sou · H4B35 · 2016-01-18 00:00:00 — MUCF har tidigare föreslagit att metodmaterial bör tas fram som ett hjälpmedel 117 , 2007. Ungas delaktighet och inflytande för skolors arbete med att öka ungas kunskap om det civila sam- hället generellt och för att ge ingångar till det lokala förenings- livet.118 I syfte att stärka skolans undervisning om organisering bör MUCF tillsammans med därför ges i uppdrag att ta fram metoder för hur skolorna ska kunna undervisa eleverna om organisering och föreningskunskap. Ett särskilt stöd skulle också kunna fördelas till aktörer inom det civila samhället för att ta fram sådana metoder. 14.8.8De politiska studentförbunden bör ha förutsättningar att verka på högskolorna Utredningens bedömning: De politiska studentförbunden, politiska partier och andra föreningar bör ges förutsättningar att informera om sin verksamhet och föra en politisk debatt på hög- skolorna. Högskolorna bör i sin verksamhet främja respekten för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande demokra- tiska värderingar som det svenska samhället vilar på. Universiteten och högskolorna har en central plats i demokratin. Det är ofta under den högre utbildningen som unga formar sin för- ståelse för samhället, som ett samhällsintresse väcks och som många personer väljer att organisera sig politiskt. Universitet och högskolor har också en unik möjlighet att vara en arena för demokratisk debatt genom att det är en mötesplats för forskning, utbildning och engage- mang. Det är därför viktigt att olika organiserade intressen, såsom de politiska studentförbunden, de politiska partierna i övrigt och andra föreningar, har förutsättningar att vara verksamma vid hög- skolorna. Det har kommit till utredningens kännedom att föreningar och organisationer som vill låna lokaler, arrangera evenemang på hög- skolorna och närvara på lärosätenas aktiviteter som t.ex. välkomst- mässor, har förhindrats från detta. Vi har även tagit del av ett antal anmälningar från olika studentförbund till Högskoleverket.119 En 118MUCF, 2014. 119Högskoleverkets beslut dnr Mahr 14-07/483. lades ner /2013 och verksamheten delades upp och flyttades över till och Universitets- och högskolerådet. Ungas delaktighet och inflytande av dessa anmälningar kommer från det Socialdemokratiska student- förbundet som har anmält för att de nekats möjlig- heten att använda högskolans lokaler. Av skrivelsen framgår det att andra organisationer, t.ex. de lärarfackliga organisationerna, har fått använda den lokal som det socialdemokratiska förbundet har nekats. Motivet som högskolan anförde för sitt beslut var att det social- demokratiska förbundet var en politisk förening och därför inte omfattades av bestämmelsen i högskoleförordningens 1 kap. 13 § som säger att en högskola är skyldig att låta en demokratiskt upp- byggd förening för studenter vid högskolan använda undervisnings- lokalerna vid en sammankomst som föreningen anordnar för sina medlemmar. menade i sitt beslut att högskolan inte är en allmän plats och att högskolans ledning därför kan neka utom- stående tillträde till lärosätets lokaler. var dess- utom inte att betrakta som en förening för högskolans studenter och omfattades därmed, enligt , inte av bestämmel- sen i högskoleförordningen. De fackliga organisationerna för högskolestuderande har även de upplevt att de begränsats i sina möjligheter att informera och ha sammankomster på lärosätena. riktade kritik mot en sådan utveckling i en skrivelse till rege- ringen. Förbundet framhöll i sin skrivelse att det i första hand är till de allmänna utrymmena, såsom foajéer och korridorer, organisatio- nerna nekats tillträde. , som i egenskap av tillsyns- myndighet fick, i uppdrag av regeringen att besvara skrivelsen, menade att de föreningar som förbundet avsåg i sin skrivelse inte omfatta- des av bestämmelsen i högskoleförordningen. Dessutom menade att förbundet efterlyste en möjlighet att få använda de allmänna utrymmena, något som inte heller det omfattas av bestämmelserna i högskolelagen.120 Det finns inget som tyder på att högskolorna i de ovan nämnda fallen har brutit mot högskoleförordningen. Enligt 1 kap. 13 § hög- skoleförordningen (1993:100) är högskolorna skyldiga att låta en demokratiskt uppbyggd förening för studenter vid högskolan an- vända undervisningslokalerna vid en sammankomst som föreningen anordnar för sina medlemmar om sammankomsten hålls för upplys- ning, meningsyttring eller annat liknande syfte eller för framförande Ungas delaktighet och inflytande av konstnärligt verk. Den som av föreningen har bjudits in för att medverka vid sammankomsten får inte vägras tillträde till mötes- lokalerna. Högskolorna medges enligt förordningen rätten att neka en förening tillträde om det kan antas att det vid sammankomsten kommer att uppstå någon allvarlig ordningsstörning eller inträffa någonting som strider mot lag eller om föreningens användning av lokalerna är oförenlig med högskoleverksamhetens behöriga gång eller med högskolans förpliktelser mot tredje man. Högskolorna ska vara öppna för politisk debatt som utredningen anser att det är viktigt att värna hög- skolornas autonomi och rätten att själva utforma sin verksamhet menar vi att det är viktigt att högskolorna är öppna för att politisk debatt och diskussion sker vid lärosätena och att de politiska student- förbunden, politiska partier och andra föreningar har förutsättningar att informera om sin verksamhet. De exempel vi angett ovan visar dock att det kan finnas utmaningar mot bakgrund av hur de poli- tiska studentförbunden är organiserade. Dessa är inte alltid knutna till specifika lärosäten, vilket gör att de inte är att betrakta som föreningar för studenter vid den . Därtill gäller bestämmelsen endast undervisningslokalerna, något som försvårar deras möjligheter att använda sig av de allmänna utrymmena för att sprida information. Värt att notera är dock att flera högskolor väljer att ge de politiska partierna tillträde till sina lokaler. kanal P3 gjorde en undersökning av de politiska partiernas tillträde till högskolor. Av de sammanlagt femton hög- skolor som tillfrågades uppgav tio att de gav de politiska partierna möjlighet att informera om sin verksamhet på högskolan. Bland de högskolor som hade en mer restriktiv hållning var det flera som uppgav att de politiska partierna kunde bli inbjudna av en student- förening och på så sätt informera om sin verksamhet. Enligt under- sökningen valde flera av högskolorna att endast bjuda in partierna som är representerade i riksdag. Mot bakgrund av vår översyn anser vi att regeringen bör kart- lägga förutsättningarna att föra en politisk debatt och diskussion vid högskolorna. Ungas delaktighet och inflytande Högskolorna bör i sin verksamhet främja demokratins centrala principer Högskolor och universitet ska vara autonoma och oberoende i sin forskning och utbildning och regeringen har därmed inte samma möjligheter att styra verksamheten som i andra statliga myndig- heter. I 1 kap. 5 § högskolelagen (1992:1 434) står det att hög- skolor i sin verksamhet ska främja vissa områden såsom en hållbar utveckling, jämställdhet, förståelsen för andra länder och för inter- nationella förhållanden. Frågan om målformuleringar har varit uppe i flera tidigare utredningar. Frihet, ansvar, kompetensgrundutbildningens villkor i högskolan (SOU 1992:1) föreslogs att målformuleringar som rör värderingar och förhållningssätt skulle komplettera de mer instrumentella målen såsom vikten av att högskolorna bidrar till att utveckla studenternas kunskaper och färdigheter. De värderingar och förhållningssätt som utredningen förde fram rörde bland annat vikten av demo- krati, jämlikhet och respekt för allas lika värde. Även förståelsen för andra länders kulturer och förhållanden samt utvecklandet av ett engagemang för att delta i debatten om livsåskådnings- och samhällsfrågor lyftes av utredningen. I propositionen Om univer- sitet och högskolor – frihet för kvalitet (prop. 1992/93:1) diskuterades om vissa allmänna mål såsom jämställdhet, ett internationellt per- spektiv, demokrati, etisk medvetenhet och en god miljö skulle gälla för utbildningen och skrivas in i högskolelagen. Regeringen ansåg dock att flera av dessa värden, däribland demokrati, inte var speci- fika för universitet och högskolor och att de inte skulle få ytterligare tyngd genom att skrivas in i högskolelagen. Därför föreslogs endast att målen om jämställdhet och internationalisering skulle ingå i målsättningarna. infördes därutöver att högskolorna i sin verksamhet skulle främja en hållbar utveckling som innebär att nu- varande och kommande generationer tillförsäkras en hälsosam och god miljö, ekonomisk och social välfärd och rättvisa.121 Vi anser att det är viktigt att högskolorna kan utgöra en arena för det demokratiska samtalet. Högskolorna bör därför, inom ramen för bestämmelserna i högskoleförordningen, verka för att olika för- eningar har goda förutsättningarna att verka, föra debatt och engagera 2005/2006:1. Ungas delaktighet och inflytande I den mån studieförbunden och andra föreningar fortsatt upplever begränsningar i sina möjligheter att använda lokalerna på högskolor och universitet kan det finnas anledning för regeringen att se över högskoleförordningen i detta avseende. Mot bakgrund av den viktiga funktion högskolorna och universiteten har i demokratin kan det också finnas skäl att bredda målformuleringen i högskolelagen. Vi anser därför att regeringen bör överväga att det i högskolelagen ska framgå att högskolorna också ska verka för att främja demokratins centrala principer och respekten för allas lika värde. 15Delaktighet och inflytande för personer med funktionsnedsättning Utredningen har i uppdrag att analysera behovet av och utarbeta förslag till åtgärder för att öka och bredda engagemanget inom den representativa demokratin och för att stärka individens möjligheter till delaktighet i och inflytande över det politiska beslutsfattandet mellan de allmänna valen. Det råder skillnader mellan personer med funktionsnedsättning och övriga befolkningen när det gäller förut- sättningarna att delta och utöva inflytande, men även vad gäller det faktiska deltagandet. Skillnader finns även vad gäller representa- tionen i de folkvalda församlingarna utifrån funktionsförmåga. Vi har därför valt att göra en bred analys av politiskt engagemang, delaktighet och representativitet bland personer med funktions- nedsättning. Vi har vidare i uppdrag att föreslå åtgärder för hur skillnaderna i delaktighet och inflytande mellan unga kan minska utifrån olika faktorer, bland annat funktionsförmåga. Kapitlet inne- håller också en beskrivning av förändringarna inom funktionshinders- politiken i . terminologiråd fattade 2007 ett beslut om revide- ring av termerna funktionsnedsättning och handikapp. De fastslagna rekommendationerna är att begreppet handikapp bör und- vikas då det kan upplevas som stigmatiserande. I stället bör termen funktionsnedsättning användas. Funktionsnedsättning avser en ned- Delaktighet och inflytande för personer med funktionsnedsättning sättning av en fysisk, psykisk eller intellektuell funktionsförmåga hos en person medan ett funktionshinder i stället är den begräns- ning som en person med funktionsnedsättning kan drabbas av i relation till omgivningen. En funktionsnedsättning är enligt denna definition kopplad till en person och behöver inte innebära ett hin- der för delaktighet. Det är först när miljö och omgivning är otill- gängliga för personer med funktionsnedsättning som ett funktions- hinder uppstår. När t.ex. en buss saknar audiovisuellt hållplatsupp- rop gör det att en person med en synnedsättning eller nedsatt hörsel blir hindrad. I en buss där detta tillhandahålls försvinner hindret.1 Detsamma gäller en person med en intellektuell funktions- nedsättning: funktionshindret uppstår först när samhällsinforma- tionen är för abstrakt eller när ett krångligt språk försvårar för hen att ta till sig informationen. Således är ett funktionshinder inte en egenskap hos en individ, utan något som beskriver mötet mellan en otillgänglig miljö och en person med funktionsnedsättning.2 15.2.1De definitioner som används I finns det ingen standardiserad definition av gruppen per- soner med funktionsnedsättning.3 Eftersom gruppen personer med funktionsnedsättning är heterogen är en gränsdragning svår, och ibland helt meningslös, att göra. Om syftet är att studera de livs- villkor som råder för personer med funktionsnedsättning, alter- nativt om en bestämning av vem som ska få ta del av samhällets stöd ska göras, är det däremot viktigt att en exakt definition görs. Definitionen kan vägledas av funktionsförmåga och då är förmågan att t.ex. gå, läsa, se och höra avgörande. Ett problem med en sådan definition är att en nedsättning inte behöver utesluta en annan ned- sättning. Dessutom tenderar fokus att hamna på den enskildes för- måga och inte på samhällets ansvar att undanröja hinder. Ett annat sätt att definiera och kategorisera är att utgå från en administrativ funktion. Det som är vägledande då är om en person uppfyller vissa kriterier som berättigar till stöd. Inte heller denna definition är oproblematisk eftersom det troligen finns personer 1Myndigheten för Delaktighet, 2014a. 2Barron, Michailakis & Söder, 2000. 3SCB, 2015d, s. 19. Delaktighet och inflytande för personer med funktionsnedsättning som trots att de uppfyller kriterierna av olika anledningar inte mot- tar stöd.4 15.2.2Hur många har en funktionsnedsättning i ? Eftersom det är svårt att göra en definition av vad som är en funk- tionsnedsättning är det också svårt att få en exakt bild av hur många som har en funktionsnedsättning. I SCB:s levnadsunder- sökning (/SILC) används en definition som innebär att 31 pro- cent av de som är har en funktionsnedsättning.5 Enligt SCB:s undersökning av situationen på arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning, som genomförts på uppdrag av Arbetsförmedlingen, hade av befolkningen i arbetsför ålder (16–64) 2006 och 2008 en nedsatt funktionsför- måga. Den stora skillnaden mellan dessa båda undersökningarna, och som bidrar till att förklara differensen på , är att /SILC inte har en övre åldersgräns. Flera av funktions- nedsättningarna är starkt åldersrelaterade. De flesta personer med funktionsnedsättning återfinns därför i åldersgrupperna , vilket gör att skillnaden blir särskilt märkbar.6 Ytterligare en skillnad mellan de båda undersökningarna är att definitionerna är olika breda. I båda ingår nedsatt hörsel, syn och rörelseförmåga samt allergi. Medan /SILC inkluderar svåra be- svär av astma, svåra besvär av ängslan, oro, ångest m.m. samt hälso- problem som i hög grad begränsar aktivitet ingår andra funktions- nedsättningar i Arbetsförmedlingens undersökning. Där är det i stället psykisk funktionsnedsättning, diabetes, hjärtlungproblem, mag- och tarmsjukdom, psoriasis, epilepsi, dyslexi eller något liknande som ingår. Arbetsförmedlingens undersökning utgår från den defini- tion som FN använder i konventionen om rättigheter för män- niskor med funktionsnedsättning.7 Oavsett vilken definition som används går det att konstatera att personer med funktionsnedsätt- ningar utgör en stor grupp i samhället. 4Riksförsäkringsverket, 2002. 5SCB, 2015d, s. 12. 7SCB, 2015d, s. 11 f. Delaktighet och inflytande för personer med funktionsnedsättning Det är också svårt att ge en exakt bild av förekomsten av olika funktionsnedsättningar bland befolkningen. Vi vet dock från SCB:s studier att de vanligaste funktionsnedsättningarna i befolkningen är rörelsehinder, exempelvis i form av besvär i rygg, nacke och axlar. Psykiska funktionsnedsättningar och nedsatt hörsel, nedsatt syn samt astma respektive allergi är också vanligt förekommande funk- tionsnedsättningarna bland befolkningen.8 Det finns ingen statis- tiskt säkerställd skillnad mellan män och kvinnor vad gäller andelen personer med funktionsnedsättning. Kvinnor uppger däremot oftare än män, jämfört , att deras funktions- nedsättning påverkar deras funktionsförmåga. Skillnaderna fram- träder i synnerhet i de högre åldrarna. Under är skillnaderna mellan män och kvinnor små.9 Målen för den svenska funktionshinderspolitiken är ”en samhälls- gemenskap med mångfald som grund, att samhället utformas så att människor med funktionsnedsättning i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet och jämlikhet i levnadsvillkor för flickor och pojkar, kvinnor och män med funktionsnedsättning.”10 Politikområdet har förändrats från att ha präglats av ett medicinskt perspektiv där attityden till personer med funktionsnedsättning varit starkt diskriminerande till en syn på personer med funktionsnedsättning som självständiga aktörer med mänskliga och politiska rättigheter. De stora institutionerna som dominerade stora delar av 1900-talets handikappomsorg, och som syftade till förvaring av personer med funktionsnedsättning, är nedmonterade. Institutionerna hade dubbla syften, dels att skydda personer med funktionsnedsätt- ning, dels att skydda det övriga samhället från dessa personer. Segregation var därför ett givet mål.11 tilltog politiseringen av funktionshinderspoli- tiken i form av en debatt om så väl synen på, som stödet till, per- 8SCB, /SILC. 9SOU 2001:48, s. 214. 10Prop.1999/2000:79. Värt att notera är att det i propositionen står ”människor med funk- tionshinder” det har sedan ändrats till den nuvarande formuleringen. 11Lindqvist, 2012. Delaktighet och inflytande för personer med funktionsnedsättning soner med funktionsnedsättning. Tidens anda med generella jämlik- hetssträvanden fick genomslag även inom funktionshinderspoli- tiken och kritiken var särskilt tung mot institutionstänkandet och det sätt på vilket personer med funktionsnedsättning segregerades från resten av samhället. bidrog till att lägga grunderna för dagens funktionshinderspolitik genom sitt betänkande Social om- vårdnad av handikappade (SOU 1964:43). I betänkandet uttrycktes vikten av att anpassa arbetsmarknad, utbildningsväsendet och även kulturlivet för att möjliggöra att även människor med funktions- nedsättning skulle kunna ta del av samhällslivet. En annan viktig princip som kommittén fastslog var att hjälp till personer med funktionsnedsättning skulle vara utformad som en rättighet. , som tillsattes 1965, fick i uppdrag att följa upp de åtgärder som föreslagits av den och arbetade . Utredningen, som var den första i sitt slag, kom att få en central betydelse för funktionshinderspolitikens utformning. I sitt slutbetänkande Kultur åt alla (SOU 1976:20) fram- fördes vikten av att använda en miljörelaterad definition av funk- tionshinder, med fokus på en otillgänglig miljö som orsak till funk- tionshinder. tillsattes ytterligare en handikapputredning, som även den kom att ha stor betydelse för politikområdets utveckling. I sitt slutbetänkande Ett samhälle för alla (SOU 1992:52) kunde de kon- statera att samhället dessvärre inte var tillgängligt för alla. De brister de identifierade rörde både de vidtagna åtgärdernas omfatt- ning och innehåll och i synnerhet enskildas möjligheter att bestäm- ma och planera sina liv. Utredningen ledde fram till inrättandet av Handikappombudsmannen12 och genomförandet av vad som ibland har kallats den största rättighetsreformen i modern tid, lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, för- kortad LSS. 12 Myndighetens uppgifter överfördes till . Delaktighet och inflytande för personer med funktionsnedsättning Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade LSS är en rättighetslag med syftet att möjliggöra ett självständigt liv för personer med funktionsnedsättning. Det finns sammanlagt tio insatser inom ramen för LSS, såsom ledsagarservice, avlösar- service i hemmet, korttidsvistelse utanför hemmet och rådgivning och annat personligt stöd. Den mest omfattande insatsen är dock personlig assistans. En person som är i behov av stöd, och som är vid beviljandet, ska själv kunna anställa, eller genom kommunen få, en eller flera personliga assistenter. Assistenterna har till uppgift att hjälpa till med måltider, förflyttning, personlig hygien, personlig service och daglig gemenskap. Det råder ett delat finansieringsansvar för assistansen mellan och den kommun där personen som är i behov av assistans är folkbok- förd. Vid behov upp till och med är det kom- munen som ansvarar för assistansen, därutöver Försäkringskassan.13 Införandet av rätten till personlig assistans innebar ett humanis- tiskt genombrott avseende villkoren för personer med funktions- nedsättning att leva ett jämlikt liv. Reformen var ett ställnings- tagande för att skapa omfattande förbättringar av livsvillkoren för personer med behov av assistans och ge dem möjligheten att leva som andra: som familjemedlem och medborgare. Den nya reformen gav bl.a. den som var berättigad till assistansersättning möjligheten att få hela sitt assistansbehov täckt – inte enbart de personliga delarna, utan även den dagliga livsföringen som helhet – för att skapa trygghet för individen och motverka splittrade insatser. Reformen möjliggjorde också för den assistansberättigade att själv påverka valet av personal och garanterade tillgång till assistans över hela landet. Reformen har setts över vid ett flertal tillfällen, vilket bl.a. har resulterat i att ett tydligt barnperspektiv skrivits in i lagen.14 I en kartläggning av framgår dock att det finns stora variationer i tillämpning av LSS mellan olika kom- muner. rekommenderade därför regeringen att se över LSS i syfte att få till stånd en mer enhetlig tillämpning över landet 13Sedan lagen trädde i kraft har vissa delar av lagen genomgått en viss översyn och för- ändringar gjorts, se SOU 2008:77 för en genomgång av dessa förändringar. 2009/10:176. Delaktighet och inflytande för personer med funktionsnedsättning och säkerställa att lagstiftningen tillgodoser den enskildes behov av stöd och service.15 En annan viktig utredning inom området är Utredningen för bemöt- ande av personer med funktionsnedsättning. nia – nio vägar att utveckla bemötandet av personer med funktionshinder (SOU 1999:21) presenterade utredningen flera olika förslag på hur bemötandet av personer med funktionsnedsättning kunde förbättras. Utredningen tryckte särskilt på vikten av att den enskildes ställning måste förbättras. Utredningens förslag kom att ingå i propositionen Från patient till medborgare – en nationell handlingsplan för handikappolitiken (prop. 1999/2000:79). Fokus i propositionen var på samhällets förmåga respektive oförmåga att undranröja hinder och inte på personers egenskaper och förmågor.16 Propositionen var på så vis en viktig markering i synen på personer med funktionsnedsättning. slog i sam- band med antagandet av propositionen fast att personer med funk- tionsnedsättning var medborgare med lika rättigheter och skyldig- heter som övriga medborgare. En ny myndighet för handikappolitisk samordning, Handisam, bildades genom att flera myndigheter slogs ihop.17 Myndig- heten fick en strategisk, samordnande och utvärderande roll. I uppdraget ingick även uppgiften att stödja myndigheter och öv- riga aktörer i deras tillgänglighetsarbete. En omorganisering 2014 resulterade i att Myndigheten för Delaktighet bildades genom att dåvarande Handisam och delar av slogs ihop. En central uppgift för Myndigheten för Delaktighet är dess årliga uppföljning av hur de sammanlagt 22 strategiska 15Socialstyrelsen, 2015. 16Prop.1999/2000:79. 17Tillgänglighetscentret hos (), utbild- ningsstöd (Sisus) och delar av (), se SOU 2007:82, s. 191. Delaktighet och inflytande för personer med funktionsnedsättning myndigheterna samt kommunerna och i viss mån även landstingen genomför den beslutade funktionshinderspolitiken.18 uppföljning visade på allvarliga brister inom flera om- råden.