sou · H4B377d2 · 2016-10-31 00:00:00 — 31Skolinspektionen: Från huvudmannen till klassrummet – tät styrkedja viktig för för- bättrade kunskapsresultat. 321 kap. 5 a § gymnasieförordningen. 33SKOLFS 2013:64–69. fördjupade kunskaper är det problematiskt ur ett likvärdighets- och rättssäkerhetsperspektiv att det inte tydligt framgår av bestämmel- serna att rätten till extra anpassningar och särskilt stöd omfattar alla elever i gymnasiesärskolan, även de som läser ämnesområden. 10Grundsärskoleelever kan välja en utbildning på introduktionsprogram Enligt skollagen ansvarar hemkommunen för att ungdomar från grundsärskolan erbjuds utbildning på yrkesintroduktion eller indi- viduellt alternativ i gymnasieskolan om eleven önskar sådan utbild- ning. Bestämmelsen började gälla för utbildning som påbörjades höst- terminen 2011. Hemkommunen skulle då även bedöma om elever som önskade sådan utbildning hade förutsättningar att klara utbild- ningen. I samband med reformen 2013 ändrades bestämmelsen så att hemkommunen numera är skyldig att erbjuda en elev från grund- särskolan utbildning på yrkesintroduktion eller individuellt alternativ i gymnasieskolan om eleven önskar sådan utbildning. Endast om det finns synnerliga skäl är hemkommunen inte skyldig att erbjuda sådan utbildning. Reformen innebar också att hemkommunen får erbjuda språkintroduktion för ungdomar som tillhör gymnasiesärskolans mål- grupp. Yrkesintroduktion ska i huvudsak vara en yrkesinriktad utbild- ning. Den får t.ex. innehålla grundskoleämnen, hela eller delar av kurser i de ämnen som ingår i gymnasieskolans nationella yrkes- program och arbetsplatsförlagt lärande eller praktik. Utbildningen individuellt alternativ ska utformas utifrån elevens behov och förutsättningar. Den får t.ex. innehålla grundskole- ämnen och hela eller delar av kurser i de ämnen som ingår i gym- nasieskolans nationella program. Språkintroduktion ska innehålla undervisning i grundskoleämnena svenska eller svenska som andraspråk. Övriga grundskoleämnen och kurser i gymnasieskolans ämnen får också ingå i utbildningen. Ungdomar från grundsärskolan som väljer att gå något av dessa introduktionsprogram tillhör inte längre gymnasiesärskolan och kan därmed inte heller läsa kurser i gymnasiesärskolans ämnen. I stället kan de läsa ämnen enligt kursplaner och kurser i gymnasieskolan. Ungdomar från grundsärskolan som vill börja läsa enligt kursplaner, vilket är möjligt att göra i grund- särskolan, måste alltså välja att gå ett introduktionsprogram i stället för att gå i gymnasiesärskolan. Det kan vara en bidragande orsak till att ungdomar från grundsärskolan väljer att gå ett introduktions- program. Som har nämnts i rapporten framgår det av samtal med verksamma i gymnasiesärskolan att det varje läsår är någon eller några ungdomar från grundsärskolan som väljer att gå ett introduk- tionsprogram i stället för att söka till gymnasiesärskolan. Eftersom det saknas uppgifter på individnivå om elever i grundsärskolan går det dock inte att med säkerhet uppge hur många ungdomar som använder möjligheten att gå något av introduktionsprogrammen. genomförde en enkätundersökning , riktad till rektorerna på gymnasieskolor med introduktionsprogram. Re- sultatet visade att det på individuellt alternativ fanns elever från grundsärskolan på av de skolenheter där individuellt alternativ erbjöds och att strax över 300 elever från grundsärskolan gick på dessa skolenheter.34 Oavsett antalet ungdomar från grundsärskolan som väljer att gå ett introduktionsprogram medförde de ändrade bestämmelserna 2011 och 2013 att det på introduktionsprogrammen går elever med utvecklingsstörning. Det är rimligt att anta att det rör sig om elever med lindrig utvecklingsstörning som kanske varit på gränsen till att bedömas klara mål och som aldrig identifierat sig med elevgruppen i grundsärskolan och därför väljer ett introduktions- program. Detta ställer krav på att anpassa utbildningen och undervis- ningen på introduktionsprogrammen för den här elevgruppen. Även om det på introduktionsprogrammen finns andra elever som också är i behov av olika slags stöd är det inte säkert att verksam- heten är förberedd på att ta emot elever med lindrig utvecklings- störning. Detta bekräftas i samtal med verksamma som har känne- dom om situationen för dessa elever på introduktionsprogrammen. Överlämnandet från grundsärskolan kan vara bristfälligt eller så har inget överlämnande skett alls. Det kan därför gå på utbild- ningen innan lärarna får information om att eleven har en lindrig utvecklingsstörning och de konsekvenser det kan medföra. 34 : Introduktionsprogram. samma inom skolformen beskriver också att introduktionspro- grammen saknar resurser att ge eleverna det stöd de är i behov av. Stödbehovet kan vara både annorlunda och mer omfattande än för andra elever på introduktionsprogrammen. Det verkar också vanligt förekommande att hemkommunen ger betydligt mindre ersättning för elever med utvecklingsstörning som går på ett introduktions- program än för elever som går i gymnasiesärskolan. Utöver anpassningen av undervisningen kan det vara annat i utbildningen på introduktionsprogrammen som behöver anpassas till elever med lindrig utvecklingsstörning. Det gäller bl.a. det arbetsplatsförlagda lärandet eller praktiken (när det är aktuellt) och övergången till arbetslivet efter utbildningen. I gymnasiesärskolan är studie- och yrkesvägledningen i många fall anpassad till elever med utvecklingsstörning. Det finns också en erfarenhet av och ofta rutiner för hur man samverkar med Arbetsförmedlingen inför över- gången till arbetslivet. Det är inte säkert att det finns rutiner för sådan samverkan på introduktionsprogrammen för ungdomar som kommer från grundsärskolan. Enligt uppgifter från verksamma förekommer det att ungdomar från grundsärskolan har svårt att etablera sociala relationer med övriga ungdomar på introduktionsprogrammen. Det framstår därför som viktigt att verksamheten arbetar förebyggande så att konflikter inte uppstår mellan elever och för att skapa en gemenskap där alla elever ingår. Beskrivningen ovan av situationen för ungdomar från grund- särskolan på introduktionsprogrammen utgår från exempel från några verksamheter som har erfarenhet av eller kännedom om hur det går för dessa ungdomar. Någon systematisk uppföljning av dessa elevers situation på introduktionsprogrammen har inte gjorts sedan reformen 2013. Eftersom det saknas uppgifter på individnivå om ungdomar från grundsärskolan går det inte att i den nationella uppföljningen av introduktionsprogrammen urskilja vilka elever som kommer från grundsärskolan och hur det går för den elevgruppen specifikt. Det finns sålunda inte tillräckligt nationellt underlag för att ge en representativ eller heltäckande beskrivning av utbildning- en på introduktionsprogrammen för ungdomar från grundsärskolan. Bristande underlag för nationell uppföljning sker uppföljning av gymnasiesärskolans elevers skolgång på gruppnivå. Det beror på att en uppföljning på individnivå inte är förenlig med personuppgiftslagen, vilket i sin tur innebär att man inte har samma möjligheter att följa upp elevernas skolgång som i andra skolformer. Det betyder också att det är svårare att minska felkällor och kontrollera kvaliteten på de uppgifter som samlas in. har påtalat behovet av uppföljning på individnivå av elevers skolgång i bl.a. gymnasiesärskolan, för att man ska ha samma goda uppföljningsmöjligheter för samtliga skolor, elever och om- råden inom skolväsendet, oavsett skolform. En individbaserad statistik skulle leda till en bättre uppföljning av utbildningsreformer och i förlängningen leda till att beslutsfattare och forskare får ett bättre statistiskt underlag än i dag.35 Den främsta nackdelen med en indi- vidbaserad insamling av uppgifter om elever i gymnasiesärskolan är risken för kränkning av den personliga integriteten.36 En förändrad elevgrupp? I samtal med verksamma i gymnasiesärskolan framkommer det att lärare på de nationella programmen i gymnasiesärskolan upplever att elevgruppen på de nationella programmen har förändrats . Lärarna beskriver att det är fler elever på de nationella pro- grammen som har sämre förutsättningar att följa undervisningen och att genomföra det arbetsplatsförlagda lärandet. Följderna av detta är bl.a. att det är svårare att hitta arbetsplatser där eleverna kan vara under sin APL och att fler elever behöver personligt stöd för att kunna vara på en arbetsplats över huvud taget. De verksamma i skolformen anger flera möjliga orsaker till att elevgruppen på de nationella programmen har förändrats: 35Se remissvar på betänkandet Vad är officiell statistik? En översyn av statistik- systemet och SCB (SOU 2012:83), dnr 2012:2134, samt hemställan Skrivelse avseende ändringar i skolförfattningarna, dnr 2013:1075. 36Skolverket: Fördelar och nackdelar med en individbaserad elevuppgiftsinsamling. Skol- verkets dnr 2007:3. Elever med autism eller autismliknande tillstånd som inte har en utvecklingsstörning tillhör inte längre målgruppen för gym- nasiesärskolan. Ungdomar med lindrig utvecklingsstörning väljer i större ut- sträckning än tidigare att gå ett introduktionsprogram i gym- nasieskolan i stället för att gå i gymnasiesärskolan. Fördelningen av elever mellan nationella och individuella program i gymnasiesärskolan har förändrats på så sätt att en något större andel elever går på nationella program . En sådan om- fördelning skulle kunna vara ett tecken på att fler ungdomar från grundsärskolan (som tidigare kanske skulle ha gått yrkesträning inom de individuella programmen i gymnasieskolan) söker ett nationellt program i gymnasiesärskolan. Skolinspektionens granskning av mottagandet till grundsär- skolan37 har till viss del bidragit till en större försiktighet i beslut om huruvida en elev tillhör målgruppen för grund- respektive gymnasiesärskolan. Det finns sammantaget uppgifter som tyder på att det är en delvis förändrad elevgrupp på de nationella programmen sedan bestämmel- serna ändrades 2011 och 2013. Det behövs dock ytterligare underlag för att med säkerhet veta om det är orsaken till lärarnas upplevelser av att fler elever har svårt att följa undervisningen och genomföra APL. Flera av de områden inom yrkesutbildningen som bedömer är särskilt viktiga för insatser är desamma för gymnasiesärskolan. Det handlar t.ex. om att stärka yrkeslärarnas kompetens, att förbättra samverkan mellan skola och arbetsliv samt att stärka handledarnas kompetens. beskriver de fortsatt stora utmaningar som finns när det gäller tillgången till för yrkesutbildningen. Huvudmän och skolors förmåga att systematiskt arbeta med APL tillsammans med arbetsplatserna samt brister i lokal och regional 37 Skolinspektionen: Mottagandet i särskolan under lupp. samverkan är några områden som har fortsatta svårigheter.38 Verk- samma i gymnasiesärskolan bekräftar att tillgången på i gymnasiesärskolan är begränsad. Det är rimligt att anta att den konkurrenssituation som ibland uppstår mellan olika utbildningsformer om platser för APL och praktik riskerar att drabba eleverna i gymnasiesärskolan särskilt hårt. Verksamma i skolformen vittnar om att om en arbetsplats har möjlig- het att välja mellan att ta emot ungdomar med eller utan utvecklings- störning på APL eller praktik blir valet ofta att ta emot en ungdom utan utvecklingsstörning. Ökad kunskap på arbetsplatser, både om gymnasiesärskolan och om funktionsnedsättningar, kan förhopp- ningsvis bidra till att arbetslivet i högre grad är villigt att ta emot elever från gymnasiesärskolan. 12 Sammanfattande reflektioner och iakttagelser Det har förlöpt , , sedan reformen av gymnasie- särskolan genomfördes. Underlaget för att uttala sig om i vilken mån reformen har fått avsedda effekter är därför mycket begränsat och implementeringsfasen kan fortfarande antas pågå. avrapporterade ett regeringsuppdrag där myndigheten har följt upp och analyserat olika aspekter av reformen.39 Trots att gymnasiesärskolan reformerats kan den här rapporten ge vissa indikationer avseende de frågor om gymnasie- särskolan som enligt sina direktiv ska be- svara. I rapporten har bl.a. följande iakttagelser gjorts: Utbildningen i gymnasiesärskolan behöver kunna anpassas till elevernas olika förutsättningar. Nuvarande bestämmelser om individuella anpassningar medger också en hög grad av flexibilitet i utbildningen. Exempelvis är möjligheten till individuella anpass- ningar av de nationella programmen något som den personal som är verksam i skolformen upplever som positivt. Det finns områden där ytterligare flexibilitet skulle kunna över- vägas. Det förekommer t.ex. att elever i gymnasiesärskolan och 39Skolverket: Gymnasiesärskolan. Uppföljning och analys av reform. deras vårdnadshavare efterfrågar möjligheten att läsa ämnen enligt kursplaner. Andra orsaker till att elever i gymnasiesärskolan ska kunna läsa ämnen enligt kursplaner kan vara att det ger ytterligare möjlighet till flexibi- litet och individanpassning i skolformen samt att det kan bidra till mer samverkan mellan gymnasieskolan och gymnasiesär- skolan. Det råder viss tveksamhet bland verksamma i gymnasiesärskolan om huruvida bestämmelserna om särskilt stöd och åtgärds- program även omfattar eleverna på de individuella programmen. Mot den bakgrunden kan det finnas anledning att vidta åtgärder som förtydligar hur bestämmelserna ska tolkas och tillämpas. Utredningen ska ta ställning till om folkhögskoleutbildningar ska vara tillgängliga även för ungdomar som inte har fyllt och, om så är fallet, i vilken utsträckning.1 Utredningen har därför översikt- ligt kartlagt vilka möjligheter som finns för ungdomar att gå en folkhögskoleutbildning. Folkhögskolan utgör tillsammans med studieförbunden det som brukar kallas folkbildningen. Folkhögskolan är en egen utbildnings- form som styrs av få gemensamma regler. Utbildningsformen har länge förknippats med orden fri och frivillig, vilket utgör det som brukar kallas folkhögskolans särart. Vissa ramar för folkhögskolor- na finns i förordningen (2015:218) om statsbidrag till folkbildningen och i de villkor och riktlinjer som fastställt, vilka är kopplade till de statliga bidrag som betalas ut av rådet.2 Folkhög- skolorna ingår inte i skolväsendet och omfattas inte av skollagen eller några nationella läroplaner. är en ideell organisation med vissa myndig- hetsuppdrag givna av riksdag och regering. I in- går organisationer som företräder folkhögskolor och studieförbund. Rådets främsta uppgift är att fördela och följa upp statsbidrag till studieförbund och folkhögskolor. Rådets uppgift är emellertid inte att utöva tillsyn över folkhögskolorna. Målet för den statliga folkbildningspolitiken lyder: ”Folkbild- ningen ska ge alla möjlighet att tillsammans med andra öka sin kun- skap och bildning för personlig utveckling och delaktighet i sam- 2013/14:172. hället.” Folkhögskola är en utbildningsform som i huvudsak riktar sig till personer som är i behov av att komplettera sin tidigare utbildning eller specialisera sig inom något särskilt yrkesom- råde.3 har sammanfattat vad de ser som folk- högskolans framgångsfaktorer handlar det om att utbildningarna ger möjlighet till anpassad studietakt och en kreativ miljö. Det nämns också att deltagarna får möjlighet att träffa studerande från olika slags kurser och att deltagarna är i en miljö där utbildning ses som en väg till arbete och där man kan stimuleras av varandra. Möjlighet till personlig stötting och att folkhögskolorna har ett gott sam- arbete med Arbetsförmedlingen och lokalt näringsliv är också några av de framgångsfaktorer som rådet nämner.4 Utredningen har dock inte haft tillgång till några kvalitetsgranskningar när det gäller undervisningen i folkhögskolan. Folkhögskolan anordnar en mängd olika utbildningar Folkhögskolorna har en stor frihet att utforma sin utbildning Folkhögskolorna i har en lång tradition. inrättades de tre första folkhögskolorna i . Folkhögskolorna verkade då för att främja ”allmän medborgerlig bildning inom bondeklassen” och utgick från tanken att undervisning ska baseras på lärarens fria muntliga föreläsningar och samtal med deltagarna.5 finns 154 folkhögskolor i , varav 112 har huvudmän som tillhör olika folkrörelser, ideella organisationer, stiftelser eller föreningar. Dessa 112 folkhögskolor är anslutna till Rörelsefolk- högskolornas intresseorganisation.6 Exempel på sådana huvudmän är (), , Ibn Rushd och Bildningsverksamhet (NBV). Bland dessas huvudmannaparter finns såväl privatpersoner som idrotts- förbund men också politiska partier och religiösa samfund.7 Övriga 2013/14:172, bet. 2013/14: KrU 8, rskr. 2013/14:379. 2013/14:172. 2013/14:172. 6http:///Folkhogskolor/Vad-ar-en-folkhogskola/, hämtad . 7http:///index.php/rio/medlemmar, hämtad . 42 folkhögskolor har landsting och regioner som huvudmän, vilka är anslutna till Kommuner och Landsting. Huvudmännen har stora möjligheter att bestämma vilken profil skolan ska ha, t.ex. vilka kurser som ges och hur de är utformade.8 Flera av folkhögskolorna ligger av tradition utanför de stora städ- erna men de flesta av de senare tillkomna skolorna har dock förlagts till större städer. Ungefär hälften av folkhögskolans deltagare finns på skolor belägna i storstäder, större städer eller förortskommuner.9 Allmän kurs kan ge grundläggande behörighet till högskola Inom allmän kurs vid folkhögskolorna erbjuds deltagare studier på grundskolenivå eller gymnasial nivå. Enligt förordningen (2015:218) om statsbidrag till folkbildningen finns en nedre åldersgräns för vilka deltagare det betalas ut statsbidrag. var medel- åldern på allmän kurs . av deltagarna var dock yngre än 25 år.10 Allmän kurs samlar varje termin omkring 11 800 deltagare. har andelen yngre deltagare och deltagare med utländsk bakgrund samt personer med någon form av funktionsnedsättning ökat.11 Till allmän kurs ställs normalt inga formella antagningskrav. Folkhögskolorna har ett eget antagningssystem och är inte skyldiga att erbjuda utbildningen. Många skolor kallar till intervju och en del har inträdesprov. Folkhögskolan gör sedan en bedömning av den sökandes behov och förutsättningar. Folkhögskolorna utfärdar inte betyg i skollagens mening utan har ett eget omdömessystem. Efter avslutad kurs ges deltagare ett skriftligt studieomdöme på en sjugradig skala som sätts av lärarna kollektivt.12 Studier på allmän kurs kan ge grundläggande behörig- het till utbildning på högskola eller yrkeshögskola. För att uppnå sådan behörighet krävs att deltagaren uppfyllt dels ett innehålls- krav, dels ett omfattningskrav. Omfattningskravet innebär att del- 8https:///Om-folkhogskolan/, hämtad . 9Folkbildningsrådet: Folkbildningens betydelse för samhället. 10Folkbildningsrådets årsredovisning 2014. 2013/14:172. 12https:///Om-folkhogskolan/Behorigheter/Undersidor- behorighetskampanj/Studieomdomet/, hämtad . tagaren ska ha uppnått sammanlagd studietid på vad som motsvarar gymnasial nivå. Tidigare studier i gymnasieskolan kan således tillgodoräknas. Innehållskravet innebär att deltagaren ska ha kunskaper som motsvarar lägst godkänd nivå i de specifika kurser som krävs för grundläggande behörighet från gymnasieskolan till högskolan. Det innebär kunskaper som motsvarar kurserna svenska 1, 2 och 3 eller svenska som andraspråk 1, 2 och 3 samt engelska 5 och 6 och matematik 1 a, b eller c. Därutöver ställs krav på kun- skaper motsvarande kurserna historia 1a1, naturkunskap 1a1 reli- gionskunskap 1 och samhällskunskap 1a1.13 sökte 5 828 personer som fått grundläggande behörighet från folkhögskolan till högskolan. De sökande antas via en särskild folkhögskolegrupp och platserna fördelas i proportion till hur många som söker i folkhögskolans urvalsgrupp. Ju fler sök- ande från folkhögskolegruppen, desto fler platser går till sökande från folkhögskolan. Sökande från folkhögskolan som är behöriga har också möjlighet att antas till högskolan genom urvalsgruppen för högskoleprovet om den sökande skrivit högskoleprovet. Av de 5 828 som sökte med behörighetsintyg från folkhög- skolan antogs totalt 3 693 personer till högskolan, vilket motsvarar . Totalt av de antagna antogs ur folkhög- skolegruppen medan övriga antogs ur andra urvalsgrupper.14 Som nämnts tidigare finns enligt den information utredningen har fått inga kvalitetsuppföljningar av allmän kurs eller uppfölj- ningar av hur deltagarna klarar sig i högskolan. Folkhögskolorna erbjuder vissa kurser på uppdrag av Arbetsförmedlingen genomför folkhögskolorna på uppdrag av Arbetsför- medlingen studiemotiverande folkhögskolekurser (SMF) som omfat- tar . Målgruppen är ungdomar mellan eller personer som deltar i jobb- och utvecklingsgarantin och som varken har en gymnasieexamen eller grundläggande behörighet till högskole- 132 § föreskrifter om ändring i Universitets- och högskolerådets föreskrifter (UHRFS 2013:1) om grundläggande behörighet samt urval. 14Statistik från till utredningen: Deltagare med grundläggande behörighet från folkhögskola som antogs till högskola. Dnr Komm 2016/00381. utbildning på grundnivå.15 Utbildningen kan innehålla kurser av orienterande, repeterande och motivationshöjande karaktär och de syftar till att underlätta för enskilda att påbörja eller återgå till reguljär utbildning. Träning i studieteknik med inriktning på kärnämnen som samhällskunskap, svenska, engelska och matematik är centralt.16 Folkhögskolorna erbjuder också etableringskurser för nyanlända som omfattas av lagen (2010:197) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare, från och med ålder.17 Kurs- erna pågår och de är en del av Arbetsförmedlingens etableringsuppdrag. har och avtalat om 3 000 platser. Syftet med kurserna är att deltagarna efter avslutad utbildning ska ha stärkt sina möjligheter att få ett arbete. Utbildningen ska innehålla studier i svenska språket samt arbetsförberedande och orienterande insatser.18 Vidare finns fr.o.m. möjlighet till utbildnings- kontrakt för ungdomar mellan som saknar gymnasieut- bildning eller motsvarande kunskaper. Utbildningskontrakt syftar till att en arbetslös ungdom ska studera inom vuxen- utbildning eller på folkhögskola med målsättningen att fullfölja en motsvarande gymnasieutbildning.19 En förutsättning för utbildnings- kontrakt är att det finns en lokal överenskommelse mellan och kommunen om samverkan för att minska ung- domsarbetslösheten. Majoriteten av alla kommuner har ingått sådana överenskommelser. Folkhögskolan erbjuder särskild kurs och korta kurser Folkhögskolan erbjuder också särskild kurs inom olika special- områden, bl.a. konstnärliga ämnen som litteratur, konst och musik. Dessa kurser samlar omkring 16 000 deltagare varje termin. På de särskilda kurserna finns ibland särskilda antagningsvillkor, t.ex. 1530 § andra stycket 3 förordning om arbetsmarknadspolitiska program (SFS 2000:634). 16Samarbetsavtal 2016 angående SMF mellan Arbetsförmedlingen och samt bilaga. Dnr FBR 6, 2016, 091. 1730 § 7 förordning om arbetsmarknadspolitiska program. 18Samarbetsavtal 2016 angående etableringsinsatser mellan Arbetsförmedlingen och samt bilaga. Dnr FBR 7, 2016, 091. 1911 § förordning om samverkan för att minska ungdomsarbetslösheten (SFS 2015:502). krav på tidigare studier, praktik eller arbetsprover.20 var medelåldern på särskild kurs 33 år.21 Folkhögskolan bedriver även vissa yrkesutbildningar, exempelvis till journalist, dramapedagog, fritidsledare och kantor.22 Folkhög- skolorna erbjuder därtill vissa kortare kurser, vilket totalt samlar ca 50 000 personer varje termin.23 Folkhögskolorna har möjlighet att bedriva utbildning vid folkhög- skola som motsvarar vuxenutbildning i svenska för in- vandrare. För det krävs att folkhögskolan har betygsrätt enligt 24 kap. 11 § skollagen (jfr 29 kap. 24 § skollagen).