sou · H4B381 · 2016-11-25 00:00:00 — Vi föreslår att särskilt ska beakta om försäljningen avser svarandens eller tredje mans hem när en begäran om anstånd prövas. Vi har emellertid valt att inte utöka den tid under vilken anstånd kan meddelas (se avsnitt 9.4.3). När möjlig- heten att bevilja anstånd uttömts måste därför besluta om verkställighet alternativt vägra verkställighet med hänvisning till att skälen för åtgärden inte uppväger de olägenheter som åtgärden innebär. På så sätt kommer ärendet att drivas framåt och måste ta ställning till om åtgärden är proportionerlig vilket leder till ett beslut som kan överprövas. Egendomens värde och beskaffenhet Egendomens värde och beskaffenhet, ställt i relation till fordringens storlek, har självfallet stor betydelse vid bedömningen av om en åtgärd är proportionerlig eller inte. Överskjutande skatt torde i prin- cip alltid kunna tas i anspråk medan ett hem inte bör utmätas om skälen mot utmätning är starka. Alternativa möjligheter att betala skulden ska välja det eller de alternativ som uppnår syftet genom minst ingripande åtgärder, med hänsyn till omstän- digheterna i det enskilda fallet. Om borgenärens intressen kan till- varatas på ett för gäldenären mindre ingripande sätt kan det hindra verkställighetsåtgärder som innebär en kränkning av gäldenärens rättigheter. Att den för gäldenären minst ingripande åtgärden ska väljas framgår som nämnts ovan redan av den s.k. utmätningsord- ningen. Löneutmätning är generellt sett mindre ingripande än för- säljning av fast egendom och bostadsrätt och i princip undantags- löst mindre ingripande än utmätning av gäldenärens hem. Om skulden inte är obetydlig innebär löneutmätning dock oftast att borgenären få vänta på full betalning och ibland inte ens kan räkna med att skulden kommer att bli till fullo betald. Av samma skäl som vi inte vill sätta något gränsvärde för när en utmätning av gäldenärens hem är proportionerlig vill vi inte heller slå fast någon längsta tid som löneutmätning kan pågå innan annan egendom kan tas i anspråk. Det belopp som försäljningen av annan egendom förväntas inbringa måste dock alltid jämföras med det belopp som kan inbetalas genom löneutmätning. I Rousk-domen fäste vikt vid att utbetalningen till Rousk av ett övervärde som hade kunnat underlätta för honom att hitta en ny bostad skedde först efter det att Rousk var skyldig att lämna sitt hem. Detta var emellertid en följd av att Rousk överklagat fördelningen och att överprövningen dröjde. Enligt 13 kap. 14 § första stycket 4 UB får utbetalning inte ske förrän för- delningen fått laga kraft, om det inte ställs säkerhet. Vi föreslår bara redaktionella ändringar i denna bestämmelse. Det innebär att det även kan uppkomma situationer där övervärdet betalas till gäldenären efter att han eller hon flyttat från sitt hem. Det kan knappast komma i fråga att betala ut pengar innan för- delningsbeslutet har fått laga kraft. Det säger sig självt att det inte alltid skulle vara möjligt att framtvinga en återbetalning om fördel- ningen ändrades. I stället för att utbetalning sker innan fördelningen prövats slutligt bör rättsordningen prioritera överklaganden av för- delningsbeslut så att utbetalning kan ske i nära anslutning till försälj- ningen. Om svaranden eller någon annan som berörs av verkställigheten har en funktionsnedsättning eller lider av allvarlig sjukdom bör det också beaktas. Om svaranden t.ex. får hjälp att hitta en ny bostad kan det vara en omständighet som minskar olägenheten vid en av- hysning. Utmätning av en bil som gäldenären har visst behov av, utan att den för den skull kan undantas som beneficium, kan vara pro- portionerlig även för en relativt liten skuld med ett lågt borgenärs- intresse, om det finns ett övervärde som gäldenären kan använda för att köpa en ny bil och utbetalningen kan ske i närtid till verk- ställigheten. Utöver fordringens storlek bör det beaktas om borgenären är en enskild person vars egendomsskydd riskerar att kränkas vid ute- bliven verkställighet. I praxis uttrycks detta i regel som att det kan finnas ”ett särskilt starkt intresse av en snabb indrivning”. Eftersom staten inte har något egendomsskydd enligt kan en proportionalitetsbedömning därför i det enskilda fallet utfalla olika beroende på om det är staten eller en enskild person som är borgenär. Borgenärens egendomsskydd får vidare anses särskilt starkt om verkställigheten avser en fordran med säkerhet i utmätnings- egendomen. En annan omständighet av betydelse är om borgenärens rätt kan komma att äventyras genom preskription eller om borge- nären har en särskilt utsatt position som innebär att borgenären skulle drabbas extra hårt genom en utebliven eller sen betalning. Som exempel kan nämnas en enskild borgenär som lever under knappa ekonomiska förhållanden. En proportionalitetsbedömning innebär att motstående intressen vägs mot varandra. Tredje mans intressen måste därför också beaktas. Efter en tvångsvis försäljning har köparen av egendomen rätt till respekt för sitt egendomsskydd. Intresset kan vara olika starkt och måste vägas mot gäldenärens och dennes familjs intressen (jfr Europa- domstolens uttalanden i Rousk-domen). Det kan också finnas inne- boende som berörs av en tvångsvis försäljning. Även andra intressen kan behöva beaktas. ska kunna upphäva ett beslut om det är uppenbart att beslutet inte är proportionerligt Enligt gällande reglering i 4 kap. 33 § andra stycket UB ska en ut- mätning hävas om försäljning av den utmätta egendomen inte kan antas ge ett överskott som gör åtgärden försvarlig. I förarbetena till bestämmelsen anges som exempel på när en utmätning bör hävas om den utmätta egendomen inte kan väntas inbringa så mycket att sökanden kan få betalt med något beaktansvärt belopp (1980/81:8 s. 489). Denna bestämmelse tillåter dock inte att Kronofogdemyn- digheten upphäver andra åtgärder och beslut, t.ex. försäljning av en fastighet på auktion31. Eftersom proportionalitetsprincipen ska beaktas under hela utsök- ningsförfarandet anser vi att det måste vara möjligt för Kronofogde- myndigheten att upphäva samtliga beslut i utsökningsförfarandet, under förutsättning att dessa inte har fått laga kraft. Det innebär i viss mån en minskad förutsebarhet för sökanden. För att ett beslut ska upphävas måste det därför krävas starka skäl. Vi föreslår därför att beslut bara ska kunna upphävas om det är uppenbart oproportio- nerligt. Möjligheten att upphäva ett beslut med stöd av proportio- nalitetsprincipen ska således bara tillämpas i rena undantagsfall när det skulle leda till orimliga resultat om beslutet blev bestående. Om inte särskilda skäl föranleder annat ska höra sökanden innan beslutet upphävs. För att sökanden inte ska riskera att gå miste om sin rätt till be- talning ur den utmätta egendomen om upphävandebeslut ändras av högre instans bör de av Kronofogde- myndigheten vidtagna åtgärderna i målet inte återgå förrän beslutet har fått laga kraft. Överklagandetiden för dessa beslut bör vara från beslutet för att det inte ska dröja för länge innan svaran- den eller tredje man kan få tillbaka utmätt egendom när beslutet upphävts. När ett beslut med tillämpning av proportionalitetsprincipen fått laga kraft ska även bakomliggande beslut undanröjas Om kommer fram till att skälen för en viss åtgärd inte uppväger det intrång eller men som åtgärden innebär för gäldenären eller andra som berörs ska enligt vårt förslag kunna besluta att en viss åtgärd ska underlåtas. måste naturligtvis motivera ett sådant beslut och beslutet ska kunna överklagas. Om beslutat om utmätning men i ett senare skede finner att det inte är proportionerligt att sälja egendomen kan den situationen uppstå att utmätningsbeslutet har fått laga kraft när det blir klart att egen- 31 m.fl., Utsökningsbalken, (, Zeteo), kommentaren till 4 kap. 33 § UB. domen inte kommer att säljas. Borgenären kanske godtar Krono- fogdemyndighetens bedömning vilket kan leda till att beslutet att underlåta försäljning aldrig överprövas. Utmätningsbeslutet ligger då kvar vilket bl.a. innebär vissa rådighetsinskränkningar. När det står klart att andra underliggande beslut inte kommer att kunna verkställas inom ramen för gällande tidsfrister bör Kronofogdemyn- digheten ha en skyldighet att undanröja besluten. Situationen är jäm- förbar med när lös eller fast egendom inte kan säljas trots upprepa- de försök. Utmätningen ska då hävas (jfr 9 kap. 6 § UB och 12 kap. 42 § UB). Hur förhåller sig bestämmelsen om proportionalitetsprincipen till befintliga regler? Det finns bestämmelser i det utsökningsrättsliga regel- verket som behandlar balansen mellan sökandens, svarandens och tredje mans intressen. Nedan redovisar vi hur bestämmelsen om pro- portionalitetsprincipen förhåller sig till befintliga regler och vilka anpassningar som vi anser behöver göras i dagens regelverk. Från den ovan nämnda utmätningsordningen finns vissa undan- tag. Ett sådant undantag finns i 4 kap. 4 § UB. Enligt den bestäm- melsen gäller att en sökande som har en fordran som är förenad med särskild förmånsrätt i viss egendom, i första hand har rätt att få utmätning av den egendomen. Detta innebär inte att sökanden alltid är skyldig att hålla sig till utmätning i den egendom som förmåns- rätten avser, men sökanden får inte i ett första läge konkurrera med andra borgenärer om betalning ur annan utmätt egendom. Om egen- domen i vilken förmånsrätten gäller inte bedöms vara tillräcklig för att sökanden ska få full betalning eller om det är oklart om sökan- den kan få full betalning ur egendomen får även annan egendom utmätas för fordran. Då ska utmätningen göras med förbehåll om att betalning i första hand ska utgå ur den egendom som förmåns- rätten avser. Regleringen innebär således att en sökande som har en fordran förenad med särskild förmånsrätt, i en konkurrenssituation med andra sökande, inte får någon betalning från annan utmätt egen- dom förrän det står klart att den egendom som förmånsrätten avser inte räcker. Eftersom en proportionalitetsbedömning i vissa fall kan leda till att en sökande inte får utmätning i den egendom som för- månsrätten avser, föreslår vi att 4 kap. 4 § UB ändras på så sätt att utmätning för en fordran med särskild förmånsrätt ska ske i den egendom som belastas av förmånsrätten om det kan ske. Utmätning ska även fortsättningsvis i första hand ske i den egendom i vilken förmånsrätten gäller, men om en bedömning skulle leda till att den egendomen inte kan utmätas, kommer den förmånsberättigade sökan- den att få betalt ur annan utmätt egendom i konkurrens med sökandena vars fordran inte är förenad med särskild förmånsrätt. I praktiken torde göra proportiona- litetsbedömningen som försvarlighets- och intressebedöm- ningen. Som vi redovisat ovan anser vi att det finns behov av att lagfästa proportionalitetsprincipen. En lagfäst proportionalitetsprin- cip ersätter inte de regler om försvarlighets- och intressebedöm- ningar som finns i 4 kap. 3 § och 7 kap. 3 § UB. Även dagens reglering i 16 kap. 3 § första stycket UB om att avhysning ska genomföras så att skälig hänsyn tas till såväl sökandens intresse som svarandens situation kommer att fylla en funktion också . Vårt förslag att ett beslut får upphävas om det är uppenbart att beslutet inte är proportionerligt är betydligt mer restriktiv än be- stämmelsen i 4 kap. 33 § andra stycket UB. Enligt den senare bestäm- melsen ska en utmätning hävas, om försäljning av egendomen eller indrivning av utmätt fordran inte kan antas ge ett överskott som gör åtgärden försvarlig. Detta är en ren ekonomisk bedömning som alltjämt bör göras. I 4 kap. 34 § UB regleras Kronofogdemyndig- hetens möjlighet att vidta rättelse. Enligt den bestämmelsen kan rätta ett beslut om den av annat skäl än som anges i 33 § finner att viss egendom inte borde ha utmätts. Även denna möjlighet bör finnas kvar. Enligt 6 kap. 17 § första stycket UF gäller att när Kronofogde- myndigheten har hävt en utmätning eller förordnat om annan rättelse av utmätning enligt 4 kap. 33 eller 34 § UB ska sökanden, gälde- nären och andra vilkas rätt berörs av beslutet underrättas. Om beslutet om utmätning har överklagats ska även tingsrätten underrättas, eller, om tingsrättens beslut har överklagats, högre rätt. Denna bestäm- melse bör kompletteras så att motsvarande reglering gäller för beslut som fattats med stöd av vår föreslagna bestämmelse om propor- tionalitetsprincipen. 4.3.13Skyddsregler och processuella rättssäkerhetsgarantier vid tvångsvis försäljning av en bostad och efterföljande handräckning Våra bedömningar och förslag: Det införs en ny bestämmelse i utsökningsförordningens sjätte kapitel, 24 c §, som innebär att genast ska underrätta socialnämnden när en bostad har utmätts. Gällande regelverk i förening med förslaget ovan och för- slaget om en lagfäst proportionalitetsprincip (avsnitt 4.3.12) med möjlighet att underlåta åtgärder samt upphäva ett beslut om det är uppenbart att beslutet inte är proportionerligt, utgör tillräck- ligt effektiva processuella rättssäkerhetsgarantier och skydds- regler i samband med en tvångsvis försäljning av en bostad och efterföljande handräckning enligt 8 kap. 18 § UB. När utmätt egendom har sålts genom för- sorg har köparen rätt att få handräckning av Kronofogdemyndig- heten för att komma i besittning av den köpta egendomen (8 kap. 18 § UB). En fastighet får tillträdas om köparen har fullgjort hela sin betalningsskyldighet på fördelningsdagen. För en bostadsrätt gäller att den får tillträdas när köparen har fullgjort sin betalningsskyl- dighet och antagits som medlem i bostadsrättsföreningen. Om den tidigare ägaren inte flyttar från fastigheten eller bostadsrätten verk- ställer handräckningen enligt bestämmel- serna om avhysning (16 kap. 2–9, 11 och 12 §§ UB). Som framgått av avsnitt 4.3.12 handlade målet Rousk mot (ECHR 27183/04) just om handräckning efter en tvångsvis försäljning av en bostadsfastighet. Genom domen fälldes för att ha kränkt Rousks rätt till egendomsskydd och rätt till skydd för privat- och familjeliv. Försäljningen och handräckningen enligt 8 kap. 18 § UB verkställdes, i enlighet med utsökningsbalkens be- stämmelser, innan de underliggande besluten hade fått laga kraft. I följande avsnitt redovisar vi de processuella rättssäkerhetsgaran- tier och skyddsregler som finns i dagens regelverk samt överväger behov av kompletterande reglering. Vilka processuella rättssäkerhetsgarantier och skyddsregler finns? Avhysning i de s.k. handräckningsfallen enligt 8 kap. 18 § UB skiljer sig från en avhysning i de s.k. förverkandefallen (se avsnitt 10.2.1). I handräckningsfallen är svarandens nyttjanderätt avskuren genom att en tvångsvis försäljning har genomförts. Försäljningen får enligt 8 kap. 4 § UB som regel inte ske utan svarandens samtycke innan den exekutionstitel som föranlett utmätningen har fått laga kraft (detta gäller dock inte för det som benämns allmänna mål). En annan skillnad är att den som begär handräckning oftast inte har haft något rättsförhållande eller annan relation med den vars bostad sålts. Vad som framförallt behöver diskuteras är processuella rätts- säkerhetsgarantier och socialt skydd för svaranden avseende tiden innan utmätningen och försäljningen av bostaden har fått laga kraft. Några exempel på processuella rättssäkerhetsgarantier och skydds- regler i det utsökningsrättsliga regelverket är följande. En domstol kan överpröva beslut och kan besluta om inhibition. I skatteförfarandelagens kap. 63 finns bestämmelser om anstånd med betalning av skatter och avgifter. Om anstånd har beviljats får verkställighet inte ske för att driva in skulden. Sökanden kan medge uppskov och kan efter begäran från sökanden eller svaranden bevilja anstånd. Genom den lagändring som infördes i 18 kap. 7 § UB länkas överklagandetiden för olika beslut samman så att beslut om fördelning eller utbetalning av pengar inte får laga kraft mot gäldenären före beslutet om utmätning, utan i stället tidigast . I förening med bestämmelsen i 18 kap. 14 § UB som innebär att vid bifall till ett överklagande av ett visst beslut får även ett senare beslut i målet hävas när det kan ske, om detta beslut har samband med det förra beslutet och inte hade fått laga kraft mot klaganden när det första beslutet överklagades, tillgodoses gälde- närens rätt till en domstolsprövning. Domstolen har också möjlig- het att vid ändring av utmätningsbeslutet ändra ett fördelnings- eller utbetalningsbeslut. Det är vår sammantagna bedömning att de processuella rätts- säkerhetsgarantierna och skyddsreglerna är effektiva såväl i teorin som i praktiken. Fråga är om det behöver införas några ytterliga pro- cessuella rättssäkerhetsgarantier eller skyddsregler. Vi redovisar våra överväganden i följande avsnitt. ska underrätta socialnämnden när en bostad har utmätts I samband med en ansökan om handräckning enligt 8 kap. 18 § UB blir regleringen i 16 kap. 2 § UF som innebär att Kronofogdemyn- digheten alltid ska underrätta socialnämnden om en avhysnings- ansökan, i förekommande fall ansökan om handräckning, samt om tiden för avhysningsförrättningen, tillämplig. är utsökningssvarandens bostad redan såld och verkställigheten av handräckningen är mycket nära förestående. I de flesta fall torde det vara svårt för socialnämnden att på så , normalt , ordna med en alternativ bostad. Vid avhysning från en hyresrätt informeras de sociala myndigheterna redan i samband med hyresvärdens uppsägning av hyreskontraktet och har därför möjlighet att arbeta med att uppnå frivilliga lösningar alternativt ordna ett lämpligt boende i processen. Redan i samband med att egendomen utmäts står det klart att svarandens bostad kommer att säljas om skulden inte regleras, part- erna uppnår en frivillig överenskommelse eller målet återkallas eller avslutas av någon annan anledning. Redan i samband med utmät- ningen finns det alltså starka skäl för svaranden att förbereda sig för att flytta från sin bostad. I en sådan situation skulle det vara av stort värde att sociala myndigheter får information om att bostaden utmätts i ett så tidigt skede som möjligt. En sådan ordning skulle innebära ett ökat skydd för svaranden och dennes familj eftersom sociala myndigheter skulle få mer tid för att försöka ordna ett alter- nativt boende och även för att hjälpa till med att försöka uppnå en frivillig överenskommelse så att en tvångsvis försäljning av bostaden eller i vart fall handräckning enligt 8 kap. 18 § UB skulle kunna undvikas. Vi föreslår därför att det i utsökningsförordningens sjätte kapitel införs en ny bestämmelse, 24 c §, som innebär att när egendom som utgör svarandens bostad har utmätts ska genast underrätta socialnämnden i den kommun där bostaden finns. Precis som vi föreslagit när det gäller underrättelser om avhysning bör försäkra sig om att socialnämnden har mottagit underrättelsen. Eftersom underrättelserna kan skickas elektroniskt kommer detta förslag inte innebära någon påtagligt ökad administrativ belastning för och socialnämnderna. Det behöver inte införas några ytterligare processuella rättssäkerhetsgarantier eller skyddsregler Förslaget ovan innebär ett stärkt socialt skydd för gäldenärer och deras familjer eftersom socialnämnden i ett tidigt skede av utsök- ningsförfarandet får möjlighet att agera och bl.a. överväga bistånds- insatser. Vidare föreslår vi i avsnitt 4.3.12 att proportionalitetsprincipen lagfästs och att ska kunna underlåta att vidta en åtgärd som inte är proportionerlig. Kronofogdemyndig- heten ska också kunna upphäva ett beslut som inte har fått laga kraft om det är uppenbart att beslutet inte är proportionerligt. När bedömning att en åtgärd ska underlåtas på grund av att den inte är proportionerlig har fått laga kraft kan även andra underliggande beslut som inte längre fyller någon funk- tion upphävas. Enligt den bestämmelsen kommer Kronofogdemyn- digheten att kunna upphäva en utmätning om det i ett senare skede visar sig att skulden minskat väsentligt, eller om utmätningen av annan anledning uppenbart inte är proportionerlig. Bestämmelsen gör det alltså möjligt för att efter en genomförd auktion men innan överklagandetiden för auktionen gått ut upp- häva försäljningen, om det visar sig att försäljningen leder till ett resultat som uppenbart inte är proportionerligt. Bestämmelsen ska tillämpas restriktivt i rena undantagssituationer. Kronofogdemyndig- heten kommer också att kunna vägra handräckning efter en tvångs- vis försäljning om skälen för åtgärden inte uppväger det intrång eller men som den innebär för gäldenären. Behovet av ytterligare processuella rättssäkerhetsgarantier eller skyddsregler till förmån för den vars egendom sålts måste vägas mot köparens rätt till egendomen och bestäm- melse om egendomsskyddet. Bestämmelser som fördröjer köparens rätt till egendomen kan innebära ekonomiska risker för köparen, t.ex. om egendomen skadas eller utsätts för sabotage efter det att köparen betalat handpenning men innan tillträde till den köpta egen- domen (jfr avsnitt 9.4.7). Sammantaget anser vi att nuvarande utsökningsrättsliga bestäm- melser, i förening med våra ovan nämnda förslag, tillgodoser be- hovet av processuella rättssäkerhetsgarantier och skyddsregler som tillvaratar svarandens rätt i samband med utmätning och tvångsvis försäljning av en bostad och efterföljande handräckning enligt 8 kap. 18 § UB. Reglerna är effektiva såväl i praktiken som i teorin. Vår bedömning är därför att det inte behövs några ytterligare proces- suella rättssäkerhetsgarantier eller skyddsregler i samband med en tvångsvis försäljning av en bostad och efterföljande handräckning. Som redovisats i avsnitt 4.3.12 har med anledning av kritiken i Rousk-målet kommit fram till att myndig- heten ska kunna bevilja anstånd för att verkställa handräckning enligt 8 kap. 18 § UB utöver vad UB tillåter. Om proportionalitetsprin- cipen lagfästs enligt vårt förslag kommer det inte längre att finnas något behov av att gå utöver de fastställda tidsfristerna. I stället ska , om skälen för försäljning inte uppväger det intrång eller men som försäljningen innebär, vägra verkställig- het med stöd av den nya bestämmelsen. 4.3.14Frågor om handräckning enligt bestämmelser i annan lagstiftning bör utredas i särskild ordning Vår bedömning: Det kan finnas behov av att göra en kartlägg- ning av i vilka fall ska verkställa hand- räckning och vilka befogenheter har inför eller under handräckningen. Att göra en sådan kartläggning och att föreslå kompletterande reglering i annan lagstiftning om- fattas inte av vårt uppdrag utan får utredas i särskild ordning. verkställighet av handräckning i andra mål och ärenden än utsökningsmål Utöver uppgiften att verkställa olika förpliktelser i utsökningsmål enligt utsökningsbalken ska handlägga vissa andra mål och ärenden. Exempel på sådana mål och ärenden finns i utsökningsförordningens artonde kapitel. Hit hör verkställighet av handräckning enligt konsumentkreditlagen (2010:1846) eller lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl., verk- ställighet av beslut om betalningssäkring enligt skatteförfarandelag- en (2011:1244) samt verkställighet av intrångsundersökningar enligt lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, patentlagen (1967:837), mönsterskyddslagen (1970:485), firmalagen (1974:156), lagen (1992:1685) om skydd för kretsmönster för halv- ledarprodukter, växtförädlarrättslagen (1997:306) eller varumärkes- lagen (2010:1877). verkställer också handräckning enligt exempelvis 7 kap. 14 § konkurslagen (1987:672), 5 kap. 10 § kon- kurrenslagen (2008:579) och 13 § lagen (2013:388) om tillämpning av Europeiska unionens statsstödsregler. Handläggningen av andra mål och ärenden än utsökningsmål reg- leras i 18 kap. utsökningsförordningen medan de materiella bestäm- melserna finns i respektive författning. Brister i reglering om handräckning har påtalat att det saknas en heltäckande uppräkning av vilka författningar som innehåller bestämmelser om handräckning som ska utföras av .