sou · H3B397 · 2016-01-01 00:00:00 — Samlad redovisning och analys inom yrkesutbildningsområdet. Nationella och lokala programråd Utredningen bedömer, i enlighet med vad som anfördes när lokala programråd inrättades, att lokala förutsättningar och behov varierar i allt för stor utsträckning för att en reglering av de lokala programrådens sammansättning och arbete ska vara ändamålsenlig. Med tanke på att lokala programråd ibland helt saknas skulle det inte vara säkert att en mer detaljerad reglering skulle få någon reell effekt. Det mest prioriterade bör därför vara att få lokal samverkan på plats där den saknas. Det är uppföljande och stödjande åt- gärder, snarare än ytterligare reglering, som krävs för att stärka den lokala samverkan genom de lokala programråden. Utredningen anser att de lokala programråden skulle stärkas av att fler nationella branschorganisationer utvecklar regionala stöd- funktioner för samverkan mellan skola och arbetsmarknad på lokal nivå. Den regionala nivån är viktig för kommunikation mellan de lokala representanterna och den nationella branschorganisationen. Källa: Egen bearbetning. Nationella och lokala programråd Av utredningens enkät till ledamöterna i de nationella program- råden framgår att bristande kunskap om och bristande relationer till de lokala programråden är något som bekymrar flera bransch- representanter. Avståndet mellan nationell och lokal nivå och an- talet lokala programråd är för stort för att en regelbunden kontakt ska kunna upprätthållas. Med hjälp av den regionala nivån kan er- farenheter om brister i utbildningen samlas in och rapporteras upp- åt i organisationen. Den kan också kanalisera nya nationella policys och metodutveckling från den nationella nivån ner till den lokala nivån. Regionala stödfunktioner bör utvecklas utifrån branschernas olika förutsättningar. Utredningen lägger därför i kapitel 6 ett för- slag om statsbidrag för utveckling av regionala stödfunktioner för lokal samverkan. Utredningen har noterat att Skolinspektionens bedömnings- underlag inte innehåller frågor om förekomsten av lokala program- råd (se avsnitt 5.3.3). Att inkludera lokal programrådsverksamhet i Skolinspektionens bedömningsunderlag skulle sända en viktig signal till huvudmännen att samverkan med den lokala arbetsmarknaden är grundläggande för att kunna erbjuda ett yrkesprogram av god kvali- tet. Sannolikt skulle förekomsten av lokala programråd öka som en följd av detta. 6Yrkescollege och andra samverkansmodeller Inom alla gymnasieskolans yrkesprogram förekommer någon form av kvalitetssäkring av utbildningen från branschorganisationer som vill trygga sin framtida kompetensförsörjning. Kvalitetssäkringen sker i samverkan mellan arbetsmarknadens parter och utbildnings- systemet. Den kan ta sig olika former beroende på yrkesområdets behov och förutsättningar. Samverkansmodellerna kan innefatta certifiering av huvudmän och gymnasieskolor, yrkesprov för elever, stödmaterial för arbets- platsförlagt lärande, med mera. Oavsett form är det främsta syftet att öka utbildningens kvalitet och attraktionskraft. I detta kapitel beskriver utredningen hur dessa samverkans- modeller kan se ut och vad staten kan göra för att förbättra förut- sättningarna för att samverkan ska kunna växa fram inom nya om- råden och stärkas inom befintliga. 6.1Samverkan genom yrkescollege och liknande modeller De modeller för samverkan mellan arbetsmarknadens bransch- organisationer och utbildningssystemet som beskrivs i detta kapitel är inte reglerade i författningar eller inskrivna i skolans styrdoku- ment. Det handlar om frivillig samverkan mellan arbetsmarknadens parter och utbildningssystemet grundad i ett gemensamt intresse att säkra utbildningens kvalitet. Forskaren använder begreppet sociala produk- tivitetskoalitioner för att beskriva samverkan genom yrkescollege Yrkescollege och andra samverkansmodeller och liknande modeller.1 Samverkansmodellerna kan ses som ett sätt att överbrygga enskilda arbetsgivares kortsiktiga produktivitetstänk för att bidra till långsiktiga utbildningsåtaganden, som är rationella för branschen som helhet. Genom att samla aktörer med skilda in- tressen i en samverkansmodell kan långsiktiga gemensamma intres- sen komma före det som kortsiktigt kan te sig rationellt för den enskilde aktören. Genom samverkan mellan en huvudman för en gymnasieskola och den mottagande branschen ges bättre förutsättningar för att utbildningsinnehållet kan motsvara den kompetens som en arbets- givare söker. kan därmed känna tillit till yrkesutbildningens kvalitet och att eleverna är an- ställningsbara efter avslutad utbildning. Genom samverkan kan gymnasieskolan marknadsföra utbild- ningen tillsammans med den framtida arbetsgivaren. För de elever som vill ha en yrkesutbildning som snabbt leder till arbete inom yrkesområdet kan utbyggd samverkan mellan skola och arbetsliv göra utbildningen mer attraktiv i valet av gymnasieprogram. Nära kontakt med lokala arbetsgivare ger också eleven tydliga målbilder som kan öka motivationen i studierna. Branschorganisationers engagemang i gymnasial yrkesutbildning ser olika ut och har olika ambitionsnivå. En del branschorganisa- tioner kvalitetssäkrar utbildningens utformning, genomförande och resultat genom att driva egna gymnasieskolor. Andra har byggt upp nätverk av huvudmän som åtar sig att uppfylla branschens uppställ- da kvalitetskrav. Ytterligare andra har riktat in sig på att kontrollera elevernas studieresultat genom olika former av yrkesprov. Branschens storlek och vilken typ av företagsstruktur som finns har stor betydelse för vilken modell som tillämpas. En bransch som utgörs av stora, resursstarka företag har större resurser att bedriva utvecklingsarbete, organisera samverkan och vara verksamma på nationell, regional och lokal nivå. En bransch som domineras av små företag måste hitta andra lösningar för att kunna vara när- varande i utbildningen och får anpassa sin metod för kvalitetssäkr- ing efter detta. Formen för samverkan beror också på antalet elever och gymnasieskolor som det aktuella yrkesprogrammet eller inrikt- ningen omfattar, samt utbildningens geografiska spridning. Yrkesutbildning i förändring: från lärlingsutbildning till yrkescollege. Yrkescollege och andra samverkansmodeller En etablerad partssamverkan inom branschen har betydelse för branschens förmåga att formulera tydliga kompetenskrav och där- med vad utbildningen behöver ge för kunskaper. Här har traditio- nellt mansdominerade branscher som exempelvis byggindustrin ett försprång. Traditionellt kvinnodominerade branscher med en stor andel offentliga arbetsgivare har en kortare tradition av etablerad partssamverkan men har tagit ett krafttag, exempel- vis inom ramen för Vård- och omsorgscollege. Tabell 6.1 visar en översikt över samverkansmodeller för kvali- tetssäkring inom gymnasieskolans yrkesprogram och nationella in- riktningar. Baserat på en genomgång av gymnasieskolans alla yrkes- program och dialog med branschorganisationer med intresse i utbild- ningarna har utredningen gjort en bedömning av vilka inriktningar som omfattas av en samverkansmodell för kvalitetssäkring, samt vil- ka inriktningar som helt saknar detta . En närmre beskrivning av ett urval av samverkansmodeller finns i avsnitt 6.5. En samverkansmodell definieras här som ett initiativ från en nationell branschorganisation för att säkra kvaliteten i den gym- nasiala yrkesutbildningen som utbildar mot organisationens yrkes- områden. Kvalitetssäkringen kan gälla förutsättningarna för att be- driva utbildning av god kvalitet, resultatet av utbildningen eller både och. Som branschorganisation räknas arbetsgivar- och arbetstagar- organisationer, organisationer som är gemensamma för arbetsgivare och arbetstagare samt intresseorganisationer i näringslivet. Detta innebär att utredningen inte har inkluderat olika lokala samarbeten mellan gymnasieskolor och lokala arbetsgivare om detta samarbete inte har koppling till en nationell modell. Att en samverkansmodell för kvalitetssäkring finns inom inriktningen betyder inte att alla yrkesutgångar inom inriktningen omfattas. Yrkescollege och andra samverkansmodeller Yrkescollege och andra samverkansmodeller Utredningen har genom en enkät undersökt de engagerade bransch- organisationers uppfattningar när det gäller utveckling av yrkes- college eller liknande samverkansmodeller. Svaren täcker alla yrkes- program, men inte alla inriktningar. Tjugofem enkätsvar har inkom- mit från partsorganisationer på arbetsmarknaden, yrkesnämnder och branschorganisationer.2 En av frågorna gällde hur stor andel aktuella skolor som orga- nisationens samverkansmodell täcker. Av de svarande var det tio stycken som uppgav att man genom samverkan täcker alla eller nästan alla skolor med relevant yrkes- program. Kännetecknande för dessa organisationer är att de repre- senterar både små och stora branscher med hantverkskaraktär och med tydlig partssamverkan. Det betyder att även om det finns en samverkansmodell inom en nationell inriktning är det inte säkert att alla gymnasieskolor som erbjuder inriktningen omfattas. Det är därför viktigt att tolka tabell 6.2 med försiktighet. 6.1.1Branschers kvalitetskriterier och utbildningssystemets kvalitetskriterier I många branscher är det ytterst de egna yrkesbevisen som säker- ställer att en person har rätt kunskaper och kompetenser för att vara anställningsbar. Inom vissa yrkesprogram ingår det att eleven utöver att klara skolans mål för att få yrkesexamen också får göra bransch- ens yrkesprov för att få ett yrkesbevis. Detta innebär att det kan förekomma att en elev klarar gymnasieskolans examensmål men underkänns i branschens yrkesprov. Eleven betraktas då inte som 2 Se bilaga 7 för en lista över de organisationer som besvarat enkäten. Yrkescollege och andra samverkansmodeller lika anställningsbar av branschens arbetsgivare, trots godkänd gym- nasieutbildning. Det innebär också att elever som studerar på en gymnasieskola som inte har upparbetad samverkan med relevant branschorganisation, eller inte klarar att nå branschens kvalitetskrite- rier, kan få en konkurrensnackdel vid inträdet på arbetsmarknaden. Ett sätt att förebygga detta problem är att kvalitetskriterierna i yrkesproven blir allmängiltiga och ingår som mål i all gymnasial yrkesutbildning. samverkan med arbetsmarknaden ge- nom de nationella programråden är ett sätt att motverka risken för att examensmålen inte stämmer överens med det som arbetsgivarna krä- ver för anställningsbarhet. En viktig förutsättning för att detta ska fungera är att de branschrepresentanter som är ledamöter i de natio- nella programråden tar ansvar för att förankra sitt arbete hos bransch- organisationens medlemsföretag så att arbetsgivarna känner förtroen- de för att utbildningen ger rätt kompetenser. Utredningens förslag om hur de nationella programråden kan stärkas finns i kapitel 5. Flera branscher uttrycker uppfattningen att Skolinspektionen har bristande resurser och kompetens att bedöma en skolas förutsätt- ningar att bedriva yrkesutbildning som motsvarar branschens för- väntningar. Det kan handla om lärarnas yrkeskunskaper och om ut- rustning och lokaler som möter den standard som krävs för en god yrkesutbildning. Exempelvis anser och att Skolinspektionen ska ha kontakt med det lokala pro- gramrådet vid sin inspektion samt säkerställa att det i det lokala pro- gramrådet ingår personer från näringarna. har ställt sig till förfogande för att bidra med sina bransch- kunskaper, men har inte fått någon förfrågan om att bistå vid inspek- tion av programmen. Utredningens förslag om hur Skolinspektionen kan förbättra sin tillsyn av yrkesutbildning finns i kapitel 5. 6.2Utredningens uppdrag att främja samverkan Utredningen har fått i uppdrag att verka för att samverkan mellan gymnasial yrkesutbildning och arbetsliv, i form av yrkescollege eller liknande samverkansmodeller, kan växa fram inom branscher där så- dan samverkan behövs. Uppdraget omfattar att kartlägga vilka bran- scher som kan ha ett sådant intresse samt vilka förutsättningar och hinder som finns för en sådan utveckling. Yrkescollege och andra samverkansmodeller Med anledning av detta har utredningen gjort en genomgång av vilka olika typer av frivillig samverkan för kvalitetssäkring som finns i de branscher som gymnasieskolans yrkesprogram utbildar mot. Kartläggningen visar att det inom alla gymnasieskolans yrkes- program finns någon form av kvalitetssäkring från en bransch- organisation. Alla inriktningar och yrkesutgångar täcks dock inte. Kartläggningen visar också att det finns olika kategorier av samver- kansmodeller som branschorganisationerna använder sig av . I många fall är dessa modeller fortfarande under utveckling och har potential att växa både i omfattning och i ambitionsnivå. Utredningen har genom enkäter och uppföljande möten under- sökt de engagerade branschorganisationernas inställning till utveck- ling av yrkescollege eller liknande samverkansmodeller, samt vilka förutsättningar och hinder branschorganisationerna själva kan se för en sådan utveckling. Även inom ramen för utredningens uppdrag om branschlärling har utredningen diskuterat vilka förutsättningar som krävs för branschorganisationernas engagemang i den gymnasiala yrkesutbild- ningen. Omkring 20 olika branschorganisationer har deltagit i ut- redningens möten om utveckling av branschskolor för smala yrkes- områden (se kapitel 7). Utredningens slutsats är att olikheterna mellan branscherna inne- bär att en enskild modell för samverkan inte kan passa alla. Alla branscher bör dock kunna hitta en lämplig modell som passar just denna branschs förutsättningar och behov. För att det ska vara möj- ligt krävs dock att vissa förutsättningar är uppfyllda. För det första krävs en vilja från branschens arbetsmarknads- parter att engagera sig i den gymnasiala yrkesutbildningen. Denna vilja grundas oftast i ett rekryteringsbehov. Arbetsgivare med behov att rekrytera nya medarbetare med specifika kvalificerade yrkeskunskaper har ett stort intresse i utbildningen av den nya arbetskraften. De är angelägna att få in fler personer i branschen och att dessa personer ska ha rätt förkunskaper för att kunna börja arbeta direkt utan behov av långa internutbildningar. En förutsätt- ning är också att det finns väl etablerade branschorganisationer som kan uttrycka denna vilja och omvandla den till handling. Lång- siktigt hållbara modeller för samverkan måste växa fram underifrån och experimenteras fram utifrån ett gemensamt intresse mellan arbetsmarknadens parter och utbildningssystemet. Yrkescollege och andra samverkansmodeller vilja från branschens parter att engagera sig i utbildningen är det mycket svårt för staten att främja utvecklingen av en samverkans- modell. För det andra krävs kunskaper om vilka kompetenser som krävs för att bli anställd hos branschens arbetsgivare och hur dessa kom- petenser kan säkras. Att formulera en kompetensprofil är det första steget för att kunna formulera lämpliga kvalitetskriterier för att säkra att utbildningen ger dessa kompetenser. Kunskap om vilka olika samverkansmodeller som används inom andra branscher kan användas för att hitta en modell som passar den egna branschens förutsättningar och behov. Utredningens kartläggning av befintliga samverkansmodeller utgör ett diskussionsunderlag och en orien- teringskarta för branschorganisationer som vill öka sin kunskap om vilka alternativ som finns. För det tredje krävs att branschen har ekonomiska och organisa- toriska resurser att utveckla en närvaro på lokal nivå. För många branscher som inte har en uppbyggd regional organisation kan bristande resurser vara ett hinder för att utveckla en sådan. Utred- ningen menar att staten kan stärka branschorganisationernas förut- sättningar att utveckla samverkansmodeller genom att stödja ut- vecklingen av regionala stödfunktioner för lokal samverkan. Utred- ningen föreslår därför att branschorganisationer ska kunna ansöka om ett statsbidrag för att utveckla regionala stödfunktioner (se avsnitt 6.4). Arbetsgivare med behov att rekrytera nya medarbetare med speci- fika kvalificerade yrkeskunskaper har ett stort intresse i utbild- ningen av den nya arbetskraften. De är angelägna om att få in fler personer i branschen, och att dessa personer ska ha rätt förkun- skaper för att kunna börja arbeta direkt, utan behov av långa intern- utbildningar. Arbetsgivarorganisationer har uppdraget från sina medlemsföre- tag att främja branschens långsiktiga intressen. I branscher där många arbetsgivare har kompetensförsörjningsproblem finns därför anledning för de nationella branschorganisationerna att lägga tid och energi på att bygga upp samverkan med utbildningssystemet. Yrkescollege och andra samverkansmodeller Omvänt gäller att arbetsgivare inom branscher med lågt behov av nya medarbetare med kvalificerade yrkeskunskaper ser få anled- ningar att uppmuntra sina branschorganisationer att lägga resurser på att kvalitetssäkra yrkesutbildning. En grundläggande förutsätt- ning för utveckling av yrkescollege och andra samverkansmodeller är därför att det finns ett kompetensförsörjningsbehov som moti- verar en branschorganisation att engagera sig i kvalitetssäkring och attraktionshöjande insatser. Det finns dock undantag från denna princip. Inom handels- branschen har , och skapat en certifiering för gymnasieskolor som erbjuder handels- och administrationsprogrammets inriktning handel och service. Dessa branschorganisationer har drivit på utvecklingen av en samverkans- modell trots att branschens arbetsgivare inte ser utbildningen som en viktig rekryteringsbas. Många medlemsföretag inom han- deln anställer i stället personer med utbildning från högskole- förberedande gymnasieprogram. Medlemsföretagen förklarar detta med att utbildningen ser bra ut på pappret, men att eleverna som studerar utbildningen inte är tillräckligt intresserade av handeln för att kunna tillgodogöra sig utbildningen. Handelsbranschens natio- nella branschorganisationer hoppas att certifiering av utbildningar kan höja utbildningens status och därmed locka mer motiverade elever som kan få mer kvalificerade förkunskaper. 6.2.2Tydligt definierade kompetenskrav krävs För att kunna kvalitetssäkra utbildning måste branschen kunna formulera vilka kompetenser som krävs för att bli anställd hos branschens arbetsgivare. Det görs ofta inom ramen för en parts- gemensam yrkesnämnd eller ett liknande gemensamt forum. Svensk arbetsmarknad bygger bland annat på tydliga parts- relationer på arbetsmarknaden där man genom kollektivavtal regle- rar löner och arbetsvillkor. Inom ramen för den traditionella sam- verkans- och förhandlingsmodellen ryms också att arbetsmarkna- dens parter på branschnivå gemensamt tar ansvar för utvecklingen av branschens olika yrken. Det tar sig uttryck i yrkesutbildnings- avtal som ofta reglerar den färdigutbildning i arbetet som sker i form av lärlingsanställningar. Yrkescollege och andra samverkansmodeller Tillkomsten av yrkesnämnder eller liknande samverkansorgan för att säkerställa kvalitetskrav i de utbildningar som parterna har intressen i är ett annat exempel på sådan samverkan. Genom dessa diskussioner kan enskilda arbetsgivares kortsiktiga kompetens- behov överbryggas till förmån för hela branschens långsiktiga kom- petensförsörjning. Ett verktyg som branscher och arbetsgivare kan använda för att definiera kompetenskrav och jämföra kompetenser är den natio- nella referensramen för kvalifikationer för livlångt lärande.3 Refe- rensramen träder i kraft fullt ut . 6.2.3Regional organisation förutsättning för lokal närvaro Branschorganisationer anger ofta avståndet mellan den nationella och den lokala nivån som ett hinder för att engagera sig i den gymnasiala yrkesutbildningen. I utredningens diskussioner med branschrepresentanter finns det en uppfattning att man som bransch har svårt att vara företrädd på lokal nivå. Avståndet från den nationella nivån till den lokala gymnasieskolan är för långt för att kunna följa vad som händer i den praktiska verksamheten. Flera branschföreträdare har nämnt den regionala nivån som strategiskt viktig för att just kunna få både en bättre bild av yrkesutbildningens kvalitet och bättre möjligheter till riktade insatser för att stödja lokal samverkan. De mest utvecklade samverkansmodellerna har en stark regional organisation som fungerar som en brygga mellan den nationella nivån och den lokala utbildningsverksamheten. För många branscher som inte har en uppbyggd regional organisation resurser vara ett hinder för att ut- veckla en sådan. anser att ett hinder är att branschen består av många små företag där inte re- surserna finns och där parterna inte har den regionala styrkan att stödja. Även pekar på behovet av en regional stödstruktur för att kompensera för det faktum att bran- schen i stor utsträckning består av småföretag. Förbundet anser att det behövs en uppbyggnad av lokala och regionala stödstrukturer. Man pekar på svårigheterna i relationen mellan branschen och sko- 3 Förordning (2015:545) om referensram för kvalifikationer för livslångt lärande. Yrkescollege och andra samverkansmodeller lorna och behovet av en oberoende struktur och nämner som exem- pel norska upplärningskontor eller österrikiska handelskammare. Svensk handel uppger att det finns ett behov av ökad samverkan mellan skola och arbetsliv, men att det är svårt att samla lokala före- tag. Ett hinder för ökad aktivitet är att det inte finns någon regional eller lokal representation från branschorganisationen som skulle kunna fungera stödjande. Det finns dock inte tillräckliga resurser från branschen för ett sådant åtagande. Elektriska Installatörs- organisationen (EIO) och anser att det behövs någon form av regional kvalitetssäkring för att få en bättre kvalitets- säkring av de olika varianterna av lokala programråd. De uppger även att man gärna skulle se en modell motsvarande de norska upp- lärningskontoren, med ett tydligt matchningsuppdrag och med till- hörande finansiering. I många regioner i har arbetsgivarna gått samman och driver upplärningskontor. Arbetsgivarna får offentliga medel för att finan- siera lärlingsplatser, och finansierar i sin tur upplärningskontoren. Upplärningskontoren fungerar som ett slags regionala samarbetsorgan för enskilda företag inom en bransch. De står för delar av lärlingarnas utbildning och hanterar också proven i slutet av utbildningen. De stödjer också företagen i de arbetsplatsförlagda momenten av utbild- ningen. Upplärningskontoren blir i praktiken en garanti för utbild- ningsbredd och kvalitet i det arbetsplatsförlagda lärandet. De möjlig- gör effektiv och långsiktig samverkan mellan inblandade företag. finns ingen direkt motsvarighet till de norska upplärnings- kontoren inom det svenska utbildningssystemet, men många bransch- organisationer finansierar egna regionala stödfunktioner för samverkan med gymnasieskolor. Alla branscher har dock inte resurser att bygga upp en regional organisation. Utredningen lämnar därför i detta kapitel ett förlag om att branschorganisationer ska kunna ansöka om stats- bidrag för att utveckla regionala stödfunktioner för lokal samverkan. 6.2.4Servicecollege – en avvecklad samverkansmodell Ett exempel på en samverkansmodell som inte nådde hela vägen fram var försöket att utveckla ett Servicecollege. Arbetet började med ett pilotprojekt . Projektets styrgrupp bestod av representanter från , , Svensk Yrkescollege och andra samverkansmodeller Handel, , Hotell och Restaurang Facket, samt för Hotell och Restauranger. Bakgrunden var att yrkesprogrammen hade ett lågt söktryck och många avhopp, samt att få av de elever som studerat de aktuella yrkesprogrammen fick relevanta arbeten. Detta fick branscherna inom tjänstesektorn att gemensamt börja fundera kring hur de skulle kunna bidra till att stärka utvecklingen av de berörda yrkes- programmen.