sou · H4B323 · 2016-03-15 00:00:00 — Eftersom bolagen som svarade på enkäten dessutom kunde ange flera typer av program uppstår sannolikt en viss dubbelräkning. Trots detta är antalet program relativt lågt för samtliga typer, mellan ett och tre program i genomsnitt. En betydelsefull fråga i enkäten är om bolaget har gått miste om nyckelpersonal på grund av nuvarande regler. Figur 5.10 Fördelning av svar på frågan om bolaget har gått miste om nyckelpersonal på grund av nuvarande regler om incitamentsprogram Incitamentsprogram i – en kartläggning En i jämförelse mycket liten del (10) anger säkert att de har gått miste om nyckelpersoner på grund av de nuvarande reglerna. Det visar på ett sätt att bolagen själva inte riktigt ser incitaments- programmen som medel för konkurrens om nyckelpersoner. Antalet bolag som anger att det är osäkert (54) om de har gått miste om nyckelpersoner är desto större. Här finns naturligt en osäkerhet då man helt enkelt inte kan avgöra om personer som inte blivit anställda även skulle ha varit nyckelpersonal. Det absolut vanligaste svaret är dock ett nej. Av de 175 bolag som svarat på frågan har 111 svarat nej. Slutligen ställdes frågan till bolagen om hur de hanterar eventuella svårigheter med incitamentsprogrammen samt vad som kan göras för att förbättra dagens regler. Den senare av de två frågorna kunde enbart besvaras med öppna textsvar. Figur 5.11 Fördelning av svar på frågan om hur svårigheter med incitamentsprogram hanteras Kompenserar anställda på annat sätt Avstår helt från incitamentsprogram Nyckelpersonal blir delägare direkt genom aktieköp i företaget Av fördelningen av svaren tycks det som att det är liten risk för att bolagen i större utsträckning flyttar utomlands på grund av svårigheter med incitamentsprogram. Däremot kompenserar man på annat sätt anställda (54) eller delar ägandet med nyckelpersoner genom direkta aktieköp (49). Intressant att notera är att även i denna grupp, som har svarat ja på frågan om incitamentsprogram, anger 33 bolag att de avstår helt från incitamentsprogram på grund av svårigheter kring dessa. Incitamentsprogram i – en kartläggning Eftersom frågan om vad som kunde göras för att förbättra dagens regler endast kunde besvaras med kommentarer går det inte att göra någon sammanfattande statistik över svaren. Av de 60 som svarade med en kommentar på hur dagens regler bör förbättras svarade 31 att dagens skattenivå bör sänkas. Främst fanns en förhoppning om att inkomsten skulle beskattas i inkomstslaget kapital i stället för tjänst, att förmånsbeskattningen skulle slopas och att beskattningen skulle skjutas då andelarna avyttrades. Förutom skattenivån förekom flera kommentarer om enklare och tydligare regler, möjlighet till rådgivning samt juridiska mallar för hur programmen ska sättas upp. Någon kommenterade även de internationella aspekterna och möjlighet till harmonisering med andra länder som önskemål på förbättring. Några svarade att de hade avslutat sina incitamentsprogram av olika skäl (uppköp eller att det var för krångligt) och att de därför inte hade några förbättringsförslag. Någon enstaka svarade att dagens regler var lätta att förstå. Enkätundersökningen och koppling till Eftersom SCB genomförde enkätundersökningen finns även möjlighet att låta SCB koppla svaren till existerande uppgifter om bolagen i deras företags- och individdatabas (). Svaren på enkäten är dock fortfarande helt anonyma i sammanställningen eftersom även den påkopplade FRIDA-informationen är avidentifierad för användarna av databasen. Med hjälp av kan man få en mer detaljerad bild av bolagen som anger att de använder incitamentsprogram. Bland annat fördelningen av bolag som uppger att de använder incitamentsprogram inom olika SNI-grupper. I tabell 5.4 nedan redovisas fördelningen enligt SNI-grupp på bokstavsnivå. Några grupper hade endast en, eller ett fåtal svarande, dessa har summerats till större grupper. SNI-grupper som inte redovisas i tabellen hade noll svarande bolag. Incitamentsprogram i – en kartläggning SOU 2016:23 Antal enkätsvar som svarat ja på frågan om incitamentsprogram Utvinning av , tillverkning, vattenförsörjning; avloppsrening, Handel; reparation av motorfordon och motorcyklar Verksamhet inom juridik, ekonomi, vetenskap och teknik Uthyrning, fastighetsservice, resetjänster och andra stödtjänster Utbildning och vård och omsorg; sociala tjänster Fördelningen av bolag efter SNI-grupp liknar i mycket fördelningen av bolag generellt i . Det går inte att utifrån fördelningen dra slutsatser om att vissa branscher verkar vara mer benägna än andra att använda incitamentsprogram. SNI-grupperna G, J och M har flesta svarande som uppger att de har incitaments- program. Vid en noggrannare undersökning av dessa grupper sticker undergruppen ”Dataprogrammering, datakonsultverk- samhet o.d.” i gruppen ”J – informations- och kommunikations- verksamhet” ut som en bransch som använder incitamentsprogram i jämförelsevis stor omfattning. Även i gruppen ”G – Handel; reparation av motorfordon och motorcyklar” är det främst inom en undergrupp bolagen med incitamentsprogram finns: ”Parti- och provisionshandel utom med motorfordon”. I gruppen ”M – Verksamhet inom juridik, ekonomi, vetenskap och teknik” är spridningen mellan de olika undergrupperna betydligt jämnare. Den koncentration av incitamentsprogram till vissa branscher motiverar en lite djupare granskning av vilken typ av incitamentsprogram de olika branscherna använder. I figurerna nedan redovisas fördelningen av olika typer av incitamentsprogram Incitamentsprogram i – en kartläggning i branschgrupperna ”G – Handel; reparation av motorfordon och motorcyklar” och ”J – Informations- och kommunikations- verksamhet”. Eftersom det rör sig om relativt få svar, när en redan liten grupp bolag som har svarat ja på frågan om incitaments- program blir uppdelad i mindre undergrupper, ska inga långtgående slutsatser dras utifrån de fördelningar som beskrivs. Figur 5.12 Fördelning olika typer av incitamentsprogram inom G - Handel; reparation av motorfordon och motorcyklar Inom G – Handel; reparation av motorfordon och motorcyklar är de vanligaste svaren att bolagen har andra typer av incitamentsprogram eller att de inte vill uppge vilken typ det rör sig om. I flera fall har bolagen sedan valt att kommentera frågan och beskriver att det främst rör sig om vinstdelningsprogram som är resultatbaserade. I gruppen för bolag som sysslar med handel och reperationer förekommer även personal- och teckningsoptioner. Runt en tredjedel uppger att de har haft eller har sådana incitamentsprogram. Personal- och teckningsoptioner tycks vara lika vanliga. För SNI-gruppen J – Informations- och kommunika- tionsverksamhet nedan är fördelningen dock en annan. Incitamentsprogram i – en kartläggning Figur 5.13 Fördelning olika typer av incitamentsprogram inom J - Informations- och kommunikationsverksamhet Inom branscherna informations- och kommunikationsverksamhet är det vanligare med personal- och teckningsoptioner. Nästan hälften av bolagen i den branschgrupp som har svarat att de har incitamentsprogram använder optionsrelaterade program. Ungefär en fjärdedel av de svarande i gruppen uppger att de har en annan typ av program. Av dessa har några valt att kommentera sina svar. Vanligast är någon typ av vinstdelningsprogram eller att vissa personer har erbjudits att investera för ett delägarskap i ett tidigt skede. Om gruppen informations- och kommunikationsverksamhet bryts ner på ytterligare undergrupper, främst dataprogrammering, datakonsultverksamhet o.d. kvarstår fördelningen av olika typer av incitamentsprogram. Sammantaget går det inte att utifrån enkätundersökningen dra slutsatser om att en viss typ av bransch använder incitaments- program i större utsträckning än andra. Trots detta finns försiktiga antydningar om att det i något större utsträckning förekommer optionsrelaterade incitamentsprogram inom dataprogrammering och datakonsultverksamheter. Ett förekommande argument för att använda incitaments- program är att arbetsgivaren skulle kunna skjuta upp en del av lönen till den anställde och kompensera denna med löften om andelar i bolaget i stället. Genom att jämföra de genomsnittliga personalkostnaderna per anställd mellan grupperna Incitamentsprogram i – en kartläggning bolag som svarat nej respektive ja på frågan om incitaments- program kan man se om det finns några större löneskillnader mellan bolag med och utan incitamentsprogram. till de bolag som svarat nej på frågan om incitamentsprogram är den genomsnittliga personalkostnaden per anställd och år och mediankostnaden . I gruppen bolag som har svarat ja på frågan om incitamentsprogram är motsvarande siffror cirka 726 000 respektive 612 000. Alla uppgifter om personalkostnader och antal anställda bygger på deklarationsdata . De jämförelsevis högre personal- kostnaderna kan bero på flera orsaker: branschtillhörighet, utbild- ningsnivå och bolagens resultat. Det är också möjligt att bolagen med incitamentsprogram behöver erbjuda sina anställda både den typen av program och konkurrenskraftiga löner. Grundproblemet med den här typen av jämförelser är att en relativt stor population, vilken får antas vara normalfördelad, jämförs med en liten, självidentifierad grupp bolag som har andra förutsättningar än det genomsnittliga bolaget. Med detta i åtanke kan dock flera liknande jämförelser göras mellan grupperna med och utan incitamentsprogram. I tabellen nedan redogörs för en handfull ekonomiska indikatorer för de två grupperna bolag som besvarat enkäten. Tabell 5.5 Genomsnitt, ekonomiska indikatorer för bolag med och utan incitamentsprogram Samtliga indikatorer tyder på att bolagen med incitamentsprogram är större i termer av vinst, nettoomsättning, immateriella anläggningstillgångar och antal anställda. Men även förlusterna är i Incitamentsprogram i – en kartläggning genomsnitt större i bolagen med incitamentsprogram än i de bolag som inte har incitamentsprogram. Skillnaderna kan bero på en rad olika orsaker, främst kopplade till skillnader i storlek. Det saknas troligen skäl för de allra minsta bolagen att sätta upp incitamentsprogram. Större bolag kan hantera kostnaderna för att sätta upp programmen bättre än de små. Trots att skillnaderna mellan grupperna sannolikt främst kan förklaras med storleks- skillnader är det ändå intressant att notera de stora skillnaderna i vinst och immateriella anläggningstillgångar där bolagen med incitamentsprogram i genomsnitt har tio gånger så stora värden som för bolagen utan incitamentsprogram. till standardavvikel- ser är dock variationen stor i båda grupperna vilket indikerar stora skillnader mellan bolagen även inom grupperna. Resultaten av enkätundersökningen är intressanta att analysera. Det finns flera möjliga infallsvinklar att studera och detta är ingalunda en heltäckande kartläggning av incitamentsprogram. Men det är min förhoppning att enkätundersökningen ger en något större förståelse för i vilken omfattning, vilken typ och av vilka som incitamentsprogram används i . Materialet från enkätundersökningen presenteras per fråga i bilaga 3 men uppgif- terna från finns endast hos SCB. Det är min förhoppning att det insamlade enkätmaterialet ska kunna göras tillgängligt för forskningsstudier. Enkätstudien är inriktad mot de mindre bolagen, utskicket var brett och tänkt att träffa så många typer av bolag som möjligt. Resultatet var att få bolag använder sig av incitamentsprogram, främst för att de inte anser att det är relevant för verksamheten eller för att de inte vill dela ägandet. Poängen är dock att incitamentsprogram är relativt ovanligt. För att komplettera den bilden omfattar kartläggningen även större, börsnoterade bolag i . Nedan redogörs för kartläggningen. Den baseras på information insamlad av den så kallade referensgruppen. Redan i ett inledande skeden bjöds externa experter och branschföreträdare in för att berätta om sin verksamhet inom området incitamentsprogram. De inbjuda experterna fick beskriva Incitamentsprogram i – en kartläggning vad de såg som de största utmaningarna med incitamentsprogram och särskilt personaloptioner. För att komplettera den typen av information som annars riskerar att bli anekdotisk har jag valt att genom en referensgrupp komplettera kartläggningen och sammanställa informationen i en mer övergripande form. Referensgruppen består av aktörer inom den konsultverksamhet som sätter upp incitamentsprogram för olika företagskunder. Det innebär en viss naturlig snedvridning i de uppgifter som referensgruppen tillhandahåller eftersom endast information om de företag som på något sätt visat intresse för incitamentsprogram blir representerade. Mörkertalet består av de företag som möjligen skulle vara lämpade att använda incitamentsprogram för att locka och knyta nyckelpersoner till sig men som av olika skäl inte har möjlighet, kunskap eller tillräckliga medel att upphandla den konsultation som ofta krävs för att sätta upp programmen. Sådan information, som beskriver varför företagen inte använder incitamentprogram, går inte att på samla in via referensgrupperna. Det motiverar i sin tur den generella enkätundersökning som beskrivs ovan. Vad referensgruppens information däremot kan förväntas bidra med är en samlad bild av uppgifter kring t.ex. programmens storlek, omfattning vad gäller andelen aktier som ställs ut till programmen samt vilka typer av program som är vanligast beroende på företagens karaktärsdrag. Genom kontakt med främst konsultbolagen (PwC) har sekretariatet kunnat ta del av sammanställningar av incitamentsprogram; omfattning, typ, löptider och storleksfördelningar. Medan har ett visst fokus mot mindre, relativt unga bolag är informationen som PwC sammanställer inriktad mot större, marknadsnoterade bolag. Även KPMG har genomfört en studie som liknar den årliga sammanställning som PwC gör. Det bör noteras att uppgifterna är framtagna av konsultbolagen och inte direkt av utredningens sekretariat. PwC sammanställer uppgifter om incitamentsprogram i de största marknadsnoterade bolagen i . I praktiken granskas de beslut om aktierelaterade incitamentsprogram som tas på bolagsstämmor i noterade bolag. KPMG:s studie av incitaments- program i svenska börsnoterade bolag genomfördes och Incitamentsprogram i – en kartläggning liknar i mycket PwC:s sammanställning, och bekräftar därmed deras resultat i stor utsträckning.3 PwC:s studier har genomförts och omfattas bolag på de reglerade marknadsplatserna , NGM-börsen samt First North. Studien omfattar 373 bolag. Enligt PwC:s studie fattade av de noterade bolagen januari–beslut om nya aktierelaterade program. Några av bolagen tog beslut om två eller flera program vilket gör att antalet program i studien är fler än antalet bolag som tog beslut om nya program. När PwC även inkluderar bolag med pågående incitamentsprogram uppges av bolagen ha incitamentsprogram i någon form. PwC ser en tydlig trend för incitaments- program; det är främst andelen aktieprogram, (aktiesparprogram och prestationsaktieprogram) som har ökat, medan optionsprogram, främst personaloptionsprogram har minskat avsevärt . Av de beslutade programmen 2014 står aktiesparprogram för och prestationsaktieprogram för . Personal- optioner och köpoptioner står båda för av programmen, medan teckningsoptioner står för . Värt att notera i PwC:s sammanställning är att teckningsoptionerna nästan uteslutande återfinns i de relativt mindre bolagen. De återfinns bland Small Cap och First North, det vill säga de minsta bolagen, samt även till viss del bland de mellanstora Mid Cap-bolagen. Teckningsoptioner saknas helt bland de största bolagen, Large Cap. Bland de största bolagen är det i stället program för aktiesparande och presta- tionsaktier som dominerar. Även om andelen aktierelaterade incitamentsprogram som är riktade till samtliga anställda tycks öka är en majoritet fortfarande riktade till ledande befattningshavare, chefer och andra nyckelpersoner. Aktierelaterade incitaments- program är, enligt PwC, även vanligast bland de största bolagen där av bolagen beslutade om nya program 2014. Bland Small Cap-bolagen beslutade endast vart fjärde bolag om ett nytt aktierelaterat program . Totalt står Large Cap-bolagen för av de nya incitamentsprogrammen, men antalet 3 KPMG har genomfört liknande studier och framåt men saknar uppgifter . Incitamentsprogram i – en kartläggning Large Cap-bolag motsvarar av samtliga bolag i PwC:s undersökning. Till de incitamentsprogram som beslutats om kopplas prestationsvillkor i vissa fall. Villkoren har varierat ; tidigare var prestationsvillkoret ofta kopplat till aktiens totalavkastning4 medan vinst per aktie har blivit det vanligaste prestationsmåttet . Enligt PwC:s studie har knappt vart fjärde beslutade incitamentsprogram koppling till vinst per aktie som prestationsvillkor. av samtliga beslutade program har ett tak som begränsar utfallet för deltagarna. Andelen program med tak har ökat något , men tycks ha stabiliserat sig kring 15–av programmen . En intressant fråga är kopplingen till hur många aktier deltagarna i programmen har möjlighet att erhålla i de incitaments- program som innebär någon typ av aktieförvärv. Enligt PwC:s studie finns ett samband mellan företagens storlek och andelen av företagets aktier som omfattas av incitamentsprogrammen. För Large Cap-bolagen rör sig medianvärdet kring 0,25–0,av det totala antalet aktier . För bolag listade på First North är medianvärdet så högt som av aktierna. Resultatet är inte förvånande, utan bekräftar snarare bilden av att det finns ett negativt samband mellan företagens storlek och andelen aktier som kopplas till incitamentsprogram. Slutligen beskrivs i PwC:s studie löptiderna för de identifierade incitamentsprogrammen. Det syns en mycket tydlig koncentration till löptider där av programmen återfinns. I övrigt är det främst löptider på två, fyra eller som förekommer. I vissa undantagsfall finns även kortare löptider samt längre löptider upp emot . Dessa är dock i sammanhanget mycket ovanliga. Enligt PwC:s studie har det skett en koncentration mot treåriga program , både på bekostnad av de längre och kortare programmen. stod de treåriga programmen för av samtliga incitaments- program. I KPMG:s studie finns viss kompletterande informa- tion om börsbolagens incitamentsprogram. 4 Kursutvecklingen med tillägg för återinvesterade utdelningar. Incitamentsprogram i – en kartläggning sammanställning bygger på incitamentsprogram som föreslagits i svenska börsbolag under bolagsstämmorna 2015 om än med något annan indelning mellan olika typer av program. KPMG sammanställer även hur utspädningseffekten ser ut för de börsnoterade bolagen. Det är en tydlig övervikt för utspädnings- effekter , men ett antal bolag har utspädnings- effekter på . Även branschindelningar visar att det är främst bolag inom IT och hälsovård som föreslår nya incitaments- program , där i stort vartannat bolag förslår program. Inom finans och industrin i övrigt rör det sig om ungefär vart fjärde bolag. Den klart vanligaste typen av incitamentsprogram för samtliga branschindelningar är aktieprogram men inom IT- branschen är teckningsoptioner nästan lika vanliga. Personal- optioner är mindre vanliga i samtliga branscher, men vanligast före- kommande inom finansbranschen enligt sammanställningen. genomförde en egen undersökning av incitamentsprogram i samband med utredningens arbete. Efter möte med företrädare för affärsutvecklings- avdelning beslutades att de skulle få tillgång till den enkät som låg till grund för utredningens enkätundersökning. På så sätt skulle göra en egen undersökning med ett urval på 1 000 affärskunder ur deras egna register. På grund av överlappningen av frågorna i enkäten tillför svaren endast begränsad information. Dessutom hade inte riktigt samma framgång i svarsfrekvensen då endast 33 företag svarade på enkäten. Resultaten bekräftar i stor utsträckning de som jag fått genom den egna enkätstudien. Noterbart är dock, förutom skillnaden i svarsfrekvens, att en betydligt större andel har angett att de har eller har haft incitamentsprogram (13 av 33, eller ). Förklaringen till detta är att populationen för urvalet är en annan än den som SCB drog sitt urval ur. Dessutom förekommer troligen samma snedvridning även i denna population. De som har eller har haft incitamentsprogram är mer benägna att svara på frågorna än de som inte har haft sådana program. En annan skillnad är att har låtit företagen svara på övriga delar av enkäten angående tillväxtambitioner och vilken typ av företag det rör sig om även om de har svarat nej på frågan om incitamentsprogram. Det ger möjlighet att jämföra ytterligare om det finns strukturella skillnader mellan företag med och utan incitamentsprogram. Incitamentsprogram i – en kartläggning underlaget varit större hade troligen mer långtgående slutsatser kunnat dras från sådana jämförelser. Av de som har angett att de inte har eller har haft incitamentsprogram är de vanligaste skälen till detta att: 1. de inte vill utvidga ägarkretsen, 2. de skattemässiga konsekvenserna är för osäkra och 3. det inte är relevant för deras verksamhet. Några anger även att det är brist på erfaren rådgivning, att programmen ger mindre än vad de kostar och är administrativt krångliga samt att någon anger att de inte riktigt vet vad incitamentprogram innebär. Bland dem som har svarat ja på frågan om företaget har eller har haft incitamentsprogram anges främst beskattningen och krångel som de största problemen med programmen. Vidare beskrivs problemen främst som att det är kostsamt att göra rätt och att små företag med begränsade medel behöver enkla och trygga system för incitamentsprogram för att de ska gå att använda. Även om svarsfrekvensen är låg går det att göra intressanta noteringar kring vilken typ av företag som i undersökningen uppgett att de har eller har haft incitamentsprogram. Nära samtliga företag återfinns inom informations- och kommunikationssektorn eller inom juridik, ekonomi, vetenskap och teknik. Alla utom ett av företagen anger att de förväntar sig att expandera verksamheten inom de kommande tre åren. Vid jämförelser med gruppen som har svarat nej på frågan om incitamentsprogram är bygg- och transport- sektorn betydligt vanligare förekommande tillsammans med fastighetssektorn. Framtidsutsikterna är något mindre positiva bland företagen som angett att de inte använder incitaments- program; nästan hälften anger att de inte förväntar sig någon förändring av verksamhetens storlek . En genomgående likhet mellan både företag med och utan incitamentsprogram är dess ålder; nästan alla uppger att verksamheten har bedrivits . Detta beror dels på hur den naturliga livscykeln5 ser ut för företagen, dels sannolikt på en snedvridning i urval. Det dröjer helt enkelt från verksamhetens start innan man kommer i kontakt med konsultverksamhet som den t.ex. 5 Hade den genomsnittliga livslängden för ett bolag varit hade man kunnat förvänta sig ett genomsnitt ålder hos de svarande. Men eftersom företag som överlever inte har någon ”maximal livslängd” så är det inte förvånande att majoriteten av de svarande anger att verksamheten bedrivits . Incitamentsprogram i – en kartläggning Uppdraget har varit att kartlägga hur och i vilken omfattning incitamentprogram används i dagens läge i . Det saknas officiell statistik om incitamentsprogram eftersom det inte finns något myndighetsuppdrag att specifikt samla in sådana uppgifter. De uppgifter jag har fått från om incitamentsprogram avser endast särskilda skattebeslut vilket inte säger mycket om användandet av incitamentsprogram som helhet. I övrigt anses incitamentsprogram som är förmånliga vara som vilken annan förmån som helst och går därför inte att särskilja från andra förmåner från arbetsgivaren. Liknande problem med att särskilt skilja ut incitamentsprogram från övrig inrapporterad information finns hos och statistik.