sou · H4B344 · 2016-06-20 00:00:00 — Det är anmärkningsvärt att den antiziganistiska historien i har en dagsaktuell spegelbild. Den aktuella länspolismyndighetens publicering bidrar till att sprida en stigmatiserande uppfattning om att alla romer ser likadana ut och bör bli föremål för misstanke om brott. Avhysningen i bidrar till att fördriva romer och utestänga dem från rimliga levnadsförhållanden. Det är uppenbart att fördrivningen försätter romerna i en än mer utsatt situation och den aktuella polisaktionen bekräftar romers erfarenheter och känsla av att leva i en fientlig omgivning. har jag gång efter annan hört en körsång av sällan skådat slag. Flera stämmer in och påtalar att den diskriminering och särbehandling som romer utsätts för i bland annat är oacceptabel och en förklaring till att personer söker sig till . Är det då rimligt att fördriver romer och skickar dem tillbaka till länder där vi vet att de utsätts för systematisk förföljelse och diskriminering? Med vilken trovärdighet kan vi kritisera andra länders behandling av romer när polismakten i verkställer politiska beslut som kränker romers rättigheter? Det här ger oss anledning att på allvar reflektera över dagens diskri- minerande strukturer som speglas i antiziganistiska historia. Låt oss inte återupprepa den. , ordförande i kommissionen mot antiziganism Debattartikel publicerad i , . Replik: Avhysningen i borde ha stoppats , Rikskronofogde, svarar på min debattartikel ”Omotiverat brutal polisaktion mot romer” att anledningen till att man begärde hjälp av polisen var att man bedömde att det skulle förekomma demonstrationer i samband med avhysningen (Brännpunkt 16/9-14). Repliken missar emellertid en avgörande aspekt av min kritik mot avhysningen av romer i . utbröt en eldsvåda i lägret. Två personer brändes svårt och måste föras till i för specialistvård. Övriga i lägret var djupt traumatiserade. De var i det läget inte förmögna att flytta såsom de planerat i linje med kronofogdens beslut . Jag anser därmed att det i det läget förelåg två skäl för att uppskjuta avhysningen. Det ena var att visa mänsklig hänsyn till de personer som drabbats av eldsvådan. Det andra var att det borde genomföras en seriös undersökning av brandplatsen. Romerna själva var övertygade om att branden var anlagd av någon eller några utomstående. Det fanns en hotbild mot dessa provisoriska läger, något som bruna hatsajter vittnar om. Jag vädjade till ledning att ta hänsyn till detta, men detta ignorerades och en massiv polisinsats sattes in morgonen efter branden. Romerna lämnade när de förstod att polisen var på väg. Kvar fanns några ledsna ungdomar som kände och stöttade romerna. De skulle alltså, enligt rikskronofogden, vara det ”hot” som motiverade den stora polisstyrkan om 100 personer. Jag bevittnade själv situationen och talade med såväl representanter för kronofogden som enskilda polismän. De föreföll lika pinsamt berörda som mig och min kollega . De påpekade – med all rätt – att de inte var ansvariga utan det var stadshusledningen som fattat beslutet. Och så var det – politikerna hade inte mött vår vädjan om uppskov. Det var, så som du påpekar , ett politiskt beslut. Men det var också, och det vidhåller jag, en synnerligen brutal och omotiverad aktion. Avhysningen i väcker ytterst allvarliga frågor och det finns så många frågetecken kring polisens agerande att Kom- missionen mot antiziganism kommer att följa upp och titta närmare på hela hanteringen av den. , ordförande i mot antiziganism Debattartikel publicerad i , . Oacceptabel antiziganism mot romer i Romer i drabbas alltjämt av omfattande diskriminering. Den kommission mot antiziganism som regeringen tillsatte kan redan nu konstatera att det behövs en serie genomgripande åtgärder, skriver kommissionens ledamöter. Regeringen publicerade en vitbok om hur romer behandlades i under . Den blottlade en mörk och djupt skamlig historia. Romer utsattes för integritetskränkande kartläggningar och registrering. Kvinnor och män steriliserades. Familjer fördrevs och förvägrades fast boende. Barn utestängdes från skolan och vuxna diskriminerades på arbetsmarknaden. Romer som försökte fly från Förintelse i andra länder förvägrades en . Diskrimineringen var systematisk och starkt influerad av rasbiologiska vanföreställningar. Det var sannerligen att dessa vidriga villfarelser med dess grymma konsekvenser togs fram i ljuset, om än sent. Men punkt har inte satts med denna historiegenomgång. Fördomarna lever vidare och romer diskrimineras fortfarande i vårt samhälle när de söker jobb eller bostad. Romska barn har inte samma möjligheter i skolan som andra barn, bland annat på grund av mobbning, negativ särbehandling och bristande tillgång på modersmålsundervisning. Antiziganismen påverkar romers kontakter med myndigheter – vid själva bemötandet, men också genom en strukturell diskriminering som tillåts påverka myndigheterna i deras beslutsfattande. Sanningen är att romernas tillit till de officiella myndigheterna är låg. Förhoppningarna om att få rättelse mot oförrätter och att kunna delta på lika villkor i samhällslivet är nedskruvade. Det handlar om ett utanförskap som inte är självvalt. Det officiella slutliga reaktion på Skånepolisens register över nära fem tusen romer eller personer med anknytning till romer – blir en testfråga. Fungerar polis och översynsorgan i överens- stämmelse med principer om integritetsskydd och mänskliga rättigheter när det gäller den romska minoriteten? ”Romer är tjuvaktiga” Det kommer konkreta rapporter om hur romer kränks och diskrimineras också inom den privata sektorn. Ett exempel var distributionen av ett brev till föreståndarna för butikskedjorna 7- eleven och Pressbyrån. Brevets innebörd var att romer är tjuvaktiga. I ett annat fall fick personalen på en i instruktion om att inte växla pengar för romer. Besökande romer från bland annat och har utsatts för rena hatbrott. Natthärbärgen har attackerats och en del av dem som vädjat om ekonomiskt stöd har utsatts för våld och trakasserier. En kvinna i sköts i huvudet med ett luftgevär. Extremistiska hatsajter uppmanar till övergrepp mot besökarna och SD sprider försåtliga myter om besökarna som kriminella. Organ inom såväl FN som har berört behandling av romer i kritiska rapporter. Det var ett av skälen till att en kommission mot antiziganism tillsattes. Dess uppgift är att bidra till att de strukturella hinder och rasistiska beteenden som romer nu möter i sin vardag verkligen försvinner. Den ska verka för att olika myndigheter gör vad de borde för att romer ska kunna leva ett liv utan att mötas av antiziganism. Vi som sitter i kommissionen kommer att kritisera felsteg av myndigheterna men också komma med konstruktiva förslag om hur romernas rättigheter ska skyddas och förtroendeklyftan därmed överbryggas. Det handlar om att synliggöra diskriminerande strukturer och säkerställa att romers rättigheter verkligen skyddas. Det handlar också om att komma med förslag på konkreta åtgärder som på allvar ifrågasätter och sätter stopp för antiziganismen. om de systematiska kränkningarna av romer under måste fungera som en väckarklocka. Diskrimineringen måste få ett slut; fördomarna måste bemötas. tivt att regeringsförklaringen slog fast att antiziganismen inte ska ha någon plats i . , ordförande i mot antiziganism samt ledamöterna: Debattartikel publicerad i , . har ett ansvar för romer som är här har ett direkt och eget ansvar för de romer som är här. Brutala avhysningar måste upphöra och alternativa boenden erbjudas. Det skriver årets och . Vi försöker bägge verka för romernas rättigheter. Det har gjort att vi nu ständigt får frågor om ”tiggarna” på våra gator och torg – från berörda eller skeptiska medborgare. Vilka är de? Varför kommer de hit? Ska man ge en slant eller inte? Är de organiserade? I så fall, finns det en kriminell anknytning? De flesta besökande ”tiggare” kommer från och , de benämns därför ofta som EU-migranter. Flertalet av dem är romer och skälet för att de kommer hit är att de faktiskt inte klarar sig hemma. Där är de i många fall helt utestängda från arbetsmarknaden. Deras barn diskrimineras i skolan. Flertalet romska familjer bor i direkt hälsovådliga slumbostäder och tillgången till sjukvård är i praktiken spärrad. Medellivslängden för romer i dessa länder bedöms vara ungefär kortare än för den övriga befolkningen. Även med en ny minoritetspolitik i hemländerna skulle det ta tid innan reformerna skulle ge bestående och tillräckliga resultat. Fram till dess kommer många av de mest utsatta och fattiga att försöka finna lösningar genom att resa utomlands. har försåtligt spridit myter om att de romska tiggarna skulle vara utlöpare av kriminella ligor. Det stämmer inte. De är ”organiserade” bara i den meningen att de i många fall reser tillsammans med några andra familjemedlemmar. De romer som kommer hit gör det alltså av nödtvång. De söker en möjlighet att skydda sina barn från att tvingas in i samma onda cirklar av misär och utanförskap. De vill inte vara här, men de klarar inte att försörja sig och sina barn. Här hoppas de kunna tjäna ihop lite pengar för att lindra den totala misär som är livet därhemma. Det är dock svårt för de romer som kommer hit att få jobb, och att samla pantburkar räcker inte långt. Enda utvägen blir då att sitta med tiggarmuggen framför sig. Den enskilda gåvan välkomnas förstås, men viktigare vore politiska insatser mot de bakomliggande orättvisorna. Vad kan då göras? Och av vem? Självklart vilar ett tungt ansvar på hemländerna, bland annat . Antiziganismen där har hindrat ett arbete att främja romernas mänskliga rättigheter. Försöken att integrera romerna har varit halvhjärtade och misslyckade även om vissa framsteg nu kan skönjas. Lika självklart är att EU har ett ansvar. Unionens försök att skydda minoritetsrätten för romerna har gett mycket blygsamma resultat. Det räcker inte med konferenser och planer på papper. måste givna löften infrias och anslagna medel användas för avsedda ändamål. Men svenska myndigheter har också ett ansvar, inte minst när det gäller att utveckla samarbetet med hemländernas regeringar. Den dialogen måste utformas klokare än – det handlar om att stödja de positiva krafterna. Detta bör kopplas till ett aktivt stöd till de frivilligorganisationer som bedriver jordnära bistånd i dessa länder, inte minst i : Hjärta till hjärta, Röda korset och . bör vidare bidra till en reformering av EU:s hela verksamhet när det gäller minoriteters situation. Vad som bör göras är uppenbart; det som krävs är politisk vilja och prioritering. Men vi i har också ett direkt och eget ansvar för dem som är här. Romernas situation i innebär ett test av vad vårt tal om allas rättigheter betyder i praktiken. Ända – alltså även under Förintelsen av romer i andra delar av – hindrades förföljda romer från varje möjlighet att beträda svensk mark. Den lagen upphävdes till slut – men är vi ens beredda att ge romerna samma bemötande som andra flyende? De besökande migranterna har rätt att bli bemötta som människor. Vi vill därför rikta följande uppmaningar till beslutsfattare: •Upphör med brutala avhysningar. •Erbjud alternativa boenden – enkla men acceptabla ”tak över huvudet”. •Ge EU-migranterna samma rätt till akut sjukvård som de papperslösa. •Uppmuntra polisen att ta hotbilden mot migranterna på större allvar. En sådan human hållning skulle inte bara stå i linje med principer om mänskliga rättigheter. Den skulle dessutom ge oss större möjlighet att påverka EU och situationen i migranternas hemländer. , ordförande i mot antiziganism och mottagare av , Europaparlamentariker (Fi) och mottagare av Debattartikel publicerad i , . Rasismen mot romer – en upprepning av historien ”Många romer upplever att det är meningslöst att göra en anmälan om diskriminering, då en anmälan alltför sällan leder till upprättelse. Antiziganism ska inte tillåtas passera utan konsekvenser”, skriver . i har kommit med en ny rapport som fastslår att antiziganismen är utbredd. Romer utsätts för en omfattande diskriminering inom alla samhällsområden och diskrimineringen sker förhållandevis öppet. Jag är ordförande i den kommission mot antiziganism som regeringen tillsatte . Vi har ett brett uppdrag för att riva de rasistiska hinder som romer möter i sin vardag. Det handlar i korthet om att vi ska säkerställa att de existerande myndigheterna gör vad de borde göra för att romer ska leva ett liv utan antiziganism. Kommissionen har redan agerat i ett antal ärenden som visar på hur legitim antiziganismen är. Ett ärende rör en länspolismyndighet som på sin hemsida publicerade ett signalement på en person med beskrivningen att denne hade ”romskt utseende”. Kommissionen begärde en förklaring av polismyndigheten som i sitt svar till kommissionen menade att det var befogat att publicera den typen av stereotypa uppgifter om romer. Kommissionen följer nu upp svaret genom att lämna över ärendet till . om samhällets övergrepp mot romer visar att det är staten och kommuner som historiskt har bedrivit en politik som har utgått från fientliga föreställningar om romer. De repressiva åtgärderna mot romer har varit ofattbart omfattande. Som framgår av boken fick inte romer i bosätta sig på en och samma plats . Kommuner drev systematiskt bort de romer som slog sig ner i kommunen. Det är anmärkningsvärt att fördrivningen har en dagsaktuell spegelbild i de avhysningar av främst rumänska medborgare som sker runt om i landet. Det får givetvis konsekvenser, inte bara för de mycket utsatta personer som inte har ett tryggt boende de befinner sig i , men ger också en signal till romer i som bär med sig en historia av fördrivning och än utsätts för antiziganism och diskriminering. De konsultationer som kommissionen har genomfört med ett hundratal romer visar att det som saknas nu är åtgärder som på allvar motverkar antiziganismen. Romer vittnar dessutom om att antiziganism har ökat : Det är värre nu än . Det finns en uttalad rasism i samhället. Det syns inte minst efter att rasistiska partier har nått framgångar i valen. Skånepolisens olagliga register är givetvis något som många romer har tagit upp i konsultationerna. Att så många romer har blivit registrerade av polisen i upplevs som mycket kränkande och den visar på en återupprepning av historien och på hur legitimt det är att kränka romers rättigheter: Vi hade redan innan avslöjandet om Skånepolisens register ett obetydligt förtroende för polisen och är det verkligen i botten. Om jag blir utsatt för ett brott, kan jag inte vända mig till polisen. För romer tycks likhet inför lagen inte gälla. Många romer upplever att det är meningslöst att göra en anmälan om diskriminering, då en anmälan alltför sällan leder till upprättelse. Också det är en återupprepning av historien. Romer får inte upprättelse när deras rättigheter kränks. Kommissionen har för avsikt att återkomma med konkreta förslag, men en sak är tydlig . Åtgärderna behöver vara kraftfulla och syfta till att romer har möjlighet att organisera sig på egna villkor. Det måste vara möjligt att utkräva ansvar när rättigheter kränks. Antiziganism ska inte tillåtas passera utan konsekvenser. , ordförande för mot antiziganism Debattartikel publicerad på SVT Opinion, . Ta ansvar för antiziganismen! Att antiziganismen historiskt har tillåtits passera är ett bärande skäl till att den än uppfattas som legitim. Det är hög tid för landets myndigheter och kommuner att ta sitt ansvar och vända denna negativa spiral. Antiziganism är den särskilda rasism som förpestar romers tillvaro i . Den påverkar romers möjligheter att ha makten över sina liv och makten att forma samhället. Alltså påverkar antiziganismen grundvalarna för vår demokrati. Ytterst är det vår offentliga förvaltning som ska förverkliga demokratin i praktiken. Tyvärr kan kommissionen notera att såväl statlig som verksamhet är arenor där det förekommer antiziganism. Romer upplever diskriminering i mötet med myndigheter och kommuner. Det kan handla om att tvångsomhändertar romska barn på svagare grunder, att hälso- och sjukvården ger sämre behandling till romer eller att kommunen har ett kränkande bemötande mot anställda tjänstemän som är romer. Särskilt alarmerande är att romer upplever att de myndigheter som är satta att försvara deras mänskliga rättigheter inte gör det i tillräcklig utsträckning. Anmälningar om diskriminering av och hatbrott mot romer leder sällan till att ansvar utkrävs. Antiziganism tillåts passera. Det är synnerligen allvarligt att polisen, som är den myndighet som ska motverka hatbrott och olaga diskriminering, har avslöjats föra olagliga register över romer. Det är därför föga förvånande att romer upplever att de inte har någonstans att vända sig när de blir utsatta för brott. Detta får oerhört allvarliga konsekvenser för romers möjlighet till upprättelse när deras rättigheter kränks. Antiziganism, när helst den förekommer och kommer till uttryck, signalerar ojämlikhet. Den påverkar romers utrymme att röra sig i våra offentliga rum. Romer härbärgerar kränkningar när de åker buss, tar en promenad, går med sina barn till skolan eller går och handlar. Det som för majoritetsbefolkningen är tämligen oproblematiska rutiner för att få vardagen att fungera, är för många romer Denna djupa orättvisa är osynlig för många i majoritetsbefolkningen. Antiziganismen påverkar romers tillit till myndigheter och kommuner. De har haft en avgörande roll i att förfölja och kartlägga romer. De har fattat beslut om att tvångssterilisera romer och de har fördrivit och avhyst dem från plats till plats. Att antiziganismen historiskt har tillåtits passera är ett bärande skäl till att den än uppfattas som legitim. Det är kommissionens mening att våra offentligt finansierade myndigheter därför har ett ansvar att vända denna negativa spiral av kränkningar som löper som en röd tråd genom den historia som vi står på och den nutid vi lever i. Myndigheter måste också själva granska sin egen verksamhet och motverka antiziganismen inom den. skickar Kommissionen mot antiziganism ut sin nya skrift Antiziganism till alla kommuner samt utvalda statliga myndigheter. Skriften ska ge ökad förståelse för vad antiziganism är, hur den har påverkat romers villkor och historiskt samt hur antiziganismen kränker romers mänskliga rättigheter. I den finns inga förslag på nya lagar eller regler för att tillförsäkra romer deras mänskliga rättigheter. Vi menar att de lagarna redan finns. Vad som krävs är att de offentliga aktörerna säkerställer att de tillämpas full ut, också när det gäller romers rättigheter. Först då kan de demokratiska spelreglerna börja gälla för alla. , ordförande i mot antiziganism , huvudsekreterare i mot antiziganism Debattartikel publicerad i , . Romer måste få upprättelse efter Skånepolisens register överlämnar vi en rapport till regeringen om den olagliga och omfattande registrering av romer som avslöjade . Avslöjandet bidrog till att Kommissionen mot antiziganism tillsattes . En av dess uppgifter är just att följa registrering av romer på etnisk grund. Flera myndigheter har granskat Skånepolisens kartläggning inom ramen för sina respektive mandat. senast drog JO slutsatsen att registren de facto fått karaktären av ett register över etnisk tillhörighet, en bedömning som också kommissionen har gjort. Att det är romer som kartlagts framgår av samlingarnas rubriksättning (”Konflikt, romer” och ”Kringresande”) och av vilka uppgifter som har noterats. Dessutom uppgav polisen själv inledningsvis till SIN att samlingen endast innehöll uppgifter om romer eller personer som är gifta med romer. Det är för kommissionen obegripligt hur denna massregistrering av romer med barn och avlidna personer, skulle kunna användas i något berättigat polisiärt syfte. Inte minst då det inte har noterats om personerna var misstänkta för något brott. Skånepolisens systematiska insamling av uppgifter om romer för osökt tankarna till tidigare registreringar baserade på antiziganistiska fördomar. Genom att sätta Skånepolisens kartläggning i ett historiskt sammanhang kan vi få en förståelse för allvaret i vad som avslöjades. visar att landsomfattande och systematiska kartläggningar av romer genomfördes under av såväl polisen som andra myndigheter. Det var kartläggningar med kränkande uppgifter om enskilda personer, med bl.a. släktträd tillbaka till 1800-talet. Kartläggningarna spelade en roll för de omfattande repressiva åtgärder som vidtagits mot romer såsom tvångssteriliseringar, tvångsomhändertagande av barn, förföljelse, fördrivning och tvångsassimilering. Romer vittnar om hur öppen och ”legitim” antiziganismen är i det svenska samhället. Många känner sig tvingade att dölja sin identitet, både i kontakter med myndigheter och i andra situationer. Att den romska bakgrunden påverkar bemötande och beslutsfattande hos myndigheter negativt har alltför ofta besannats. En direkt konsekvens är att många romer inte anmäler när de ut- sätts för kränkningar och brott. Detta mönster har förstärkts efter det blev känt att svensk polis återigen registrerat romer. Det faktum att Skånepolisen sedan avslöjandet vidhöll att registreringen var befogad har förvärrat situationen ytterligare. Agerandet kan uppfattas som en legitimering av den antiziganistiska och seglivade stereotypen att romer är kriminella. Det är uppenbart att Skånepolisens registrering av romer har fått djupt negativa konsekvenser för romers rättigheter. Kommissionen kräver därför att regeringen säkerställer att det vidtas kraftfulla och effektiva åtgärder inom polisen för att garantera att något liknande aldrig upprepas. Mycket tyder på att massregistreringen var ett symptom på ett större problem. Det är kommissionens uppfattning att det behövs en konkret och effektiv handlingsplan för att motverka antiziganistiska attityder och förhållningssätt inom poliskåren. Lagstiftningen till skydd mot etnisk kartläggning bör ses över för att säkerställa att liknande kartläggningar aldrig sker igen. Lika viktigt är att det genomförs systematiska kontroller av myndigheters hantering av känsliga persondata. , ordförande i mot antiziganism samt ledamöterna: Debattartikel publicerad på SVT Opinion, . Tiggeridebatten spär på unkna fördomar om romer ”Opålitliga och kriminella.” ”Romerna har valt det här själva.” Historien upprepas och talet om kriminalisering av tiggeri göder fördomar, skriver Kommissionen mot antiziganism. presenterade den dåvarande regeringen en vitbok om de övergrepp och kränkningar som har påverkat romers villkor. Boken beskriver hur staten och kommunerna var överens om att med stöd av lagar och förordningar begränsa och hindra romer från att ta del av sina grundläggande rättigheter. skildrar hur fördrivningen av romer var en ”legitim” åtgärd i flera kommuner. Romer hindrades genom förbud och hot om vite att skaffa sig fast bostad, eller genom att livet i kommunen gjordes så obehagligt som möjligt så att de självmant förmåddes att lämna kommunen. De negativa konsekvenserna av att inte ha en bostad var inte okända, de eftersträvades till och med av staten och kommunerna. Det kom att påverka hela livssituationen för romer. Detta var ett mönster som har sin fortsättning . Många ”tiggare” som befinner sig i är romer. Dagens diskussion om avhysningar och krav om att förbjuda EU-medborg- ares tiggeri påminner starkt om hur åtgärder mot romer historiskt har diskuterats. Så här resonerade till exempel den statliga utredningen : Då Zigenarnas inordnade i samhället hos oss syntes vara ett olösligt problem och att enda utvägen vore att på ett eller annat sätt, få zigenarna ur landet. Då de flesta av dem torde vara svenska undersåtar och i allt fall deras medborgarrätt i annat land svårligen läte sig bevisas, kunde deras försvinnande ur landet icke nås på annat sätt, än att så starka inskränkningar lades på deras rörelsefrihet, att de funne med sig egen fördel förenligt att lämna landet och utvandra till ett land med för dem gynnsammare förhållanden.