sou · H4B376 · 2016-11-07 00:00:00 — Att bidra till det övergripande målet att stabilisera EU i finanskrisens efterdyningar. 1.5.2.Mervärdet av en åtgärd på unionsnivå Åtgärder på EU-nivå, vid behov inom ramen för fördjupat samarbete, är en förutsättning för att man ska kunna undvika en uppsplittring av finansmarknaderna mellan olika verksamheter och mellan länderna och säkerställa likvärdig behandling av finansinstituten i EU, för att därigenom skapa en väl fungerande inre marknad. 1.5.3.Erfarenheter från liknande försök eller åtgärder Det har visat sig vara nästintill omöjligt att införa en väl förankrad skatt på finansiella transaktioner på nationell nivå som uppnår de tre ovannämnda målen utan att leda till en utflyttning (exemplet ). 1.5.4.Förenlighet med andra relevanta instrument och eventuella synergieffekter Skatter och avgifter utgör en del av lösningsmodellen på global nivå. Att uppbära en skatt på finansiella transaktioner skulle underlätta budgetkonsolideringen i de deltagande medlemsstaterna. Dessutom har kommissionen föreslagit att en del av intäkterna från skatten ska användas som framtida egna medel – om de skulle användas för att finansiera EU-budgeten skulle de deltagande medlemsstaternas BNI-grundade nationella bidrag minskas. 1.6.Tid under vilken åtgärden kommer att pågå respektive påverka resursanvändningen 1.7.Planerad metod för genomförandet 2.1.Bestämmelser om uppföljning och rapportering De deltagande medlemsstaterna måste vidta lämpliga åtgärder för att se till att skatten på finansiella transaktioner tas ut korrekt och i rätt tid, vilket inbegriper kontrollåtgärder. De deltagande medlemsstaterna får själva välja vilka åtgärder som ska införas för att se till att skatten betalas och för att övervaka och kontrollera att betalningen görs korrekt. Förseningar i införlivandet av direktivet i de deltagande medlemsstaternas lagstiftning. 2.Risk för skatteundandragande, skatteflykt och missbruk. 3.Risk för utflyttning. I artikel 11 i direktivet nämns särskilda bestämmelser om förebyggande av skatteundandragande, skatteflykt och missbruk: delegerade akter och administrativt samarbete i skattefrågor. Risken för utflyttning har undanröjts genom valet av lämpliga skattesatser och en bred definition av beskattningsunderlaget. 2.3.Åtgärder för att förebygga bedrägeri och oegentligheter/oriktigheter Beskriv förebyggande åtgärder (befintliga eller planerade) 3.BERÄKNADE BUDGETKONSEKVENSER AV FÖRSLAGET ELLER INITIATIVET 3.1.Berörda rubriker i den fleråriga budgetramen och budgetrubriker i den årliga budgetens utgiftsdel • Befintliga budgetrubriker (även kallade ”budgetposter”) Redovisa de berörda rubrikerna i budgetramen i nummerföljd och – inom varje sådan rubrik – de berörda budgetrubrikerna i den årliga budgeten i nummerföljd Diff./icke-diff [Beskrivning…...…..] Diff./ Icke- • Nya budgetrubriker som föreslås Redovisa de berörda rubrikerna i budgetramen i nummerföljd och – inom varje sådan rubrik – de berörda budgetrubrikerna i den årliga budgeten i nummerföljd 1Differentierade respektive icke-differentierade anslag. 2Efta: Europeiska frihandelssammanslutningen. 3Kandidatländer och i förekommande fall potentiella kandidatländer i västra . Diff./ Icke- [Beteckning…..] 3.2.Beräknad inverkan på utgifterna 3.2.1.Sammanfattning av den beräknade inverkan på utgifterna Miljoner euro (avrundat till tre decimaler) [Rubrik……………...…………………………………………….] … för in så många år som behövs för GD: <…….> (jfr punkt 1.6) Budgetrubrik (nr) Budgetrubrik (nr) genom ramanslagen för vissa operativa program5 Budgetrubrik (nr) till GD <…….> 4Med år n avses det år då förslaget eller initiativet ska börja genomföras. 5Detta avser tekniskt eller administrativt stöd för genomförandet av vissa av Europeiska unionens program och åtgärder (tidigare s.k. BA-poster) samt indirekta och direkta forskningsåtgärder. y TOTALA administrativa anslag som RUBRIK <….> Följande ska anges om flera rubriker i budgetramen påverkas av förslaget eller initiativet: y TOTALA administrativa anslag som Rubrik i den fleråriga budgetramen ”Administrativa utgifter” Miljoner euro (avrundat till tre decimaler) y Övriga administrativa utgifter i den fleråriga budgetramen Miljoner euro (avrundat till tre decimaler) i den fleråriga budgetramen 3.2.2.Beräknad inverkan på driftsanslagen – X Förslaget/initiativet kräver inte att driftsanslag tas i anspråk 3.2.3.Beräknad inverkan på de administrativa anslagen – X Förslaget/initiativet kräver att administrativa anslag tas i anspråk enligt följande: Miljoner euro (avrundat till tre decimaler) i den fleråriga budgetramen i den fleråriga budgetramen Belopp utanför RUBRIK 56 i den fleråriga budgetramen i den fleråriga budgetramen 6Detta avser tekniskt eller administrativt stöd för genomförandet av vissa av Europeiska unionens program och åtgärder (tidigare s.k. BA-poster) samt indirekta och direkta forskningsåtgärder. – X Förslaget/initiativet kräver att personalresurser tas i anspråk enligt följande: y Tjänster som tas upp i tjänsteförteckningen (tjänstemän och 14 01 01 01 (vid huvudkontoret och kommissionens 14 01 01 02 (vid delegationer) 14 01 05 01 (indirekta forskningsåtgärder) 10 01 05 01 (direkta forskningsåtgärder) y Extern personal (uttryckt i heltidsekvivalenter7) 14 01 02 01(KA, INT, SNE – totalt) 14 01 02 02 (KA, INT, , LA och SNE vid delegationerna) XX 01 04 yy8 XX 01 05 02 (KA, INT och SNE som arbetar med indirekta 10 01 05 02 (KA, INT och SNE som arbetar med direkta Annan budgetrubrik (ange vilken) Uppgifterna ska anges i heltal (eller med högst en decimal) 14 motsvarar det politikområde eller den avdelning i budgeten som avses. Personalbehoven ska täckas med personal inom generaldirektoratet som redan har avdelats för att förvalta åtgärden i fråga, eller genom en omfördelning av personal inom generaldirektoratet, om så krävs kompletterad med ytterligare resurser som kan tilldelas det förvaltande generaldirektoratet som ett led i det årliga förfarandet för tilldelning av anslag och med hänsyn tagen till rådande begränsningar i fråga om budgetmedel. 7KA = kontraktsanställda, INT = vikarier (interimspersonal), = ”Jeune Expert en Délégation” (unga delegerade experter), LA = lokala aktörer, SNE = utstationerade nationella experter. 8Särskilt tak för finansiering av extern personal genom driftsanslag (tidigare s.k. BA-poster). 9Inom förvaltningen av strukturfonderna, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) samt Europeiska fiskerifonden (EFF). Beskrivning av arbetsuppgifter: Den nuvarande personalsituationen vid GD Taxud tar inte fullt ut hänsyn till införandet av ett gemensamt system för en skatt på finansiella transaktioner och kommer därför att vara i behov av interna förflyttningar. Till de utsedda tjänstemännens främsta arbetsuppgifter hör att precisera hur skatten ska fungera i prakten för att underlätta förhandlingarna, övervaka genomförandet, utarbeta rättsliga tolkningar och arbetsdokument, bidra till delegerade akter bl.a. om bestämmelser för att motverka skatteflykt och missbruk, och vid behov förbereda 3.2.4.Förenlighet med den gällande fleråriga budgetramen – X Förslaget/initiativet är förenligt med den gällande fleråriga budgetramen. 3.2.5.Bidrag från tredje part –Det ingår inga bidrag från tredje part i det aktuella förslaget eller initiativet 3.3.Beräknad inverkan på inkomsterna –X Förslaget/initiativet i sig påverkar inte budgetens inkomstsida. Om delar av intäkterna från skatten på finansiella transaktioner användes som egna medel, varigenom de kompletterande egna medel som utgörs av BNI-baserade bidrag från de deltagande medlemsstaterna skulle minskas, skulle inkomstkällornas sammansättning påverkas. Skattebortfallet till följd av att finansiella tjänster har undantagits från mervärdesskatt Bilagan har utarbetats inom ramen för utredningen av utredningssekreteraren En skatt som kompenserar för skattebortfallet .................. En skatt som övervältras på priset ....................... Hur hög skattesats behövs?.................................. En skatt som övervältras på lön ........................... Att omsättning av finansiella tjänster har undantagits från mervärdesskatt leder till en snedvridning av produktion och konsumtion i förhållande till mervärdesskattepliktig produktion. Det innebär att statens skatteintäkter blir lägre än vad de hade varit om omsättning av finansiella tjänster hade kunnat beläggas med mervärdesskatt. I det inledande avsnittet i denna bilaga undersöks hur stort skattebortfall undantaget av finansiella tjänster från mervärdesskatt orsakar. I nästföljande avsnitt undersöks hur hög en sådan finansiell verksamhetsskatt som beskrivs i huvudbetänkandets avsnitt 7.2.3 skulle behöva vara för att kompensera för skatte- bortfallet. I avsnitt tre sammanfattas slutsatserna från de tidigare avsnitten. Bortfallet i skatteintäkter p.g.a. att mervärdesskatt inte betalas på finansiella tjänster beräknas med utgångspunkt i Huizinga (2002). De praktiska hindren för att belägga finansiella tjänster med mervärdesskatt bortses ifrån i denna beräkningsmodell. Priset på tjänsterna bestäms helt och hållet av kostnaderna för insatserna i dem och mervärdesskatten. Beräkningarna kompliceras av att olika konsumentgrupper påverkas på olika sätt om finansiella tjänster beläggs med mervärdesskatt, beroende på om de bedriver mervärdesskattskyldig verksamhet eller inte. Den som bedriver en mervärdesskattskyldig verksamhet får betala ett lägre pris på finansiella tjänster om dessa beläggs med mervärdesskatt, eftersom både denne producent och producenten av finansiella tjänster då får dra av ingående mervärdesskatt. För den som inte bedriver mervärdesskattskyldig verksamhet blir priset däremot högre, genom att mervärdesskatt tillkommer. Analysen skiljer sig från Huizinga (2002) på några punkter. I stället för att utgå från att de enda alternativen är att betala eller inte betala skatt enligt en fastställd mervärdesskattesats så görs i denna bilaga åtskillnad mellan den mervärdsskatt som betalas på insatsprodukter i finansiella tjänster och den mervärdesskatt de skulle beläggas med (om det vore möjligt). Beräkningarna utförs dels för tre produktgrupper som tillsam- mans utgör de finansiella tjänsterna, banktjänster o.d., försäkrings- tjänster och finansiella stödtjänster, dels för den sammantagna produktionen av finansiella tjänster. Därtill måste det faktum att det inte är så enkelt att det endast är slutkonsumenter och mer- värdesskattskyldiga producenter som använder finansiella tjänster hanteras. τ0 – den genomsnittliga mervärdesskattesatsen på insatsprodukterna för finansiella tjänster τ1 – den mervärdesskattesats som skulle införas på finansiella tjänster p0 – priset på en finansiell tjänst utan ingående eller utgående mervärdesskatt pk – konsumentpriset på en finansiell tjänst pm – mervärdesskattskyldiga producenters nettokostnad för köpt finansiell tjänst pf – icke mervärdesskattskyldiga producenters nettokostnad för köpt finansiell tjänst c – mervärdesskattebelagda insatsprodukter i en finansiell tjänst exkl. kostnaden för mervärdesskatt L – övriga insatser i en finansiell tjänst γ – c/(L+c) ηk – slutkonsumenters efterfrågeelasticitet på finansiella tjänster ηp – producenters efterfrågeelasticitet på finansiella tjänster Dk – slutkonsumenters efterfrågan på finansiella tjänster Dm – mervärdesskattskyldiga producenters efterfrågan på finansiella tjänster Df – icke mervärdesskattskyldiga producenters efterfrågan på finansiella tjänster Kk = D0kp0k – produktionsvärdet av slutkonsumenters ursprungliga konsumtion av finansiella tjänster Kf = D0f p0f – produktionsvärdet av icke mervärdesskattskyldiga producenters ursprungliga användning av finansiella tjänster Km= D0mp0m/(1 + τ1) – produktionsvärdet av mervärdesskattepliktiga producenters ursprungliga användning av finansiella tjänster Finansiella tjänster övergår alltså från att vara befriade från mervärdesskatt och inte berättiga till avdrag för ingående mervärdesskatt (situation 0) till att beläggas med den allmänna mervärdesskattesatsen, τ1, och berättiga till avdrag för ingående mervärdesskatt (situation 1). Utan någon mervärdesskatt alls skulle priset på finansiella tjänster vara: p0 = c + L Om finansiella tjänster belades med mervärdesskatt skulle slut- konsumenter, mervärdesskattskyldiga och icke mervärdesskatt- skyldiga producenter betala samma (effektiva) pris. p1k = p1f = p1m = (c + L)(1 + τ1) Producenterna av finansiella tjänster drar då först av ingående mervärdesskatt och lägger sedan utgående mervärdesskatt på hela sitt pris. Mervärdesskattskyldiga producenter som köper finansiella tjänster drar visserligen av denna ingående mervärdesskatt, men lägger sedan utgående mervärdesskatt på sin produkt. I sin försäljning (som antas ske under perfekt konkurrens) behöver de både täcka priset på den finansiella tjänsten och den mervärdesskatt de själva måste ta ut. I deras produktion blir därför nettokostnaden för, eller det effektiva priset på, den finansiella tjänsten lika stor som priset på den, inklusive mervärdesskatt. Utan mervärdesskatt på finansiella tjänster ser prisbilden däremot olika ut för olika konsumentgrupper. Producenterna av finansiella tjänster betalar mervärdesskatt på sina insatsprodukter, som måste täckas av priset på de finansiella tjänsterna. För slutkonsumenter och icke mervärdesskattskyldiga producenter är priset då: p0k = p0f = c(1 + τ0) + L Eftersom det inte läggs någon mervärdesskatt på finansiella tjänster finns det inte någon ingående mervärdesskatt för mervärdesskattskyldiga producenter, som använder finansiella tjänster, att dra av. Det betyder att de inte heller kan dra av den, i den finansiella tjänsten, ingående mervärdesskatten, viket de i praktiken hade kunnat göra om den finansiella tjänsten hade varit mervärdesskattepliktig. Det betyder att deras nettokostnad för, eller effektiva pris på, den finansiella tjänsten blir: p0m = (c(1 + τ0) + L)(1 + τ1) När finansiella tjänster görs mervärdesskattepliktiga förändras priserna proportionellt sett som följer. (c+L)(1+τ1)−c(1+τ0)+L = c(τ1−τ0)+Lτ1 = γ(τ1−τ0)+(1−γ)τ1 c(1+τ0)+L c(1+τ0)+L γ(1+τ0)+(1−γ) Priset för de icke mervärdesskattskyldiga producenterna förändras på samma sätt. Δpf = τ1−γτ0 p0f γτ0+1 Förutsatt att de finansiella tjänsterna inte beläggs med betydligt lägre mervärdesskatt än den som deras insatsprodukter är belagd med kommer konsumentpriserna liksom priserna för icke mervärdesskattskyldiga producenter att öka. De mervärdesskattskyldiga producenternas pris minskar däremot. (c+L)(1+τ1)−(c(1+τ0)+L)(1+τ1) (c+L)−(c(1+τ0)+L) (c(1+τ0)+L)(1+τ1) (c(1+τ0)+L) (c(1+τ0)+L) γ(1+τ0)+(1−γ) kommer vi också behöva veta att: (c+L)(1+τ1) Prisförändringarna beror helt och hållet på att den andel av priserna som genom mervärdesskatten tillfaller staten ändras. Säljarna tar i denna modell ut lika mycket själva med och utan mervärdesskatt. Skatteintäkterna från slutkonsumenternas och de icke mervärdesskattskyldiga producenternas användning ökar till följd av denna direkta priseffekt medan skatteintäkterna från de mervärdesskattskyldiga producenternas användning minskar. För mervärdesskattskyldiga producenter blir den direkta effekten av prisförändringen på mervärdesskatteintäkterna (som illustreras av den mönstrade ytan 1 i figur 1.1) en proportionellt sett lika stor förändring av förbrukningen (som är gul i figuren) som av priserna. ΔpmD0m = Δpp0m D0mp0m m D0mp0m är nettokostnaden för de mervärdesskattskyldiga produ- centernas ursprungliga förbrukning av finansiella tjänster, d.v.s. de kostnader som dessa producenter, i sin försäljning, behöver täcka. Det innebär att D0mp0m är värdet av den ursprungliga användningen, som redovisas i nationalräkenskaperna, tillsammans med den mervärdesskatt som de mervärdesskattskyldiga producenterna betalar på sin produktion. Prisförändringarna påverkar emellertid också efterfrågan på finansiella tjänster. Hur efterfrågan hos mervärdesskattskyldiga producenter ändras, proportionellt sett, till följd av detta kan beräknas som: är producenternas efterfrågeelasticitet på Effekten på de mervärdesskattskyldiga producenternas förbrukning av finansiella tjänster kan alltså delas upp i två delar. Dels minskar värdet av förbrukningen till följd av prisminskningen, vilket beskrevs ovan, och dels ökar förbrukningen till följd av att efterfrågan ökar när priserna minskar. Den andra effekten är en procentuellt sett lika stor ökning av det, till följd av prissänkningen, lägre förbrukningsvärdet som efterfrågeökningen (vilken mäts i ”antalet tjänster”). Skatteintäkterna ökar, till följd av den ökade efterfrågan, lika mycket som det effektiva priset på dessa finansiella tjänster överstiger det pris producenterna av tjänsterna tar ut, nämligen p0 = c+L, (vilket illustreras av den mönstrade ytan 2 i figur 1.1). Efterfrågeeffekten på skatteintäkterna kan beräknas som: (p1 − p0 η (1 + η (1 − = −D0 p0 η Det betyder att den sammanlagda effekten av att införa mer- värdesskatt på finansiella tjänster på skatteintäkterna från mervärdesskattskyldiga producenters användning av finansiella (1 + ηp (1 + SOU 2016:76 Bilaga 3 (1 + η p (γτ0+1)(1+τ1) Därmed har vi ett uttryck för skattebortfallet, till följd av att mervärdesskattskyldiga producenter inte betalar mervärdesskatt på finansiella tjänster som kan hänföras till deras ursprungliga användning av finansiella tjänster, hur mycket en mervärdesskatt skulle förändra det effektiva pris de betalar för tjänsterna, förhållandet mellan det mervärdesskattebelagda priset och det pris producenterna av finansiella tjänster tar ut för egen del samt efterfrågeelasticiteten. Prisförhållandena kan i sin tur hänföras till den genomsnittliga mervärdesskatt producenterna av finansiella tjänster betalar, den mervärdesskatt tjänsterna skulle beläggas med och andelen mervärdesskattebelagda insatsprodukter i produk- tionen vilket går att beräkna med hjälp av befintlig statistik. Eftersom efterfrågeelasticiteten, ηp, kan antas vara negativ består uttrycket av en negativ term, till följd av att det blir möjligt att dra av ingående mervärdesskatt och en positiv term till följd av att producenterna använder mer när finansiella tjänster blir billigare just genom att den ingående mervärdesskatten dras av. För slutkonsumenter blir priseffekten, som illustreras av den övre, ljuslila, rutan 1 i figur 1.2: ΔpkD0k = D0kp0k Δpp0k, k där D0kp0k är slutkonsumenternas ursprungliga användning av finansiella tjänster. Efterfrågeeffekten, den mönstrade rutan 2 i figur 1.2, kan beräknas som: ΔDk(pk − p0) = Dk (pk − pk där ηk är slutkonsumenternas efterfrågeelasticitet på finansiella tjänster. Det betyder att den sammanlagda effekten av att införa mervärdesskatt på finansiella tjänster, på mervärdesskatteintäkterna från slutkonsumenters konsumtion av finansiella tjänster blir: 0 (1 + + ηk (1 Även här har vi alltså ett uttryck för skattebortfallet som kan hänföras till den ursprungliga användningen av finansiella tjänster, hur mycket en mervärdesskatt skulle förändra priset på tjänsterna, förhållandet mellan det mervärdesskattebelagda priset och det pris producenterna av finansiella tjänster tar ut för egen del samt efterfrågeelasticiteten. Prisförhållandena kan också här hänföras till den genomsnittliga mervärdesskatt producenterna av finansiella tjänster betalar, den mervärdesskatt tjänsterna skulle beläggas med och andelen insatsprodukter i produktionen. För icke mervärdesskattskyldiga producenter förändras priserna på samma sätt som för slutkonsumenter. Hur skatteintäkterna förändras därutöver beror på hur stor dessa producenters efterfrågeelasticitet är och hur mycket finansiella tjänster de köper i utgångsläget. I beskrivningen nedan har antagits att de har samma efterfrågeelasticitet som de mervärdesskattskyldiga producenterna. För icke mervärdesskattskyldiga producenter blir därför priseffekten: och efterfrågeeffekten: Df pf Sammantaget består alltså förändringen av mervärdesskatteintäkterna av: (γτ0+1)(1+τ1) Underlaget till produktionsvärdet av de finansiella tjänster som används av hushållen, mervärdesskattskyldiga och icke mervärdes- skattskyldiga producenter i utgångsläget, Km, Kk och Kf, är hämtade i () nationalräkenskapers s.k. användningstabeller. Användningstabellerna beskriver i den ena dimensionen olika branschers användning av insatsprodukter, deras förädlingsvärde, totala produktion samt hur förädlingsvärdet fördelas på löner och sociala avgifter, driftsöverskott och sammansatt förvärvsinkomst samt övriga produktionsskatter minus övriga produktions- subventioner. Därtill finns uppgifter om branschernas fasta bruttoinvesteringar, utgående stockar av tillgångar och arbetade timmar. I den andra dimensionen beskriver tabellerna använd- ningen av olika produkter dels som insatsprodukter i olika branscher, dels som slutkonsumtion, investeringar och export. Slutkonsumtionen är uppdelad på hushåll, ideella organisationer och offentlig sektor och investeringarna redovisas antingen som fasta bruttoinvesteringar eller lagerinvestering och anskaffning minus avyttring av värdeföremål. Alla värden redovisas till mot- tagarpriser. Produktionsvärdet av banktjänsterna och liknande finansiella tjänster (produktgrupp K64), är till en del indirekt mätt (metoden kallas FISIM) genom att in- och utlåningsräntor jämförs med en referensränta. Räntenettot multipliceras med stockarna i branschen. Den direkt mätta delen mäter provisionsintäkter från andra tjänster än lån och är tagna ur balans- och resultaträkningar. Sifferunderlaget kommer från . Produktionsvärdet av försäkringstjänsterna (produktgrupp K65), är beräknat som premieinkomster och avkastning minus försäkringsersättningar. Livförsäkringar och tjänstepensions- försäkringar beräknas dock från kostnadssidan, d.v.s. utgifterna för administration, skaderegleringar o.d. Även här kommer siffer- underlaget från . Stödtjänsterna till finans- och försäkringsverksamhet utförs i stor utsträckning av små företag såsom konsulter. Där ingår också t.ex. fondbolag, valutakontor och börser. Dessa företag står inte under tillsyn av och ingen samlad rapportering finns tillgänglig. För att inte behöva samla in uppgifter från ett ohanterligt antal små källor uppskattar SCB i stället värdet av tjänsterna (produktgrupp K66) utifrån bestämda andelar av tjänsterna K64 och K65. Dessa användningstabeller utgör även underlag för beräkning av γ, men underlaget har också kompletterats med andra uppgifter, vilket beskrivs nedan. τ0 är den genomsnittliga mervärdesskattesatsen på använda insatsprodukter i produktionen av finansiella tjänster. Denna har beräknats utifrån särskilda tabeller i SCB:s nationalräkenskaper med användning, exklusive mervärdesskatt, av olika insats- och investeringsprodukter 2012, i den finansiella sektorns tre bransch- er, till de delar deras produktion är undantagen från mervärdesskatt samt mervärdesskattesatser för olika insatsprodukter för 2014.1 γ är andelen mervärdesskattebelagda insatsprodukter i produktionen, med mervärdesskatten borträknad både i täljare och nämnare. I Huizingas stiliserade modell finns bara två slags insatser. Det är insatsprodukter belagda med mervärdesskatt samt arbete. Verkligheten är dock mer komplex än så vilket framgår nedan. I användningstabellerna redovisas användningen till mottagar- priser, d.v.s. inklusive mervärdesskatt, medan γ ska beräknas utan mervärdesskatt på insatsprodukter. Detta har hanterats genom att mervärdesskatten har räknats bort med hjälp av den genomsnittliga mervärdesskattesatsen på insats- och investeringsprodukterna, d.v.s. den framräknade τ0.2 I övrigt är underlaget användning av arbete och insatsprodukter, i de tre finansiella branscherna, 2013, enligt SCB:s användningstabeller. Kvoterna γ och τ0 beräknade för branscherna, vilka i mycket stor utsträckning producerar finansiella tjänster (totalt sett till 2013), används sedan i beräk- ningen av beskattning av finansiella tjänster.