sou · H4B381 · 2016-11-25 00:00:00 — Svensk Försäkring har uttalat att det som talar för den av utredningen övervägda lagändringen är att det blir möjligt för försäkringsbolagen att betala ut de utmätta beloppen och att det skulle bli en klarhet i reg- leringen. Å andra sidan har framhållits att det skulle innebära en avvikelse från den allmänna principen att sekundogäldenären, dvs. försäkringsbolaget, kan göra gällande samma invändningar mot sökanden som kan göras gällande mot fordringsborgenären (för- säkringstagaren eller den försäkrade). När det är möjligt att utmäta belopp innan försäkringens för- fallotidpunkt ska det också gå att driva in det utmätta beloppet. Det torde också ha varit lagstiftarens avsikt. Vi föreslår därför ett tillägg i 15 kap. 3 § UB som tydliggör att ett beslut om utmätning innebär att det utmätta beloppet förfaller till betalning och får utkrävas från försäkringsbolaget. Tvångsvis försäljning och redovisning av pengar Svensk Försäkring har i sammanhanget även uppmärksammat utredningen på att det finns behov av andra lagändringar. Den ena lagändringen rör de justeringar av återbäring som försäkrings- bolagen kan göra vid återköp och flytt enligt försäkringsrörelse- lagens (2010:2043) bestämmelser i 11 kap. 18 §, 12 kap. 69 § och 13 kap. 23 §. Enligt Svensk Försäkring bör sådana justeringar även kunna göras vid utmätning och det bör även klargöras om det kan finnas behov av retroaktiva villkorsändringar. Den andra lagänd- ringen rör förmånsbestämda försäkringar där den s.k. pensions- tilläggsmetoden tillämpas. Fråga är om även de kommer att beröras och hur man ska hantera att det för dessa inte finns något indi- vidualiserat försäkringskapital. Dessa frågor omfattas dock inte av vår utrednings uppdrag. De behov som kan finnas av ytterligare lagändringar i FAL får därför utredas i särskild ordning. 9.4.10Utsökningsbalkens bestämmelser om indrag av egendom och Våra bedömningar och förslag: Utsökningsbalkens bestämmel- ser om indrag av egendom strider inte mot Europakonventio- nens bestämmelser om rätten till skydd för hemmet och egen- domsskyddet. En tredje man som berörs av för- säljning av indragen egendom ska kunna begära anstånd med försäljningen. Utsökningsbalkens bestämmelser om indrag av samägd egendom kan innebära tvångsvis försäljning av egendom som tillhör en del- ägare som inte är gäldenär. För att bestämmelserna om indrag ska kunna tillämpas krävs att samäganderättslagen är tillämplig, direkt eller analogt. Eftersom en tvångsvis försäljning i normalfallet ger ett sämre utfall än en ordinär försäljning finns det en risk för att ett in- dragsförfarande får negativa konsekvenser för övriga delägare i den indragna egendomen. Vi har därför övervägt om utsökningsbalkens Tvångsvis försäljning och redovisning av pengar bestämmelser om indrag är förenliga med och dess bestämmelser om rätten till skydd för hemmet och egendoms- skyddet. Vi har även övervägt om det bör införas ytterligare reg- lering för att i någon mån skydda tredje man vid Kronofogde- myndighetens indrag och försäljning av dennes egendom. Indragsförfarandet är förenligt med rätten till skydd för hemmet och egendomsskyddet Enligt artikel 8 är rätten till respekt för privat- och familjelivet en av de rättigheter som tillkommer var och en. Skyddet för hemmet är en viktig del av rätten till respekten för privat- och familjelivet. Bestämmelsen avser i första hand att skydda enskilda mot godtyckliga ingripanden men anses även innefatta skyldigheter för det allmänna att se till att respekten för privat- och familjelivet upprätthålls i förhållandet mellan enskilda. Offentliga myndigheter får bara inskränka rättigheten om det har stöd i lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till bl.a. landets ekonomiska välstånd eller till skydd för andra personers fri- och rättigheter. Enskildas rätt till respekt för sin egendom regleras i Europa- konventionens första tilläggsprotokolls första artikel. Enligt den bestämmelsen får ingen berövas sin egendom annat än i det all- männas intresse och under de förutsättningar som anges i lag och i folkrättens allmänna rättsgrundsatser. Egendomsskyddet inskränker dock inte en stats rätt att genomföra lagstiftning som anses nöd- vändig t.ex. för att säkerställa betalning av skatter eller andra av- gifter eller böter eller viten. Ingrepp i de nu nämnda rättigheterna måste vara proportionerliga med hänsyn till det som ska uppnås med åtgärden. Indragsförfarandet har stöd i utsökningsbalkens bestämmelse i 8 kap. 8 § UB och har som övergripande syfte att se till att borge- närer får betalt för sina fordringar. För att indragsförfarandet ska aktualiseras krävs att samäganderättslagen är tillämplig. Samägande- rättslagens huvudsakliga syfte är att ge möjligheter för de som gemensamt äger egendom att på ett effektivt och smidigt sätt han- tera förvaltning och ägande av egendomen. Lagen tillhandahåller en viktig tvistlösningsmekanism när enskilda inte kan enas om hur gemensamt ägd egendom ska förvaltas. Tvångsvis försäljning och redovisning av pengar tillämpas i civilrättsliga egendomstvister mellan enskilda är det vår bedömning att förfarandet inte torde kunna aktualisera något an- svar för staten enligt bestämmelse om egen- domsskydd (jfr uttalande i målet Reiz mot , avsnitt 2.2.3). När , med stöd av offentligrättsliga bestämmelser i utsökningsbalken, använder sig av samäganderättslagens möjligheter att tvångsvis sälja samägd egen- dom för en av delägarnas skulder är situationen emellertid annor- lunda. I detta fall är det vår bedömning att bestämmelser måste beaktas. Enligt gällande ordning ska sökanden och annan delägare än gäldenären underrättas om beslutet när en andel i viss egendom utmätts. De sakägare som berörs av att sökanden, gäldenären eller någon annan delägare begär att hela egendomen ska säljas ska ges tillfälle att yttra sig över yrkandet. Yrkandet ska delges med före- läggande för mottagaren att yttra sig . Ett beslut om indrag av egendom delges den eller de sakägare som beslutet har gått emot och försäljning av egendomen får som huvudregel inte ske förrän beslutet om försäljning har fått laga kraft. Förfarandet är således förenat med processuella rättssäkerhetsgarantier. Om indragningsregeln inte tillämpas måste Kronofogdemyndig- heten först utmäta och sälja gäldenärens andel i egendomen för sig. Detta kan i praktiken leda till att egendomen blir svårsåld och torde även ofta innebära ett lägre försäljningspris. Den nya delägaren måste därefter, med stöd av samäganderättslagens bestämmelser, begära att hela egendomen säljs. Möjligheten till indrag av egendom innebär således dels processekonomiska fördelar med ett effek- tivare och snabbare förfarande där försäljning av hela egendomen kan göras i ett sammanhang, dels i allmänhet ett bättre ekonomiskt utfall. När samägd egendom säljs av efter indrag får enskilda delägare ersättning ur försäljningslikviden mot- svarande det som belöper på deras andel av egendomen. Den del av försäljningslikviden som avser annan delägares andel än gäldenärens används alltså inte till betalning av sökandens fordran. Eftersom bl.a. har uttalat att konventionsbestämmelsen om egendomsskyddet inte anses innefatta krav på att ersättning måste motsvara det fulla värdet av egendomen (se Europadom- stolens uttalande i målet m.fl. mot , av- Tvångsvis försäljning och redovisning av pengar snitt 2.2.3) kan inte det förhållandet att en tvångsvis försäljning ofta ger ett sämre utfall än en ordinär försäljning anses vara ofören- ligt med . Det kan inte heller bortses från att anledningen till att egendomen säljs av är att en av delägarna inte har betalat sina skulder. Den skuldsatte del- ägaren och övriga delägare har haft möjlighet att, antingen i sam- förstånd eller genom det förfarande som föreskrivs i samägande- rättslagen, sälja sin egendom genom ett ordinärt förfarande för att undvika tvångsvis försäljning. Mot bakgrund av det nu anförda är det vår bedömning att utsökningsbalkens bestämmelse om indrag av egendom inte strider mot bestämmelser om rätten till hem och egendomsskyddet så länge vidtagna åtgärder är proportionerliga med hänsyn till det som ska uppnås med åtgärderna. En möjlighet för tredje man att begära anstånd med försäljning av utmätt egendom Som nämnts ovan är indragsförfarandet förenat med processuella rättssäkerhetsgarantier som innebär att de som berörs av indrag av egendom har möjlighet att yttra sig och att få beslutet om indrag av egendomen rättsligt prövat innan tvångsvis försäljning av hela egen- domen sker. En tredje man som berörs av ett indragsförfarande har dock inte någon möjlighet att begära anstånd med försäljningen medan såväl sökanden som gäldenären kan begära anstånd enligt reglerna i 8 kap. 3 § UB. På begäran av gäldenären får anstånd be- viljas endast om sökanden medger det eller särskilda skäl föreligger. Som exempel på särskilda skäl för anstånd har i förarbetena anförts om det är lämpligare att sälja egendomen , om efterfrågan av egendomen är säsongsbetonad eller om gälde- nären oförskyllt har råkat i tillfälliga betalningssvårigheter och det finns anledning att anta att han eller hon kommer att skaffa pengar till att betala sin skuld (prop. 1980/81:8 s. 565). En tredje man som berörs av ett försäljningsförfarande, vilket även innefattar indragsförfarandet, har oftast samma beaktansvärda intressen som svaranden i målet. Som vi har konstaterat i av- snitt 9.4.3 bör därför en tredje man, av i princip samma skäl som svaranden, kunna begära anstånd med försäljningen. Vi har därför föreslagit att det införs en kompletterande reglering i 8 kap. 3 § UB Tvångsvis försäljning och redovisning av pengar som innebär att en tredje man vars rätt berörs av en försäljning ska kunna begära anstånd med densamma. Precis som gäller när gäldenären begär anstånd, bör tredje mans begäran om anstånd beviljas endast om sökanden medger det eller särskilda skäl före- ligger. Vi föreslår också ett tillägg i bestämmelsen där det klargörs att när en begäran om anstånd prövas ska särskilt beakta om försäljningen avser svarandens eller tredje mans hem. Med denna reglering möjliggörs att hänsyn i större utsträck- ning kan tas till bestämmelser om rätten till hem och egendomsskyddet. Våra bedömningar: Samäganderättslagens bestämmelser om bl.a. fast egendom är enligt praxis analogt tillämpliga på bostads- rätter. Det innebär bl.a. att om en andel i en bostadsrätt utmäts kan resterande andelar dras in och säljas exekutivt i ett samlat förfarande enligt utsökningsbalkens bestämmelser om indrag. Samäganderättslagen är ålderdomlig och är i behov av en översyn så att den bättre återspeglar dagens samhällsförhållan- den och den praxis som utvecklats beträffande lagens tillämp- ning. Utöver bostadsrätter kan det finnas annan egendom som bör omfattas av lagens tillämpningsområde. Överväganden om en lagreglerad utvidgning av samäganderättslagens tillämpnings- område samt en samlad översyn och modernisering av lagen om- fattas inte av vårt uppdrag utan bör bli föremål för ett särskilt lagstiftningsärende. Samäganderättslagen är tillämplig när två eller flera tillsammans äger fastighet, lös sak, aktie, obligation och skuldebrev. Lagför- slaget i propositionen till omfattade bara fastighet och lös sak. Aktie, obligation och skuldebrev lades till efter förslag av Tvångsvis försäljning och redovisning av pengar lagutskottet (NJA II 1905 nr 4 s. 17)23. har i lagens 20 § gjorts ett tillägg där det anges att tomträtt jämställs med fastighet. Egendom som inte återfinns i lagens uppräkning är exempelvis bostadsrätt. Inskränkningar av lagens tillämpningsområde finns i 19 § där bl.a. vissa samfälligheter och egendomsförhållanden som rör makar och sambor undantas. Det har diskuterats om uppräkningen av de egendomsslag som finns i samäganderättslagens 1 och 20 §§ är uttömmande eller endast exemplifierande. En uppfattning är att uppräkningen i lagen inte är uttömmande och att lagen är tillämplig på bostadsrätt och andel i ekonomisk förening men att lagen inte gäller för begränsad sakrätt till fast egendom eller fordringsrätt som inte är grundad på värde- papper24. I förarbetena till utsökningsbalkens bestämmelser om indrag anges att uppräkningen i samäganderättslagen inte torde vara ut- tömmande (prop. 1980/81:1 s. 580). När det gäller frågan om samäganderättslagen omfattar bostads- rätter har kommit fram till att en tolkning av sam- äganderättslagen utifrån dess lydelse och syfte leder till slutsatsen att bostadsrätter inte omfattas av lagen (Ds 1994:7, Bostadsrätt – bostadsrättsföreningens och panthavares rätt till betalning, tvångs- försäljning m.m., s. 83 f.). framhåller han att det finns visst utrymme för ett annat synsätt eftersom lagen är gammal och det i princip inte verkar ha särskilt prövats om tillämpningsområdet för samäganderättslagen borde vidgas när nya företeelser i rättslivet tillkommit. Han konstaterar vidare att samäganderättslagens bestäm- melser i och för sig synes lämpade även för vissa andra typer av lös egendom, till exempel bostadsrätter. Frågan om samäganderättslagens tillämplighet på bl.a. bostads- rätter har efter de ovan refererade uttalandena prövats av HD. I rättsfallet NJA 1995 s. 478 kom HD fram till att samäganderätts- lagen inte är direkt tillämplig på bostadsrätt, men att lagen däremot går att tillämpa analogt. Motiveringen till detta ställningstagande 23Lagutskottet anförde bl.a. att enligt förslaget alla rättigheter av vad art som helst skulle vara uteslutna, att det inte fanns något giltigt skäl för en så stark begränsning, att betänkligheter visserligen torde möta mot att utsträcka lagens tillämpning till alla rättigheter men att lagens bestämmelser däremot utan olägenhet torde kunna tillämpas på sådana bevis om rättigheter som i den allmänna rörelsen behandlades i likhet med lösa saker. 24Undén, Sakrätt avseende lös egendom, 10 uppl., 1976, s. 153 f. Tvångsvis försäljning och redovisning av pengar var att en bostadsrätt som förmögenhetsobjekt är nära besläktad med äganderätten till en fastighet. HD utgick alltså från att uppräk- ningen i samäganderättslagen är uttömmande och gjorde en skill- nad mellan lagens direkta tillämpningsområde och möjligheten att tillämpa samäganderättslagens bestämmelser analogt. I det avgöran- det ansågs dock inte finnas tillräckligt starka skäl för att analogivis utvidga tillämpningsområdet för utsökningsbalkens indragnings- regel i 8 kap. 8 § UB till att gälla också vid utmätning av en andel i en bostadsrätt.25 Genom ett pleniavgörande i rättsfallet NJA 2015 s. 72 har HD ändrat ståndpunkt och kommit fram till att utmätning av andel av bostadsrätt ska kunna följas av indragning enligt bestämmelserna i 8 kap. 8–9 §§ UB. I avgörandet hänvisar HD bl.a. till domstolens uttalanden i rättsfallet NJA 1995 s. 478 där domstolen ansåg att samäganderättslagen i sina väsentliga delar är analogt tillämplig på bostadsrätter och konstaterar att denna rättsgrundsats bör ligga fast. HD uttalade bl.a. att starka sakliga och systematiska skäl medför att indragningsregeln bör ges samma tillämpningsområde som samäganderättslagens bestämmelser om försäljning av hela egendomen och att det inte finns några särskilda skäl att ta undan just bostadsrätter från tillämpningen av indrag- ningsregeln. Inte heller finns det enligt HD något utrymme för att göra skillnad mellan fall när bostadsrätten ägs av makar eller sam- bor och andra fall av samägande. Samma ordning bör enligt HD gälla vid utmätning av en andel i en bostadsrätt som vid utmätning av en andel i en fastighet. Likheten mellan bostadsrätt och fast egendom som förmögenhetstillgång anfördes som motiv för att samägandet vid båda egendomsslagen ska kunna upplösas enligt 6 § samäganderättslagen, direkt eller analogt tillämpad. HD:s praxis- ändring innebär att exekutiv försäljning av en bostadsrätt som ägs av flera nu kan göras i ett sammanhang. 25 I ett senare avgörande från HD, NJA 1998 s. 552, ansåg HD att samäganderättslagen i ”sina väsentliga delar” är analogt tillämplig på bostadsarrende vid försäljning av bostadshus som arrendatorerna äger gemensamt. Därefter uttalade HD i NJA 2006 s. 678 i frågan om 6 § samäganderättslagen skulle anses vara analogt tillämplig på en samägd arrenderätt att lagen framför allt fyller ett konfliktlösningsbehov och att det behovet inte är begränsat till sådan egendom som nämns i samäganderättslagens 1 eller 20 §§. Tvångsvis försäljning och redovisning av pengar Som framkommit ovan utgår HD från att samäganderättslagen endast är direkt tillämplig på sådan egendom som uttryckligen räknas upp i lagens 1 och 20 §§, men att lagen kan tillämpas analogt på annan egendom, bl.a. bostadsrätter. Även de som gemensamt äger en bostadsrätt har behov av regler för att kunna hantera förvaltning och ägande av egendomen på ett effektivt och smidigt sätt samt av den tvistlösningsmekanism som samäganderättslagen ger. är en bostadsrätt som förmögenhets- tillgång att jämställa med en fastighet. Gällande praxis från HD innebär att samäganderättslagen i sina väsentliga delar är analogt tillämplig på bostadsrätter. Vid utmätning av en andel i bostadsrätt kan resterande andelar dras in och hela bostads- rätten kan säljas exekutivt i ett samlat förfarande enligt utsöknings- balkens bestämmelser om indrag. Att dessa för bostadsrättsinnehavare viktiga frågor regleras genom en analogivis tillämpning av en gammal lag kan inte anses vara en tillfredsställande eller rättssäker ordning.26 Sam- äganderättslagen är ålderdomlig och i behov av en översyn så att den bättre återspeglar dagens samhällsförhållanden. Det finns därför skäl att överväga om bostadsrätter ska läggas till i samägande- rättslagens 1 § så att lagen blir direkt tillämplig på bostadsrätter. Ett sådant förslag kräver dock förhållandevis ingående övervägan- den av vilka andra konsekvenser detta kan få för tillämpningen av samäganderättslagen i stort. Överväganden måste i sådant fall också göras om vad som ska gälla för andra slags bostadsföretag, t.ex. bostadsföreningar, bostadsaktiebolag och handelsbolag för bostads- ändamål för vilka lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, aktiebolagslagen (2005:551) eller lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag gäller i stället för bostadsrättslagen. Det kan inte heller uteslutas att även annan slags egendom uttryckligen bör om- fattas av samäganderättslagens tillämpningsområde. Dessa över- väganden görs lämpligast i ett sammanhang. 26 Jfr HD:s uttalande i NJA 1995 s. 478: ”Samäganderättslagen är nästan sekelgammal och kan därför, även om den ändrats vid åtskilliga tillfällen, inte anses innefatta en helt tidsenlig reglering av rättsområdet i fråga. Domstolarna måste därför ha stor frihet att vid tillämp- ningen av lagen beakta den rättsutveckling som ägt rum sedan lagens tillkomst. Uppräk- ningen av egendomskategorier i lagens 1 § bör inte hindra att lagen analogt tillämpas också på andra därmed jämförbara förmögenhetsobjekt.” Tvångsvis försäljning och redovisning av pengar ytterligare utvidgning av samäganderättslagens tillämpningsområde samt en samlad översyn och modernisering av lagen omfattas inte av våra direktiv utan bör bli föremål för ett särskilt lagstiftnings- ärende. Fram till dess att lagstiftaren har övervägt dessa frågor är frågan om indrag av bostadsrätt kan ske löst i praxis. 9.4.12Behov av ett centralt bostadsrättsregister Vår bedömning: Ett centralt bostadsrättsregister skulle vara av värde för såväl kreditgivare som gäldenärskollektivet. Ett sådant register skulle även påtagligt underlätta Kronofogdemyndig- hetens arbete med att utmäta bostadsrätter. Att föreslå en ord- ning för ett centralt bostadsrättregister ligger utanför våra direk- tiv. Denna fråga bör därför behandlas i särskild ordning. Både utredningens expertgrupp och referensgrupp har framhållit att det finns ett behov av att det införs ett enhetligt system för registrering av bostadsrätter som snabbt och enkelt kan ge upplys- ning om bostadsrättshavare och pantsättningar. Denna fråga har tidigare utretts och beretts i . En statlig utredning, , har föreslagit att ett bostadsrättsregister och ett system för bostadsrättsinteckningar ska införas (SOU 1998:80). Förslaget innebar bl.a. ett införande av ett inteckningssystem för bostadsrätter liknande det som gäller för fastigheter. Enligt förslaget ska det vidare byggas upp ett centralt statligt bostadsrättsregister över alla bostadsrätter. Lantmäteri- verket ska vara ansvarigt för registret, men en ny myndighet ska stå för prövning och registrering. Frågan om inrättandet av ett bostadsrättsregister har härefter bl.a. behandlats i departementspromemorian Bostadsrättsregister – några modeller för registrering av bostadsrätter (Ds 2007:12). I promemorian behandlades främst två redan framförda förslag. Det ena förslaget är det som lämnade och det andra förslaget har tagits fram av en projektgrupp med represen- tanter från några av de stora bostadsrättsorganisationerna och Tvångsvis försäljning och redovisning av pengar Enligt båda förslagen bör det införas ett enhetligt system för registrering av bostadsrätter. Förslagen syftar också till att förbättra förhållandena vid pantsättning. Utredaren presenterade även ett eget förslag. Utredaren ansåg att inte något av de båda förslagen som varit utgångspunkten för utredningsupp- draget borde väljas, bl.a. med motiveringen att Bostadsrättsutred- ningens förslag var onödigt ingripande. Enligt utredaren fanns det anledning att överväga ett tredje alternativ som kan ta till vara bra delar från båda förslagen. Enligt utredaren behövs ett centralt bo- stadsrättsregister för att snabbt och enkelt ge upplysning om bostadsrätter. Registerinnehållet ska koncentreras till uppgifter om bostadsrättshavare, pantsättningar och den information som be- hövs för att knyta dessa uppgifter till en viss lägenhet. Även vissa uppgifter om förvärv (pris m.m.) behöver registreras. Dagens modell för pantsättning kan i princip behållas. Panträtten bör dock registreras vid källan, dvs. Genom registreringen får panträtten sakrättsligt skydd. Även uppgifter om bostadsrätts- havaren och bostadsrätten bör registreras vid källan, närmare be- stämt av bostadsrättsföreningarna och deras förvaltare. Någon myn- dighetsprövning av överlåtelser ska inte ske. Enligt utredaren talade övervägande skäl för ett statligt bostadsrättsregister under Lant- mäteriverkets ansvar som sköts av användarna med direktåtkomst för kreditgivare, bostadsrättsföreningar, förvaltare och mäklare. Denna promemoria bereds inte längre i . I en motion till (motion 2013/14:C408) yrkades att skulle tillkännage behovet av att upprätta ett statligt centralt bostadsrättsregister. I motionen anfördes bl.a. att registret borde vara uppbyggt på ungefär samma sätt som dagens inskrivningsregister med lagfarter och inteckningar. I betänkande (bet. 2013/14:CU9) föreslogs att skulle avslå motionen. Skälen för detta var att det mot bakgrund av att det pågick diskussioner mellan företrädare för och bostadsrättsorganisationer i frågan om ett bostadsrättsregister inte fanns skäl för att nu pröva frågorna om ett bostads- rättsregister och hur ett sådant register i så fall bör vara utformat. Kammaren biföll utskottets förslag . Enligt uppgifter till utredningen bereds frågan om inrättandet av ett centralt bostadsrättsregister inte längre i . Det är vår bedömning att ett centralt bostadsrättsregister skulle vara av Tvångsvis försäljning och redovisning av pengar värde för såväl kreditgivare som gäldenärskollektivet. Ett sådant register skulle även påtagligt underlätta arbete med att utmäta bostadsrätter. Att föreslå en ordning för ett centralt bostadsrättregister ligger utanför våra direktiv. Denna fråga bör behandlas i särskild ordning. 9.4.13Kravet på obligatoriskt fördelningssammanträde tas bort Våra förslag: ska hålla ett fördelnings- sammanträde när det är oklart hur pengar ska fördelas eller om i annat fall anser att det behövs. ska besluta om tillträdesdag.