sou · H4B38 · 2016-02-01 00:00:00 — Det innebär bl.a. att det ska finnas riskhanteringssystem som är ända- målsenliga i förhållande till möjligheterna att avgöra kundens status i detta hänseende. Av artikeln framgår vidare att vissa särskilt angivna åtgärder ska vidtas. Dessa innebär att verksamhetsutövaren ska inhämta led- ningens godkännande, vidta åtgärder för att fastställa varifrån för- mögenheten och medlen härstammar som förknippas med affärs- förbindelsen eller transaktionen samt bedriva löpande skärpt över- vakning av affärsförbindelsen. Artikel 21 innehåller särskilda regler som ska tillämpas då före- målet för kundkontakten är en livförsäkring eller annan investe- ringsrelaterad försäkring. Verksamhetsutövaren ska alltid vidta åt- gärder för att kunna avgöra om förmånstagaren är en person i poli- tisk utsatt ställning (se även avsnitt 12.11.1). Detta ska genomföras senast då utbetalning sker eller försäkringen överlåts. Övriga åtgär- der som anges i artikeln ska genomföras när det bedöms att hög risk föreligger. Åtgärderna består i att ledningen ska informeras innan försäkringsbeloppet utbetalas och hela affärsförbindelsen med försäkringstagaren ska göras till föremål för skärpt kontroll. I båda artiklarna anges att ledningen i olika avseenden ska enga- geras. Att företagsledningens godkännande ska inhämtas behöver inte alltid innebära att styrelsens godkännande inhämtas. Ett sådant godkännande bör kunna ges av någon med tillräckliga kunskaper om institutets riskexponering mot penningtvätt och finansiering av terrorism och som har en tillräckligt ledande ställning för att fatta beslut som påverkar dess riskexponering.31 Av artikel 23 framgår att det som gäller vid förbindelser med personer i politiskt utsatt ställning också ska tillämpas på familje- medlemmar och kända nära medarbetare till sådana personer. När en person upphör att vara en person i politisk utsatt ställ- ning ska enligt artikel 22 verksamhetsutövaren åtminstone under 31 Se direktivets ingress, beaktandesats (34). 12 månader, vara skyldig att beakta om personen fortfarande utgör en risk och tillämpa motsvarande lämpliga riskkänslighetsåtgärder tills personen inte längre anses utgöra någon specifik risk med avseende på ställningen som person i politisk utsatt ställning. Artikel 24, som avslutar direktivets avsnitt 3, skärpta åtgärder för kundkännedom, innehåller ett förbud mot korrespondentför- bindelser med brevlådebanker. och finansiella insti- tut ska vidta lämpliga åtgärder för att förhindra att de ingår eller fortsätter att upprätthålla korrespondentförbindelser med institut som är känt för att tillåta att dess konto används av brevlådebanker. Genomförandet av artikeln har behandlats i avsnitt 11.6.1. Särskilda bestämmelser rörande skärpta åtgärder för att uppnå kund- kännedom finns i 2 kap. 6–8 §§ penningtvättslagen. har ändringar och tillägg genomförts i detta avsnitt som ett led i en anpassning till Fatfs reviderade rekommendationer varvid också viss hänsyn tagits till det då pågående arbetet inom EU med det fjärde penningtvättsdirektivet.32 Utöver det tillägg som har gjorts i 2 kap. 6 § andra stycket punkten 2 avseende betydelsen av ny teknik m.m. är ändringarna och tilläggen hänförliga till de förhållningssätt som ska tillämpas i förhållande till personer i politiskt utsatt ställning. Bestämmelsen i 2 kap. 6 § första stycket innehåller den grund- läggande bestämmelsen att skärpta åtgärder för att uppnå kund- kännedom ska vidtas när risken för penningtvätt eller finansiering av terrorism är hög. Av bestämmelsen framgår att skärpta åtgärder ska vara mer omfattande än de åtgärder som omfattas av de grund- läggande åtgärderna. I bestämmelsen erinras om att bestämmelsen i 5 § om undantag från bestämmelserna om grundläggande kund- kännedom inte ska tillämpas när risken bedöms vara hög. Av 2 kap. 3 § tredje stycket framgår att en verksamhetsutövare inom ramen för de grundläggande åtgärderna för kundkontroll ska vidta åtgärder för att avgöra om kunden eller kundens verkliga huvudman är en person i politiskt utsatt ställning. 32 SFS 2015:274 och prop. 2014/15:80. I 2 kap. 6 § andra stycket anges två förhållanden som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om hög risk föreligger. Det gäller dels produkter eller transaktioner som kan underlätta anonymitet, dels användning av bl.a. ny teknik. Det tredje stycket innehåller en presumtion för att vidta skärpta åtgärder i samband med affärsförbindelser eller transaktioner på distans och vid korrespondentförbindelser mellan ett svenskt kredit- institut och institut utanför EES. När det gäller sådana korre- spondentförbindelser ska det , om omständig- heterna i det enskilda fallet inte visar att hög risk inte föreligger, vidta de åtgärder som specificeras i 8 §. Bestämmelserna i 2 kap. 6 a §, 7 §, 7 a § och 7 b § avser för- bindelser med personer i politiskt utsatt ställning. Definitionen av personer i politisk utsatt ställning finns i 1 kap. 5 § punkten 7. Med person i politisk utsatt ställning avses en fysisk person som har eller har haft antingen en viktig offentlig funktion i en stat eller en funktion i ledningen i en internationell organisation. Vad som avses med en viktig offentlig funktion specificeras i 1 kap. 5 a §. Uppräk- ningen i bestämmelsen är inte endast exemplifierande utan är avsedd att vara uttömmande33 även om det finns utrymme för tolk- ning av vad som ryms inom viss funktion, t.ex. ”högre tjänstemän”. Tjänstemän på mellannivå eller lägre tjänstemän omfattas inte34. Någon motsvarande specificering av innebörden av ”en funktion i ledningen i en internationell organisation” ges inte i lagen. Reger- ingen har dock i prop. 2014/15:80 s. 23, med hänvisning till ord- listan till de standarder som tagits fram av Fatf, närmare angivit vad som avses med internationell organisation. Bestämmelsen i 2 kap. 6 a § innebär att verksamhetsutövaren ska vidta skärpta åtgärder när en affärsförbindelse etableras eller en enstaka transaktion utförs med en person i politisk utsatt ställning. Av 7 a § framgår att detta också gäller då kunden är en familje- medlem eller känd medarbetare till en person i politisk utsatt ställ- ning. Vad som avses med familjemedlemmar och kända medarbetare anges i 2 kap. 7 a §. 2014/15:80 s. 22 och prop. 2008/09:70 s. 104 ff. 34Se artikel 3.9 i det fjärde penningtvättsdirektivet och prop. 2014/15:80 s. 22. Bestämmelserna som särskilt avser personer i politisk utsatt ställning ska, enligt 2 kap. 7 b § tillämpas under minst 18 månader35 sedan personen upphört att inneha den aktuella funktionen. Fort- satt tillämpning ska sedan ske efter en värdering av om risker kvar- står. De skärpta åtgärder som obligatoriskt ska ske i förhållande till personer i politisk utsatt ställning anges i 2 kap. 7 §. Utredningens förslag: Innebörden av skärpta åtgärder anges i en inledande bestämmelse. Av lagen ska direkt framgå vissa förhållanden som ska beak- tas vid bedömning av om hög risk föreligger. Andra riskfakto- rer, bl.a. geografiska förhållanden och kundkontakter på distans, bör behandlas i författning av lägre valör. Utredningen föreslår att avsnittet om skärpta åtgärder för att uppnå kundkännedom inleds med en bestämmelse, som motsvarar nu gällande 2 kap. 6 § första stycket andra meningen i penning- tvättslagen, men där uppmaningen att åtgärderna ska vara mer om- fattande uttrycks något annorlunda. Innebörden av att skärpta åtgärder ska vara mer omfattande än de som normalt alltid ska förekomma är att åtgärderna kan vara av annan art men också att de typer av åtgärder som omfattas av det normala förfarandet görs mer omfattande. Det kan innebära att ytterligare åtgärder vidtas för att säkerställa kundens identitet, t.ex. genom att äktheten i ett presenterat dokument närmare undersöks. Detta kan uttryckas så att de åtgärder som i någon omfattning alltid ska vidtas nu ska genomföras med särskild noggrannhet. Härutöver kan den höga risken göra det nödvändigt att också vidta åtgärder av annan art, som tar sikte på att motverka effekterna av förekommande särskilda förhållanden som bidrar till att risken bedöms vara hög. 35 Se prop. 2014/15:80 s. 30 ff. Artikel 18.3 i det fjärde penningtvättsdirektivet hänvisar till bi- laga III som innehåller en uppräkning av förhållanden som åtminstone ska beaktas vid bedömningen av om hög risk föreligger. Uppräk- ningen sker under tre rubriker som representerar olika grupper av riskfaktorer. De faktorer som redovisas under rubrikerna är i stor utsträckning sådana som bättre lämpar sig för att redovisas och utvecklas i föreskrifter än direkt i lagen. I några fall anser dock utredningen att det direkt av lagen bör framgå att viss faktor ska beaktas. I artikel 18.2 uttalas att verksamhetsutövarna i möjligaste mån ska granska bakgrunden till och syftet med alla komplexa och ovanligt stora transaktioner och alla ovanliga transaktionsmönster som inte förefaller ha något ekonomiskt eller lagligt syfte. Att transaktioner eller transaktionsmönster identifieras som komplexa, ovanligt stora eller förefaller sakna ekonomiskt eller lagligt syfte kan vara ett resultat av den fortlöpande uppföljning som verksam- hetsutövaren ska genomföra, men iakttagelsen kan också göras i andra sammanhang. Skulle en transaktion t.ex. förefalla sakna lag- ligt syfte ligger det nära till hands att bedöma situationen så att en misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism före- ligger, något som ska utlösa särskilda åtgärder. Innan någon miss- tanke anses föreligga finns det dock all anledning att vid över- vägande om hög risk föreligger i en viss situation eller inom ramen för en kundrelation närmare uppmärksamma de förhållanden som anges i artikeln. Utredningen föreslår därför att dessa införlivas i den uppräkning i grundbestämmelsen av faktorer som särskilt bör uppmärksammas. Utnyttjande av kontanter eller andra sätt att anonymisera över- föring av egendom utgör en av de väsentligaste metoderna för såväl penningtvätt som finansiering av terrorism. Utredningen anser där- för att det alltjämt av lagen bör framgå att särskild uppmärksamhet ska ägnas åt produkter eller transaktioner som skulle kunna under- lätta anonymitet. Även den uppmärksamhet, som måste ägnas de risker som nya produkter och affärsmetoder samt användning av ny teknik inne- bär, bör alltjämt framgå direkt av penningtvättslagen. I nu gällande 2 kap. 6 § tredje stycket punkten 1 presumeras att affärsförbindelser som etableras eller enstaka transaktioner som utförs med någon på distans innebär hög risk. kravet i artikel 13.2 i det tredje penningtvättsdirektivet, som dock är utformad så att alla sådana situationer per definition ska anses innebära hög risk.36 Någon motsvarande regel finns inte i det fjärde direktivet. I stället innehåller uppräkningen i bilaga III faktorn ”indirekta affärsför- bindelser eller transaktioner utan vissa skyddsåtgärder såsom elek- troniska underskrifter”. I den engelska språkversionen av direktivet motsvaras ”indirekta affärsförbindelser” av ”non-face-to-face busi- ness relationship”. Situationer då kunden inte är fysiskt närvarande kan medföra särskilda risker. Det rör sig dock om en rad olika situationer. Det är därför bättre att detta uppmärksammas och utvecklas i olika föreskrifter. Utredningen anser därför att detta inte längre särskilt ska anges direkt i penningtvättslagen. Förteckningen i bilaga III upptar ”bankverksamhet inriktad på privatpersoner”. I den engelska språkversionen anges ”private banking”. Detta kan avse en mängd olika tjänster riktade mot fysiska personer men också mot juridiska personer. Kännetecknande för private banking är att tjänsterna tillhandahålls med syfte att förvalta eller på annat sätt hantera egendom som är knuten till viss person. För att sådana tjänster ska tillhandahållas måste normalt egen- domens värde överstiga ett visst högre belopp. Med hänsyn härtill och då det kan vara fråga om många olika typer av tjänster finns det anledning att särskilt uppmärksamma detta ur risksynpunkt. Även detta hanteras bäst i föreskrifter. Utredningen anser inte att fak- torn särskilt behöver anges i lagen. När det gäller geografiska förhållanden bör också dessa i de avseenden som de förekommer i uppräkningen i bilaga III behand- las i föreskrifter. Vissa geografiska förhållanden motiverar dock, liksom i visst fall , särskilda bestämmelser i penning- tvättslagen. 36 Jfr prop. 2008/09:70 s. 101. Förbindelser med av kommissionen identifierade högrisktredjeländer Utredningens förslag: En bestämmelse införs i penningtvätts- lagen av innebörd att hög risk, med visst möjlighet till undantag, ska anses föreligga vid förbindelser med av kommissionen iden- tifierade högrisktredjeländer. Artikel 18.1 första stycket i det fjärde penningtvättsdirektivet är med utgångspunkt från den engelska språkversionen utformad så att skärpta åtgärder ska vidtas dels i de fall som anges i artik- larna 19–24, dels vid förbindelser med tredjeländer som av kom- missionen identifierats som högrisktredjeländer och dels i övriga fall av större risker. Huvudregeln är att förbindelser med av kommissionen identi- fierade högrisktredjeländer ska innebära hög risk och därmed ut- lösa skärpta åtgärder. Utredningen föreslår att detta ska framgå av en särskild bestämmelse. I andra stycket till den aktuella artikeln regleras viss möjlighet till undantag från huvudregeln. Där framgår att skärpta åtgärder inte per automatik behöver vidtas vid förbindelser mellan en verk- samhetsutövare etablerad inom unionen och filialer eller majori- tetsägda dotterföretag till denna med hemvist i högrisktredjeländer. Detta dock enbart under förutsättning att filialerna eller de majo- ritetsägda dotterföretagen helt och hållet följer koncernens rikt- linjer och rutiner när det gäller åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Utredningen föreslår att också de möjlig- heter till undantag som artikeln medför genomförs i penningtvätts- lagen. Utredningens förslag: En bestämmelse av innebörd att hög risk alltid ska anses föreligga vid korrespondentförbindelser med institut utanför EES införs. Artikel 19 i det fjärde direktivet motsvarar i sak artikel 13.3 i det tredje direktivet med det undantaget att skyldigheterna enligt arti- kel 19 inte bara avser kreditinstitut utan också finansiella institut. Den nu gällande 2 kap. 6 § tredje stycket punkten 2 är utformad som en presumtionsregel av innebörd att om omständigheterna i det enskilda fallet inte visar motsatsen ska hög risk anses föreligga vid förbindelse mellan ett svenskt kreditinstitut och ett kredit- institut med hemvist utanför EES. Bestämmelsen tar sikte på korrespondentförbindelser – som även brukar benämnas ”korrespondentbankförbindelser”. 2008/09:70 konstaterades att begreppet korrespondentbankför- bindelse inte var definierat i penningtvättsdirektivet eller i Fatfs rekommendationer. Begreppet ”correspondent banking” finns numera definierat i ordlistan till Fatfs rekommendationer. Det fjärde direktivet defini- erar också korrespondentförbindelse som a)tillhandahållande av banktjänster från en bank som korrespon- dent till en annan bank som motpart, inbegripet tillhandahåll- ande av ett löpande konto eller annat passivkonto och härtill knutna tjänster, t.ex. likviditetsförvaltning, internationella över- föringar av medel, checkavräkning, payable-through-konton och valutatjänster b)förbindelserna mellan kreditinstitut och finansiella institut där lik- nande tjänster tillhandahålls av ett korrespondentinstitut till ett motpartsinstitut, och inbegripet förbindelser som etablerats för värdepapperstransaktioner eller överföring av medel. Utredningen anser därför att bestämmelsen i den nya penning- tvättslagen bör begränsas till att avse korrespondentförbindelser. Detta begrepp får anses vara väl etablerat. Utredningen anser därför inte att begreppet behöver definieras i den nya lagen. Artikel 19 ger inte utrymme för någon presumtionsregel. Bestäm- melsen i den nya penningtvättslagen bör därför utformas så att det klart framgår att hög risk alltid ska anses föreligga i dessa situa- tioner.37 I en särskild bestämmelse ska framgå de åtgärder som alltid ska genomföras i någon omfattning. Den bör utformas i överens- stämmelse med nuvarande bestämmelse i 2 kap. 8 §. Skyldigheten att vidta skärpta åtgärder enligt artikel 19 åvilar kreditinstitut och finansiella institut. Begreppen definieras i direk- tivets artikel 3.1 och 3.2 och bör väsentligen omfatta de verksam- hetsutövare som anges i utredningens förslag till 1 kap. 2 § 1–11.38 Förbindelser med personer i politiskt utsatt ställning Utredningens förslag: Vad gäller definitionen av person i poli- tisk utsatt ställning utsträcks denna till att även omfatta leda- möter av politiska partiers styrelse. Uppräkningen av funktioner som kvalificerar en person som person i politisk utsatt ställning görs exemplifierande. Kretsen av personer i politisk utsatt ställ- ning och kända medarbetare till en sådan ska kunna preciseras i författning av lägre valör. Huvuddragen i de nuvarande bestämmelserna om skärpta krav på kundkännedom, som bl.a. innebär att hög risk ska anses före- ligga då kunden eller kundens verkliga huvudman är en person i politisk utsatt ställning, överförs till den nya lagen. Den bestäm- melse som reglerar förutsättningarna för hur länge skärpta åt- gärder ska vidtas efter att en person upphört att inneha en funktion som person i politiskt utsatt ställning utformas dock så att det är anknytningen till personens funktion och inte per- sonen själv som relateras till risken. Vidare införs bestämmelser som reglerar krav på skärpta åtgärder i de fall förmånstagare till livförsäkringar och andra investeringsrelaterade försäkringar är personer i politiskt utsatt ställning. Skärpta åtgärder ska dock i dessa fall tillämpas enbart 2008/09:70 s. 106. 2008/09:70 s. 106. om risken för penningtvätt och finansiering av terrorism bedöms som hög. Enligt artikel 20 i det fjärde penningtvättsdirektivet ska skärpta åt- gärder av åtminstone de slag som anges i artikeln vidtas vid transak- tioner eller affärsförbindelser med personer i politiskt utsatt ställ- ning. Vad som avses med en person i politiskt utsatt ställning defi- nieras i artikel 3.9 och motsvaras av definitionen i 1 kap. 5 § punk- ten 7 och 5 a § i nu gällande penningtvättslag, förutom på tre punk- ter. Uppräkningen i artikeln är inte uttömmande medan preciseringen i 1 kap. 5 a § penningtvättslagen är utformad så att den endast ger visst utrymme för tolkning av vad som t.ex. avses med ”högre tjänstemän vid revisionsmyndigheter”. Utredningen föreslår därför att den bestämmelsen i den nya penningtvättslagen utformas så att det av den uppräkning av olika funktionstyper, som fortfarande bör finnas för att precisera den grundläggande definitionen av offentlig funktion, framgår att den är avsedd att exemplifiera vilka slag av funktioner som omfattas. Uppräkningen i artikelns definition omfattar ”ledamöter av poli- tiska partiers styrelse”. Detta saknar direkt motsvarighet i de nu- varande svenska bestämmelserna. Utredningen anser att det är nöd- vändigt för genomförande av direktivet att ledamöter av politiska partiers styrelser tillförs uppräkningen i den nya penningtvätts- lagen. Den sista punkten i direktivets uppräkning av funktioner avser direktörer, biträdande direktörer, styrelseledamöter och innehavare av liknande poster i en internationell organisation. Någon motsvar- ande uppräkning av funktioner finns inte i anslutning till den grund- läggande andra delen av den svenska definitionen som avser per- soner som har eller har haft en funktion i ledningen i en inter- nationell organisation. Utredningen anser inte att någon precisering behövs i lag när det gäller funktioner i internationella organisa- tioner.39 39 Angående innebörden av internationell organisation, se prop. 2014/15:80 s. 23. De skärpta åtgärder som åtminstone ska genomföras framgår av artikel 20 b) och överensstämmer i sak med 2 kap. 7 § i nu gällande penningtvättslag. Huvuddragen i den bestämmelsen bör således föras över till den nya penningtvättslagen. Utredningen föreslår dock att bestämmelsen kompletteras med de särskilda krav på åt- gärder som enligt artikel 21 ska tillämpas när affärsförbindelsen eller transaktionen rör en livförsäkring eller någon annan investe- ringsrelaterad försäkring. Verksamhetsutövaren ska vidta åtgärder för att kunna avgöra om förmånstagaren eller förmånstagarens verkliga huvudman är en person i politisk utsatt ställning (se mer om detta i avsnitt 12.11.1). Detta ska senast klarläggas då försäk- ringen helt eller delvis utbetalas eller överlåts. Verksamhets- utövaren ska också här tillämpa ett riskbaserat förhållningssätt och bedöma om hög risk föreligger eller inte. Föreligger hög risk ska dels kontrollen av hela affärsförbindelsen med försäkringstagaren skärpas, dels ska ledningen informeras innan försäkringsbeloppet utbetalas. I såväl artikel 20 som 21 anges att ledningen i olika avseenden ska engageras. I den nu gällande penningtvättslagen används i stället uttrycket behörig beslutsfattare. Begreppet företagsledning defi- nieras i direktivet så att det avser en tjänsteman eller anställd som har tillräckliga kunskaper om institutets riskexponering mot penning- tvätt och finansiering av terrorism och som har tillräckliga befogen- heter att fatta beslut som påverkar dess riskexponering, och be- höver inte i alla fall vara styrelseledamot. Det innebär att exem- pelvis ett godkännande ska inhämtas från någon som befinner sig på en hierarkisk nivå ovanför den som begär godkännandet. Natur- ligtvis måste den som godkänner ha tillräcklig kompetens och tillräckliga befogenheter för att tillgodose ändamålet med att ett särskilt godkännande ska inhämtas. Detta bör finnas klargjort i verk- samhetsutövarens interna rutiner.40 Det som gäller i förhållande till en person i politisk utsatt ställ- ning ska enligt artikel 23 också tillämpas i förhållande till familje- medlemmar och kända medarbetare till en person i politisk utsatt ställning. Detta överensstämmer med 2 kap. 7 a § i nuvarande penning- tvättslag. I bestämmelsen anges närmare vad som avses med familje- 40 Se också prop. 2008/09:70 s. 192. Detta överensstämmer med definitionen i direktivets artikel 3.10. Huvuddragen i nu gällande 2 kap. 7 a § kan således föras över till den nya lagen. Begreppet känd medarbetare definieras i 2 kap. 7 a § tredje stycket i den nuvarande penningtvättslagen. Definitionen överensstämmer med definitionen i artikel 3.11, dock är den svenska definitionen något utvidgad. Den svenska bestämmelsen omfattar inte bara affärs- förbindelser utan också förbindelser av annan art. Detta synsätt tillämpas också i Fatfs vägledning gällande personer i politiskt utsatt ställning.41 Det krävs, enligt den svenska bestämmelsen inte att verksam- hetsutövaren faktiskt känner till eller att det är ”allmänt känt” att en förbindelse föreligger utan det är tillräckligt att det finns anled- ning att förmoda att det föreligger kopplingar som motiverar att personen ska betraktas som en känd medarbetare.42 Utredningen anser att det är de risker som typiskt sätt är för- enade med karaktären av det samband som föreligger mellan en viss person och en person i politiskt utsatt ställning som ska bestämma om den förstnämnda personen ska betraktas som känd medarbetare eller inte. Så ska anses vara fallet när de två personerna gemensamt är verkliga huvudmän till en juridisk enhet eller juridisk konstruktion. För att andra förbindelser ska anses kvalificera en person som känd medarbetare måste det, som utredningen ser det, gå att med någon grad av rimlighet beskriva på vilket sätt en förbindelse av aktuellt slag, i kombination med den funktion den andra personen har eller har haft, kan medföra risk för penningtvätt eller finansiering av terrorism.