sou · H4B360 · 2016-10-05 00:00:00 — 10Brå Kortanalys 9/2015, Våldtäktsbrottets hantering i rättskedjan, s. 10 ff. finns brister i förståelsen och bemötandet från samhället sida när denna grupp utsätts för brott. För att lagstiftningen ska erbjuda ett skydd som alla människor känner att de omfattas av oavsett sexuell läggning eller identitet har vi ansett det viktigt att utforma en lag- stiftning som är könsneutral. I syfte att föreslå en könsneutral lagstiftning har vi medvetet und- vikit genusbegrepp som ”han” och ”hon” i lagtexten. Kommittén har vidare föreslagit att samlagsbegreppet ska få en ny definition i lag- stiftningen. Förslaget innebär inte i sig några konsekvenser för hur brott ska bedömas eller rubriceras utan är enbart föranlett av att lagen ska vara lika för alla. Förslaget skulle kunna bidra till att fler HBTQ-personer anmäler brott som de utsatts för. Förslaget kan också bidra till att öka kunskapen och förståelsen i samhället för brott som dessa personer utsätts för. Vidare kan förslaget ha bety- delse för att tydliggöra att sexuella övergrepp inte nödvändigtvis behöver innehålla penetration för att utgöra en allvarlig kränkning av brottsoffrets sexuella eller personliga integritet. Även förslaget att ändra brottsbeteckningen från våldtäkt till sexuellt övergrepp kan ha betydelse för jämställdheten mellan kvin- nor och män. Som nämnts ovan är mörkertalet sannolikt stort vad gäller män som har utsatts för sexualbrott. har vi bibringats uppfattningen att det till viss del kan bero på att män har svårt för att identifiera sig med att ha blivit våldtagna eftersom begreppet så starkt förknippas med något som kvinnor utsätts för. En konsekvens av att brottsbeteckningen ändras kan alltså bli att fler män anmäler sexualbrott till . De förslag som nämnts är inte avsedda att förringa det fak- tum att merparten av de som utsätts för sexualbrott är kvinnor eller att män i de allra flesta fallen är förövare. Sammantaget är det vår bedömning att flera av förslagen kan påverka jämställdheten mellan kvinnor och män och även i övrigt kan bidra till en bättre upp- fyllelse av regeringens jämställdhetsmål. 9.4.4Konsekvenser för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags Vår bedömning: Förslagen i betänkandet bör totalt sett inte leda till försämrade möjligheter för små företags arbetsförutsätt- ningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt. Våra förslag till ändringar i lagen om målsägandebiträde innebär dels skärpta krav på kompetens och lämplighet för den som ska utses till målsägandebiträde, dels minskad möjlighet att sätta ett annat ombud i sitt ställe genom substitution. Det är oklart om för- slagen negativt påverkar möjligheten för små advokatbyråer och juristfirmor att konkurrera med större byråer. Förslaget om skärpta kompetens- och lämplighetskrav innebär bl.a. att en helt nyutexaminerad jurist inte ska anses lämplig att utses till målsägandebiträde i ärenden rörande t.ex. sexualbrott. Det är möjligen mer angeläget för mindre advokatbyråer att nyanställda biträdande jurister mer omgående kan ta sig an egna uppdrag och på så vis tidigare bidra till byråns lönsamhet. Förslaget skulle alltså i någon mån kunna ha en negativ påverka på de mindre byråerna. Förslaget att skärpa kraven för att ett biträde genom substitu- tion ska tillåtas att sätta ett annat ombud i sitt ställe bedöms inte påverka mindre företag på ett negativt sätt. Så som vi redogjort för i allmänmotiveringen ovan (avsnitt 6.5.3) finns det uppgifter om att vissa advokater accepterar ett större antal uppdrag än vad han eller hon hinner med och att advokaten sedan – genom att bestämmelsen om substitution enligt gällande rätt tillåter all sub- stitution som inte medför ökade kostnader i målet – låter en eller ibland flera andra jurister på byrån utföra uppdraget. Om vårt förslag genomförs bör det alltså kunna leda till att den som accep- terar ett uppdrag att vara målsägandebiträde i högre utsträckning måste överväga om han eller hon har möjlighet att genomföra upp- draget i sin helhet och annars tacka nej till det. Detta påverkar stora och små företag i lika stor utsträckning. Slutligen ska nämnas att förslaget att tydliggöra att prövningen av om ett målsägandebiträde bör utses ska göras efter att en förundersökning har inletts eller återupptagits förmodligen kommer att leda till såväl fler som längre uppdrag för de som åtar sig uppdrag att vara målsägandebiträde. Det kommer således ha en positiv effekt för både stora och små företag. Sammataget gör vi bedömningen att förslagen som lämnas i betänkandet totalt sett inte bör leda till försämrade möjligheter för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt. 9.4.5Behovet av speciella informationsinsatser Vår bedömning: Det finns behov av speciella informations- insatser i samband med att lagändringarna träder i kraft. Särskilda uppdrag att genomföra informations- och utbild- ningsinsatser bör lämnas till bl.a. och Nationellt centrum för kvinnofrid. För att genomföra uppdra- gen bör myndigheterna tilldelas särskilda medel. Vi har varit tydliga med att man inte ska förvänta sig fler fällande domar enbart som en följd av våra förslag att ändra sexualbrotts- lagstiftningen så att den avgörande frågan för straffbarhet är om deltagandet har varit ofrivilligt. Vi har dessutom redogjort för att det inte finns särskilt starka belägg för slutsatsen att enbart lag- ändringar eller nykriminaliseringar leder till minskad kriminalitet. För att förslagen ska få effekt bör de därför följas upp av särskilda informations- och utbildningsinsatser av olika slag. I avsnitt 9.3.2 har vi angett de insatser vi bedömer kan bli aktuella för myndighet- erna inom rättsväsendet. Därutöver finns det behov av att rikta informations- och utbildningsinsatser om den nya sexualbrottslag- stiftningen till samhället i övrigt, särskilt till unga personer (se också avsnitt 7.4.5). Det är lämpligt att särskilda informations- och utbildningsinsatser genomförs i samband med att förslagen träder i kraft. Även för förslagen till ändringar i lagen om målsägandebiträde finns det behov av informationsinsatser så att personer som utsätts för brott har bättre kunskaper om sina rättigheter i det här avseen- det redan innan de utsätts för brott. Det har nämligen visat sig att mottagligheten för information ofta är låg i inledningsskedet av en brottsutredning, vilket kan leda till att den utsatta tackar nej till ett erbjudande om målsägandebiträde av det skälet att han eller hon inte har möjlighet att ta in vad erbjudandet innebär.11 Särskilda uppdrag att ta fram informations- och utbildnings- kampanjer som kan lanseras i anslutning till att våra förslag träder i kraft kan ges till bl.a. och Nationellt centrum för kvinnofrid. Eftersom myndigheterna kontinuerligt arbetar med att ta fram och genomföra informations- och utbild- ningsinsatser av olika slag är det vår bedömning att de har en bra beredskap för detta. Eftersom fråga är om särskilda insatser bör myndigheterna emellertid tilldelas extra anslag för att genomföra uppdragen. Uppdragen kan finansieras inom ramen för regeringens särskilda satsning på jämställdhetsfrämjande arbete. 9.4.6Övriga konsekvenser som ska redovisas Vår bedömning: Förslagen i betänkandet kommer inte att med- föra några andra konsekvenser av det slag som anges i 15 § kom- mittéförordningen eller i 6–7 §§ förordningen om konsekvens- utredning vid regelgivning utöver vad som redovisats ovan. I 15 § kommittéförordningen samt 6 och 7 §§ förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning finns krav på att ett betän- kande ska innehålla beskrivningar av andra betydande konsekvenser av de förslag som läggs fram. Vi bedömer att våra förslag i övrigt inte får några sådana konsekvenser som anges i 15 § kommitté- förordningen som ska redovisas i betänkandet, dvs. konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet eller för möjligheterna att nå de inte- grationspolitiska målen. Frågan om när lagändringen lämpligen kan träda i kraft och skälen för det har behandlats i avsnitt 8.1. 11 Brå rapport 2016:8, Målsägandes medverkan i rättsprocessen, s. 47 f. 10.1Förslaget till lag om ändring i 2 kap. Om tillämpligheten av svensk lag För brott som begåtts utom riket döms efter svensk lag och vid svensk domstol, om brottet begåtts 1.av svensk medborgare eller av utlänning med hemvist i , 2.av utlänning utan hemvist i , som efter brottet blivit svensk medborgare eller tagit hemvist här i riket eller som är dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare och finns här, eller 3.av annan utlänning som finns här i riket och på brottet enligt svensk lag kan följa fängelse . Första stycket gäller inte, om gärningen är fri från ansvar enligt lagen på gärningsorten eller om den begåtts inom område som inte tillhör någon stat och enligt svensk lag svårare straff än böter inte kan följa på gärningen. I fall som avses i denna paragraf får inte dömas till påföljd som är att anse som strängare än det svåraste straff som är föreskrivet för brottet enligt lagen på gärningsorten. De inskränkningar av svensk domsrätt som anges i andra och tredje styckena gäller inte för sådana brott eller försök till brott som avses i 1.4 kap. 1 a och 4 c §§ och 16 kap. 10 a § första stycket 1 och femte stycket, 2.4 kap. 4 § andra stycket varigenom någon förmåtts att ingå ett sådant äktenskap eller en sådan äktenskapsliknande förbindelse som avses i 4 c §, eller 3.6 kap. 1–4, 6–11 och 18 §§, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt . Paragrafen innehåller vissa regler om svensk domstols behörighet att döma över brott som har begåtts utomlands. Fjärde stycket har ändrats på två sätt. De allmänna övervägandena finns i avsnitt 5.9.5. För det första har bestämmelsen ändrats så att även synnerligen grovt sexuellt övergrepp, synnerligen grovt sexuellt övergrepp mot barn, oaktsamt sexuellt övergrepp och oaktsam sexuell kränkning undantas från de inskränkningar av svensk domsrätt som följer av kravet i andra stycket på dubbel straffbarhet och föreskriften i tredje stycket om påföljdsval och straffmätning i de fall brott begås mot en person som är . De undantagna brotten kan därmed bestraffas i även om de skulle vara fria från ansvar enligt lagen i det land där de begicks. Likaså är svensk domstol oförhindrad att för dessa brott döma till påföljd som är att anse som strängare än det svåraste straff som är föreskrivet för brottet enligt lagen på gärningsorten. Ändringen innebär i sig ingen utvidg- ning av bestämmelsen för de gärningar som bedöms som synnerligen grova eftersom dessa gärningar tidigare omfattades av bestämmelsen om grov våldtäkt. Genom tillägget av oaktsamt sexuellt övergrepp och oaktsam sexuell kränkning blir däremot fler gärningar undan- tagna från kravet på dubbel straffbarhet. För det andra har hänvisningen i paragrafens fjärde stycke punkten 3 ändrats till följd av förslaget att upphäva 6 kap. brotts- balken och ersätta det med ett nytt kapitel. Ändringen innebär inget nytt i sak utöver det som angetts i föregående stycke. 4 kap. Om brott mot frihet och frid Den som förföljer en person genom brottsliga gärningar som utgör 1.misshandel enligt 3 kap. 5 § eller försök till sådant brott som inte är 2.olaga tvång enligt 4 kap. 4 § första stycket, 3.olaga hot enligt 4 kap. 5 § första stycket, 4.hemfridsbrott eller olaga intrång enligt 4 kap. 6 §, 5.kränkande fotografering enligt 4 kap. 6 a §, 6.olovlig identitetsanvändning enligt 4 kap. 6 b §, 7.ofredande enligt 4 kap. 7 §, 8.sexuellt ofredande enligt 6 kap. 5 § eller sexuellt ofredande av barn enligt 6 kap. 12 §, 9.skadegörelse enligt 12 kap. 1 § eller försök till sådant brott, 10.åverkan enligt 12 kap. 2 § första stycket, eller 11. överträdelse av kontaktförbud enligt 24 § lagen (1988:688) om kontaktförbud döms, om var och en av gärningarna har utgjort led i en upprepad kränkning av personens integritet, för olaga förföljelse till fängelse i högst . Bestämmelsen har ändrats på två sätt. För det första har hänvisningen i punkten 8 ändrats till följd av att den tidigare bestämmelsen om sexuellt ofredande har delats upp i två bestämmelser. I 6 kap. 5 § återfinns sexuellt ofredande av personer som är eller äldre och i 6 kap. 12 § finns motsvarande bestämmelse för barn som är . För det andra har de nya brottsbeteckningarna, sexuellt ofredande respektive sexuellt ofredande av barn, förts in i punkten 8. Ändringen påverkar inte bestämmelsens tillämpnings- område i sak. 6 kap. Om brott mot den sexuella integriteten m.m. Allmänna brott mot den sexuella integriteten Den som, med en person som inte deltar frivilligt, genomför ett samlag eller en annan sexuell handling som med hänsyn till kränkningens allvar är jämförlig med samlag, döms för sexuellt övergrepp till fängelse i lägst två och högst . Detsamma gäller om genomförandet består i att personen, som inte deltar frivilligt, utför handlingen på sig själv eller med någon annan. För att ett deltagande ska anses frivilligt måste valet att delta komma till uttryck. Ett uttryckt val att delta i en sexuell handling är inte frivilligt om 1.det är en följd av misshandel, annat våld eller hot om brottslig gär- ning, eller en följd av hot om att åtala eller ange annan för brott eller om att lämna ett menligt meddelande om annan, 2.gärningsmannen otillbörligt har utnyttjat att personen på grund av allvarlig rädsla, berusning eller annan drogpåverkan, sjukdom, kroppsskada, psykisk störning eller annars, med hänsyn till omständigheterna, har be- funnit sig i en särskilt utsatt situation, 3.gärningsmannen har förmått personen att delta genom att allvarligt missbruka att personen står i beroendeställning till gärningsmannen, eller 4. gärningsmannen har vilselett personen att delta genom att utge sig för att vara någon som denne personligen känner, eller genom att utnyttja personens villfarelse i det avseendet. Om brottet i första stycket med hänsyn till omständigheterna vid gär- ningen är mindre allvarligt, döms för sexuellt övergrepp till fängelse i högst . Paragrafen innehåller den grundläggande straffbestämmelsen om sexuellt övergrepp. Bestämmelsens första stycke är nytt. Paragrafens andra och tredje stycke motsvarar delvis samma stycken i den tidi- gare 1 §. Den nya lydelsen innebär flera förändringar i förhållande till gällande rätt. De allmänna övervägandena finns i avsnitt 5.4–5.6 och 5.8. Den grundläggande skillnaden jämfört med den tidigare bestäm- melsen om våldtäkt är att tvång eller utnyttjande inte längre utgör primära brottsrekvisit. Grunden för den nya bestämmelsen är i stället att gränsen mellan straffri och straffbar gärning går vid om del- tagandet i den sexuella handlingen har varit frivilligt eller inte. Det krävs alltså inte längre att gärningsmannen har använt sig av något medel eller att denne har utnyttjat offrets särskilt utsatta situation för att gärningen ska vara straffbar. Ändringen har behandlats i avsnitt 5.5.1. Begreppet genomför är avsett att omfatta alla fall där gärnings- mannen deltar i en sexuell handling tillsammans med en eller flera andra personer. Det som närmare avses är fall där båda eller alla deltagare är aktiva, sådana situationer då gärningsmannen utför en handling på någon annan samt sådana fall där någon annan utför en sexuell handling på gärningsmannen, sig själv eller en tredje person. Att det anges att gärningsmannen ska ”genomföra” en sexuell handling med brottsoffret innebär inte att det ställs ett krav på att handlingen ska ha slutförts för att straffansvar ska föreligga. När en handling når upp till kraven för att vara en sexuell handling har den också genomförts i den mening som avses i lagtexten. Ett uttryckt val att delta frivilligt gäller bara för den sexuella hand- ling det har uttryckts för. Uttrycket är alltså momentant. Vid bedöm- ningen av om valet att delta frivilligt i en viss sexuell handling har kommit till uttryck bör hänsyn tas till att det vid sexuell samvaro ofta kan vara så att en sexuell handling kan leda vidare till en annan eller att deltagarna alternerar mellan olika sexuella handlingar utan att uttryckliga frågor ställs om huruvida samvaron är frivillig. Så länge det genom ord eller handlande finns ett uttryck för valet att delta bör deltagandet bedömas som frivilligt. Om någon deltagare ändrar sitt beteende från att ha varit aktiv till att bli passiv finns ofta anledning för övriga deltagare att stämma av att deltagan- det är frivilligt t.ex. genom att ställa en uttrycklig fråga. Ett uttryck för frivilligt deltagande i en sexuell handling kan när som helst återtas och måste, för att vara giltigt, föreligga under hela den sexuella samvaron. En person kan när som helst ångra sitt be- slut att delta i en sexuell handling. En sådan ändrad uppfattning måste komma till uttryck genom ord eller handling. Genom tillägget i första styckets näst sista mening tydliggörs att bestämmelsen även träffar situationer då någon, utan att detta sker frivilligt, utför en sexuell handling på sig själv eller med någon annan än gärningsmannen. Det som särskilt avses är sådana över- grepp som sker utan kroppslig beröring från gärningsmannens sida, t.ex. på internet. Sexualbrott ska alltså inte ses som ett s.k. egen- händigt brott och brottet kan också utföras på distans. Med ut- trycket ”utför handlingen med någon annan” avses fall då ett brotts- offer genomför en sexuell handling med en annan person som också är att betrakta som brottsoffer eller som i vart fall inte är att se som gärningsman eller medgärningsman i relation till det aktu- ella övergreppet. Ändringen har behandlats i avsnitt 5.6.4. Bestämmelsens nya lydelse är inte avsedd att innebära någon förändring i fråga om vilka sexuella handlingar som kan medföra straffansvar. praxis kan därmed fortsätta att tillämpas. Med samlag ska emellertid förstås samlag mellan såväl personer av samma som av olika kön. Det innebär att begreppet samlag innefattar såväl handlingar som medför att könsorgan kommer i beröring med var- andra som sådana beröring mellan könsorgan och analöppning samt könsorgan och mun. Förändringen av samlagsbegreppets innebörd påverkar inte hur brott ska rubriceras eller straffvärdebedömas utan utgångspunkten ska även efter lagändringen vara den kränkning som gärningen har inneburit, se prop. 2004/05:45 s. 21. Ändringen har behandlats i avsnitt 5.5.4. Av sista meningen i första stycket framgår att ett val att delta i en sexuell handling måste komma till uttryck för att vara frivilligt. Med detta avses att valet att delta måste uttryckas genom ord eller handlande från de som deltar. Avsikten är att endast ett ”ja” eller ett aktivt deltagande i den sexuella handlingen ska gälla som ett ut- tryck för att en person deltar frivilligt. passivitet ska inte kunna tolkas som ett uttryck för frivilligt deltagande. Det krävs inte heller att personen säger ”nej” eller på annat sätt visar sitt motstånd. Ändringen har behandlats i avsnitt 5.5.2. För bedömningen av om ett deltagande är frivilligt saknar det i princip betydelse om personen som har uttryckt valet innerst inne är positivt eller negativt inställd till sexuell samvaro. Om frivillighet att delta i en sexuell handling har kommit till uttryck genom ord eller aktivt deltagande och det inte har förekommit t.ex. våld, hot eller någon annan omständighet som innebär att ett ut- tryckt val att delta inte ska tillmätas betydelse (se nedan under kom- mentaren till andra stycket) så innebär det att brott inte har begåtts, oavsett om den utsatte i grunden är positivt eller negativt inställd till handlingen. Det innebär t.ex. att s.k. tjatsex inte är straffbart om ett val att delta frivilligt har kommit till uttryck och det saknas omständigheter som innebär att valet att delta inte ska tillmätas betydelse. För att understryka betydelsen av att fokus vid sexualbrott har skiftat har brottsbeteckningen ändrats. Brottsbeteckningen våldtäkt har tagits bort och huvudstadgandet i 6 kap. är i stället sexuellt övergrepp. Den nya brottsbeteckningen är avsedd att bättre beskriva de gärningar som omfattas av brottet. Ändringen har be- handlats i avsnitt 5.4. Alla val att delta i en sexuell handling kan inte godtas som frivilliga. I bestämmelsens andra stycke anges omständigheter som innebär att ett deltagande i en sexuell handling inte ska bedömas som fri- villigt trots att den utsatte har gjort något som, om deltagandet hade varit frivilligt, hade utgjort ett tillräckligt uttryck för frivillighet. Ändringen har behandlats i avsnitt 5.5.3. Av första punkten följer att ett uttryckt val att delta i en sexuell handling inte är frivilligt om det är en följd av misshandel, annat våld eller hot om brottslig gärning, eller en följd av hot om att åtala eller ange någon annan för brott eller om att lämna ett menligt meddelande om någon annan. Det bör i sammanhanget framhållas att fall där någon förmås till en sådan sexuell handling som avses i bestämmelsen genom absolut tvång omfattas redan av första stycket. Med misshandel eller annat våld avses samma medel som tidi- gare krävdes för straffansvar för våldtäkt. Den praxis som finns på området kan därmed användas även i fortsättningen till ledning för rättstillämpningen. De hot som avses är sådana som omfattades av de tidigare 1 och 2 §§. Det innebär att hot som för den utsatte innebär eller framstår som trängande fara, hot om brottslig gärning och s.k. utpressnings- hot kan medföra att ett val att delta inte är frivilligt. Till utpress- ningshot hör hot om att åtala eller ange någon annan för brott. Detsamma gäller hot om att lämna ett ofördelaktigt meddelande om någon annan. Ett exempel på ett sådant hot kan vara att gär- ningsmannen hotar en person med att sprida poseringsbilder som den hotade har skickat till gärningsmannen om den hotade inte deltar i en sexuell handling. Ett annat exempel kan vara att någon hotar en ung kvinna med att berätta för kvin- nans släkt att hon har en pojkvän som familjen inte känner till om hon inte går med på att delta i en sexuell handling. Om kvinnan tillhör en familj som inte godtar relationer före äktenskap kan ett sådant hot vara mycket allvarligt och högst reellt för henne. Det- samma kan vara fallet om någon hotar att avslöja att en person är homosexuell om personen i fråga lever i ett sammanhang där homo- sexualitet inte är accepterat. Erbjudanden har inte ansetts vara sådana medel som enligt den tidigare lagstiftningen har inneburit att våldtäkt eller sexuellt tvång har förövats. Detsamma ska – med reservation för vad som anges nedan – även gälla enligt den nya bestämmelsen om sexuellt över- grepp. Erbjudanden ska som utgångspunkt inte innebära att ett ut- tryck för frivillighet underkänns. I vissa situationer kan det dock vara så att det inte är möjligt för en person att avstå från ett erbju- dande. Så kan t.ex. vara fallet för en person som befinner sig i livsfara eller annan liknande allvarlig fara och erbjuds hjälp mot deltagande i en sexuell handling. Uttryck för frivillighet som har lämnats av någon som i praktiken inte har något annat val än att acceptera erbjudan- det kan inte ses som ett utövande av personens självbestämmande- rätt. Situationen bör emellertid inte i första hand bedömas i det sammanhang som diskuteras, nämligen våld och hot. Avgörande är i stället om personen som befinner sig i en sådan situation att han eller hon inte har möjlighet att avstå från ett erbjudande kan anses befinna sig i en särskilt utsatt situation (se andra punkten). Det våld, hot och tvång som ska medföra att ett uttryckt val att delta frivilligt inte ska tillmätas betydelse är alltså desamma som följde av de tidigare 1 och 2 §§. Ledning för vad som närmare avses kan därför sökas i tidigare motivuttalanden och rättspraxis. I för- hållande till tidigare lagstiftning har emellertid en uttrycklig hänvis- ning till att handlandet ska ha varit otillbörligt tagits bort i för- hållande till vissa hot.