sou · H4B375 · 2016-11-03 00:00:00 — Det inne- bär att om det exempelvis träffas ett avtal om tilläggsköpeskilling i samband med överlåtelsen föreligger det särskilda skäl för kvalifika- tion dels under de beskattningsår då det överlåtande företaget fort- farande har en fordran på förvärvaren, dels under därefter eftersom undantaget från kvalifikation annars skulle med- föra ett undantag från den normala karenstiden – utöver undan- taget från regeln om samma och likartad verksamhet. 57 kap. 5 § Paragrafen innehåller den s.k. utomståenderegeln. I tredje stycket räknas upp vilka fysiska personer som inte ska anses som utomstå- ende ägare. Enligt det nya fjärde stycket ska vid tillämpning av tredje stycket andelar som enligt den nya bestämmelsen i 4 § andra stycket är undantagna från kvalifikation eller hade varit undantagna från kva- lifikation om de ägts direkt likställas med kvalificerade andelar. Vid tillämpning av utomståenderegeln ska således bortses från undan- tagsbestämmelsen. Förslaget behandlas i avsnitt 17.7. Syftet med den nya bestämmelsen är att förhindra att utomstå- enderegeln får en vidare tillämpning än vad som skulle ha gällt utan undantagsbestämmelsen. 57 kap. 11 § I paragrafen bestäms årets gränsbelopp bl.a. för den s.k. förenk- lingsregeln. Ändringen i första stycket punkten 1 beror på sänkningen av schablonbeloppet i förenklingsregeln. Förenklingsregeln anger att årets gränsbelopp är ett belopp som motsvarar två och tre fjärdedels inkomstbasbelopp fördelat med lika belopp på andelarna i företaget. Nivån sänks till en och tre fjärdedels inkomstbasbelopp. Motivet till denna ändring finns i avsnitt 9.4.1. 57 kap. 11 a § Paragrafen är ändrad. Ändringen innebär att den som tillämpat förenklingsregeln vid beräkningen av årets gränsbelopp för andelar i ett företag inte får beräkna årets gränsbelopp för andelar i andra företag. I de andra företagen får således endast gränsbelopp beräknas för kvalificerade andelar genom uppräkning av sparat utdelnings- utrymme i enlighet med 10 § första stycket 2 och andra stycket. Ändringen behandlas närmare i avsnitt 9.4.4. 57 kap. 16 § Av första stycket framgår att företagets löneunderlag fördelas med lika belopp på andelarna i företaget. Vilka ersättningar som ingår och hur företagets löneunderlag ska beräknas framgår av 17 och 18 §§. Det klargörs att det belopp som fördelas på en andelsägares andelar utgör dennes löneunderlag. Av ett nytt andra stycke framgår att det lönebaserade utrymmet beräknas för respektive andelsägare. Det lönebaserade utrymmet är av andelsägarens löneunderlag som inte överstiger 8 inkomstbasbelopp, av andelsägarens löneunderlag som överstiger 8 inkomstbasbelopp men inte 60 inkomstbasbelopp, och av andelsägarens löneunderlag som överstiger 60 inkomst- basbelopp. I ett nytt tredje stycke införs en bestämmelse för hur det löne- baserade utrymmet ska beräknas för närstående. I bestämmelsen anges att för andelsägare som inräknas i samma närståendekrets enligt 56 kap. 5 § beräknas det lönebaserade utrymmet på de när- ståendes sammanlagda löneunderlag och fördelas därefter mellan dem i förhållande till deras andelar i företaget. Överväganden finns i avsnitt 8.6–8.8. Exemplet nedan åskådlig- gör ändringen av paragrafen.1 Ett fåmanföretag ägs av delägarna A, B och C. A äger av andel- arna i företaget, B och C . B och C är närstående. Löneunderlaget i företaget uppgår till 20 miljoner. Lönebaserat utrymme för A Företagets löneunderlag fördelas med lika belopp på andelarna i före- taget och blir för A 10 miljoner (20 miljoner × 0,5). Det lönebaserade utrymmet beräknas på det löneunderlag som hänförs till A:s andelar och blir 4 028 000 (480 000 × 0,1 + 3 120 000 × 0,25 + 6 400 000 × 0,5). Lönebaserat utrymme för B och C Vid beräkningen av det lönebaserade utrymmet ska närståendes utrymme beräknas gemensamt. B och C äger tillsammans av andelarna i företaget, vilket innebär att det löneunderlag som belöper på deras andelar uppgår till 10 miljoner. Det lönebaserade utrymmet för B och C är således 4 028 000 (480 000 × 0,1 + 3 120 000 × 0,25 + 6 400 000 × 0,5). Det lönebaserade utrymmet fördelas därefter mellan B och C utifrån deras andelar i företaget. B äger fyra femtedelar och C en femtedel av B:s och C:s sammanlagda andelar i företaget. Det lönebaserade utrymme uppgår således för B till 3 222 400 (4 028 000 × 4/5) och för C till 805 600 (4 028 000 × 1/5). 1 I exemplet antas att inkomstbasbeloppet uppgår till . Om B och C inte hade varit närstående hade deras lönebaserade utrymme inte beräknats gemensamt. C:s lönebaserade utrymme hade då uppgått till 428 000 (480 000 × 0,1 + 1 520 000 × 0,25). Det lönebaserade utrymmet blir således lägre eftersom C:s löneunderlag understiger 60 inkomstbas- belopp och därmed får C inte någon del av det lönebaserade utrymmet be- räknat på av löneunderlaget. Även B:s lönebaserade utrymme hade blivit lägre och uppgått till 3 028 000 (480 000 × 0,1 + 3 120 000 × 0,25 + 4 400 000 × 0,5). Anled- ningen är att när det lönebaserade utrymmet inte beräknas gemensamt blir det en större del av löneunderlaget som beräknas utifrån de två lägre nivå- erna, dvs. , i stället för den högsta nivån, dvs. Det tredje stycket som innehåller det s.k. taket för det lönebaserat utrymmet tas bort. Ändringen behandlas närmare i avsnitt 8.9.4. 57 kap. 17 § Första stycket första meningen är ändrad. Av paragrafen framgår hur beräkningen av löneunderlaget ska gå till. Ändringen innebär att beräkningen av löneunderlaget avser företagets löneunderlag. Detta för att klargöra skillnaden mellan denna paragraf, som redogör för hur företagets löneunderlag beräknas, och 16 § som anger hur andelsägarens löneunderlag och lönebaserade utrymme beräknas. 57 kap. 19 § I paragrafen finns bestämmelser om de krav som gäller för att löne- baserat utrymme ska få beräknas. Paragrafen är ändrad på så sätt att punkt 1 tas bort, dvs. det s.k. kapitalandelskravet. Ändringen moti- veras närmare i avsnitt 8.9.1. Det s.k. löneuttagskravet finns kvar och golvet enligt den första strecksatsen höjs från sex inkomstbasbelopp till åtta inkomstbas- belopp. Ändringen innebär att tillägget till golvet på avser andelsägarens och närståendes löneunderlag i stället för den sammanlagda kontanta ersättningen i företaget och i dess dotter- företag. Genom att koppla tillägget på till andelsägar- ens och närståendes löneunderlag individualiseras löneuttagskravet. Vidare upprätthålls 3:12-reglernas systematik genom att närstående behandlas som en delägare. Taket enligt den andra strecksatsen höjs från 9,6 inkomstbasbelopp till femton inkomstbasbelopp. Ändringen motiveras närmare i avsnitt 8.9.3. Exemplet nedan åskådliggör ändringen av paragrafen (förutsätt- ningarna är desamma som i exemplet i kommentaren till 57 kap. 16 §).2 Ett fåmanföretag ägs av delägarna A, B och C. A äger av an- delarna i företaget, B och C . B och C är närstående. Löneunderlaget i företaget uppgår till 20 miljoner. Företagets löneunderlag fördelas med lika belopp på andelarna i före- taget och A:s löneunderlag blir 10 miljoner (20 miljoner × 0,5).  Golvet i löneuttagskravet för A blir (8 × 60 000 + 10 000 000 × 0,05). Taket i löneuttagskravet innebär dock att löne- uttagskravet för A blir (15 × 60 000). Löneuttagskravet för B och C Vid beräkningen av löneuttagskravet ska närståendes löneuttagskrav beräknas gemensamt. B och C äger tillsammans av andelarna i företaget, vilket innebär att det löneunderlag som belöper på deras andelar uppgår till 10 miljoner. Golvet i löneuttagskravet för B och C är således (8 × 60 000 + 10 000 000 × 0,05). Taket i löneuttagskravet innebär dock att löneuttagskravet för B och C blir (15 × 60 000). Vid en första anblick kan det synas oskäligt att C som endast äger 10 pro- cent av andelarna har samma löneuttagskrav som B som äger av andelarna. Det ska dock beaktas att för närstående räcker det med att en av dem uppfyller löneuttagskravet och att C också får tillgodoräkna sig ett högre lönebaserat utrymme eftersom det beräknas gemensamt för B och C som närstående. Om B och C inte hade varit närstående skulle deras löneuttagskrav inte ha beräknats gemensamt. C:s löneuttagskrav hade då varit lägre och uppgått till (8 × 60 000 + 2 000 000 × 0,05). C:s löne- baserade utrymme hade också varit lägre (se exemplet ovan). Även B:s löneuttagskrav hade blivit lägre och uppgått till 880 000 kro- nor (8 × 60 000 + 8 000 000 × 0,05). B:s lönebaserade utrymme hade också blivit lägre (se exemplet ovan). 2 I exemplet antas att inkomstbasbeloppet uppgår till . 57 kap. 19 a § Paragrafen, som innehåller en definition av dotterföretag, tas bort. Ändringen behandlas närmare i avsnitt 8.9.2. 57 kap. 20 § I paragrafen görs endast en följdändring med anledning av förslaget om ett skatteuttag på i inkomstslaget kapital för kvalifi- cerade andelar. Andra meningen i paragrafen, om att utdelning upp till gräns- beloppet ska tas upp till två tredjedelar i inkomstlaget kapital, tas bort. Utdelning på kvalificerade andelar upp till gränsbeloppet be- skattas därmed som inkomst av kapital. Detsamma gäller om utdelningen, i förekommande fall tillsammans med en kapitalvinst, överstiger takbeloppet (se 57 kap. 2 § och utredningens föreslagna förändring av 42 kap. 15 a §). Överväganden finns i av- snitt 12.3. Takbeloppet behandlas i kommentaren till 20 a och 22 §§. 57 kap. 20 a § Paragrafen innehåller en takregel för utdelning. Den inkomst som överstiger taket tas upp som inkomst av kapital. Överväganden avseende skatteuttaget över takbeloppet finns i avsnitt 12.4. Första stycket är ändrat. Innebörden efter ändringen är att utdel- ning inte ska tas upp i inkomstslaget tjänst till den del det skulle medföra att den skattskyldige och närstående under beskattnings- året från ett företag sammanlagt i inkomstslaget tjänst tagit upp utdelning och kapitalvinst till högre belopp än som motsvarar 100 in- komstbasbelopp. En motsvarande reglering finns i 22 § för kapital- vinster. Syftet med ändringen är att takbeloppet för utdelningar och kapitalvinster ska vara gemensamt och under beskattningsåret upp- gå till 100 inkomstbasbelopp. Detta uppnås genom att det klargörs att beräkningen avser utdelning och kapitalvinst som ska ha tagits upp i inkomstlaget tjänst. Tidsperioden för utdelningar är beskattningsåret, varför paragrafen inte behöver ändras i denna del. beloppet höjs från 90 inkomstbasbelopp till 100 inkomstbasbelopp. Överväganden finns i avsnitt 10.7 och 10.8. Ändringen av andra stycket medför att också kapitalvinst som tagits upp av närstående som är eller har varit bosatt i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, ska beaktas vid be- räkningen av om inkomsten motsvarar taket på 100 inkomstbas- belopp. 57 kap. 21 § I paragrafen görs endast följdändringar med anledning av förslaget om ett skatteuttag på i inkomstslaget kapital för kvalifi- cerade andelar. Första stycket andra meningen, om att kapitalvinst som mot- svarar gränsbeloppet ska tas upp till två tredjedelar i inkomstlaget kapital, tas bort. Kapitalvinst på kvalificerade andelar upp till gräns- beloppet beskattas därmed som inkomst av kapital. Detsamma gäller om vinsten, i förekommande fall tillsammans med en utdelning, överstiger takbeloppet (se 57 kap. 2 § och utredning- ens föreslagna förändring av 42 kap. 15 a §). Överväganden finns i avsnitt 12.3. Takbeloppet kommenteras i 20 a och 22 §§. Enligt andra stycket ska kapitalvinst på en kvalificerad andel som anskaffats under vissa förutsättningar i sin helhet tas upp i inkomstslaget kapital i stället för i tjänst. Det innebär att in- komsten beskattas . Uttrycket ”i sin helhet” tas bort. På så sätt blir beskattningen i inkomstslaget kapital . Anledningen till denna förändring är att skatteuttaget på kvalifi- cerade andelar bör vara i inkomstslaget kapital. När beskattningen av inkomst av kapital över takbeloppet sänkts från finns inte skäl att behålla den högre skattenivån enligt denna bestämmelse. 57 kap. 22 § Paragrafen innehåller en takregel för kapitalvinst. Den inkomst som överstiger taket tas upp som inkomst av kapital. Övervägan- den avseende skattesatsen över takbeloppet finns i avsnitt 12.4. Första stycket är ändrat. Innebörden efter ändringen är att en kapitalvinst inte ska tas upp i inkomstslaget tjänst till den del det skulle medföra att den skattskyldige och närstående under beskatt- ningsåret från ett företag sammanlagt i inkomstslaget tjänst tagit upp kapitalvinst och utdelning till högre belopp än som motsvarar 100 inkomstbasbelopp. Syftet med ändringen är att takbeloppet för kapitalvinster och utdelningar ska vara gemensamt och under beskattningsåret uppgå till 100 inkomstbasbelopp. Detta uppnås genom att det klargörs att beräkningen avser kapitalvinst och utdelning som ska ha tagits upp i inkomstlaget tjänst. Tidsperioden som ska beaktas begränsas till beskattningsåret. Nivån för takbeloppet är 100 in- komstbasbelopp. Överväganden finns i avsnitt 10.7 och 10.8. Ändringen av andra stycket medför att också utdelning som tagits upp av närstående som är eller har varit bosatt i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, ska beaktas vid beräk- ningen av om inkomsten motsvarar taket på 100 inkomstbasbelopp. Ett nytt tredje stycke läggs till där det framgår att vid tillämpning av bestämmelsen i 44 kap. 28 § ska även den del av kapitalvinsten eller utdelningen som beskattats i inkomstslaget tjänst under tidigare beskattningsår beaktas enligt första stycket. Syftet med bestämmel- sen är att förtydliga att om en tilläggsköpeskilling omfattas av 44 kap. 28 § ska en gemensam beräkning göras vid tillämpningen av takreglerna. Tilläggsköpeskilling kan betalas ut vid ett eller flera tillfällen. Bestämmelsen har utformats för att utbetalningar vid olika beskattningsår efter avyttring ska omfattas. Det är således den del av kapitalvinsten och utdelningen som beskattats i inkomstslaget tjänst under avyttringsåret och därpå följande utbetalningar som ska omfattas vid en gemensam beräkning. Av 44 kap. 28 § följer att det är inkomstbasbeloppet för avyttringsåret som ska tillämpas vid beräkningen. Ändringen behandlas närmare i avsnitt 10.7.3. Lagändringarna föreslås träda i kraft och tillämpas första gången på beskattningsår som börjar efter . När det gäller övergångsbestämmelser som föreslås hänvisas till kapitel 18. Genom lagstiftning försökte lagstiftaren komma till rätta med främst de större partnerbolagens utnyttjande av 3:12-reglerna. Dessa bolag har , för att undvika effekterna av den införda lag- stiftningen anpassat sig genom omkonstruktioner av sina företag. Det införda kapitalandelskravet har därigenom i stort sett missat sitt mål och i huvudsak förorsakat problem i mindre 3:12-företag. Mitt syfte med nedanstående förslag till åtgärder har som utgångs- punkt att skattelagstiftningen bör utgå från att alla har rätt att inve- stera i aktier, men ta det med aktieinnehavet förbundna riskerna men också njuta frukterna av en lyckad investering i samma mån som övriga aktieägare. Om så inte sker bör skillnaden i köpe- skilling skattemässigt behandlas som en förtäckt löneförmån. Detta kan undvikas om alla erlägger en någorlunda riktig köpeskilling för de förvärvade aktierna och då kan kapitalandelskravet, som missvis- ande nog inte tar hänsyn till värdet på investeringen utan endast till andelen aktier i det förvärvade bolaget, slopas. Angående nuvarande tillämpningen av 3:12-reglerna Genom lagstiftning försökte lagstiftaren komma till rätta med de större partnerbolagens utnyttjande av 3:12-reglerna. Dessa bolag har anpassat sig ytterligare till den lagstiftning som inför- des. Det införda kapitalandelskravet har därför i stort sett missat sitt mål och i huvudsak förorsakat problem i mindre 3:12-företag. Effekterna av lagstiftning har förvärrats av att domstol- arna inte verkar ha riktigt förstått innebörden av förvärv av s.k. nakna aktier till noll kronor eller ett starkt reducerat pris. Med de två åtgär- der, som här föreslås kan i huvudsak de mål som lagstift- ning har beträffande partnerbolagens beskattning uppfyllas. Kammarrätten i Stockholmhar har i sin rättstillämpning godkänt prissättningen för s.k. nakna aktier, där förvärvaren inte betalt någon köpekilling för aktierna. har dessvärre inte fått tillfälle att bedöma denna fråga då domen inte överklagades. Vid användning av nakna aktier vid anställds inträde och utträde som aktieägare har Kammarrätten i alltså godtagit detta som en korrekt marknadsvärdering av aktiernas värde, dvs. värde = 0, trots att mycket stora utdelningsbelopp, som kunnat förutses, har utgått. Detta ger inte uttryck för aktiernas sanna värde, som innebär en riskfri rätt till utdelning, dvs. rätt till en framtida avkastning . Denna rätt har naturligtvis ett värde i sig som måste beaktas vid en värdering, då den utdelningsström som aktien gene- rerar kan ha ett mycket stort ekonomiskt värde. Dessutom innebär en naken aktie att dess ägare inte bär någon risk, vilket normalt är det mest typiska för ett aktieinnehav. Överlåtelse av en naken aktie är därför i praktiken att jämställa med en överlåtelse av utdelnings- rätten tillhörig aktien. I detta fall är det således utdelningsrätten som skall värderas och inte aktien. En lagreglering bör därför ske som överensstämmer med denna ekonomiska verklighet. Därmed löses också problemet med anställdas underprisförvärv av aktier explicit. Om förmånen (inkomstomvandlingen) beskattas på detta sätt blir 4 %-regeln onödig och kan avskaffas. Den föreslagna regeln bör egentligen utformas som en allmän regel i 11 kap. inkomst- skattelagen (1999:1229), IL, som precisering i fråga om värdepappers- överlåtelser till anställda, men eftersom bestämmelsen i huvudsak endast berör företag där ägarna omfattas av 3:12-reglerna kan den införas i 57 kapitlet IL. har föreslagit att det i skatteförfarande- lagen och skatteförfarandeförordningen införs skyldighet för arbets- givare att lämna kontrolluppgift och motivera värdenivån, som valts vid värdepappersöverlåtelser i samband med en anställning. dan skyldighet skulle kunna utgöra ett lämpligt komplement till den nedan föreslagna ändringen av inkomstskattelagen.1 Enligt min mening intar dock en alltför försiktig attityd till värderingsfrågorna och lämnar därmed de skatt- skyldiga och utan en nödvändig vägledning. Eftersom det inte bör vara fråga om att fastställa ett absolut korrekt värde utan om ett försiktigt beräknat skäligt värde torde existerande metoder för beräkning av en andels avkastningsvärde i allmänhet vara till- räckliga. De torde också i allmänhet anses vara tillräckliga för bank- ernas bedömning av ett företags betalningsförmåga. Vid anställds förvärv direkt eller indirekt av av aktierna i det företag eller annat företag i samma koncern, som veder- börande är anställd i, ska den anställda genom intyg från sakkunnig person visa att förvärvspriset enligt vedertagna värderingsprinciper är marknadsmässigt också med hänsyn till det kapitaliserade värdet av förväntade utdelningsnivåer med ledning av företagets hittillsvarande utdelningspolitik. Till den del förvärvspriset understiger cirka 70 pro- cent av den förvärvade egendomens värde enligt ovan skall beloppet anses utgöra en skattepliktig tjänsteinkomst. Om begränsningar i den anställdes förfoganderätt över andelen är av sådant slag att andelens värde påverkas i betydande grad skall den ut- delning eller annan avkastning som andelen berättigar till i stället be- skattas som inkomst av tjänst allteftersom avkastningen utfaller. Vad gäller valet av av det schablonmässigt framräknade mark- nadsvärdet, avser förslaget härigenom att ta hänsyn till den osäker- het i värderingsmetoderna, som i praktiken föreligger. Detta sker bl.a. mot bakgrund av vad anför och Skatte- verkets erfarenheter av alla de invändningar som i det enskilda fallet kan anföras mot en viss värderingsmetod. Genom att lagstifta om att en särskild metod måste användas – men med stor försiktighet – kan knappast invändningar göras mot det framkomna värdets höjd. Att förslaget endast omfattar förvärv av av aktierna beror på att vid större överlåtelser av aktierna har överlåtarens av- 1 Se förslag till ändring rörande kontrolluppgiftsskyldigheten i skatte- förfarandelagen 15 kap. 10 a §, 22 kap. 26 § och 39 kap. 18 §, samt i skatteförfarande- förordningen 9 kap. 10 § trots att de delarna inte remitterats. Se också vad utredningen anför om värderingsfrågorna i kap. 8 i utredningsbetänkandet. sikt i allmänhet varit att verkligen överlåta en del av verksamheten till köparen, varför såväl den schablonmässiga värderingen som det till av det framräknade värdet reducerade beloppet för bestäm- ning av om någon löneförmån föreligger eller inte, knappast är an- passade till sådana fall av verkliga större överlåtelser. I andra stycket av förslaget behandlas s.k. nakna eller liknande aktier. Det fasta priset vid återköp utgör en sådan inskränkning i förfoganderätten av aktien (man får inte tillgodoräkna sig aktiens värdestegring, men heller inte stå för någon del av bolagets eventu- ella förluster) varför en stor del av det som kännetecknar en aktie för- svinner. Genom valet att beskatta utdelningen när den utfaller slipper man att söka utröna och värdera hur länge förmånen kommer att utgå. Regeln bör kunna användas även vid indirekta förvärv såsom via eget aktiebolag, då den anställde i relation till det företag i vilket han/hon är anställd vid underprissättning är den som egentligen er- hållit förmånen. Detta överensstämmer med den praxis som utveck- lats när en aktieägare styrt en utdelning till annan person. Ifråga om skattskyldigheten för utdelning på aktien vid indirekta förvärv finns två vägar att gå. En möjlighet är att föreskriva skatt- skyldighet för det förvärvande bolaget. Det kräver emellertid en sär- skild lagreglering om skattskyldighet för det mellanliggande bolaget, men utdelningen från det mellanliggande bolaget kan då följa ordi- narie regler (den sammanlagda skatten blir lika stor som om löne- beskattning skett hos den anställde) En alternativ väg är att den an- ställde, eller f.d. anställde, skall tjänstebeskattas för den utdelning från det mellanliggande bolaget motsvarande vad det mellanliggande bolaget har erhållit från det ursprungliga bolaget. Det kräver ingen lagstiftning utöver vad som står i 57:4 IL, men kräver i stället en ordentlig utredning av hur stor utdelning det mellanliggande bolaget har erhållit. Dock torde det inte föreligga några större svårigheter att spåra dessa fall. Därför rekommenderas denna metod i förevarande fall. Förevarande inkomst, berör endast den skattskyldige och inte arbetsgivaren. Det betyder att det utgivande bolaget varken får något avdrag för den utgivna förmånen eller behöver erlägga någon arbetsgivaravgift för denna. Exempel på tillämpade och av accepterade värderingsmodeller för onoterade företag Enligt betänkande kan stora svårigheter föreligga att fastställa andelsvärden, varför utredningen avstått från att rekommendera någon särskild värderingsmetod, trots att man kräver att arbetsgivaren ska visa att det tillämpade värdet är mark- nadsmässigt. Vissa riktlinjer och standardförfarande bör dock vara möjligt att fastställa. De flesta företag, även fåmansföretag, använder en kapitalise- ringsmodell med utgångspunkt i företagets resultat ofta kapitaliserat med det P(rice)/E(arnings)-indextal för lik- nande (i storlek och betr. lönsamhet) företag i den/de bransch(er) som företaget är verksamt. SCB:s branschnyckeltal som kan erhållas (mot en mindre avgift, ) från SCB för den bransch vari företaget är verksamt, ger i de flesta fall tillräcklig grund för en sådan värdering. Samma princip bör gälla vid bolagsägarens/ägar- bolagets senare återköp av aktierna. Även andra liknande metoder används för att beräkna företagens P/E-tal. Dock bör ett företags värde normalt inte understiga dess substansvärde, såvida inte sär- skilda skäl finns. I det följande ges ett exempel på hur den föreslagna bestämmel- sen kan tillämpas.