sou · H4B331 · 2016-04-18 00:00:00 — utgöra 20–av byggnadsvärdet för en ny- byggd anläggning. Detta betyder också att all värdeinverkan av el- certifikat som är en del av riktvärdeangivelsen räknas bort genom nedräkningen. Om inverkan av elcertifikat inte hade beaktats vid fastighets- taxeringen skulle nedräkningsfaktorerna i Nvi-tabellen ha blivit väsentligt högre för de vindkraftverk som var byggda . Detta skulle dock inte ha haft någon väsentlig påverkan på bygg- nadsvärdet för dessa kraftverk eftersom en lägre riktvärdeangivelse då skulle ha haft en motverkande effekt. Den förändring av byggnadsvärdena som hade inträffat om el- certifikaten lyfts bort från värderingsmodellen skulle enbart ha av- sett vindkraftverk med värdeår 2004 eller . Det totala bygg- nadsvärdet skulle då ha minskat vilket även innebär en motsvarande minskning av skatteintäkterna. Det totala bygg- nadsvärdet för både land- och havsbaserade vindkraftverk på skulle ha minskat med cirka 16 655 mil- joner kronor (x ) och de årliga skatteintäkterna skulle ha minskat med (x ). Med andra ord motsvarar fastighetsintäkten från elcertifikat eller av det totala byggnadsvärdet för vindkraften. Eftersom markvärdet endast utgör av det totala taxe- ringsvärdet (dvs. har mycket liten inverkan på storleken av skatte- intäkterna) kan andelen från beskattning av elcertifikatvärdet upp- skattas till av den totala fastighetsskatteintäkten för vind- kraften. I tabell 8.12 sammanfattas diskussionen om taxeringen av elcerti- fikat i samband med AFT 13 för respektive kraftslag i en jämförbar tabell. Som framgår utgör beskattningen av värdet av elcertifikat en mycket liten andel av det totala fastighetsskatteuttaget för vatten- kraftverk och betydligt större andel för kraftvärmeverk och, fram- för allt, för vindkraftverk. Tabell 8.12 Förhållandet mellan elcertifikat- och taxeringsvärdet Fastighetsskatt på värdet av elcertifikat som andel av total 8.6.1Bör elcertifikatens värde påverka taxeringsvärdet? Utredningens bedömning: Värdet av elcertifikat bör beaktas vid bestämmandet av taxeringsvärdet för en anläggning som tilldelas elcertifikat för sin elproduktion. Fastighetsskatt bör tas ut på detta värde. Utredaren ska enligt direktiven överväga om det med hänsyn till påverkan på effektiviteten i elcertifikatsystemet är motiverat att värdet av elcertifikat beaktas vid fastighetstaxeringen eller vid be- stämmandet av underlag för uttag av fastighetsskatt. Det kan dess- utom inledningsvis konstateras att det i direktiven uttryckligen påtalas att en central utgångspunkt är att taxeringsvärden för elpro- duktionsenheter även fortsättningsvis ska spegla marknadsvärden, i den mening som avses i 5 kap. FTL. Förekomsten av elcertifikat påverkar prisbildningen vid en försäljning av fastigheter som till- delats elcertifikat. Mot denna bakgrund ser sig utredningen för- hindrad bortse från den värdeinverkan som elcertifikaten har på fastigheternas marknadsvärde. Utredningens kommer i det följande därför inte att överväga om det finns skäl att helt undanta elcerti- fikatens värde från fastighetstaxeringen, eftersom dessa är en del av marknadsvärdet. Elcertifikatsystemets syfte är att på ett kostnadseffektivt sätt öka produktionen av förnybar el. Frågan är då om fastighetstaxe- ringens utformning och fastighetsbeskattningen i sig hotar investe- ringar i elproduktion från förnybara energikällor och därmed mot- verkar systemet syftet i en sådan omfattning att gällande ordning bör ändras. Elcertifikatsystemet styr genom kvotplikten in en viss andel el från förnybara energikällor. Därmed kommer inte den om- ständigheten att fastighetsskatt tas ut även på värdet av elcertifikat i sig att påverka andelen förnybar el och därtill kopplade energi- och miljöpolitiska målsättningar. Däremot kan taxeringen medföra att det blir dyrare för samhället som helhet att uppnå kvotplikten, dvs. kostnadseffektiviteten i elcertifikatsystemet kan påverkas. I sam- manhanget bör noteras att fastighetsskatten är att betrakta som en fast kostnad för elproducenten, skatten påverkas inte av produk- tionen av el, och kan därför inte förväntas ha någon kortsiktig effekt på produktionsbesluten. Däremot kan fastighetskatten påverka incita- menten att investera i nya anläggningar och i ökad kapacitet, vilket på kan påverka både elcertifikat- och elpriser. Värdet av elcertifikat är en faktor som påverkar taxeringsvärdet för vissa elproduktionsenheter. Jämförelser av hur skatter, subventio- ner och andra styrmedel påverkar respektive kraftslag, visar att sol- och vindkraft är de kraftslag som kan påräkna sig de största nettosubventionerna och att fastighetsskatten i första hand utgör en betydande kostnadspost för vattenkraft, som beskattas med en högre skattesats.3 För andra elcertifikatberättigade kraftslag framgår av dessa jämförande produktionskostnadsanalyser att kost- 3 Se (), Skatter och subventioner vid elproduk- tion – En specialstudie (Vägval el), 2015, och , Styrmedel i el- sektorn, 2015. nadsgenomslaget till följd av fastighetsskatt är mycket begränsat. Eftersom just vattenkraft står för en mindre andel av den elcerti- fikatberättigade elproduktionen tyder detta på att kostnadseffek- tiviteten i elcertifikatsystemet endast i begränsad utsträckning kan påverkas av att värdet av elcertifikat beaktas i fastighetstaxeringen. utgör värdet av elcertifikat en betydande andel av mark- nadsvärdet för den el som produceras i de elcertifikatberättigade elproduktionsanläggningarna. En ytterligare frågeställning som bör belysas i detta samman- hang är om det finns en logik i att styrmedel eller stödsystem kan påverka taxeringsvärden. Som har konstaterats tidigare i avsnittet kan påverkan på taxeringsvärden uppstå direkt, exempelvis genom subventioner inom jordbruksområdet, eller indirekt, exempelvis genom handelssystemets påverkan på elpriserna. Ett sätt att för- hålla sig till denna frågeställning när det handlar just om elcertifi- katsystemets påverkan på taxeringsvärdena är att belysa den kont- rafaktiskt, dvs. med utgångspunkt i ett motsatsförhållande till det faktiskt tillämpade stödsystemet. Om i stället exempelvis valt att stödja el från förnybara energikällor med ett fastpris- system/inmatningslag, så som i , där elproducenterna ifråga garanteras en viss ersättning för den förnybara el de matar in i elnätet och där nivån på den ersättningen bestäms på förhand av staten, hur hade då taxeringsvärdena påverkats? Formellt skulle den statligt fastställda ersättningen inte vara att anse som ett marknads- pris, utan marknadspriset på el är det elpris som på sedvanligt vis fastställs på elmarknaden, vilket i regel även är avsevärt lägre än vad producenten garanteras genom fastprissystemet. är vär- det för den individuella elproducenten den ersättning som de garan- teras genom stödsystemet, dvs. vad de faktiskt får betalt. Situa- tionen är t.ex. jämförbar med den reglerade hyresnivån för bostäder (bruksvärdesystemet). Bruksvärdessystemet verkar i sänkande rikt- ning vad beträffar marknadsvärdet för en bostadsfastighet. På mot- svarande sätt skulle en ”intäktsgaranti” påverka värderingen av fastig- heter, men i marknadsvärdehöjande riktning. Följaktligen skulle även ett fastprissystem påverka taxeringsvärdena för elproduk- tionsenheter i höjande riktning. Med andra typer av stöd kan effek- terna på taxeringsvärden vara mer oklar, t.ex. är det inte uppenbart att subventioner av investerings- eller installationskostnader får en direkt påverkan på marknadsvärdet för en fastighet, medan ett upprustningsstöd som leder till standardhöjningar sannolikt direkt höjer marknadsvärdet och kan därmed leda till högre taxerings- värden. Indirekt kan dock dylika investeringsstöd leda till effekter som påverkar fastighetstaxeringen, t.ex. kan efterfrågan på mark öka och därmed markvärdena påverkas. Utbyggnaden av det som investeringsstödet riktas mot blir även sannolikt större än den i annat fall skulle ha varit, dvs. det kan bli mer som omfattas av taxeringen. Sammantaget innebär detta att även andra typer av stödsystem kan påverka marknadsvärden och dessa kan i så fall förväntas få genom- slag på taxeringsvärdena. Värdeinverkan av elcertifikat i fastighetstaxeringen utgår från historiska genomsnittsvärden. Det innebär att om den faktiska prisutvecklingen för elcertifikaten efter taxeringen avsevärt föränd- ras kommer taxeringsvärdena inte att avspegla det vid ett givet tillfälle gällande elcertifikatvärdet. Motsvarande problematik gäller också för exempelvis elprisernas värdeinverkan på taxeringsvärdena. Problematiken är dock dubbelriktad. Om prisökningstakten är betyd- ande mellan taxeringarna, såsom den var för t.ex. såväl el- som elcertifikatpriserna mellan de allmänna fastighetstaxering- arna (jfr figur 8.3),4 kommer taxeringsvärdena att tendera att vara lägre än det faktiska marknadsvärdet, och vice versa, om prisnivåerna sjunker avsevärt efter en taxering, jämför situationen efter den allmänna fastighetstaxeringen (jfr figur 8.3), kommer taxeringsvärdena att tendera att vara högre än det faktiska värdet. Ur ett taxeringsperspektiv skulle därmed skatte- uttaget om det var det nu gällande marknadsvärdet som beskattades tendera vara för ”lågt” med kraftiga prisökningar och för ”högt” med fallande priser. Att löpande justera taxeringsvärdena så att de speglar nu gällande marknadsvärden framstår som ogörligt och sett som ett genomsnitt över kan taxeringsvärdena förväntas väl spegla de faktiska marknadsvärdena. Det gäller även för värdeinverkan från elcertifikat. Utredningens förslag om tätare taxeringsintervall, se avsnitt 9, kommer dock att innebära att taxeringsvärdena oftare kommer att anpassas till värdeutvecklingen för elproduktionsenhet- 4 Inför AFT 07 fanns elcertifikatpriser att tillgå. Medelpriset i kontoföringssystemet var för den perioden per mega- wattimme (i löpande pris). Inför AFT 13 var motsvarande medelpris för åren 2006–2011 . Noteras i sammanhanget bör även att den värdeminskning som uppstår till följd av att tilldelningen av elcertifikat för respek- tive anläggning är tidsbegränsad redan beaktas i taxeringen, se av- snitt 8.5. Fastighetstaxeringslagens utgångspunkt är att en taxeringsenhets taxeringsvärde ska bestämmas till det belopp som motsvarar 75 pro- cent av dess marknadsvärde (5 kap. 2 § FTL). Som framgår ovan ökar tilldelade elcertifikat en elproduktionsenhets marknadsvärde. Att inte ta hänsyn till ett detta värde skulle innebära ett avsteg från en av fastighetstaxeringens fundamentala principer. Med tanke på fastighetstaxeringens systematik bör det därför krävas starka skäl för en förändring i detta avseende. Skälet till en förändring i aktu- ellt fall är, som framgått, att det skulle kunna hävdas att taxeringen och beskattningen av elcertifikaten på fastighetsområdet i väsentlig utsträckning motverkar elcertifikatsystemets funktion och effektivi- tet. Ovanstående överväganden visar dock, enligt utredningens mening, att gällande fastighetstaxeringsregler inte kan anses mot- verka elcertifikatsystemets ändamål i en sådan omfattning att de bör ändras på så sätt att elcertifikatens värde inte beaktas. Ett undan- tag från den grundläggande principen att en fastighets taxerings- värde ska avspegla dess marknadsvärde kräver att elcertifikatsystemets funktion och effektivitet påverkas väsentligt. Så kan inte anses vara fallet. Att undanta elcertifikat från fastighetstaxeringen kan även vara problematiskt ur ett statsstödsperspektiv. I sammanfattning bör värdet av elcertifikat alltjämt beaktas vid bestämmandet av taxeringsvärdet för en anläggning som tilldelas sådana certifikat för sin elproduktion. Fastighetsskatt bör också tas ut på detta värde. 8.6.2Hur bör justeringen för elcertifikatens värde ske? Utredningens bedömning: Värdet av elcertifikat bör i samtliga fall beaktas enligt reglerna om justering för säregna förhållanden. beaktas elcertifikatens värdeinverkan på taxeringsvärdena för vatten- och kraftvärmeverk genom reglerna för justering för sär- egna förhållanden (1 kap. 25 a och 34 c §§ FTF och 7 kap. 5 § FTL) För vindkraftverk gäller däremot att värdeinverkan beaktas redan vid bestämmande av riktvärdeangivelsen (1 kap. 34 f §§ FTF). Den gällande ordningen kan enligt utredningen ifrågasättas ur ett neutralitetsperspektiv. går det t.ex. inte när det gäller vind- kraftverken att särskilja åldersavskrivning och värdeinverkan av el- certifikat. Värdeinverkan av elcertifikat kan med andra ord inte hanteras separat från övriga parametrar. Av mer avgörande betydel- se är dock att det för vatten- och kraftvärmeverken krävs att el- certifikatens värde har en påtaglig inverkan på marknadsvärdet i lagens mening. Om så inte är fallet beaktas certifikaten inte alls. För vindkraftverken beaktas de alltid. Samma regler bör gälla för de olika kraftslagen även om i princip all produktion av vindkraft, i mot- sats till de två andra fallen, tilldelas elcertifikat. Enligt utredningens mening är en sådan förändring väl förenlig med värderingsreglerna i fastighetstaxeringslagen. Frågor uppkom- mer visserligen om det förhållandet att elcertifikat tilldelas för i princip hela elproduktionen medför hinder att hantera elcertifika- ten genom regelverket för justering för säregna förhållanden, dvs. kan vad som är ”normalt vara ett säreget förhållande”. Enligt 7 kap. 3 § första stycket bestäms riktvärdet för värderingsenheter med hjälp av bl.a. värdefaktorer som har särskild betydelse för marknads- värdet. Värderingsenheterna är i aktuellt sammanhang enligt gällan- de rätt värmekraftverk respektive mark till sådana (15 kap. 1 § andra stycket och 10 §§ FTL). Enligt 7 kap. 3 § andra stycket gäller för övriga värdefaktorer att riktvärdet ska bestämmas med utgångspunkt i förhållanden som i genomsnitt eller i huvudsak råder inom värde- området. När det gäller värdefaktorer som särskilt beaktas anges i 7 kap. 3 § tredje stycket och 15 kap. 12 § FTL för värmekraftverk värde- faktorn effekt. Värdet på effekten räknas fram enligt 15 kap. 13 § FTL (värdet per kilowatt) och närmare i enlighet med föreskrif- terna i 1 kap. 34 och 34 f §§ FTF. I den sistnämnda paragrafen an- ges att värdet av elcertifikat beaktas vid bestämmandet av riktvärde- angivelsen. Sammantaget betyder det nu sagda att värdet av elcerti- fikaten har särskilt beaktats vid bestämningen av riktvärdeangivel- sen och därmed riktvärdet för vindkraftverk, eftersom värdet så att säga ingår i den särskilda värdefaktorn effekt. En förutsättning för att något ska utgöra ett säreget förhållande är bl.a. att det ska vara en värdefaktor som inte särskilt beaktats vid Om 1 kap. 34 f § FTF ändras så att den, på motsvarande vis som för övriga kraftverkstyper, i stället inne- håller en bestämmelse som anger att elcertifikaten inte ska beaktas kommer värdet av elcertifikaten inte heller i detta fall att ha varit en värdefaktor som särskilt beaktats vid riktvärdets bestämmande, vilket är en förutsättning för tillämpligheten av 7 kap. 5 § FTL. Frå- gan är då om det finns något hinder i övrigt mot att tillämpa den paragrafen mot bakgrund av att tilldelning av elcertifikat snarare är regel än undantag för vindkraftverk. Syftet med förslaget är som framgår ovan att likabehandla värdeinverkan av tilldelning av el- certifikat för samtliga kraftslag. Det finns dessutom olika anledningar till att värdefaktorer inte särskilt beaktats i ett riktvärde, t.ex. att den till sin typ är sådan att det är svårt att lämna några generella anvisningar om dess inverkan på värdet (se vidare SOU 1979:32, s. 492 ff.). Även om så inte är fallet vad avser värdet på elcertifikaten när det gäller vindkraftverk saknas det, enligt utredningens mening, hinder för att beakta detta enligt regelverket för säregna förhållanden eftersom det bl.a. med- för likabehandling av elcertifikatvärdet mellan kraftslagen. Det sak- nas kategoriska begränsningar när det gäller om en värdefaktor ska beaktas särskilt. Exempelvis kan en annan anledning till att en värde- faktor inte särskilt beaktas då riktvärdet bestäms vara att värdefak- torn inte varierar inom värdeområdet i någon större utsträckning (se a. SOU, s. 492). Utredningen konstaterar även att metoden att beakta värdein- verkan av elcertifikat genom justering för säregna förhållanden är en rent teknisk beräkning grundad på uppgifter om tilldelade elcer- tifikat och ålder på vindkraftverket. Någon avstämning mot ”vad som i genomsnitt eller i huvudsak råder inom värdeområdet” görs inte. Även detta talar för att justeringen för säregna förhållanden är den enklaste metoden att beakta förhållandet. Utredningen har även övervägt att beakta värdeinverkan av elcertifikaten genom en särskilt korrektionsfaktor (jfr storlekskorrektionen enligt 7 kap. 4 a § FTL). Detta bedöms dock som en väsentligt mer komplicerad metod jämför med aktuellt slags justering. Dessutom skulle ett så- dant system inte bli enhetligt jämfört med övriga kraftverkstyper. I sammanfattning bör värdet av elcertifikat i samtliga fall beak- tas på det sätt som följer av reglerna om justering för säregna för- hållanden (7 kap. 5 § FTL), vilket alltså även kommer att gälla kraft- verkstyperna sol- och vågkraftverk som införs genom förslaget. Utredningen vill uppmärksamma regeringen på att en ändring med denna inriktning kräver att 1 kap. 34 f § FTF justeras. En gemensam värderingsmodell har också fördelen att det för- enklar om lagstiftaren skulle vilja införa en enhetlig skattesats för värdet av elcertifikaten, i motsats till dagens olika sådana, för el- certifikatens värdeinverkan. Det möjliggör också att på detta vis minska fastighetstaxeringsreglernas begränsade effekt på elcertifi- katssystemets funktionssätt. Slutligen finns i detta sammanhang anledning att erinra om att det i avsnitt 9 behandlas hur ska få tillgång till de upp- gifter som behövs för att kunna bestämma elcertifikatens pris . Fastighetstaxering sker vid allmän, förenklad och särskild fastig- hetstaxering. Vid fastighetstaxeringen bestäms en taxeringsenhets (fastighets) taxeringsvärde eller om den ska undantas från skatte- eller avgiftsplikt (1 kap. 1 § fastighetstaxeringslagen [1979:1152], förkortad FTL). Härvid beaktas såväl den enskilda fastighetens förhållanden, såsom ålder, storlek, standard m.m., som den allmän- na prisnivå inom ett begränsat område, ett s.k. värdeområde. Målet är att taxeringsvärdet ska motsvara av egendomens mark- nadsvärde (5 kap. 2 § FTL). Med marknadsvärdet avses det pris som fastigheten sannolikt betingar vid en försäljning på den all- männa marknaden (5 kap. 3 § FTL). Marknadsvärdet ska bestäm- mas med hänsyn till det genomsnittliga prisläget (nivååret) före det år då allmän eller förenklad fastighetstaxering av taxeringsenheten sker (5 kap. 4 § FTL). Taxeringsförfarandet byg- ger dels på uppgifter om den aktuella fastigheten som lämnas av fastighetsägaren själv, dels på uppgifter från olika register. Allmän fastighetstaxering sker enligt 1 kap. 7 § FTL enligt en särskild tidsplan. Denna innebär att olika typer av taxe- ringsenheter taxeras vid respektive år med mellanrum. De allmänna fastighetstaxeringarna sker räknat för småhusenheter, för lantbruksenheter, för hyreshus-, industri-, elproduktions- och specialenheter och för ägarlägenhetsenheter (prop. 1999/2000:100, bet. 1999/2000:FiU20, rskr. 1999/2000:261 [småhusenheter], prop. 2001/02:43, bet. 2001/02:SkU11, rskr. 2001/02:121)[hyreshus-, industri-, elproduk- tions- och specialenheter] och prop. 2008/09:83, bet. 2008/09:SkU21, rskr. 2008/09:171 [ägarlägenhetsenheter]). skedde emellertid taxeringen av småhusenheter, i stället för vad som följer av 1 kap. 7 § FTL, som förenklad fastighetstaxe- ring enligt lagen (2007:1412) om fastighetstaxering av småhus- enheter (prop. 2007/08:27, bet. 2007/08:SkU10, rskr. 2007/08:90). Skälet till det var framför allt förändringarna som gjor- des det året av beskattningen av bostäder och avskaffandet av för- mögenhetsskatten. Ändringarna minskade närmare bestämt behovet av precision i värderingen för småhusenheternas del vid den fastig- hetstaxeringen (se vidare sistnämnda prop., s. 97). De förenklade fastighetstaxeringarna enligt 1 kap. 7 a § FTL sker räknat för hyreshusenheter, för småhusenheter, för lantbruksenheter och för ägar- lägenhetsenheter (prop. 2001/02:43, bet. 2001/02:SkU11, rskr. 2001/02:121 och prop. 2008/09:83, bet. 2008/09:SkU21, rskr. 2008/09:171 [ägarlägenhetsenheter]). Förenklade fastighetstaxeringar ska äga rum för småhusenheter, hyreshusenheter, ägarlägenhetsenheter och lantbruksenheter det tredje året mellan de allmänna fastighetstaxerin- garna för respektive typ av taxeringsenhet. Skillnaden mellan en all- män och en förenklad fastighetstaxering är att förberedelsearbetet är mindre ingående och normalt ska deklaration inte behöva lämnas i det förenklade förfarandet (prop. 2001/02:43, s. 45 ff.). Beslut om fastighetstaxering som fattas vid allmän eller förenk- lad fastighetstaxering eller genom ny taxering vid särskild fastig- hetstaxering ska gälla från ingången av det taxeringsår då sådan taxe- ring sker till ingången av det taxeringsår då beslut fattas nästa gång. Enligt 1 kap. 8 § FTL ska särskild fastighetstaxering verkställas enligt bestämmelserna i 16 kap. fastighetstaxeringslagen (prop. 1994/95:53, bet. 1994/95:SkU13, rskr. 1994/95:150; bestäm- melser om sådan taxering har dock funnits [prop. 1981/82:19, bet. 1981/82:SkU17, rskr 1981/82:53]). Särskild fastig- hetstaxering ska dock inte ske av taxeringsenhet som taxeras ge- nom allmän eller förenklad fastighetstaxering . För fastig- heter som inte ska nytaxeras fastställs det föregående årets taxering oförändrad. I 16 kap. 2–5 §§ FTL anges under vilka förutsättningar som ny taxering ska ske. En sådan taxering kan beroende på vilken grund som görs gällande ske på initiativ av fastighetsägaren eller till följd av rapportering från olika myndigheter, t.ex. byggnadsnämn- den i ärende om byggnadslov. En fastighetsägare får lämna en sär- skild fastighetsdeklaration (26 kap. 1 § FTL). Efter föreläggande är denne dock skyldig att lämna en sådan deklaration (26 kap. 2 § FTL). Enligt utredningens direktiv ska övervägas om elproduktionsenhet- er bör taxeras med kortare intervall. Skälet till det är att de långa intervallen, , mellan de allmänna fastighetstaxeringarna av el- produktionsenheter ofta leder till betydande språngvisa justeringar av taxeringsvärdena. Det är, enligt direktiven, angeläget att få till stånd en mer successiv anpassning av taxeringsvärdena till pris- utvecklingen. En modell som bör prövas är ett införande av förenk- lad fastighetstaxering mellan de allmänna fastighetstaxeringarna, i likhet med vad som gäller för hyreshusenheter, småhusenhe- ter, lantbruksenheter och ägarlägenhetsenheter. Om utredaren före- slår taxering av elproduktionsenheter med tätare intervall, ska för- slag om detta även lämnas för industrienheter, vilka inkluderar täkter, som annars blir den enda typ av taxeringsenhet för vilka nya taxeringsvärden normalt fastställs endast . Utredarens generella uppdrag omfattar enligt direktiven även bl.a. underlaget för uttag av fastighetsskatt och att i möjligaste mån sträva efter att förenkla och rationalisera fastighetstaxeringen och fastighetsbeskattningen av elproduktionsenheter. Uppdraget omfattar inte en översyn av fastighetsskattesatserna. 9.3Metoder i äldre och gällande rätt för att beakta fastigheternas prisutveckling Det ligger i sakens natur att de långa intervallen mellan de allmänna fastighetstaxeringarna kan leda till betydande språngvisa justeringar av taxeringsvärdena. Detta är i och för sig inte något nytt problem. Intervallerna har oftast varit ungefär , även om de ibland varit betydligt längre (se vidare prop. 1994/95:53, s. 52). I den äldre lydelsen av fastighetstaxeringslagen var taxerings- intervallet för allmän fastighetstaxering på samma vis som enligt gällande lydelse av lagen . Det räknades visserligen ursprung- ligen för hyreshus-, industri- och elproduktionsenhet- er, för småhusenheter och för lantbruksenheter.