sou · H3B383 · 2016-01-01 00:00:00 — utvärdera och bedöma tillämpningen av bestämmelserna om uppgift att tillhandahålla information och arbetstagarorganisationernas skyldighet att lämna in kollektiv- avtalsvillkor till ur ett förutsebarhetsperspek- tiv, samt vid behov föreslå lagändringar eller andra åtgärder, och överväga vilka lagändringar som krävs för att värna den svenska modellen i ett internationellt perspektiv. Uppdraget ska redovisas . Utstationerade arbetstagares villkor i Efter att meddelat Lavaldomen (mål C-341/05 un mot , 1, Byggettan och , 2007 s. I-11767), beslutade om de lagändringar som på grund av domen ansågs nödvändiga i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare (utstationerings- lagen). Lagändringarna trädde i kraft (prop. 2009/10:48, bet. 2009/10:AU5, rskr. 2009/10:211). Alltsedan dess har frågan om möjligheterna att säkerställa skyddet för utstationerade arbets- tagares arbets- och anställningsvillkor i varit omdiskuterad. Den s.k. lex innebar att möjligheterna för svenska arbets- tagarorganisationer att vidta stridsåtgärder för att få till stånd ett kollektivavtal begränsades i utstationeringssituationer. Regeringen har föreslagit ändringar i dessa bestäm- melser, som gäller uthyrda utstationerade arbetstagare (se prop. 2011/12:178). Ändringarna föreslås träda i kraft . med lex infördes i utstationeringslagen bestäm- melser som gav i uppgift att tillhandahålla infor- mation om tillämpliga arbets- och anställningsvillkor och arbets- tagarorganisationerna skyldighet att lämna in kollektivavtalsvillkor till . Syftet var att göra utstationeringsreglerna mer förutsebara. Tillämpningen av dessa bestämmelser fungerar dock inte som avsett och endast ett fåtal kollektivavtalsvillkor har lämnats in till . Informationsskyldigheten är en av de frågor kopplade till utstatio- nering som förhandlas på EU-nivå. pågår för- handlingar om ett s.k. genomförandedirektiv, förslag till Europa- parlamentets och Rådets direktiv om genomförande av direktiv /71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med till- handahållande av tjänster (KOM (2012) 131 slutlig). Förslaget inne- håller även bestämmelser om nationella kontrollåtgärder, samarbete mellan myndigheter m.m. Även om lex bara har gällt och erfaren- heterna av bestämmelsernas tillämpning därför är relativt begrän- sade, finns det ändå anledning att redan nu utvärdera hur de funge- rar i praktiken. När det gäller bestämmelserna om informations- skyldighet och inlämning av kollektivavtalsvillkor, finns det fort- farande behov av att se till att de leder till förutsebarhet. En utvär- dering av bestämmelserna ur det perspektivet är därför nödvändig. tillkännagav som sin mening (bet. 2010/11:AU10) att regeringen ska tillsätta en särskild utredning med uppdrag att göra en översyn av lex . Tillkännagivandet i denna del omfattade bl.a. den s.k. bevisregeln (5 a § andra stycket utstationeringslagen), inlämningen av kollektivavtal till Arbetsmiljö- verket och frågan om huruvida borde ansvara för uppgiften att tillhandahålla information om kollektivavtal i stället för . Uppdraget att klarlägga hur lex fungerar i praktiken Hur är situationen för utstationerade arbetstagare i ?  Kommittén ska kartlägga utstationeringssituationen i finns det inte någon samlad kunskap om hur utstationerings- situationen ser ut i . Vi vet därmed inte hur många arbets- tagare som utstationeras till , från vilka länder de kommer, hur långa utstationeringsperioderna är eller i vilka branscher som utstationeringar vanligen sker. För att en utvärdering av lex ska vara möjlig att genomföra är det därför nödvändigt att först kartlägga hur utstationeringssituationen i ser ut. –antalet utstationerade arbetstagare i , –vilka länder arbetstagarna utstationeras ifrån, –vilka branscher utstationering vanligen sker i, –hur långa utstationeringsperioderna är, och –hur stor del av de utstationerade arbetstagarna som utstationeras inom ramen för arbetsgivarens tillhandahållande av tjänster över gränserna, internt inom en koncern och av arbetsgivare som hyr ut eller ställer arbetskraft till förfogande till ett användarföretag som är etablerat i eller bedriver verksamhet här. Som regeringen har aviserat i budgetpropositionen (prop. 2012/13:1, utgiftsområde 14) bör utländska arbetsgivare som utsta- tionerar arbetstagare i få en skyldighet att göra en anmälan till (se Ds 2011:22 Anmälningsskyldighet vid utstationering samt förtydligande avseende missbruk av visstids- anställningar enligt anställningsskyddslagen). Regeringen har före- slagit en förstärkning av anslag för detta ända- mål och avser att återkomma med förslag till nödvändiga lagänd- ringar. Nödvändigt faktaunderlag för kartläggningen finns sannolikt hos en rad olika aktörer, däribland , , , arbetsmarknadens parter, institutioner på EU-nivå och inom den akademiska forskningen. Det är viktigt att kommittén inhämtar faktaunderlaget utifrån en bred ansats. Utvärdering av tillämpningen av lex undersöka hur arbetstagarorganisationerna arbetar med att säker- ställa utstationerade arbetstagares grundläggande arbets- och anställningsvillkor, undersöka hur den s.k. bevisregeln i lex tillämpas i prakti- ken, bedöma om tillämpningen av lex fungerar så att skyddet för utstationerade arbetstagares grundläggande arbets- och anställ- ningsvillkor kan säkerställas, och överväga vilka lagändringar som krävs för att värna den svenska modellen i ett internationellt perspektiv. Det övergripande syftet med lex är att ge arbetstagarorga- nisationerna möjlighet att ytterst genom vidtagande av stridsåtgär- der upprätthålla en svensk minimistandard på villkoren, utan att systemet diskriminerar utstationerande arbetsgivare eller hindrar den fria rörligheten för tjänster på ett sätt som strider mot . Det är av stor vikt att den svenska arbetsmarknadsmodellen fungerar tillfredsställande i utstationeringssituationer och att tillämp- ningen av de regler som gäller på området leder till att utstatio- nerade arbetstagare får det skydd för arbets- och anställningsvillkor när de arbetar i som de är berättigade till enligt utstatione- ringsdirektivet (och Rådets direktiv /71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster). Det är arbetsmarknadens parter som övervakar och kontrollerar att ingångna kollektivavtal följs. I nationella förhållanden är det i allmänhet tillåtet för en arbetstagarorganisation att vidta strids- åtgärder i avsikt att få till stånd ett kollektivavtal, om något sådant inte gäller hos arbetsgivaren. I utstationeringssituationer har arbets- tagarorganisationerna sitt ansvar för att övervaka och kontrollera att utstationerande arbetsgivare verkligen tillämpar sådana villkor som får krävas enligt utstationeringsdirektivet. Arbetstagarorgani- sationerna har följaktligen en central roll för att säkerställa att det svenska systemet fungerar på ett sätt som uppfyller krav. Det är arbetstagarorganisationerna som i första hand har kun- skap om hur övervakningen och kontrollen av utstationerade arbets- tagares villkor samt tillämpningen av bevisregeln går till i praktiken. Det kan dock finnas information även hos andra aktörer, t.ex. . Undersökningen av de faktiska förhållandena ska omfatta –antalet kontroller av utstationerade arbetstagares villkor som arbetstagarorganisationer har genomfört, –antalet kontroller där utstationerande arbetsgivare har åberopat bevisregeln, –vilken typ av dokumentation utstationerande arbetsgivare använt för att styrka de villkor som tillämpas, och –om det finns tillfällen då utstationerande arbetsgivare har upp- rättat skenavtal eller det finns anledning att misstänka att så har skett. Resultaten av undersökningen ska sättas i relation till kartläggningen av utstationeringssituationen i . Mot bakgrund av den genomförda undersökningen ska kommittén därefter dels göra en bedömning av om tillämpningen av lex fungerar på ett sådant sätt att skyddet för utstationerade arbets- tagares grundläggande arbets- och anställningsvillkor kan säker- ställas, dels överväga vilka lagändringar som krävs för att värna den svenska modellen i ett internationellt perspektiv. Hur väl går det att förutse tillämpliga arbets- och anställningsvillkor vid utstationering? utvärdera den faktiska tillämpningen av bestämmelserna om uppgift att tillhandahålla information om tillämpliga arbets- och anställningsvillkor och arbetstagarorgani- sationernas skyldighet att ge in kollektivavtalsvillkor till Arbets- miljöverket, bedöma om den faktiska tillämpningen av bestämmelserna till- godoser de krav på förutsebarhet som följer av , och föreslå lagändringar eller andra åtgärder som, mot bakgrund av utvärderingen, kan behöva vidtas för att uppnå tillräcklig förut- sebarhet i fråga om kollektivavtalsvillkor i utstationeringssitua- tioner. Av följer att det måste vara möjligt för ett företag att förutse vilka arbets- och anställningsvillkor som ska tillämpas på de arbetstagare som utstationeras i samband med att företaget till- handahåller tjänster över gränserna. På EU-nivå har man understrukit vikten av att förbindelse- kontoren i de enskilda värdländerna på ett aktivt sätt bistår företag och utstationerade arbetstagare från andra medlemsländer i fråga om information om vad som gäller vid en utstationering till värd- landet. I syfte att förbättra förutsebarheten av tillämpliga arbets- och anställningsvillkor vid utstationeringar till , förstärktes funktion som förbindelsekontor i samband med ikraftträdandet av lex . ska hjälpa till med information om sådana kollektivavtalsvillkor som kan komma att krävas med stöd av stridsåtgärder enligt lex eller som annars kan komma att bli tillämpliga vid utstationering. fick arbetstagarorganisationerna en skyldighet att ge in sådana kollektivavtalsvillkor till som organisa- tionen kan komma att kräva med stöd av stridsåtgärder enligt lex . Skyldigheten sanktionerades inte. Ingivandet av kollektivavtalsvillkor till har dock inte fungerat och endast ett fåtal arbetstagarorganisationer har läm- nat in sådan information. Behovet av att se till att tillämpliga kollektivavtalsvillkor är förutsebara för utstationerande arbetsgivare kvarstår, varför kom- mittén ska utvärdera de ifrågavarande bestämmelserna. Utvärde- ringen ska omfatta en undersökning av hur och arbetstagarorganisationerna har tillämpat bestämmelserna sedan ikraftträdandet och analysera eventuella alternativ till nuvarande ordning i syfte att åstadkomma förbättringar. Uppdragets genomförande och redovisning Kommittén ska analysera kostnader och konsekvenser i enlighet med kommittéförordningen (1998:1474) och relevanta internatio- nella regelverk. Kommittén ska föra dialog med företrädare för arbetsmark- nadens parter, relevanta myndigheter och organisationer. Kommittén ska inhämta relevant information, särskilt om för- hållandena i EU:s övriga medlemsländer och de nordiska länderna. Kommittén ska även beakta relevant arbete som pågår inom och EU. Uppdraget ska redovisas . (A 2012:03) Utvidgning och begränsning av samt förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade att en parlamentariskt sammansatt kommitté skulle utvärdera tillämpningen av vissa bestäm- melser i utstationeringslagen, bl.a. när det gäller skyddet för utsta- tionerade arbetstagares rättigheter och information om kollektiv- avtalsvillkor (dir. 2012:92). Vidare beslutade regeringen i tilläggs- direktiv om ett utvidgat uppdrag som innebar att föreslå hur vissa bestämmelser i tillämpningsdirektivet ska genom- föras i svensk rätt (dir. 2014:82). Kommittén ges nu ett utvidgat uppdrag att överväga vilka lagändringar och eventuella andra åtgärder som krävs för att stärka kollektivavtalens ställning i utstationerings- situationer, och utarbeta nödvändiga författningsförslag. Kommitténs uppdrag begränsas också på så sätt att kommittén inte längre ska lämna förslag i de delar som omfattas av tilläggsdirek- tivet (dir. 2014:82). Kommittén ska inte heller lämna förslag i de delar av det ursprungliga uppdraget som avser förutsebarheten av tillämpliga arbets- och anställningsvillkor vid utstationering (dir. 2012:92). Enligt kommitténs tilläggsdirektiv skulle uppdraget redovisas . Kommittén ska i stället redovisa uppdraget i sin helhet . De delar som inte längre ska ingå i kommitténs uppdrag kom- mer i stället huvudsakligen att flyttas över till Utredningen om nya utstationeringsregler (A 2014:04) som således får ett utvidgat upp- drag (dir. 2014:150). Tjänsters fria rörlighet över gränserna är en viktig drivkraft för ekonomisk utveckling, men det krävs också regler för att säker- ställa att rörligheten av tjänster inte missbrukas och leder till social dumpning och konkurrens genom låga löner. Som en följd av EU- domstolens förhandsavgörande i Lavalmålet (mål C-341/05 un mot , 1, Byggettan och , 2007 s. I-11767) gjordes ändringar i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare (utstationerings- lagen), den s.k. lex . innebar att de svenska arbets- tagarorganisationernas möjligheter att vidta stridsåtgärder för att träffa kollektivavtal begränsades. har brister och värnar inte kollektivavtalens ställning i tillräcklig omfattning. Detta riske- rar leda till en snedvridning av konkurrensen genom dumpning av löner och villkor. Det är därför viktigt att skärpa utstationerings- lagen inom ramen för vad tillåter. I budgetpropositionen (prop. 2014/15:1, utg.omr. 14) anför regeringen att det är viktigt att se över och skärpa utstatio- neringslagen. Regeringen anser att kollektivavtalens ställning måste värnas och att den svenska arbetsmarknadsmodellen måste stärkas och utvecklas. Vidare anser regeringen att lagstiftningen ska utfor- mas så att den främjar tillämpningen av sådana villkor som arbets- marknadens parter kommit överens om i kollektivavtal. Svenska löner och villkor ska gälla för alla som arbetar i . tillkännagav bl.a. som sin mening (bet. 2013/14:UU10, rskr. 2013/14:256) att regelverket som omger kollektivavtalen måste bli starkare eftersom lex innehåller en rad allvarliga brister som öppnar för konkurrens genom dumpning av löner och villkor. Ett exempel på en förstärkning av regelverket skulle kunna vara det som i debatten kallats för bekräftelseavtal. Bekräftelseavtal skulle kunna ge en möjlighet för arbetstagarorganisationer att agera när utstationerande företag påstår sig tillämpa lika bra eller bättre villkor än de som organisationen kräver med stöd av ett svensk nationellt kollektivavtal för den aktuella branschen. Organisationen skulle då ytterst genom stridsåtgärder kunna förmå företaget att genom ett avtal med organisationen bekräfta att dessa villkor ska tillämpas. Kommittén ska därför utöver det uppdrag som tidigare lämnats överväga vilka lagändringar och eventuella andra åtgärder som krävs för att stärka kollektivavtalens ställning i utstationerings- situationer, och utarbeta nödvändiga författningsförslag. Kommittén ska ha den svenska arbetsmarknadsmodellen och EU- rätten som utgångspunkt för sina överväganden och förslag. Kommitténs uppdrag begränsas på så sätt att kommittén inte längre ska lämna förslag enligt tilläggsdirektivet (dir. 2014:82). Förslag ska således inte lämnas om genomförande av och rådets direktiv /67/EU av om tillämpning av direktiv /71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster och om ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 om administrativt samarbete genom informa- tionssystemet för den inre marknaden (IMI-förordningen), tillämp- ningsdirektivet, i de delar som rör tillgång till information om kollektivavtalsvillkor (artikel 5.4) och entreprenörsansvar (artikel 12). Kommittén ska inte heller lämna förslag i de delar av det ur- sprungliga uppdraget som avser förutsebarheten av tillämpliga arbets- och anställningsvillkor vid utstationering (dir. 2012:92). Uppdragets genomförande och redovisning Det som anges i kommittédirektiv 2012:92 om uppdragets genom- förande och redovisning ska gälla också för detta uppdrag. Utredningen ska särskilt beakta de kostnadsberäkningar och andra konsekvensutredningar som ska göras enligt 14–15 a §§ kom- mittéförordningen (1998:1474). Kommittén ska föra en dialog med Utredningen om nya utsta- tioneringsregler (A 2014:04). Uppdraget ska redovisas . I denna bilaga finns det en sammanställning med korta referat av domar från EU-domstolen1 som berör frågor som kan vara rele- vanta för utredningsarbetet. Sammanställningen av domsreferaten har ordnats kronologiskt efter domsdatum. Sammanställningen kompletteras av ett sakregister över de aspekter som domstolen yttrar sig över i respektive dom. Lavaldomen finns inte med i denna sammanställning utan refereras i avsnitt 5.10. Eftadomstolen har meddelat två domar om utstationerings- direktivet2, som inte finns med i sammanställningen. Administrativt samarbete: Arblade C-369/96 och C-376/96 (), Kommissionen mot C-490/04 (), Kommissionen mot C-319/06 (), Palhota m.fl. C-515/08 () Anmälningsplikt/administrativa krav/ombud: /96 och C-376/96 (), Finalarte m.fl. C-49/98 m.fl. (), Kommissionen mot C-445/03 (), Kommis- sionen mot C-490/04 (), Kommissionen mot C-319/06 (), Palhota m.fl. C-515/08 (), m.fl. C-315/13 () 1EU-domstolen hette tidigare . När det i denna bilaga och betänkandet i övrigt talas om avses i förekommande fall . 2Eftas övervakningsorgan och , dom , mål E-12/10, och m.fl. och , dom , mål E-2/11. Arbetstagare från tredjeland: /89 (), /93 (), Kommissionen mot Luxem- burg C-445/03 () Avgifter/försäkringar: C-62/81 och C-63/81 (), Finalarte m.fl. C-49/98 m.fl. () Diskriminering: Webb 279/80 (), C-62/81 och C-63/81 (), /89 (), Säger C-76/90 (), Finalarte m.fl. C-49/98 m.fl. (), Portugaia Construções C-164/99 (), Kommissionen mot C-490/04 () Fri rörlighet för arbetstagare: /89 (), /93 (), Finalarte m.fl. C-49/98 m.fl. () Grundläggande rättigheter: Schmidberger C-112/00 (), C-438/05 () Illojal konkurrens: Portugaia Construções C-164/99 (), /03 (), Kommissionen mot Luxem- burg C-445/03 () Minimilön/kollektivavtal: C-62/81 och C-63/81 (), /89 (), Guiot C272/94 (), Arblade C-369/96 och C-376/96 (), Mazzoleni C-165/98 (), Finalarte m.fl. C-49/98 m.fl. (), Portugaia Construções 164/99 (), /03 (), Kommissionen mot Tysk- land C-341/02 (), Rüffert C-346/06 (), C-438/05 (), /12 (), Sähköalojen ammattiliitto ry C-396/13 () Tillstånd: /93 (), Kommissionen mot C-445/03 () Tolkning av utstationeringsdirektivet: /03 (), Kommissionen mot C-490/04 (), Rüffert C-346/06 (), Kommissionen mot C-319/06 (), Palhota m.fl. C-515/08 (), Vicoplus C-307–309/09 (), /12 (), Sähköalojen ammattiliitto ry C-396/13 (), /13 () Webb (Mål 279/80, dom )3 I var det förbjudet att hyra ut arbetskraft om man inte hade ett speciellt tillstånd från socialministern. Trots det hyrde en brittisk arbetsgivare ut arbetstagare till företag i utan att ha fått ett tillstånd från socialminister. Arbetsgivaren hade dock ett tillstånd att bedriva uthyrningsverk- samhet i . Den nederländska domstolen frågade där- för om artikel 59 i fördraget (nuvarande artikel 56 FEUF) förhindrade att krävde att även utländska arbetsgivare som hyr ut arbetstagare ska ha ett tillstånd i Neder- länderna. Enligt innebar artikel 59 i fördraget (nuvarande artikel 56 FEUF) avskaffandet av all diskriminering av den som tillhandahåller tjänster på grund av dennes nationalitet eller den omständigheten att han är etablerad i en annan medlemsstat än den i vilken tjänsten ska utföras. Detta innebär dock inte att alla de nationella regler som tillämpas på företag som är etablerade i värd- staten också kan tillämpas på företag från andra medlemsstater som endast tillfälligt levererar tjänster. Enligt begränsar gemenskapsrätten vilka krav mottagarlandet kan ställa på en tjänste- tillhandahållare från en annan medlemsstat. ”Friheten att tillhanda- hålla tjänster, som är en av de grundläggande principerna i fördraget, kan dock endast inskränkas genom bestämmelser som är berättigade av hänsyn till allmänintresset och som omfattar varje person eller företag som utövar en verksamhet inom den statens territorium, i den mån detta allmänintresse inte redan skyddas genom de bestämmelser som den som tillhandahåller en tjänst omfattas av i den medlemsstat där han är etablerad” (punkt 17). I det aktuella målet ansåg att artikel 59 i för- draget (nuvarande artikel 56 FEUF) inte förhindrade att Neder- länderna krävde att även uthyrningsföretag etablerade i andra medlemsstater var tvungna att ha ett nederländskt tillstånd. En förutsättning för detta var dock att alla ansökningar om tillstånd behandlades lika oavsett om företaget var etablerat i 3 Mål 279/80, . eller i ett annat medlemsland samt att hänsyn togs till de krav på dokumentation och säkerhet som den som tillhandahåller tjänsten redan har uppfyllt för att få utöva sin verksamhet i den medlems- stat i vilken han är etablerad. (Förenade målen C-62/81 och C-63/81, dom )4 Två franska arbetsgivare hade utstationerat sina arbetstagare i för att utföra anläggningsarbeten. I om- fattades i princip alla arbetstagare som utförde tjänster där obliga- toriskt av en försäkring vid ålderdom eller invaliditet. Avgifterna för försäkringen betalades till hälften av arbetstagaren och till hälften av arbetsgivaren. Det fanns dock ett undantag för arbetstagare som endast tillfälligt utförde tjänster i som medförde att utstationerade arbetstagare inte behövde betala sin del. Den ut- stationerande arbetsgivaren var dock alltid tvungen att betala sin del, trots att denna avgift inte gav de utstationerande arbetstagarna någon rätt till sociala förmåner. De två franska arbetsgivarna, som redan betalade sociala avgifter i , ansåg att kraven var diskriminerande och att de kunde hindra den fria rörligheten för tjänster. I sin begäran om förhandsavgörande ställde den luxemburgska domstolen två frågor till . Strider socialförsäkrings- lagen mot artikel 60 i fördraget (nuvarande artikel 57 FEUF) och har det någon betydelse att den dubbla avgift som drabbar utstatio- nerande arbetsgivare kan ses som en kompensation för att utländ- ska arbetsgivare kan betala sina arbetstagare en lön som understiger den fastställda minimilönen i värdlandet, eller en lön som är lägre än den som gäller enligt statens kollektivavtal? Enligt innebär artikel 59 och 60 i fördraget (nu- varande artikel 56 och 57 FEUF) att den som vill tillhandahålla en tjänst tillfälligt får utöva sin verksamhet i det land där tjänsten till- handahålls på samma villkor som landet uppställer för sina egna medborgare. Med hänvisning till tidigare praxis påtalade domstolen 4 Förenade målen C-62/81 och C-63/81, och Établissement d’contre la vieillesse et l’invalidité och mellan och Établissement d’contre la vieillesse et l’invalidité. att detta innebär att all diskriminering, såväl direkt som indirekt, som grundar sig på tjänstetillhandahållarens nationalitet eller etable- ringsort är förbjuden. Eftersom utstationerande arbetsgivare tvinga- des betala dubbla sociala avgifter, ansåg domstolen att den luxem- burgska lagen var diskriminerande samt att den inte kunde rätt- färdigas med hänvisning till skyddet för arbetstagare. Det senare eftersom de utstationerade arbetstagarna omfattades av sitt hem- lands socialförsäkring samt att de avgifter som arbetsgivaren beta- lade in inte motsvarades av några sociala förmåner. När det gäller frågan om inte avgiften kan anses vara berättigad eftersom den utjämnar de ekonomiska fördelar en utstationerande arbetsgivare kan ha eftersom det inte behöver betala en lön som motsvarar den minimilön som inhemska arbetsgivare är tvingade att betala, fastslog domstolen att ”Det är klarlagt att gemenskaps- rätten inte förhindrar att medlemsstaterna utvidgar sin lagstiftning om minimilöner, eller de kollektivavtal som ingåtts av arbetsmarknadens parter om detta, till att omfatta alla personer som utför ett avlönat arbete, även om detta bara är tillfälligt, på deras territorium oavsett i vilket land arbetsgivaren är etablerad.