sou · H4B330 · 2016-04-07 00:00:00 — Här föreligger ett spänningsfält som resulterar i nya premis- ser för kunskapsbildning och lärande, och därmed ställs forskningen och utbildningen inför en omprövning av både utgångspunkter och kontexter. Vad som dock torde stå klart är att grundläggande för att möta förändringarna i kommunikationssamhället är kunskapsutveckling utifrån ett demokratiperspektiv – utbildning – och åter utbildning. Det gäller basala ämneskunskaper som inkluderar kritiskt tänkande – nödvändiga kunskaper i dagens medie- och kommunikationssam- hälle – och för en fruktbar samhällsdebatt. Medie- och informationskunnighet för ett aktivt medborgarskap Varför medie- och informationskunnighet? En medie- och kommunikationskultur som genomgår stora förändringar förutsätter mycket medie- och informationskunniga medborgare med ett kritiskt öga. Det är ett villkor för ett engage- rat medborgarskap och för det behövs många olika kunskaper och färdigheter. Medie- och informationskunnighet, demokrati och yttrandefrihet Men för att ha möjlighet att tillskansa sig den kunskapen måste medborgarna kunna läsa och skriva. En god skola lika för alla oavsett kön, social klass och etnicitet är grundläggande i en demokrati – en förutsättning för öppenhet och delaktighet i samhället (, 2013; Adelman et al., 2014; EFA, 2015 och , 2015). I ett snabbt föränderlig kommunikationssamhälle är medie- och informationskunnighet tveklöst en grundläggande kunskap. En kun- skap i tillägg till de erforderliga kunskaper medborgare behöver för att kunna agera, t.ex. kunskap om politiskt beslutsfattande och rätts- staten, medborgarens rättigheter och skyldigheter, innebörden av universella mänskliga rättigheter, nationell och internationell säker- het, etc. (Print et al., 2013; , 2013; Doganay, 2013 och Mihalidis, 2014). Viktenavkunskapommediernasrollochvillkorisamhälletäringet nytt utan hänger nära samman med teknikskiften. Så länge medierna har funnits har det funnits föreställningar om vad som händer i mötet mellan främst de unga och nya informationsteknologier som möjlig- gör ett förändrat utbud. Det har handlat om, och handlar om, såväl möjligheter som farhågor. Debatten har understundom varit både intensiv och hätsk. Ökad kunskap har efterfrågats från olika håll. Men trots det är utbildningen i medie- och informationskunnighet fort farande eftersatt i lärarutbildningen och därmed i skolan. Ramen för medie- och informationskunnighet med förväntade resultat är en ständigt pågående process mot bakgrund av samhälleliga mål, teknologisk utveckling och politisk debatt. I många stycken är utvecklingen teknologidriven. Ny teknik är ”beroendeframkallande” utan att det behöver handla om att uppnå särskilda mål. Tekniken blir numera ofta i sig argument för användning. Ny teknologi tenderar på så sätt att utveckla en sorts måttstock för vad som är moraliskt. (Ellul,1964; , 1998 och Castells, 2009.) Mot den bakgrunden är det naturligt att det är begreppet digital kompetens som framhävs och används i skolans värld. Ett begrepp som även förespråkar (Digitaliserings kommissionen, 2015). Digital kompetens formuleras ofta utifrån ett tillväxtperspektiv, vilket tydliggörs i dokument, medan medie- och informationskunnighet utgår från ett medborgarperspektiv (, 2011; , 2013; , 2013, 2014 och , 2014). Medie- och informationskunnighet, demokrati och yttrandefrihet Utbildningssektorn har dock förhållit sig otydlig vad gäller imple- menteringen av digital kompetens. Elever har försetts med datorer och surfplattor men det innebär inte att eleverna självklart blir mer kunniga varken som producenter eller konsumenter av digitalt inne- håll. Otydliga riktlinjer och krav i skolan kan till och med leda till ökad digital ojämlikhet. Variationen mellan skolor är också stor. (, 2015 och , 2014.) Självfallet är digital kompetens en nödvändig del av medie- och informationskunnighet. Begreppet implicerar redan i sig en begräns- ning till den digitala världen som den i hög grad vilar på vill- kor och modeller i den analoga världen. Ordet kompetens associerar också till ord som kvalifikation, duglighet, skicklighet medan kunnig- het (literacy) kopplas till kunskap, lärande, vetande – och, vilket kan understrykas, har kritiskt tänkande som ett centralt inslag. Mot den bakgrunden bör medie- och informationskunnighet vara skolans fokus sett i ett mer holistiskt utbildnings- och lärande perspektiv. Det är också något som fordras för att ska bli bäst på använda digitaliseringens möjligheter i enlighet med den digitala agendan (, 2014). Figur 4 Medie- och informationskunnighet – ett samlingsbegrepp (ekologi) Källa: , 2013. Medie- och informationskunnighet, demokrati och yttrandefrihet Medie- och informationskunnighet (figur 4) är ett paraplybegrepp för många olika förmågor och kunskap av relevans som relaterar till medier och kommunikation, vilket kan illustreras av ”Media and Information Literacy Ecology” (et al., 2011 och , 2014). Begreppet medie- och informationskunnighet refererar till såväl FN:s deklaration om universella mänskliga rättigheter som . Målsättningen är att medverka till uttrycksful- la, engagerade och aktiva medborgare som gör att den digitala kul- turen blir mer levande, mångsidig och inkluderande. Två vägledande huvudfrågeställningar formuleras: dels hur medie- och informations kunnighet kan förmedla kärnkompetenser för demokratidriven, mångsidig och robust digital medieanvändning, dels hur medie- kunnighet kan bidra till en stärkt medborgerlig deltagandekultur? (et al., 2011; , 2013 och , 2015). Utgångspunkten är att unga människor har större möjlig- heter än att engagera sig i det offentliga samtalet. Genom att stimulera unga att vidga sina såväl personliga som medbor- gerliga ramar avseende värderingar, åsikter och idéer kan den offent- liga debatten vitaliseras, bli mer meningsfull och öka det politiska deltagandet. Medie- och informationskunnighet har länge varit en fråga på den internationella dagordningen. Inom FN benämns det som en grund- läggande mänsklig och medborgerlig rättighet i en allt mer digital och global värld – något som är avgörande för en ökad social inte- gration och delaktighet i samhället. Medie- och informationskunnig- het anses vara en mycket viktig del i arbetet för att stärka yttrande- friheten, informationsfriheten och pressfriheten i världen. Artikel 19 i deklarationen om mänskliga rättigheter utgör själva grundvalen för arbetet . (et al., 2011 och , 2013, 2015.) presenterade 2011 ett ramverk för lärare och lärarutbild- ningar, ”Media and Information Literacy Curriculum for Teacher”. Syftet är att stärka kunskapen om medier i dagens kommunikations- samhälle utifrån ett medborgar- och demokratiperspektiv (et al., 2011). utgångspunkt är en övertygelse om skolans avgö- rande roll i detta arbete. Vikten av att se eleverna som aktiva aktörer och att lära för livet framhålls. ramverk beaktar såväl genus- perspektiv som minoriteters behov. Egenmakt (empowerment) Medie- och informationskunnighet, demokrati och yttrandefrihet utgör en röd tråd – med medborgerliga rättigheter och skyldigheter i ett medie- och kommunikationsperspektiv i fokus. I dokumentet betonas betydelsen av att diskutera hela skolans organisation och administration för att bättre kunna möta framti- dens behov. Man betonar också vikten av kontinuerlig fortbildning av lärare. Detta dokument har lämnat till sina medlemsstater att implementera. I syfte att få frågan uppmärksammad på den svenska arenan utgav Nordicom 2013 i samarbete med , , och Filmpedagogerna en svensk version av ramverket tillsammans med inlägg från svenska experter på områ- det i boken i nätverkssamhället. Skolan och demokratin (, 2013). Boken var utgångspunkt för ett expertmöte på Svenska där kulturministern inledde. ”Vad bör göras?” och ”vem ansvarar?” var utgångspunkt för diskussion. Ett antal konklusioner fastställdes för fortsatt arbe- te inom området. En rad aktiviteter har kommit till stånd efter mötet främst genom försorg men också inom t.ex. Utbildningsradion och . Just bibliotekens roll i relation till medie- och informationskunnighet fördjupas i ett kapitel av et. i denna bok. Skolan har till stor del dock förblivit ett oskrivet blad då nödvändiga politiska beslut saknas. Nordicom initierade också frågan på nordisk nivå med samma upplägg – expertmöte som resulterade i ett antal konklusioner och boken i . En nyckel till demokrati och yttrandefrihet (, 2014). Att medie- och informationskunnighet är en nödvändig baskun- skap i dagens föränderliga samhälle synes vara något som politiken i den mest uppkopplade delen av världen inte fullt ut verkar uppfatta trots motsatsen i många andra länder både i vår närhet och längre bort. Vad är medie- och informationskunnighet? Medie- och informationskunnighet handlar i hög grad om med- borgarens tillgång till medier, information och kunskap: deras motivation och förmåga – och inte minst handlar det om ett kritiskt förhållningssätt. Medie- och informationskunnighet, demokrati och yttrandefrihet För att kunna använda medier och delta i nätverkssamhället behövs många kunskaper och färdigheter. Det finns flera likartade sätt att definiera medie- och informationskunnighet. har utarbetat följande definition (et al., 2011 och , 2014): Figur 5 Definition av medie- och informationskunnighet Källa: , 2014. En genomgång av olika definitioner av medie- och informations kunnighet påvisar förmågan att: •förstå medie- och kommunikationssamhället – struktur, ekonomi, organisation, plattformar, nätverk, funktion, •utöva källkritik: välja, värdera och förstå innehåll, budskap och flöden – tolka såväl ord som bilder, •förstå innebörden av ett etiskt och kritiskt tänkande, •kommunicera med andra, •skapa innehåll och uttrycka sig i ord, bild och ljud via olika medier, plattformar och andra informationskanaler, •förstå tekniken (inkl. sökkunskap), •tillgodogöra lagar och regelverk av relevans (fri- och rättighets- skydd), Medie- och informationskunnighet, demokrati och yttrandefrihet •se samband mellan medie- och informationskunskap och olika delar av samhället, •förstå mänskliga rättigheters – och skyldigheters – betydelse för demokrati, yttrande- och pressfrihet. Enighet råder om att förutom tillgång till medier och kommunika- tion med allt vad det innebär, gäller det kunskap om hur medier och nätverk fungerar, hur mening skapas, om rättigheter och ömsesidig respekt, hur medie- och kommunikationssystemet är organiserat, om aktörers olika målsättningar och dess konsekvenser, om medie- och kommunikationsindustrins ekonomi och struktur. Och inte minst gäller det vikten av källkritik, att kunna filtrera fram och klassificera information ur det stora flödet, att förstå och ifrågasätta uppgifter, att kunna tolka ord, budskap och bilder. Dagens digitala kommunikationssamhälle är bildintensivt men ofta förbises vikten av att behärska olika bilduttryck. För att vara medie- och informationskunnig erfordras god kun- skap om hur olika medier och andra kanaler kan användas för kreativa uttryck – att producera eget innehåll – att uttrycka sig på många olika sätt genom bild, ljud och ord. Inte bara för personlig utveckling utan också för att göra sin röst hörd i demokratiska processer. Det handlar också inte minst om att förstå innebörden av att vara en del av det offentliga rummet. Hat, hot, mobbning och sexism på nätet är återkommande teman i dagens samhällsdebatt. Det finns ett uppenbart behov av mer kunskap rörande personlig integritet, skydd av privatliv, och datasäkerhet samt upphovsrättsliga frågor. De risker som internet innefattar måste tydliggöras och hanteras när gråzonen mellan privat och offentligt blir allt större och mer svårgenomträng- lig – anonymiteten har många sidor. Medie- och informationskunnighet innefattar även kunskap om tekniken bakom plattformar online – den förståelsen är ett villkor för kritiskt tänkande. Det går t.ex. inte att bortse från betydelsen av matematiska algoritmer för bl.a. yttrandefrihet. Den öppenhet som gör internet så otroligt värdefull skapar också sårbarhet – den insikten är viktig. Kanske behövs ett folkbildnings – eller t.o.m. folkhälsoperspektiv. Som i verkliga livet måste med- borgarna hantera risk och säkerhet utifrån det gemensamt mänskliga. Medie- och informationskunnighet, demokrati och yttrandefrihet Säkerhet är inte en teknisk fråga utan i högsta grad en fråga av allmän- och samhällsintresse. när vi kan leva våra liv både offline och online är det är inte helt lätt att dra en klar linje mellan livet på nätet och det verkliga livet. Internet speglar den fysiska verkligheten och ställer samma typ av krav på oss som i våra vanliga liv. Rättigheter och skyldigheter trans- formeras i den digitala tidsåldern. Nya teknologier medför stor nytta men också risker. Frånmedborgarenssynvinkelmåstesträvaneftermaximeradnyttaoch minimerad risk i den digitala medie- och nätverkskulturen kunna för- nimmas. Det är en utmaning att balansera de två målen. En förutsätt- ning är mediekunniga och mediekritiska medborgare. (et al., 2009; Lunt et al., 2011; et al., 2011; , 2013 och , 2014.) Detta är en utmaning som inkluderar många olika aktörer – från såväl politiken, medieföretagen, innehållsleverantörer, skolan, biblioteken, den högre utbildningen och forskningen, civilsamhället samt barn, unga, föräldrar och andra vuxna. Som så ofta är det skolans kunskaps- och demokratiuppdrag som aktualiseras. Medie- och informationskunnighet är en del av det demokratiska lärandet – kunskap och bildning i förening (2014). Premiss för framgång är en skola av god kvalitet lika för alla. Det är något som särskilt bör betonas i dagens samhälle där många olika kulturer, traditioner och politiska uppfattningar existerar sida vid sida. Men det är även en global angelägenhet. När det digitala offent liga rummet är globalt men politiken nationell ökar kraven på ett kon- struktivt globalt ledarskap för ett öppet och fritt internet. rör en central fråga balansen mellan säkerhet och individens integri- tet och frihet i den digitala världen. Det finns ett uppenbart behov av globala ”regler” formulerade globalt med nationell tillämpning – det ställer krav på såväl global som nationell handlingskraft. Behovet av ny kunskap är en utmaning för forskningen. Kunskap om hur människor, i synnerhet de unga, söker nya strategier och praktiker samt utvecklar nya kompetenser för att kunna hantera livet Medie- och informationskunnighet, demokrati och yttrandefrihet och vardagen i dagens kommunikationssamhälle är viktig med tanke på demokratins framtid. Det handlar om kunskap som kan bilda underlag för berörda aktörers beslut och implementeringar av dessa. Den stora potential dagens kommunikationssamhälle har vad gäller ett engagerat offentligt samtal med ökad dialog till gagn för den demokratiska utvecklingen – och inte minst yttrandefriheten – skymmer ofta det faktum att det finns följder som risk för ökade kunskaps- och deltagandeklyftor och minskad social sammanhåll- ning i samhället. Det är något som bör beaktas när demokratins framtid diskuteras – mot bakgrund av förändringarna i förhållandet mellan den politiska makten och marknaden med tendenser till en försvagning av institu- tionerna. Sammanhållning i befolkningen är avgörande för ett sam- hälles tillstånd i en demokrati och om det inte längre vilar på institu- tionerna på samma sätt som tidigare så måste det i högre grad vila på sina medborgare. (Habermas, 1989, 2006; Castells, 2009; et al och Svallfors, 2014.) Medie- och informationskunskap kan vidga ungas såväl personli- ga som medborgerliga ramar och på så sätt leda till ett mer aktivt och energiskt samhällsengagemang – en levande digital och inkluderande kultur och en vital demokrati. Kunskap som är en förutsättning för förändrade och nya institutioner i termer av demokratisk utveckling; och ett offentligt rum som bejakar förmågan att lyssna på varandra – tillåta konfrontation – trots olika intressen, värderingar och konflik- ter. En insikt om att vad som sägs är viktigare än vem som säger det, att sakskäl måste prövas och argument brytas mot varandra. Politiken har inte råd att bortse från betydelsen av medie- och informationskunnighet som ett centralt kunskapsområde. Ytterst handlar det om vilket sorts samhälle vill vi ha? vilka ”vi” är? och ”vems” medier, ”vems” frihet? vi talar om. Och komma ihåg att tyst- nad är ett av de allvarligaste hoten mot demokrati – mot yttrandefri- het, jämlikhet och rättvisa. Medie- och informationskunnighet, demokrati och yttrandefrihet Adelman K et al (2014) Språkutveckling, medier och demokrati. I: U (red.) Medie- och informationskunnighet i . En nyckel till demokrati och yttrandefrihet. : Nordicom, . Allern S (2011) PR, Politics and Democracy. 4(1): 125–139. Amnå E och (2015) Standby Citizens: Understanding Non-Participation in Contemporary Democracies. I: M D Barret och B Zani (red.) Political and Civic Engagement: Multidisciplinary Perspectives. : Routledge, 96–108. ,B R O’G (1991) Imagined communities: reflections on the origin and spread of nationalism. Askenius T och Stubbe Østergaard L (red.) (2014) Reclaiming the Public Sphere. Communication, Change. : Palgrave (Palgrave Studies in Communication for Social Change). , U & , C (2014) Vision. (2008) ”Changing Citizenship in the Digital ”. I: ; J D The & (red.) : Learning How Digital Media Can Engage Youth. , MA: The (Foundation Series on Digital Media and Learning), 1–24. (2012) The Personalization of Politics. Political Identity, Social Media, and Changing Patterns of Participation. The ANNALS of Science 644(1): 20–39. och A Segerberg (2012) The Logic of Connective Action. 15 (5): 739–768. D (red) (2008) Youth, Identity and Digital Media. D (2013) Media Education: Literacy, Learning and Contemporary Culture. Medie- och informationskunnighet, demokrati och yttrandefrihet (2008) Gamla frågor, nya dilemman – om mediernas makt i dagens kommunikationssamhälle. I: S och S Månson (red.) : Swecult, , 106–112. (red.) (2013) Medie- och informationskunnighet i nätverkssamhället. Skolan och demokratin. : Nordicom, . )(2014) Medie- och informationskunnighet i . En nyckel till demokrati och yttrandefrihet. : Nordicom, . (2015) Media and Information Literacy: A Crucial Element in Democratic Development”. I: G Lister (red.) Media Support of Sustainable Development and a Culture of Peace. : , 73–78. Castells M (2009) Communication . Charron N, Lapuente V och (2013) Quality of Government and Corruption from a European Perspective. Curran J, Iyengar S, A B och Salovaara-Moring (2009) , Public Knowledge and Democracy: A Comparative Study. 24(1): 5–26. (2014) Political Participation via the Web: Structural and Subjective Contingencies. Interactions: Studies in Communication & Culture 5(3): 255–269. Doganay A (2013) A Curriculum Framework for Democratic Citizenship Education. I: M Print och D (red) Schools, Curriculum and Civic Education for Democratic Citizens. : Springer Science & Business Media/, 19–40. EFA, Education for All (2015). : / new/en/education/themes/leading-the-international-agenda/ education-for-all/ , och A (2014) Spaces for Public Orientation? Longitudinal Effects of Internet Use in Adolescence. Information, 17(2): 168–173. Medie- och informationskunnighet, demokrati och yttrandefrihet Ellul J (1964) . (red)(2010) Journalism and Democracy in the Digital . (2011) News Journalism, New Media, Democracy and the Public Interest. Medienjournal 25(3): 63–73. (2014) Defending Whose Democracy? Media Freedom and Media . 35(Special Issue ): 31–43. (2014) . I: U (red) Medie- och informationskunnighet I . En nyckel till demokrati och yttrandefrihet. : Nordicom, , 107–116. (2014a) and the . 1(1): 11–14. (2014b) The Contradictions of Media . (2015) Media Policy Fetishism. Critical Studies in , 32(2): 96–111. och M (2013) Critique, Social Media and the . (2014) Social Media and the Public Sphere. TripleC 12(1): 57–101. Garsten C, och Svallfors S (2015) Makt utan mandat. De policyprofessionella i svensk politik. Grin J, Rotmans J, Schot J (2010) Transitions to Sustainable Development. New Directions in the Study of Long Term Transformative Change. Gör – digital kompetens Delbetänkande av (2015) : (SOU 2015:28). Habermas J (1989) The Structural Transformation of the Public Sphere. Habermas J (2006) in : Does Democracy Still Enjoy an Epistemic Dimension? The Impact of Normative Theory on . Communication Theory 16(4): 411–426. Medie- och informationskunnighet, demokrati och yttrandefrihet och (2015) Hög mellanmänsklig tillit i – men inte bland alla. I: A et al (red.) : SOM-Institutet, . (2001) Världens centrum. En essä om globalisering. : , 37–46. Kramp L, Carpentier N, Hepp A et al (red) (2015) Journalism, Representation and the Public Sphere. : Edition lumière. , och J M (2013) Processes of Political Socialization: A Communication Mediation Approach to Youth Civic Engagement. 40(5): 669–697. och (2009) Kids Online. Opportunities and Risks for Children. : Policy Press. A B (2015) ”A Stakeholder Approach to Media Governance”. I: G Ferrell och C (red. ), : What’s ? Cham: Springer, 103–120. Lunt P och (2011) Media Regulation: Governance and the Interests of Citizens and Consumers. McChesney, R W (2015) , Poor Democracy. Communication Politics in . : The New Press. Mihalidis P (2014) Media Literacy and the Emerging Citizen. Youth Engagement and Participation in the Digital Culture. MSB Rapport 18-årsundersökning (2015) : Myndigheten för säkerhet och beredskap. och J (2015) Money Talks. Media, Market, Crisis. Mediebarometer 2014 (2015). : Nordicom, . (2004) Giving Voice to the Voiceless: Good Governance, . (2012) To Them that Hath’..News Media and Knowledge Gaps. Zeitschrift für Vergleichende Politikwissenschaft 16(1): 71–98. Medie- och informationskunnighet, demokrati och yttrandefrihet , Dobek-Ostrowska B och (2015) Professional autonomy.Challenges and Opportunities in , and . 36(2):79–95. , J (2015) The Nordic media market 2015: , , , , . (Nordic media trends; Nr. och (red)( 2010) people, ICTs and Democracy. Theories, Policies, Identities and Websites. : Nordicom, . (2013) Informing the News. The for Knowledge- Based Journalism. : Vintage Books. och (2014) TV:n kommer att vara kvar. Barn och unga i ett nygammalt medielandskap. : Nordicom, , 161–162. Print M och , D (red) (2013) Schools, Curriculum and Civic Education for Democratic Citizens. : Springer Science & Business Media/. R D (2015) Our Kids. The American Dream in Crisis. (2011) The Quality of Government. Corruption, Social Trust, and Inequality in International Perspective. (2014) Maktutredning behövs för att kartlägga det nya . Rønning H (2009) to the Concept of Human Rights and Freedom of Expression. A Kierulf & H Rønning (red.) Freedom of Speech Abridged? Cultural, Legal and . : Nordicom, , 9–22. Rønning H (2013) ”Freedom of Expression is Not a Given ”. I: (red.) Freedom of Expression Revisited. Citizenship and journalism in the digital . : Nordicom, , 13–26. Rønning H (2015) Ytringsfriheten i det frie . Nordicom- Information 37(1): 7–11. Medie- och informationskunnighet, demokrati och yttrandefrihet Silverstone R (2007) Media and Morality: On the of the Mediapolis. (2014) Digital ojämlikhet. IKT-användning i skolan och elevers tekniska kapital. : (avhandling nr 23). (2013) Den nätverkande medborgarkulturen. Barns digitala praktiker och vardagskreativitet. I: , U (red.) Medie- och informationskunnighet i nätverkssamhället. Skolan och demokratin. : Nordicom, , 51–58. Splichal S (2010) Eclipse of ”the Public”. From the Public to (Transnational) Public Sphere: Conceptual Shifts in the Twentieth Century. I: J Gripsrud och H (red.) The Digital Public Sphere. Challenges for Media Policy. : Nordicom, , 23–38. Streeck, W (2013) Köpt tid. Den demokratiska kapitalismens uppskjutna kris. Strömbäck J (2013) Svenska framtidsutmaningar. Slutrapport från regeringens . Strömbäck J (2014) Medieutveckling en demokratifråga. : Nordicom, , 155–156. Students, Computers and Learning.