sou · H4B376 · 2016-11-07 00:00:00 — Inom EU och IMF har två varianter diskuterats, en mer omfattande som inkluderar derivat (FTT1) och en begränsad som undantar derivat (FTT2).34 Med derivat menas kontrakt vars värde baseras på prisutvecklingen av någon underliggande tillgång såsom aktier, räntor eller valutor. Aktiemarknaden delas upp i en primärmarknad och en sekundärmarknad. På primärmarknaden gör aktiebolagen aktie- emissioner och köpeskillingen kommer bolagen till godo genom att det egna kapitalet ökar. Om aktierna sedan säljs vidare sker det på en sekundärmarknad. Om både primär- och sekundärmarknaden omfattas av en transaktionsskatt riskerar de ökade transaktions- kostnaderna att påverka företagens möjligheter att förvärva nytt eget kapital.35 Beskattningsunderlaget för aktier och obligationer är tämligen okomplicerat och utgörs av transaktionens värde. När det gäller derivat däremot finns två olika alternativ. De kan antingen beskattas utifrån kontraktets underliggande värde eller utifrån premien, d.v.s. priset på kontraktet. De olika alternativen ger helt olika effektiv skattesats. Skattebasens storlek blir betydligt större 32A Fair and Substantial Contribution by the Financial Sector, IMF, s. 21. 33Hiort af , och , , Beskattning av finanssektorn. Jfr även SEC (2011) 1103 final, s. 6. 34SEC (2010) 1166 s. 11, samt , och , , Beskattning av finanssektorn. 35Hiort af , och , , Beskattning av finanssektorn. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn om kontraktets underliggande värde beskattas. ökar kostnaden för att hantera finansiella risker med derivat påtagligt om handeln med derivat beskattas som om det vore den under- liggande tillgången som handlades. Risken för finansiell instabilitet kan öka om möjligheten till effektiv riskhantering begränsas. Om premien beskattas riskerar effekten på mängden derivattrans- aktioner i stället att bli mindre än önskad.36 Nackdelen med att undanta derivat är att det ger en möjlighet att kringgå transaktionsskatten genom att skapa derivatinstrument som återspeglar den egentliga tillgångsaffären.37 Vem som i slutändan kommer att få betala en transaktionsskatt är svårbedömt. Skatten kan öka företagens kapitalkostnad och där- med göra det mer kostsamt att investera om den faller på de icke- finansiella företagen. Kapitalstrukturen skulle då påverkas eftersom den optimala fördelningen mellan lån och eget kapital skulle förändras. I den mån den faller på hushållen har en trans- aktionsskatt progressiva inslag eftersom höginkomsttagare och förmögna relativt sett gör fler finansiella transaktioner. Å andra sidan skulle den också tas ut på transaktioner av kollektivt förvaltat kapital, t.ex. i pensionsfonder och fondbolag, och skulle då belasta fler inkomstgrupper.38 Stämpelskatt är en skatt som tas ut på olika former av förmögen- hetsomsättning såsom försäljning av fastigheter eller finansiella tillgångar. Den benämns så på grund av de stämpelmärken som tidigare fästes på dokumenten över förmögenhetsomsättningen och skatten. I finns en stämpelskatt vid förvärv av fast egendom (fastigheter) och vid beviljande av inteckning. Denna skatt be- räknas på köpeskillingen eller, om denna understiger taxerings- 38Hiort af , och , , Beskattning av finanssektorn, och SEC (2011) 1103 final, s. 6 f. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn värdet, på taxeringsvärdet året närmast före det år då ansökan om lagfart beviljas.39 Åren 1984–1995 fanns även en stämpelskatt på aktier. Skatten togs ut i samband med bildande av aktiebolag och vid ökning av aktiekapital i ett befintligt aktiebolag. (Se vidare avsnitt 6.2.1.) En stämpelskatt på omsättning av finansiella tillgångar kan jämföras med en finansiell transaktionsskatt.40 stämpelskatt på 0,5–1,vid vissa aktie- transaktioner41 har framhållits som ett lyckat exempel på stämpel- skatt. Den tas ut på transaktioner i aktier i brittiska aktiebolag oavsett om transaktionen äger rum i eller utanför . Transaktioner i aktier i utländska aktiebolag beskattas däremot inte. Denna skatt ser inte ut att ha inneburit omallokeringar, är svår att undvika och administrationskostnaderna har varit låga.42 (Se vidare avsnitt 6.3.8.) Andra länder som har olika former av stämpelskatter är och . har inte någon särskild skatt i den finansiella sektorn. Däremot har tidigare haft sådana skatter. Erfarenheterna av dessa skatter är betydelsefulla för utredningens uppdrag att ta fram ett förslag på en särskild skatt i den finansiella sektorn. Det finns därför anledning att åtminstone översiktligt beröra tidigare inhemska skatter och förslag till skatter. har tidigare haft transaktionsskatteliknande skatter i form av en omsättningsskatt på vissa värdepapper och en stämpelskatt på aktier. Omsättningsskatten upphävdes 1991, medan stämpelskatten upphävdes 1995. Dessa skatter behandlas i det följande. 39Lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter. 40Hiort af , och , , Beskattning av finanssektorn. 42SEC (2010) 1166, s. 19 och 38. 43Hiort af , och , , Beskattning av finanssektorn. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn Omsättningsskatt på vissa värdepapper Till och med utgången av 1979 utgick en omsättningsskatt i form av en fondstämpel vid köp och byte av s.k. fondpapper, d.v.s. aktier och obligationer m.m. Skatten uppgick till av försäljningsvärdet när det gällde aktier. I samband med överlåtelsen upprättades en avräkningsnota för kontroll av beskattningen och av handeln med dessa värdepapper. Skatten slopades vid utgången av 1979 av främst tekniska och administrativa skäl. infördes en annan omsättningsskatt, den s.k. valp- skatten, som omfattade vissa värdepapper45 och som kan liknas vid en finansiell transaktionsskatt (se avsnitt 6.1.4). Den var bredare än föregångaren och omfattade vissa närmare angivna värdepapper. Skatten utgick till en början av vederlaget för varje omsättning, d.v.s. på säljledet och på köpledet. Skatten träffade både sådan aktiehandel som skedde under medverkan av fondkommissionärer och s.k. direktaffärer, d.v.s. transaktioner utan sådan medverkan. I det sistnämnda fallet begränsades dock skattskyldigheten till handel med en omslutning av per kalenderhalvår. Som fondkomis- sionärer räknades de banker och aktiebolag som av dåvarande Bankinspektionen medgivits tillstånd att i eget namn utöva handel med värdepapper för annans räkning. Fondkommissionärerna hade rätt att hålla ett visst eget lager av värdepapper för att underlätta fondkommissionärsverksamheten, d.v.s. att handla för egen räkning, utan att behöva betala skatt för sitt led. Under riksdagsbehandlingen av förslaget om omsättnings- skatten46 uppvaktade representanter för och för fondkommissionärerna skatteutskottet med en begäran om att vissa typer av aktieaffärer, som omfattades av regeringens förslag, borde undantas från omsättningsskatt. Enligt bank- föreningen borde valutautlännings – varmed avsågs fysisk och juridisk person med hemvist utanför – handel undantas från 44Redogörelsen baseras i huvudsak på SOU 1990:46 s. 85 ff. 45Lagen (1983:1053) om skatt på omsättning av vissa värdepapper, som upphävdes genom SFS 1991:1466. 46SkU 1983/84:11. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn Vidare ansåg bankföreningen att omsättningen av utländska aktier och värdepapper borde undantas från skatteplikt. Som skäl för det åberopades att det annars förelåg risk för att utländska aktieplacerares affärer skulle dras från och för att konkurrenssituationen för svenska banker och fond- kommissionärer på den utländska aktiemarknaden kunde komma att allvarligt försämras. , som uttalade viss förståelse för synpunkterna, ansåg sig dock inte fullt ut kunna bifalla de framställda kraven. I enlighet med vad skatteutskottet förordat utformades lagtexten så att om den för vars räkning fond- kommissionären medverkade inte var bosatt i , skulle skatt inte betalas för dennes led när omsättningen avsåg utländska värdepapper. hade undersökt möjligheterna att medge längre gående befrielse från skatt men funnit att undan- tagsregler av den innebörden skulle medföra kontrollproblem och risk för missbruk. ansåg därför att man i vart fall i ett inledningsskede, och tills närmare erfarenheter vunnits av den nya lagstiftningen, borde begränsa skattefriheten på det sätt som sedermera också kom att ske. Skatt togs alltså inte ut på en valutautlännings led när denne köpte eller sålde utländska värdepapper genom en svensk fondkommissionär. Däremot utgick skatt på valutautlänningens led när denne omsatte svenska värdepapper genom en svensk fond- kommissionär. Likaså togs skatt generellt ut – d.v.s. både på svenska och utländska värdepapper, med eller utan medverkan av fondkommissionär – i ledet då en fysisk eller juridisk person med hemvist i uppträdde som köpare eller säljare. Under utskottsbehandlingen aktualiserades även ett problem av annan art. framhöll att sådana omsätt- ningar som av exempelvis strukturella och marknadstekniska skäl skedde inom en aktiebolagskoncern skulle komma att omfattas av skatt i samma omfattning som omsättning mellan utomstående. För att inte önskvärda strukturomvandlingar inom näringslivet skulle motverkas tillkom därför, i enlighet med vad skatteutskottet förordade, ett stadgande som innebar att skatt inte skulle tas ut på sådana koncerninterna överlåtelser som var undantagna från realisationsvinstbeskattning. Kort efter det att omsättningsskatten införts höjdes skatte- satsen. Den fördubblades , vilket innebar att köpare Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn och säljare sammanlagt skulle betala , d.v.s. vardera , av vederlaget i skatt. Omsättningsskatten utvidgades också till att omfatta vissa nya värdepapper. Vid tillkomsten be- skattades omsättning av aktier, konvertibla skuldebrev, skuldebrev förenade med optionsrätt till nyteckning, interimsbevis, tecknings- rättsbevis, optionsbevis och delbevis. blev omsättning av skuldebrev förenade med optionsrätt till köp av aktier, inköpsrättsbevis, teckningsbevis samt köp- och säljoptioner avseende aktier och konvertibla skuldebrev skattepliktiga. Dessa värdepapper ansågs jämförbara med de redan skattepliktiga efter- som de var bärare av likartade rättigheter. Handeln med instru- menten hade kommit att få en sådan omfattning att lagstiftaren ansåg att det fanns skäl att låta även dessa omfattas av skatten. I samband med denna ändring ersattes också de tidigare angivna begreppen teckningsrättsbevis och delbevis med begreppet emis- sionsbevis, varigenom även omsättning av bevis om företrädesrätt att delta i emission av konvertibla skuldebrev och skuldebrev med optionsrätt till nyteckning blev skattepliktig. blev omsättning av köp- och säljoptioner som avsåg aktieindex, s.k. indexoptioner, samt terminskontrakt som avsåg aktier, aktieindex eller konvertibla skuldebrev också skattepliktiga. Handeln med standardiserade optioner hade kommit att utvecklas mycket snabbt såväl omsätt- ningsmässigt som i fråga om introduktionen av nya instrument. De nya inslagen i form av indexoptioner och standardiserade termins- kontrakt ansågs ha sådana likheter med köp- och säljoptioner avseende aktier, vilka redan omfattades av beskattningen, att omsättningsskatt borde tas ut även på dessa nya instrument, inte minst för att undvika snedvridningseffekter. Skattebasen utvidgades ytterligare . Omsättningsskatten kom då även att omfatta värdepapper på penning- och obligationsmarknaden. Det undantag som hade gällt fondkommissionärers handel för egen räkning på aktiemarknaden slopades. Utvidgningen innebar att omsättningsskatt på egen handel på såväl aktiemarknaden som penning- och obligations- marknaden i stället skulle utgå med en till hälften reducerad skattesats. Skatten kom också att omfatta omsättning av ränte- bärande löpande skuldebrev, räntebärande enkla skuldebrev som utgjorde s.k. masspapper samt premieobligationer. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn vidare tas ut vid handel med terminskontrakt samt köp- och säljoptioner som avsåg de skattepliktiga värdepapperen. Över- låtelser där riksbank och var avtalspart undantogs från beskattning. inskränktes skatteplikten för omsättning av värdepapper. Ändringarna innebar dels att skatteplikten för om- sättning av värdepapper på den s.k. penning- och obligations- marknaden, med undantag för premieobligationer, slopades, dels att fondkommissionärernas omsättning för egen räkning av skatte- pliktiga värdepapper undantogs från beskattning. Omsättningsskatten på aktier halverades . Skatten på aktier och andra värdepapper av- skaffades helt genom att lagen upphävdes. Som skäl för det anfördes bl.a. följande. Aktiviteten på den svenska aktiemarknaden har minskat kraftigt vilket inneburit en rad nackdelar för svenskt näringsliv. Om- sättningsskatten på aktier och andra värdepapper har bidragit till denna utveckling. Genom den minskade likviditeten har företagen fått svå- rare att skaffa riskkapital på aktiemarknaden. Det bör därvid särskilt framhållas att det är en stor grupp företag, både medelstora företag och en rad större företag som inte är välkända i utlandet, som främst drabbats av den dåliga likviditeten på den svenska aktiemarknaden. Likaså har handeln med små aktieposter försvårats vilket motverkar strävandena efter ett mer spritt aktieägande. Skatten har vidare bidragit till att den svenska aktiehandeln i ökande utsträckning flyttats till utländska marknader och att utländska placerares affärer på den svenska fondbörsen minskat. Ett avskaffande av omsättningsskatten på aktier och andra värdepapper innebär ett inkomstbortfall brutto för staten på . Nettointäkten av skatten är dock väsentligt mindre. Dels är skatten en avdragsgill kostnad vid reavinstbeskattningen, dels skapar skatten inlåsningseffekter. En transaktionsskatt bidrar till att intäkterna från reavinstbeskattningen och bolagsbeskattningen minskar. De slutliga effekterna av ett avskaffande av omsättnings- skatten är därför svåra att uppskatta.47 1991/92:34 s. 3 f. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn Omsättningsskatten blev alltså varken särskilt långlivad eller framgångsrik. Skatten har ansetts ha haft negativa ekonomiska konsekvenser. Det faktum att skatten endast togs ut på inhemsk omsättning, i när den finansiella handeln blev allt mer internationell, har framhållits som ett grundläggande problemen med skatten. Dessutom har skattens utformning ansetts vara en starkt bidragande orsak till att det uppstod vida möjligheter till skatteundandragande. Ett annat problem var bristande neutralitet när det gäller typen av instrument som omfattades av skatten. Exempelvis omfattades inte alla former av derivat, vilket ledde till en ökad handel med finansiella instrument som inte omfattades av skatten. Det finns olika skäl till att omsättningsskatten avskaffades. Till att börja med blev intäkterna från skatten, på grund av skatte- undandragandet, en besvikelse. Under skattens första tid på- verkades handeln av den då gällande valutaregleringen (den gällde ) som gjorde det svårare för svenska investerare att flytta transaktioner till utländska marknader. När valutaregleringen upphörde sjönk skatteintäkterna från att ha varit av bruttonationalprodukten (BNP) till av BNP, eftersom den slopade valutaregleringen gjorde det möjligt att flytta trans- aktionerna utomlands. Intäkterna från skatten på räntebärande värdepapper förväntades uppgå till , men kom i genomsnitt endast att uppgå till . Eftersom omsättningen minskade blev dessutom intäkterna från reavinstbeskattningen lägre. Intäkterna från om- sättningsskatten åts nästan helt upp av denna minskning. Netto- effekten av skatten för staten var således nära nog noll. Ytterligare en orsak till de minskade intäkterna från reavinstskatten var nedgången i aktiekurserna som åtföljde införandet av omsättnings- skatten. Utöver de låga intäkter som omsättningsskatten genererade, blev omlokalisering ett allvarligt problem. Skattskyldiga var sven- ska värdepappersinstitut och fysiska personer bosatta i vid 48 Redogörelsen baseras i huvudsak på SEC (2011) 1102 final, vol. 1, s. 18 f., SOU 1990:46 s. 257 ff., Kaiding, , The Financial Transaction Tax, och , , En europeisk skatt på finansiella transaktioner. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn handel som översteg ett värde om per halvår. Med anledning av att utländska personer inte omfattades av skatten, handlade de i allt mindre utsträckning genom svenska värde- pappersinstitut medan svenska personer minskade sin handel på börsen generellt. En effekt av skatten var att handeln med de ledande svenska aktierna flyttade till Londonbörsen och med den en stor del av handelsvolymen. av omsättningen avseende de elva mest omsatta svenska aktieklasserna flyttade dit, tillkännagivande att skattesatsen skulle fördubblas. av all svensk aktiehandel flyttade utomlands. hade hälften av omsättningen av svenska aktier emigrerat till . Detta har ansetts visa att den finansiella sektorn har en mycket hög rörlighet, vilket har bedömts göra det svårt för länder att agera på egen hand i fråga om beskattning av sektorn. Vidare har känsligheten för små förändringar i skattesatsen ansetts visa att inte bara skattebasen är viktig utan även skattenivåerna. Okoordinerade nationella åtgärder har därför ansetts kunna leda till problem med omlokalisering och snedvridning av konkurrensen. När beskatt- ningsunderlaget omfattar ett brett utbud av finansiella produkter har en internationell samordning befunnits mycket lämplig. I sam- manhanget har det, framför allt inom EU, varnats för att införandet av nationsspecifika system för nya skatter skulle kunna leda till snedvridningar och resultera i dubbelbeskattning för finansiella institutioner som är aktiva över nationsgränserna (se avsnitt 6.4). Stämpelskatt är en skatt på vissa former av förmögenhetsom- sättningar. Sådana skatter syftar i allmänhet till att åstadkomma en merbeskattning av kapital grundad på den socialpolitiska beskatt- ningsprincipen (se avsnitt 5.1 och 5.2.5). Den stämpelskatt på aktier som gällde 1984–1995 togs ut i samband med bildande av aktiebolag och vid ökning av aktiekapital i ett befintligt aktiebolag. Skattskyldig var aktiebolaget och Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn skattskyldigheten inträdde vid registreringen av det skattepliktiga förfarandet.49 Även fanns en liknande stämpelskatt.50 Enligt huvudregeln utgick stämpelskatt av aktiernas nominella belopp. Denna regel gällde alltid i samband med aktiebolagsbildning. När det gällde ökning av aktiekapitalet fanns kompletterande regler. Vid sådan händelse skulle, om ett högre belopp hade betalats för aktierna än det nominella beloppet, skatten beräknas på detta högre belopp. Vid utbyte av skuldebrev mot aktier, där ett högre belopp hade betalats för skuldebreven än vad som motsvarade aktiernas nominella värde, skulle skatten beräknas på det högre beloppet. Syftet med de kompletterande reglerna var att beskatta de vid nyemissioner och vid konvertering av skuldebrev mot aktier vanligt förekommande överkurserna. För det fall betalning för vissa aktier skett genom tillskott av apportegendom51 skulle stämpelskatt för dessa aktier betalas med motsvarande belopp som den skatt som utgick för de aktier som betalats med pengar. Om samtliga aktier helt eller delvis hade betalats med apportegendom skulle skatten beräknas med ledning av aktiernas nominella belopp eller, om det var högre, på det belopp som hade betalats för aktierna utöver apportegendomen. För att främja riskkapitalförsörjningen till det svenska närings- livet slopades stämpelskatten 1995.52 Slopandet beräknades endast ge en budgetförsvagning om 0,6 miljarder kronor.53 6.2.2Tidigare förslag till beskattning tillkallade regeringen en särskild utredare med uppdrag att se över beskattningen av den finansiella sektorn. Utredningen om beskattning av den finansiella sektorn54 föreslog i betänkandet Särskild skatt i den finansiella sektorn att 49Lagen (1984:405) om stämpelskatt på aktier, som upphävdes genom SFS 1994:1900. 50Stämpelskattelagen (1964:308), som upphävdes genom SFS 1984:405. 51Tillgångar som överlåts i stället för kontanter på ett aktiebolag i samband med bildandet eller vid en nyemission, vilket exempelvis kan bestå av aktier. 1994/95:25 s. 49. 1994/95:25 s. 73. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn en sådan skatt skulle införas och att omsättningsskatten på vissa värdepapper i samband därmed avskaffades (se avsnitt 6.2.1).55 I direktiven till utredningen56 angavs bl.a. följande. De förslag som utredningen (Fi 1987:07) om reformerad inkomst- beskattning (RINK), utredningen (Fi 1985:06) om reformerad före- tagsbeskattning (URF) samt KIS [skatter (Fi 1987:06), utredningens anm.] har presenterat har bl.a. till syfte att göra skattesystemet mer likformigt och neutralt. Om detta syfte ska uppnås minskar skälen för specifika punktskatter och omsättningsskatter på olika områden. Mot bakgrund härav är det nödvändigt att göra en förutsättningslös bedömning av hur den finansiella sektorn bör be- handlas i detta sammanhang. Utredaren bör särskilt pröva motiven för särlösningar på området. Utredaren bör göra en översyn av frågan om finansiella tjänster och försäkringstjänster ska inordnas under mer- värdesskatten och därvid också presentera förslag till hur detta tekniskt kan utformas. Vidare bör prövas om den ökade internatio- naliseringen eller andra förhållanden har förändrat förutsättningarna för den nuvarande omsättningsskatten. De samhällsekonomiska och fördelningspolitiska effekterna av förslagen bör belysas. Utredningen ansåg att den finansiella sektorn var av sådan speciell karaktär att den inte utan ett skattetekniskt mycket komplicerat nytt regelsystem kunde inordnas under mervärdesskatten. Inte heller ansåg utredningen att det var möjligt att införa punktskatter på transaktioner inom denna sektor. Detta förhållande borde dock enligt utredningen inte automatiskt leda till att konsumtion av tjänster i den finansiella sektorn behandlas på ett från skatte- synpunkt gynnsammare sätt än annan konsumtion. Enligt utred- ningens mening talade i stället starka skäl för att skattebelastningen ska vara lika stor på alla konsumtionsområden, med undantag för sådana områden där sociala eller liknande hänsynstaganden motiverar särbehandling. Tjänsterna i den finansiella sektorn kunde enligt utredningen inte anses vara av sådan karaktär att de borde behandlas annorlunda i skattehänseende än de tjänster som omfattades av mervärdesskatteplikten. Utredningen fann det därför motiverat att den finansiella sektorn påfördes en skattebelastning som kunde jämföras med den som ett inordnande av de finansiella tjänsterna under mervärdesskatten skulle innebära.57 57SOU 1990:46 s. 12 f. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn Mot den bakgrunden föreslog utredningen att en särskild skatt skulle införas i den finansiella sektorn. Den föreslagna skatten skiljde sig från mervärdesskatten såtillvida att den inte riktade sig mot konsumtionen av vissa tjänster utan i stället mot de subjekt som tillhandahöll dessa tjänster. Skatten föreslogs emellertid utgå på ett underlag som i allt väsentligt liknade mervärdesskattebasen, nämligen det i företaget skapade mervärdet.58 Skattskyldiga skulle enligt huvudregeln vara de subjekt som till- handahöll från mervärdesskatteplikt undantagna finansiella tjänster och stod under tillsyn av dåvarande Bank- eller Försäkrings- inspektionen, som motsvaras av . Det saknades således i princip betydelse om subjektet också till- handahöll varor eller tjänster som omfattades av mervärdes- skatteplikten. För att skattskyldighet skulle inträda var det alltså tillräckligt att verksamheten till någon del avsåg tillhandahållande av sådana tjänster som angetts. Den begränsning av skattskyldig- heten som låg i att subjektet också skulle stå under tillsyn av Bank- eller var betingad av administrativa skäl.