sou · H4B37 · 2016-02-03 00:00:00 — Vad som framstår som det centrala är alltså det mycket grova språk [RR] använt. Den omständigheten är dock inte tillräcklig för att [RR] ska anses ha gjort sig skyldig till ofredande. Därtill kommer att det är fråga om en enstaka kommentar, som även om den medförde obehag för [IP], lämnades med anledning av en krönika som syftade till att väcka debatt på en av Nyheter24 anvisad plats. Mot den bakgrunden finner hovrätten att [RR:s] gärning inte utgjorde ett sådant hänsynslöst beteende som krävs för att ansvar för ofredande skall kunna ådömas enligt 4 kap. 7 § . En annan sak är att goda skäl kan anföras för att förfaranden av det slag som är föremål för hovrättens bedömning borde vara straffbara. Det får emellertid anses ankomma på lagstiftaren att ta ställning till om en sådan kriminalisering bör införas och hur den i sådana fall bör utformas. Betydelsen av innehållet i yttranden har prövats också i ett annat hovrättsfall. Enligt åtalet hade den tilltalade ofredat målsäganden genom att säga ”jag har hört att du är en hora”, ”du sprider flatlöss omkring dig” och ”jävla hora” eller uttalanden av liknande inne- börd. Den tilltalade och målsäganden kände inte varandra. Ut- talandena hade gjorts efter det att målsäganden – i sällskap med sin dotter – hade sagt åt den tilltalade att det inte var någon cykelbana på den gångväg där han cyklade. Tingsrätten fann att åtalet för ofredande var styrkt. Hovrätten instämde i tingsrättens bevis- värdering gällande vad den tilltalade hade uttalat samt att målsägan- den inte hade gjort några nedsättande uttalanden som provocerat den tilltalade.33 Hovrätten ogillade dock åtalet för ofredande, varvid följande anfördes: För ansvar för ofredande krävs att handlandet med hänsyn till omständigheterna innefattar en kännbar fridskränkning (se NJA 2000 s. 661 och NJA 1997 s. 359). Det är i målet fråga om en enstaka 33 dom i mål B 749-15. händelse av relativt kort varaktighet och det har enligt hovrätten inte framkommit att incidenten blivit allmänt uppmärksammad. Även om hovrätten anser att händelsen innefattar en kränkning av [MA] finner hovrätten att situationen inte utgör ett sådant hänsynslöst beteende som kan rubriceras som ofredande. I ett fall gällde åtalet – som i första hand avsåg ofredande och i andra hans förtal – att den tilltalade hade startat och administrerat en grupp på Facebook vars syfte och innehåll handlat om att för- olämpa en person som drev en blogg med anspelning på hennes person och utseende. Gruppens namn hade också anspelat på mål- sägandens utseende. Gruppen hade haft 595 medlemmar och bilder på målsäganden hade laddats upp på sidan. I gruppens chattfunkt- ion hade flera personer diskuterat målsäganden och hennes person vilket den tilltalade varit delaktig i och han hade dessutom verkat för att gruppen skulle bli större. Tingsrätten – vars dom hovrätten fastställde34 – konstaterade att ansvar för ofredande bl.a. förutsätter att den drabbade uppfattade angreppet när detta företogs. Tingsrätten anförde därefter: Enligt [AA] har hon fått kännedom om gruppen av bekanta och hon har själv därefter gått in på gruppens sida för att ta del av innehållet. [EA] har alltså inte kontaktat [AA]. Enligt tingsrättens mening kan [EA:s] handlande därmed inte jämställas med sådant ofredande som sker genom störande kontakter. Såvitt har framkommit har [EA] inte heller på något annat sätt verkat för att information om gruppen eller dess innehåll skulle komma till [AA:s] kännedom. Även om [AA] har blivit upprörd eller förnärmad när hon fått kännedom om gruppen, anser tingsrätten att det handlande som [EA] är åtalad för inte är sådant att det kan bedömas som ofredande enligt 4 kap. 7 § brotts- balken. Tingsrätten fann att uttalandena om målsägandena – som tog sikte på hennes utseende – inte heller kunde utgöra förtal. I ett tingsrättsfall prövades om skapandet av ett konto på sajten Ask.fm i målsägandens namn hade utgjort ofredande.35 Detta förutsatte enligt tingsrätten att det varit fråga om en kännbar frids- 34Hovrätten för Västra dom . 35Örebro tingsrätts dom i mål B 1827-14. kränkning, vilket i sin tur kräver att den angripne uppfattat angreppet när detta företogs. Målsäganden hade inte uppfattat angreppet, dvs. skapandet av kontot i hennes namn på Ask.fm, när det företogs. Åtalet för ofredande skulle därför enligt tingsrätten ogillas (däremot dömdes det för förtal). Målet i den delen över- klagades inte till hovrätten. Att beställa något via internet i någon annans namn har i flera fall bedömts som ofredande. I ett fall rörde det sig om beställning av tidskriftsprenumerationer, tjänster och varor.36 I ett annat fall handlade det om bokning av stugor i målsägandens namn.37 I ett ytterligare fall gällde det beställning av varor i två olika målsägandes namn (vid två respektive tre tillfällen).38 I ett hovrättsfall bedömdes det som ofredande att via ett falskt mail i någon annans namn säga upp denne från en studieplats på en gymnasieskola, vilket medförde att målsäganden förlorade gym- nasieplatsen. Tingsrätten anförde i sin dom som hovrätten fast- ställde:39 [NB] har uppgett att han ville ”jävlas” med [EJ] och visa henne att hon inte kunde behandla honom hur som helst. Hans syfte har således varit att [EJ] skulle få vetskap om hans meddelande och att det skulle orsaka henne obehag. Mot bakgrund av detta anser tingsrätten att gär- ningen utgör en sådan fridskränkning att [NB] ska dömas för ofredande även på denna punkt. Ett ytterligare fall gällde två 16-åriga flickor som hade loggat in sig på en annans persons konto på MSN och uppmanat en annan 16- årig flicka att inför en webbkamera klä av sig och smeka sig själv på kroppen. Hovrätten ogillade åtalet för ofredande.40 Enligt hovrät- ten kunde det hållas för visst att målsägaden inte skulle ha agerat som hon gjorde, om hon hade vetat att det var de tilltalade som hon hade kontakt med i stället för den andre personen. Det fram- gick vidare att hon hade blivit mycket upprörd när de tilltalade avslöjade de verkliga förhållandena för henne. Hovrätten konstate- rade att de tilltalade inte hade använt något envist pockande eller 36Hovrätten för Övre dom i mål B 916-11. 37Göta hovrätts dom i mål B 3700-10. 38Östersunds tingsrätts dom i mål B 2514-14 samt Hovrätten för Nedre dom i mål B 1302-14 (endast prövat i påföljdsdelen av hovrätten). 39Svea hovrätts dom i mål B 4934-12. 40RH 2009:45 (Hovrätten för Västra dom i mål B 2591-09). varit hotfulla under chattandet utan endast riktat två uppmaningar till målsäganden som hon genast hade följt. Hovrätten anförde därefter: Mot bakgrund av det nu sagda kan J.E:s och S.V:s agerande inte anses som hänsynslöst på det sätt som avses i det inledningsvis nämnda lag- rummets nuvarande lydelse. följde själv de uppmaningar som hon fick via MSN och kan inte anses ha utsatts för en kännbar fridskränkning. Att hon efteråt blev mycket upprörd när hon förstod att hon blivit lurad att göra något av intim karaktär ändrar inte denna bedömning. Åtalen för ofredande ska alltså ogillas. I ett ytterligare hovrättsfall behandlades att den tilltalade hade ansökt om och betalat medlemskap för målsäganden i ett politiskt parti som målsäganden inte sympatiserade med.41 Det var enligt domskälen utrett att målsäganden hade fått kännedom om med- lemskapet när hon per post hade erhållit ett medlemskort från partiet. Hovrätten, som liksom tingsrätten kom fram till att gärningen skulle bedömas som ofredande, anförde bl.a. följande: En förutsättning för att det ska vara fråga om en kännbar fridskränk- ning är att den angripne har uppfattat angreppet när detta företogs (jfr NJA 2008 s. 946). I förarbetena till bestämmelsen anges som exempel på ofredande som kan hänföras till hänsynslösa beteenden att någon genom tele- fonpåringningar stör annans nattro eller annars trakasserar denne. Även att någon, för att göra annan upprörd, framför ett falskt med- delande om en närståendes död eller att någon allvarligt skrämmer annan, t.ex. genom att anordna nattliga spökerier, omnämns som exempel (se NJA II 1962:110 s. 134). Att ansöka om och betala medlemskap för en annan person i ett politiskt parti som denne inte sympatiserar med skiljer sig något från dessa fall. Vilken politisk tillhörighet en person har är emellertid dennes ensak och det står var och en fritt att göra sin politiska tillhörighet offentlig genom t.ex. ett medlemskap i ett parti eller att hålla den hemlig. Att då erhålla ett medlemskap i ett politiskt parti som man inte sympatiserar med måste typiskt sett anses medföra ett sådant integritetskränkande obe- hag att det utgör en kännbar fridskränkning för den person som blir anmäld till partiet. Även om anmälan till partiet sker är avsikten med ett medlemskap att det ska fortgå och att personen ska erhålla de förmåner som följer av medlemskapet. När [MT] upptäckte att hon innehade ett pågående medlemskap i partiet pågick därför 41 dom i mål B 3531-14. angreppet och hon har därmed objektivt sett blivit utsatt för ett ofredande i lagens mening. Hovrätten konstaterade att den tilltalade hade varit väl medveten om att målsäganden inte sympatiserade med det parti som han hade anmält henne till och att anmälan, och därmed medlemskapet, skulle kunna komma att medföra obehag för henne. Han hade därmed haft uppsåt till ofredandet och skulle dömas i enlighet med åklagarens gärningsbeskrivning. 12.3.4Förhållandet mellan ofredande och sexuellt ofredande I 6 kap. 10 § andra stycket BrB finns bestämmelsen om sexuellt ofredande. För detta brott ska bl.a. dömas den som genom ord eller handlande ofredar en person på ett sätt som är ägnat att kränka personens sexuella integritet. Med det ska förstås att det är till- räckligt att handlingen typiskt sett är sådan att offrets sexuella integritet kränks. Det behöver alltså inte i det enskilda fallet bevisas att integriteten verkligen har kränkts.42 I praxis har det varit förenat med svårigheter att dra gränsen mellan ofredande och sexuellt ofredande.43 Detta belyses bl.a. av följande rättsfall. I RH 1984:82 prövades om en 36-årig mans uppträdande mot en 16-årig flicka skulle bedömas som ofredande eller otuktigt bete- ende enligt dåvarande 6 kap. 6 § BrB (som motsvarar den nuvar- ande bestämmelsen om sexuellt ofredande). Den anklagade hade kysst flickan på kinden och berört hennes ena bröst under kläderna medan hon sov och senare satt sig naken på den säng där flickan och den anklagades dotter låg. Hovrätten kom fram till att gärningen skulle bedömas som ofredande. I RH 1999:119 behandlades att en man hade antastat en sovande kvinna i sexuellt syfte genom att dra av henne trosorna och kyssa eller smeka henne på insidan av låren. Kvinnan hade sovit och där- för inte kunnat avvisa honom. Hovrätten ansåg att gärningen inte kunde rubriceras som sexuellt ofredande eftersom kravet på ”anstöt- lighet” (enligt dåvarande lydelse av bestämmelsen) inte var uppfyllt. 2004/05:45 s. 149. 43Berggren m.fl., (. 2015, Zeteo), kommentaren till 4 kap. 7 §. Hovrätten ansåg dock att bestämmelsen om ofredande var tillämp- lig trots att målsäganden för gärningen inte hade varit medveten om vad hon utsattes för. Hovrätten anförde att det förhållandet att målsäganden efter att hon vaknat känt sin frid kränkt inte omfattades av gärningspåståendet, men att det inte uteslöt straffansvar. Hovrätten anförde därefter bl.a. följande: Kriminaliseringen vid ofredande i det nu aktuella avseendet [dvs. handgripligen antasta någon annan, vår anm.] innebär enligt hovrättens mening emellertid att det inte krävs mera för straffansvar än att ett handlande, som objektivt sett uppfattas så att gärningsmannen "hand- gripligen antastar -- -- -- annan", sker olovligen i förhållande till målsäganden. Att denne på grund av t.ex. sömn eller medvetslöshet inte förmår uppfatta angreppet utesluter sålunda enligt hovrättens mening inte att denne utsätts för en sådan fridskränkning som kriminaliseringen är avsedd att omfatta. I ett annat hovrättsfall – med liknande omständigheter – blev utfallet i hovrätten ett annat.44 Detta mål prövades enligt nu gällande lydelse av bestämmelsen om sexuellt ofredande. Enligt åtalet hade den tilltalade tryckt sin penis mot den kvinnliga måls- ägandens ansikte och öra när hon sov, som han filmade sitt agerande. Då kvinnan sov vid tillfället och inte uppfattade vad som hände kunde mannen enligt tingsrätten inte dömas för sexuellt ofredande. Däremot ansåg tingsrätten att mannen kunde dömas för ofredande. Till skillnad från tingsrätten bedömde hovrätten att den tilltalades handlande hade haft en sådan sexuell inriktning som förutsätts för ansvar för sexuellt ofredande. Eftersom det är fråga om ett sexualbrott och inte ett fridsbrott hade det ingen betydelse för bedömningen av straffbarheten att kvinnan inte hade varit medveten om det som hände, eftersom den sexuella integriteten ändå hade kränkts. I ett ytterligare hovrättsfall behandlades ett åtal gällande att den tilltalade (en skolpojke i samma skola som målsäganden) med en mobilkamera olovligen hade fotograferat målsägandens könsorgan när denne stod naken i duschen.45 Målsäganden hade vid tillfället varit medveten om att bilden togs. I tingsrätten ogillades med anled- ning av detta det i första hand framställda ansvarsyrkandet gällande 44Svea hovrätts dom i mål B 10342-11. 45Hovrätten för Västra dom i mål B 3891-14. I hovrätten prövades om gärningen skulle bedömas som sexuellt ofredande alternativt ofredande. Hovrätten fastställde tingsrättens dom, varvid åtalet för ofredande bifölls. Hovrätten anförde bl.a. följande: [MM:s] handlande är med hänsyn till vad som framkommit om gärningen typiskt sett att anse som integritetskränkande för den som utsätts och får anses ha inneburit en så kännbar fridskränkning för [EI] att fråga är om straffbar gärning. ---- Hovrätten delar emellertid tingsrättens uppfattning att handlingen, om än integritetskränkande, inte varit ägnad att kränka [EI:s] sexuella integritet. [MM] ska därför inte dömas för sexuellt ofredande. Han ska däremot dömas för ofredande till ett bötesstraff. Särskilt om det sexuella syftet som förutsättning för ansvar för sexuellt ofredande reform av sexualbrottslagstiftningen kan det sägas ha uppstått en viss osäkerhet om det för ansvar enligt andra stycket i 6 kap. 10 § BrB förutsätts att gärningen i det enskilda fallet ska ha haft ett sexuellt syfte.46 I förarbetena till reform anfördes att bestämmelsen om sexuellt ofredande ”liksom fallet var enligt gällande rätt”, avsåg att träffa endast sådana handlingar som har en sexuell inriktning genom att de på något sätt syftar till att reta eller tillfredsställa gärningspersonens sexualdrift.47 I doktrinen har anförts att ett sådant krav inte har stöd i lag- texten eller äldre förarbeten och heller inte är förenligt med vad som i övrigt gäller avseende sexualbrotten. Enligt denna uppfattning saknas det anledning att avvika från ståndpunkten att bedömningen av om en gärning är ägnad att kränka en persons sexuella integritet ska ske på objektiva grunder, och inte utifrån gärningspersonens privata syften.48 sexualbrottsutredning – som bland annat hade till uppgift att utvärdera reform – gjorde motsvarande bedömning i fråga om det tidigare rättsläget. Enligt utredningen har tillämpningsområdet för bestämmelsen om sexuellt ofredande snävats in, trots att avsikten var att kriminaliseringens räckvidd 46Frågan kan ha betydelse vid internetrelaterade brott, där det ibland torde vara svårt att utifrån skriftliga meddelanden utreda vilket syfte gärningspersonen haft, dvs. om gärningen haft en sexuell inriktning. 2004/05:45 s. 149. 48Jareborg m.fl., Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2010, s. 106 f. skulle vara i princip densamma som före reformen.49 Enligt den orefererade praxis som utredningen gick igenom hade det aktuella motivuttalandet – att gärningen på något sätt ska syfta till att reta eller tillfredsställa gärningspersonens sexualdrift – fått genomslag i rättstillämpningen.50 Utredningen föreslog en ny lydelse av bestäm- melsen, enligt vilken något sådant krav på gärningspersonens avsikt inte skulle uppställas. Utredningens betänkande behandlades reform av sexualbrottslagstiftningen. Regeringen gjorde den bedömningen att utredningens förslag i detta avseende inte skulle genomföras. I propositionen angavs att avsikten med bestämmelsen är att träffa endast sådana handlingar som har en sexuell inriktning genom att de på något sätt syftar till att reta eller tillfredsställa gärningsper- sonens sexualdrift. Som skäl för att inte genomföra ändringen anförde regeringen bland annat att regleringen i 6 kap. BrB syftar till att skydda enskilda personer mot just övergrepp av sexuellt slag.51 Det har framförts i doktrinen att domstolarna i vissa fall har ruckat på detta krav, även om praxis i huvudsak har anammat de krav som uppställts på att handlingen ska ha en sexuell inriktning.52 I en nyligen utkommen doktorsavhandling görs en genomgång av olika fall som åtalats som sexuellt ofredande men där domstolen i stället dömt för ofredande.53 Följande gärningar har i olika hov- rättsfall bedömts på det sättet: Att skicka nakenbilder på målsäganden till hennes arbetsplats och hennes dotter, att överlämna en trädildo till en lärare, att en lärare i samband med en lektion blottade sina nakna bröst för en fjortonårig pojke, samt att inför hela klassen fråga om målsäganden var oskuld. 49SOU 2010:71 s. 373. 50SOU 2010:71 s. 374 f. 2012/2013:11 s. 53. 52Schultz m.fl. Näthat – Rättigheter och Möjligheter, 2013, s. 63. 53Wegerstad, Skyddsvärda intressen & straffvärda kränkningar – Om sexualbrotten i det straffrättsliga systemet med utgångspunkt i brottet sexuellt ofredande, 2015, s. 296 ff. Att gärningarna bedömts som ofredande i stället för sexuellt ofred- ande, kan enligt avhandlingen bero på att straffansvar för sexuellt ofredande villkoras bland annat genom ett krav på att gärningen ska ha en sexuell inriktning.54 12.4Behovet av och inriktningen för en reform Bedömning: Bestämmelsen om ofredande täcker inte fullt ut de skyddsbehov som uppkommer med nya sätt att kommunicera och det innebär att bestämmelsen behöver utformas på ett nytt sätt. För att svara mot nya skyddsbehov behöver ofredande- bestämmelsens tillämpningsområde utvidgas främst i två avse- enden; den bör i något större utsträckning kunna gälla också enstaka yttranden och det bör inte längre vara en förutsättning för straffansvar att ett ofredande uppfattas av den angripne redan när angreppet företas. Bestämmelsen bör utformas neutralt i förhållande till det agerande som kan innebära ett ofredande. Det avgörande för straffansvar bör vara om ett visst agerande utgör ett angrepp på någon annan som kan innebära en kännbar fridskränkning. Enligt våra direktiv ska vi analysera om det straffrättsliga skyddet för den personliga integriteten är ändamålsenligt eller om det bör förändras. Eventuella brister i det straffrättsliga skyddet ska redo- visas och analysen ska göras i ljuset av de nya möjligheterna till elektronisk kommunikation. Utifrån detta ska vi – beträffande ofredande – ta ställning till huruvida bestämmelsen bör förtydligas, utvidgas eller ändras på något annat sätt. Enligt våra direktiv ska vi gällande ofredande särskilt 54 A.a. s. 299. analysera hur bestämmelsen tillämpas och om den träffar sådana beteenden som måste anses utgöra en kännbar fridskränk- ning, ta ställning till i vilken utsträckning mer subtila men uppsåtliga gärningar som syftar till att störa en enskild persons frid, om- fattas eller bör omfattas (t.ex. olika förföljelsebeteenden), ta ställning till om ”hänsynslöst beteende” utgör en relevant bedömningsnorm för att avgränsa det straffbara området (uti- från om den uppfyller kravet på en klar och tydlig strafflag), ta ställning till om det fortfarande finns behov av en exempli- fiering i lagtexten av gärningar som kan utgöra ofredande, samt behandla gränsdragningen i förhållande till andra straffbestäm- melser, däribland förolämpning (bl.a. frågan om förolämpningar som sker på ett särskilt fridsstörande sätt i större utsträckning än bör utgöra ofredande, dvs. där fridskränkningen snarare består i angreppet som sådant och inte i yttrandets innehåll). 12.4.2Teknikutvecklingen ger nya sätt att kränka någons frid På ett övergripande plan utgör ofredandebrottet en del av det straffrättsliga skyddet för den personliga integriteten. Skydds- intresset kan beskrivas som den fredade sfär som den enskilde bör vara tillförsäkrad, och bestämmelsen ska skydda mot både fysiska och andra slags beteenden som stör någons frid. I förarbetena till bestämmelsen uttalas att för att ”en gärning skall anses innebära ett ofredande genom hänsynslöst beteende, måste krävas att den enligt vanlig värdering kan sägas utgöra en kännbar fridskränkning”. Bestämmelsen om ofredande torde ursprungligen – genom de exempel som anges i lagtexten och förarbeten – i första hand ha avsett skydd mot fysiska angrepp och andra intrång genom fysiska medel (skottlossning, stenkastning och oljud anges som exempel i lagtexten). Bestämmelsen kan därför sägas ha tagit sikte på gärn- ingar som kan upplevas som fridsstörande pga. det sätt de uppfattas ”primärt” av sinnena – och då sådana gärningar som typiskt sett upplevs som störande. Som ofredande inkluderades därför höga ljud, starkt ljus, upprepade telefonsamtal, starka skrik, hårda knack- ningar på dörren, ljud som stör sömnen etc. I doktrinen har det anförts att kriminaliseringen av ofredande blir ett komplement till kriminaliseringen av hemfridsbrott till skydd för bostadsfriden.55 Vad som bör anses utgöra en kännbar fridskränkning måste analyseras utifrån dagens förhållanden. Man skulle kunna uttrycka det som att det nu ställs andra och kanske större krav på att bestämmelsen ska skydda mot angrepp på friden. När bestäm- melsen infördes fanns det andra sociala normer i umgänget mellan människor. I innan den s.k. du-reformen kunde andra hand- lingar än uppfattas som övertramp in i någons privata sfär. Teknikutvecklingen har inneburit att det finns avsevärt många fler möjligheter att nå fram till människor och störa deras frid, utan att det sker genom någon direkt kontakt. Även om praxis har inneburit att bestämmelsen delvis redan har kommit att tillämpas på nya kommunikationsformer, finns det skäl att analysera om bestämmelsen täcker in de fall som upplevs som kännbara fridskränkningar och som kan anses straffvärda. Sammanfattningsvis kan sägas att bestämmelsen om ofredande utformades mot bakgrund av ett annat samhällsliv. Olika sam- hällsförändringar har delvis fått genomslag vid tillämpningen av bestämmelsen. Det framstår dock som principiellt olyckligt att rättstillämpningen delvis har fjärmat sig från bestämmelsens orda- lydelse och det är tveksamt om den fullt ut träffar de fall som är straffvärda. Ofredandebestämmelsen behöver därför anpassas så att den motsvarar det straffrättsliga skydd som bör finnas för att värna människors frid. Särskilda aspekter gällande internet Vår genomgång av underrättspraxis visar att bestämmelsen om ofredande tillämpas på gärningar som utförts genom internet och andra elektroniska kommunikationsformer. Elektroniska med- delanden innebär i vissa fall – genom sitt antal, sin form och sitt innehåll – på samma sätt som andra former för kommunikation straffbara fridskränkningar. 55 Jareborg m.fl., Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2010, s. 58. Det finns dock särskilda aspekter gällande internet och annan elektronisk kommunikation som bör uppmärksammas när man analyserar hur bestämmelsen bör utformas för att erbjuda ett ändamålsenligt skydd för friden. Tillgången till t.ex. datorer och mobiltelefoner gör att de flesta personer kan bli nådda när som helst och var som helst i världen. Det är på många sätt möjligt att rikta meddelanden till någon utan att mottagaren har accepterat att ta emot dem. I vissa fall uppfattas inte elektroniska meddelanden som de skickas, dvs.