sou · H4B330 · 2016-04-07 00:00:00 — Människorna, medierna & marknaden forskningsantologi om en demokrati i förändring SOU och Ds kan köpas från kundservice. Beställningsadress: kundservice, 106 47 Ordertelefon: Webbplats: /offentligapublikationer För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av . Svara på remiss – hur och varför Statsrådsberedningen, SB PM 2003:2 (reviderad ). En kort handledning för dem som ska svara på remiss. Häftet är gratis och kan laddas ner som pdf från eller beställas på /remisser Layout: Kommittéservice, Omslag: Fotografer för omslagsbilder (löpande numrering, från vänster till höger på varje rad): 1. Joc C, 12. Tryck: , 2016 I vårt postmassmediala samhälle kan varje medborgare publicera sig och sprida sina åsikter till en världspublik. Denna hastiga och närmast svindlande maktförskjutning från eliten till massorna innebär enorma möjligheterföryttrandefrihetochandragrundläggandedemokratiska värden. utmanas demokratin när denna nyvunna makt inte alltid paras med ansvarstagande. Det demokratiska samtalet har delvis flyttat till nya arenor, som ägs av digitala giganter utan publicistiska anspråk, och som dessutom verkar utanför den jurisdiktion som svenska staten råder över. Aldrig har väl de ansvarstagande medierna haft en mer central roll att spela än just i . Som motvikt mot faktaresistens och populism. Som motgift mot desinformation och propaganda. Som folkbildare, i denna era av kunskapsöverföring, då alla behöver behärska det som förr var mediernas branschkompetens. Men medieföretagens affärsverksamhet framstår inte som ekonomiskt hållbar. Många ser mörkt på utvecklingen inom en överblickbar tidshorisont. Detta är läget för medierna, , då regeringen beslutade att tillsätta en utredning för att analysera förändringarna i medielandskapet och dess påverkan på demokratin. Uppdraget syftar till att – med utgångspunkt i behoven – ta fram förslag till nya verktyg för framtidens mediepolitik. Enligt direktiven (dir. 2015:26) ska allmänhetens behov av allsidig information och individens möjlighet att vara demokratiskt delaktig, oberoende av bostadsort stå i fokus. Som ett led i arbete har framstående medie- forskare från olika lärosäten ombetts bidra med vetenskapligt grundade översikter, analyser och reflektioner. Dessa har av utred- ningens forskningsledare sammanställts i denna forskningsantologi. Det ska understrykas att författarnas val av begrepp, teser, slutsat- ser och implikationer är forskarnas egna och inte . Däremot har bidragen utgjort ett värdefullt underlag i vårt fortsatta arbete och för detta riktar jag ett stort tack till såväl forskningsledaren som till var och en av de forskare som har medverkat. Det är min förhoppning – och övertygelse – att antologin ska ge en bild av den svenska medieforskningen 2016 som bidrar till ökade insikter och fördjupad förståelse för medier i allmänhet och medier i demokratins tjänst i synnerhet. – redaktörens introduktion.................................................... Förskjutningar i medieekologin.............................................. Journalistik som kollektiv nytta........................................................ Medier mellan politik och marknad – 1970–2015............................ , seniorprofessor, , Medieekologi – ett helhetsperspektiv på medieutveckling............. Värdeskapande och medborgarskap i det digitaliserade Digitala plattformar och data............................................... Delningslogik och plattformisering............................................... Mediepubliken och stora datamängder .......................................... , lektor, högskola Vi vantrivs i det kommersiella (ett litet tag till) ............................ Journalistikens profession, marknad och finansiering.............. Jakten på den försvunna affärsmodellen........................................ Sida vid sida – men i samma båt? Den journalistiska professionen i nätverkssamhället.................... Redaktionell styrning och journalistisk autonomi........................ Journalistik, rättigheter och delaktighet................................. Journalistik, rättvisa och rättigheter............................................... Den sårbara mångfalden.................................................................. Journalistik och komplexa beslut.................................................... Deltagande användare – i princip och praktik................................ Journalistik bortom redaktionerna? Medieanvändning och medie- och informationskunnighet........ Nyhetsvanor i ett förändrat medielandskap................................... , professor, , , seniorprofessor, , , forskningsinformatör, , Om dem som tar del av nyheter i lägre utsträckning än andra...... , professor, , Medie- och informationskunnighet, demokrati och yttrandefrihet.............................................. Folkbiblioteken i medielandskapet................................................. , senior professor, forskningsantologi – redaktörens introduktion Medier spelar en central roll för såväl medborgare som civilsamhälle och näringsliv. Med tanke på hur djupt inbäddade medieteknologier kommit att bli i våra liv är det inte rättvisande att se det som att vi lever våra liv med medier. Sammanvävningen är så påtaglig att medie professorn (2012) argumenterar att vi rentav lever medieliv. Många medier har blivit en sådan självklarhet att de blivit osynliga, ständigt närvarande i bakgrunden snarare än något vars tid och rum vi anpassar oss till. Det är först när internet stryps eller när batteriet tar slut i våra smarta mobiler som vi märker hur beroende vi faktiskt är. Vi märker då att vi i princip kan ta dessa medieteknologier för givna (2012). Människor tar något för givet när de har vant sig vid att något har en naturlig plats, att något har normaliserats in i samhället eller vardagslivet. Journalistiken har en väl etablerad plats i samhället, och ses av många medborgare som en självklar del av samhället och deras vardagsrutiner. Journalistiken har funnits så pass länge att det rentav är svårt att föreställa sig ett svenskt samhälle där journalistiken inte existerar. Men det är riskfyllt att faktiskt ta journalistiken för given eftersom denna – såväl dess profession, organisation och yrkeskår – kommit att bli kraftigt utmanad. delbetänkande (SOU 2015:94) redogör för viktiga förskjutningar när det gäller exempelvis medieanvändning, digitalt deltagande och journalistikens innehåll i det samtida medie- landskapet. De övergripande och mest centrala slutsatserna samlades i form av elva balanspunkter, som på olika sätt påverkar medierna och demokratin. utgår i sitt arbete från ett medborgarperspektiv. Alla medborgare har rätt till journalistik och medier, men förutsätt- ningarna att ta tillvara dessa skiljer sig beroende på individens resurser samt utbudet av nyhetsmedier och internet där de bor. På flera håll i råder det vad Nord och (2002) kallar för medie- skugga. Dessutom skiljer sig nyhetsanvändningen väsentligt mellan olika medborgare, beroende på faktorer som exempelvis ålder, kön och utländsk bakgrund. Särskilt framträdande är klyftorna mellan den äldre och den yngre delen av befolkningen (och 2013). Många forskare har i sina studier påvisat samt problematiserat att det för demokratin är allvarligt att somliga medborgare inte ges forskningsantologi – redaktörens introduktion möjlighet – eller av andra skäl inte tar vara på möjligheten – att ta del av nyheter och samhällsviktig information (se t.ex. Aalberg och Curran 2012). Dagens digitalt präglade medielandskap erbjuder mycket goda förutsättningar för såväl medier som medieborgare att publicera, sprida, dela och ta del av nyheter och annan information. Detta har också bidragit till en större mångfald i opinioner i olika slags offentligheter. Detta sker inte bara i de traditionella nyhetsmediefö- retagens plattformar men i ökande grad också i de plattformar som digitala giganter tillhandahåller, särskilt Facebook. Det är inte endast när medborgare producerar och distribuerar medieinnehåll som de skapar värden, detta sker också i andra former av medieanvändning, ekonomiska värden som tillfaller medieföretagen (, 2012). Digitala giganter har skapat plattformar för vilka de kontrollerar värdeproduktionen, och de arbetar alltmer raffinerat med att samla in personlig data som de säljer vidare. Framväxten av digitala (mini-) offentligheter, som eventuellt bidrar positivt till demokratin, gynnar därmed ekonomin för ett fåtal plattformsaktörer. Den tilltagande konkurrensen från dessa aktörer bidrar till en ytterligare ekonomisk påfrestning för de traditionella nyhetsmedierna, vilka kämpar med hur de ska konfigurera sina affärsmodeller, alternativt utveckla nya sådana (se t.ex. Picard, 2010). Denna forskningsantologi omfattar 20 kapitel, utöver denna introduktion, vilka inom ramen för denna antologi har delats in i fem teman: I) Förskjutningar i medieekologin, II) Digitala plattformar och data, III). Journalistikens profession, marknad och finansiering, IV) Journalistik, rättigheter och delaktighet, samt V) Medieanvändning och medie- och informationskunnighet. I denna introduktion beskrivs kort respektive tema, samt hur författarnas kapitel knyter an till detta. Tema I: Förskjutningar i medieekologin Förskjutningar i intäktsströmmar från ansvarstagande nyhetsmedie- företag till andra kommersiella medieföretag får konsekvenser inte bara för det enskilda nyhetsmedieföretaget, utan också för demo- kratin. Likaså har förskjutningar i medborgarnas uppmärksamhet från nyhetsmedier till annat slags medieinnehåll stor betydelse. Det har alltid skett kontinuerliga förändringar av mediernas struktur och utbud liksom medborgarnas medieanvändning. forskningsantologi – redaktörens introduktion emellertid accelererat utvecklingen, och den mest påtagliga påverkan just nu är att en av journalistikens centrala traditionella institutioner, tidningsföretagen, har blivit alltmer finansiellt pressade. Även om nyhetsmedier såsom tidningsföretag länge varit ekonomiskt framgångsrika är det mycket som talar för att nyhets- journalistiken i sig egentligen aldrig varit en kommersiell framgång. Den svenska dagspressen utgörs av ett stort antal prenumererade lokaltidningar, ett fåtal storstads- och kvällstidningar, samt gratis- tidningar och fådagarstidningar. Dagspressen utgör ryggraden för svensk lokaljournalistik, och merparten tidningsföretag erbjuder nyhetsmaterial även via digitala plattformar. upprätthölls en viss extern mångfald genom att det fanns två tidningsföretag med ledarsidor av olika politisk färg på samma ort, men trots presstöd har denna yttre, ideologiska mångfald nästintill försvunnit. Än värre är att mer än en femtedel av kommuner saknar en lokaltid- ning (2015), liksom att antalet journalister minskar (och 2015). Ett viktigt utvecklingsspår bland nyhetsmedier handlar om att utveckla automatiserade processer för produktion och distribution av nyheter. I bästa fall kan detta kompensera delvis för nedgången i personalstyrka (se t.ex. och , 2015), som de automatiserade tekniker som utvecklas och används är tillräckligt bra för att producera medieinnehåll som medieanvändarna inte tycker avviker nämnvärt från den av journalister producerade nyhetsjourna- listiken (Clerwall, 2014). Sådan automatisering har i implementerats av tidningsföretag inom . På en övergripande nivå bistår nyhetsmedier med information och granskning som är viktig för att medborgare ska kunna hålla sig välinformerade och delta i demokratiska processer. Därför är denna mediernas utmaning allas vår utmaning. Journalistiken utgör en kollektiv nytta, med positiva effekter för såväl samhälle som med- borgare. Om journalistiken utarmas så kommer det med lika stor sannolikt att få negativa effekter för samhälle och medborgare (se och kapitel). I har statligt stöd tilldelats medieorganisationer i syfte att erbjuda svenska medborgare journalistik. Analyser har emellertid konkluderat att marknadskrafter fått allt större inflytande i , på bekostnad över statens inflytande (se kapitel). Frågor om hur journalistik forskningsantologi – redaktörens introduktion kan stöttas är centrala för . Det är tydligt att mark- naden inte ombesörjer nyhetsjournalistik inom vissa ämnesområden och vid flera platser. Detta eftersom samtliga nyhetsmedier utgör organismer i en större medieekologi med ömsesidig påverkan. De nationella och regionala nyhetsmedierna − d.v.s. främst de offentligt finansierade medierna – bidrar till att sprida särskilt viktiga nyheter kring lokalsamhället, vilka framförallt produceras av lokaltidnings- företag (se kapitel). Marknadsvillkoren har också förändrats, bl.a. genom nya modeller för medieproduktion. I den traditionella modellen producerar och tillhandahåller medieföretag innehåll mot betalning samt säljer medieanvändarnas uppmärksam- het till annonsörer. Digitaliseringen har öppnat helt nya möjligheter att skapa värden, som ur demokratisk synvinkel kan problematise- ras, bland annat då medieanvändarna utgör varor (se kapitel). Tema II: Digitala plattformar och data En gemensam nämnare bland de digitala giganterna är att de har utvecklat en eller flera lättillgängliga och interaktiva plattformar. Dess anslutna användare − och annonsörer − kan via dessa kommu- nicera och dela information och upplevelser. Dessa plattformar fyller viktiga funktioner, och för flera medborgare har de kommit att bli en naturlig del av vardagslivet, likt tillgången till elektricitet och vatten. Vissa medborgare har exempelvis svårt att snabbt få tag på relevant information utan Google, andra känner sig exkluderade från sociala sammanhang utan Facebook eller Snapchat. De digitala giganterna breddar kontinuerligt sitt utbud av tjänster ochfunktioner,deexpanderarsinaffärsverksamhettillsåvälrelaterade som till synes helt nya affärsområden. När fler och fler ansluter sig till dessa plattformar växer vanligen den upplevda nyttan och därmed attraktionskraften, vilket i sin tur ökar möjligheterna för plattforms ägarna att öka intäkter och uppnå lönsamhet. lyfts det fram att dessa företag möjliggör olika slags delningar, men man kan också se det som att dessa företag i första hand möjliggör tillgång till och förmedling av information och tjänster (och , 2015). forskningsantologi – redaktörens introduktion Flera företag erbjuder sina plattformstjänster ”gratis”, till såväl medborgare som olika slags organisationer. Deras tjänster är i flera fall välutvecklade och därmed också högst konkurrenskraftiga. även om de är ”gratis” − såtillvida att ingen monetär transaktion sker − så sker likväl andra slags transaktioner inom ramen för deras affärsmodeller. Det handlar i synnerhet om att dessa företag handlar med den digital data som insamlas kring medieanvändarna och deras beteenden (se t.ex. och , 2015). Dessa före- tag kan sägas expandera sin s.k. digitala inhägnad till fler områden. Det handlar om att de skapar och inhägnar digitala plattformar, och tjänar pengar på medieanvändarnas aktiviteter (se t.ex. Andrejevic 2007). Det är rentav så att den allmänna medieutvecklingen mot att digital data används för personalisering av innehåll och annonser har satt stor press på alla medieföretag − inklusive nyhetsmedieföretag − att göra detsamma (Couldry och Turow, 2014). Flera nyhetsme- dieföretag samlar in och använder stora datamängder inom ramen för såväl nyhetsproduktion som för affärsverksamhet. På vilka sätt så sker behandlas i ett specialnummer i en internationell tidskrift som utgavs (, 2015). Plattformsföretag som Facebook och Google har intagit viktiga positioner kring datainfrastruktur, social infrastruktur och publicis- tisk infrastruktur. Denna utveckling, präglad av digitala plattformar och data, fördjupas med ett kapitel kring plattformarnas tillväxt och delningslogiker, något som kan betraktas som såväl positivt som pro- blematiskt ur ett medborgarperspektiv. Det är viktigt att uppmärk- samma att det i huvudsak är dessa företag själva som definierar de ekonomiska, juridiska och tekniska villkoren för hur plattformarna kan användas, och att makten som somliga av dessa företag besitter har ökat väsentligt (se kapitel). I det påföljande kapitlet fokuseras på hur bearbetning av stora mängder data blivit centralt för medieföretagens affär, och hur denna utveckling delvis står i konflikt med medborgarnas integritet. Medborgare som vill vara digitalt delaktiga i samhället och demokra- tin måste använda de digitala plattformar som står till buds, eftersom de annars kan hamna utanför. innebär användning av dessa plattformar att de förser medieföretagen med stora mängder person- liga data (se kapitel). forskningsantologi – redaktörens introduktion Avsnittet avslutas med ett kapitel som gör en genomgång av forsk- ning och empiri kring hur medborgare ser på att bli behandlade som en slags vara av kommersiella medier (se och kapitel). Tema III: Journalistikens profession, marknad och finansiering De senaste decenniernas medieutveckling har präglats av digita- lisering, fragmentisering och globalisering. Nya aktörer med nya modeller för affär, medieproduktion, distribution och deltagande har trätt fram. Medieborgare har kommit att använda digitala plattformar för att själva producera och distribuera olika slags medieinnehåll. I den mån det handlar om medborgarjournalistik visar internationell forskning att denna framförallt tycks komplettera, än ersätta, den traditionella journalistiken (Fico et. I har inte medborgarjournalistiken, om så definierad av aktörerna själva, fått något bredare genomslag ännu (och , 2014). är inte journalistik detsamma som nyheter, och det finns många for- mer av produktion av medieinnehåll av medieborgare som kan vara samhällsrelevant och informativ, men som kan hamna utanför tradi- definitioner av journalistik (SOU 2015:94). Därtill finner vi olika slags deltagarjournalistik, vilket handlar om att nyhetsmedier möjliggör för medborgare att aktivt bidra till journalistiken (et.al. Till sammanhanget hör att deltagarjournalistik har närmat sig medborgarjournalistik. Detta eftersom deltagarjournalistiken – som handlar om nyhetsmediernas involvering av medborgare i sina journalistiska processer och plattformar – i viss mån har förskjutits till digitala plattformar bortom nyhetsmediernas ägande och kon- troll. Nyhetsmedier publicerar numera vanligen nyhets- och opini- onsmaterial såväl via traditionella distributionsvägar som via digitala plattformar, dels för plattformar de äger och kontrollerar själva, dels för plattformar som tredje part äger och kontrollerar. Att medborgare numera kan såväl producera som distribuera medieinnehåll − som medieborgare (2015:94) − har kommit att bidra till ett slags spänningsfält i relation till journalisterna och de traditionella nyhetsmedierna. Journalister inom etablerade nyhets- medier har i flera avseenden värnat om att upprätthålla etablerade praktiker för kvalitet inom journalistiken (, 2012). forskningsantologi – redaktörens introduktion ingår att vara selektiv i val av källor, vilket leder till att medborgare vanligen väljs bort som källor trots att de är lättillgängliga via sociala medier (Belair-Gagnon, 2015). För att bibehålla sin attraktionskraft kämpar nyhetsmedierna också med att göra sitt innehåll tillgängligt för användarna där de är, genom att säkerställa att faktorer som tid, plats och plattform inte utgör tillgänlighetshinder. För att göra sitt innehåll mer relevant för individen arbetar de med att individualisera upplevelser genom avancerade algoritmer som möjliggör kontextuell paketering av innehållsutbudet (se t.ex. 2013). För de kommersiella nyhetsmedierna har åtgärder vidtagits för att accelerera innovations- tempot, för att kompensera intäktsfall genom att experimentera med nya potentiella intäktskällor (Ibid). Dagstidningsbranschen har varit särskilt hårt pressad av förändringar i det digitala medielandskapet. I avsnittets första kapitel redogörs för tidningsföretagens vikande intäktsströmmar från medborgare, annonsörer och staten (se kapitel). I det påföljande kapitlet diskuteras att de kom- mersiella nyhetsmedierna existerat sida vid sida, och i konkurrens med, de offentligt finansierade medier. Deras relation har förändrats i det digitala medielandskapet, genom att andra aktörer kommitattrubbaderaspositioner,liksomattfleraslagsdigitalamedier har skapat nya möjligheter till publicering av nyheter, involvering av medborgare, osv. (se kapitel). Medan dessa två kapitel behandlar journalistiken utifrån dess största traditionella aktörer – dagspressen respektive de offentligt finansierade medierna – så fokuserar de två nästkommande kapitlen på journalistiken utifrån ett organisationsperspektiv. Det ena kapitlet behandlarjournalistkårensprofessionaliseringövertid,samtspecifika utmaningar som dess profession står inför i dagens nätverkssamhälle (se och kapitel). Det andra kapitlet tar fasta på journalisternas reducerade autonomi. I kapitlet redogörs för hur flera nyhetsmedieföretag kommit att tillämpa mer allmänna principer för ledning av företaget som innebär att redaktionella ledare bestämmer strategier vilka journalister är utförare av (se och kapitel). forskningsantologi – redaktörens introduktion Tema IV: Journalistik, rättigheter och delaktighet Föregående tema har pekat mot att journalistiken är en kollektiv nytta med betydelse för medieekologin, demokratin och samhället i stort. Nya medieproduktionsmodeller, tilltagande inflytande från vissa av marknadens aktörer (särskilt digitala giganter), samt ökande konkur- rens har resulterat i att många nyhetsmedieföretag har försvagats. Förekomst av kvalitetsjournalistik är beroende av långsiktigt hållbar finansiering. Journalistikens existens ska därför inte tas för given, än mindre att mediemarknaden på egen hand kommer att säkerställa att alla medborgare får tillgång till journalistik. FN understryker att mänskliga rättigheter inbegriper åsiktsfrihet och yttrandefrihet, däribland att såväl ta emot som att sprida information (FN:s allmänna förklaring av mänskliga rättigheter). I ett rättvist och demokratiskt samhälle ingår att samtliga medborgare har lika rättigheter till jour- nalistik (Pollock, 2015). Det kan också diskuteras att medborgarnas rättigheter – i dagens digitala medielandskap – också sträcker sig till att erbjudas möjligheter till digital delaktighet (SOU 2015:94). Gränssnittet mellan just journalistik, rättigheter och digital delak- tighet är i fokus för detta tema, med fördjupningar inom respektive område. Det första kapitlet understryker den nära kopplingen mellan medborgerliga rättigheter till journalistik och att uppnå rättvisa i samhället. Det kan ske genom direkt deltagande (göra sin röst hörd) och indirekt deltagande (representation i journalistiken). Forskning visar att det finns brister vad beträffar båda (se kapitel). Brist på indirekt deltagande är ett uttryck för bristande mångfald i journalistiken, medan ett annat uttryck för bristande mångfald handlar om att det är relativt få utrikesfödda i journalistkå- ren. Sammantaget finns såväl strukturella som innehållsliga brister. Det finns ett gap mellan målsättningar kring och faktisk efterlevnad av mångfald i journalistkåren. Journalistikens representationer av etniska grupper är ofta ensidiga och konfliktinriktade, vilket gör att mångaintekännerigensiginyhetsrapporteringen(seGunillaHulténs kapitel). Journalistiken spelar vidare en viktig roll för att informera medborgare kring – och försöka göra delaktiga i – demokratiska och ibland ytterst komplicerade beslutsprocesser. Detta gäller oavsett om dessa processer präglas av svårigheter/oegentligheter eller framgång (se kapitel). forskningsantologi – redaktörens introduktion Två av antologins kapitel fokuserar särskilt på olika former av digi- tal delaktighet i journalistiken. Det ena kapitlet belyser hur nyhets- medier sätter upp ramvillkor för digitalt deltagande, både möjligheter och begränsningar, och att dessa ändras .