sou · H4B372d2 · 2016-10-17 00:00:00 — Därigenom kan de bygga upp och bibehålla särskilda kunskaper. Det kan leda till att handläggningen blir mer effektiv och snabbare. Koncentrationen kan också leda till ökad kvalitet i dömandet och en mer enhetlig praxis. Det finns också nackdelar med en koncentration som måste be- aktas. Regeringen har i flera sammanhang uttalat att specialdestine- ring av måltyper till viss domstol som huvudregel bör undvikas (se t.ex. prop. 2008/09:165 s. 105). Bakom denna utgångspunkt ligger en önskan om att alla domstolar inom de allmänna domstolsslagen ska kunna handlägga alla typer av mål. Koncentration innebär i många fall även längre reseavstånd och ökade kostnader för instäl- lelse för de parter som behöver besöka domstolen, t.ex. i samband med borgenärssammanträdet. Frågan om avstånd får dock allt mindre betydelse allteftersom ny teknik, t.ex. videokonferensmöj- ligheter, utvecklas och kommer till användning. Möjligheten att hålla domstolsförhandling på andra orter än tingsrättens kansliort är också ett sätt att begränsa kostnaderna för resor till domstolen. En specialdestinering innebär också att flertalet domare inte får erfarenhet av att handlägga den aktuella måltypen. Därmed blir dessa domare i någon mån mindre av generalister. Företagsrekon- struktioner är emellertid på många tingsrätter så sällan förekom- mande att många domare aldrig, eller i vart fall mycket sällan, kommer i kontakt med dem. Ärendetypen tillför därför lite till tingsrättsdomarnas generalistkompetens. En fråga som riktats till utredningen är också hur en tingsrätt som handlägger konkursärenden får veta att en annan domstol handlägger ett ärende om företagsrekonstruktion. Vi anser att det är gäldenärens ansvar att agera i den här situationen. Gäldenären måste invända att företagsrekonstruktion pågår vid en annan tings- rätt. Borgenärens eventuella ansökan om konkurs får då på begäran av gäldenären förklaras vilande, 2 kap. 10 a § KonkL. Utredningen gör bedömningen att det finns övervägande skäl som talar för en koncentration av företagsrekonstruktionerna till vissa domstolar. Det bör leda till att handläggningen blir mer effek- tiv, omloppstiderna kortare och förfarandet mer kostnadseffektivt. En koncentration av rekonstruktioner är också i linje med flera SOU 2016:72 Ansökningsförfarandet m.m. andra länders lagstiftning. i t.ex. tysk rätt har några stater valt att gå i en sådan riktning.2 Nästa fråga är vilka domstolar som ska väljas ut att vara behö- riga att handlägga ärenden om företagsrekonstruktion. Eftersom avsikten är att inom de aktuella domstolarna bygga upp en särskild kunskap på området, måste ärendena koncentreras i så hög grad att detta möjliggörs. Frågan vilka domstolar som ska vara behöriga samt domstolarnas domsområden bör avgöras av regeringen och genomföras genom föreskrifter på förordningsnivå (jfr t.ex. 1 kap. 1 § lagen [2010:921] om mark- och miljödomstolar). Koncentrat- ionen kan ske till valfritt antal tingsrätter men utredningen föror- dar en lösning med 6–8 tingsrätter inkluderat tingsrätterna i storstäderna , och . Valet av övriga tingsrätter bör göras med beaktande av bl.a. befolkningsfördelning- en och kommunikationsmöjligheterna. Sammanfattningsvis bör det införas en regel i LFR (se 2 kap. 1 a § och 4 kap. 1 a §) som anger att regeringen meddelar föreskrif- ter om vilka tingsrätter som ska vara behöriga att handlägga ären- den enligt denna lag samt dessa domstolars domsområden. Frågan vad en ansökan ska ha för innehåll är beroende av om det är en gäldenär eller borgenär som är sökande. I det senare fallet regle- ras frågor om ansökans innehåll i 2 kap. 4 § LFR. En borgenärs ansökan ska innehålla uppgift om borgenärens fordran på gäldenä- ren samt upplysningar om gäldenärens betalningssvårigheter. En borgenärsansökan ska vidare innehålla förslag till rekonstruktör och behövliga uppgifter om dennes lämplighet men däremot inte någon preliminär rekonstruktionsplan. I 2 kap. 3 § LFR anges i fyra punkter vad en ansökan som görs av en gäldenär ska innehålla. En ansökan av gäldenären ska inne- hålla 2 Se 2 § (2) InsolvO. Se , C. & Berberich, M., National report for , in (ed. & Vermunt, N. & Kilborn, J & , T.) Commencement of insolvency pro- ceedings, 2012, s. 327. 1.en kortfattad redogörelse för gäldenärens ekonomi och or- sakerna till betalningssvårigheterna, 3.en redogörelse för hur gäldenären avser att verksamheten ska bedrivas i fortsättningen och en uppgörelse nås med borgenärerna, och 4.ett förslag till rekonstruktör samt behövliga uppgifter om dennes lämplighet för uppdraget. Kraven för att gäldenären ska få inleda en företagsrekonstruktion har uppfattats som mycket låga i den praktiska tillämpningen.3 Forskning visar därför att rekonstruktionsförfarandet ibland inleds för gäldenärer som uppenbart saknar förutsättningar för att över- leva.4 De låga kraven i kombination med att det kan vara svårt för domstolen att göra en mer ingående bedömning av förutsättning- arna för en framgångsrik rekonstruktion gör att det finns risk för att gäldenären beviljas rekonstruktion trots att vederbörande borde ha försatts i konkurs. som förfarandet pågår kan såväl mer av gäldenärens resurser förbrukas som skulderna ökas. När sedan gäldenären försätts i konkurs återstår mindre att dela ut till borgenärerna än om gäldenären hade försatts i konkurs direkt. Forskning visar att många ansökningar som kommer in till tingsrätterna är bristfälliga. Bristerna består i vissa fall av att det inte går att utläsa vilken typ av verksamhet som gäldenären bedri- ver. Inte heller framgår det hur många som är anställda i verksamheten. Om den sökande är ett aktiebolag, bifogas det säll- an en kontrollbalansräkning eller en likviditetsbudget. Hur gäldenären har tänkt sig att återfå en ekonomisk balans i företaget beskrivs oftast i några få rader, vanligtvis genom att gäldenären föreslår en finansiell rekonstruktion i form av ett ackord. Däremot sägs sällan något i detalj om och hur en rekonstruktion i sak ska genomföras.5 En förklaring till rekonstruktionsförfarandets dåliga rykte är ut- fallet där endast av de inledda företagsrekon- 3Se SOU 2010:2 Del 1 s. 133. & Karlsson-Tuula, M., Företagsrekonstruktion – i teori och praktik, 2 uppl., 2012, s. 68 f. & Karlsson-Tuula, M., Företagsrekonstruktion – i teori och praktik, 2 uppl., 2012, s. 69. struktionerna lyckas (se avsnitt 3.5). Eftersom det är få ansökning- ar om rekonstruktion som stoppas av domstolen såväl i inled- ningsskedet som vid det efterföljande borgenärssammanträdet är det motiverat dels att ställa något högre krav på vad en ansökan ska innehålla och därmed ge rätten ett bättre bedömningsunderlag för att avgöra huruvida gäldenären är lämplig att genomgå rekonstrukt- ion eller inte, dels att se över de lagliga beviskraven för att få inleda och fortsätta en rekonstruktion (se avsnitt 6.4.2). Kraven på ansökans innehåll får inte vara så högt ställda att det avskräcker gäldenären eller borgenären från att ansöka. Insolvensutredning föreslog att det inte skulle göras någon skillnad på innehållet när det gäller den preliminära rekonstruktionsplanen i ansökan respektive slutlig plan enligt 2 kap. 12 § LFR. Förslaget kritiserades dock på flera håll av remissinstanserna och ledde inte till någon lagstiftningsåtgärd. Kritiken gick bl.a. ut på att den stora ma- joriteten av företag, dvs. små företag, genom förslaget skulle stängas ute från förfarandet eftersom så detaljerade ansökningar skulle kräva betydande administrativa eller ekonomiska resurser utan garantier för att förfarandet över huvud taget kunde genomföras. En ansökan om företagsrekonstruktion får inte vara alltför tids- krävande att upprätta av den anledningen att det ibland är mycket brådskande att få in ansökan till rätten. Som exempel kan nämnas att en ansökan om rekonstruktion är en ansvarsbefriande åtgärd som krävs för att undgå företrädaransvar för bolagets skatter och avgifter enligt skatteförfarandelagen (2011:1244). Ett regelverk som ställer högre krav på innehållet i en ansökan innebär också större kostnader för gäldenären i ett inledande skede. Risken att framförallt små och medelstora företag med dålig likviditet avstår från att ansöka av detta skäl måste vägas mot att rätten behöver få in ett så bra underlag som möjligt för att kunna sortera bort de gäldenärer som inte har i förfarandet att göra. De förslag till utökat innehåll i ansökan som utredningen lämnar är emellertid mycket begränsade och risken att antalet ansökningar kan komma att minska till följd härav torde vara mycket liten. För att öka antalet ansökningar om företagsrekonstruktion vore det lämpligt att det på domstolars hemsida lämnades in- formation om hur man går till väga för att ansöka om rekonstruk- tion. finns där endast information om skuldsane- ring och konkurs (jfr avsnitt 3.6.1). Visserligen kan anföras att Ansökningsförfarandet m.m. SOU 2016:72 företagsrekonstruktionsförfarandet är riktat mot näringsidkare till skillnad från de andra förfarandena som är riktade mot privatper- soner. Emellertid bör tilläggas att i den nya lagen om F-skuld- sanering – som riktar sig till företagare – kan en ansökan om F- skuldsanering t.o.m. göras elektroniskt.6 I propositionen anförs att det är viktigt att motivera gäldenären att ansöka om F-skuld- sanering och att i så stor utsträckning som möjligt underlätta förfa- randet. Införandet av en möjlighet för gäldenären att göra en web- baserad ansökan är därför ett viktigt steg i denna riktning.7 I propositionen anförs vidare att generellt har det blivit viktigare i samhället att kunna kommunicera elektroniskt. Myndigheter blir i större utsträckning tillgängliga via internet och har redan rutiner för olika e-tjänster. Det påpekas särskilt att den statliga förvalt- ningen bör vara ett föredöme som aktiv användare av informations- teknik och ansökningar till myndigheter ska kunna ges in och sig- neras elektroniskt.8 Med anledning av det anförda anser utred- ningen att tingsrätterna i likhet med vad som tillämpas vid konkurs ska tillhandahålla gäldenären information om hur man går till väga för att ansöka om företagsrekonstruktion. Vidare bör man i likhet med vad som gäller enligt 12 § lagen (2016:676) om skuldsanering för företagare överväga möjligheten att låta ansökan ges in på elektronisk väg. Med anledning av att en sådan möjlighet för närva- rande inte står till buds för en konkursansökan lämnas inget förslag i denna del här. 6Se 12 § i lag (2016:676) om skuldsanering för företagare och 11 § skuldsaneringslagen (2016:675). 2015/16:125 Skuldsanering - förbättrade möjligheter för överskuldsatta att starta om på nytt, s. 151 f. 8Se a.a. s. 68. Förslag: En ansökan av gäldenären ska innehålla en likviditets- budget avseende en rekonstruktionsperiod . Om det finns särskilda skäl får budgeten avse för vilken budget kan upprättas. Budgeten kan kompletteras ansö- kan i efterhand om det saknas tid och det är av avgörande bety- delse att företagsrekonstruktionen omgående inleds. Gäldenärens ska i ansökan också lämna en redogörelse för sin verksamhet. Av 2 kap. 3 § första punkten LFR framgår att en ansökan från gäl- denären ska bl.a. innehålla en kortfattad redogörelse för gäldenä- rens ekonomi. I förarbetena anges att det av lagen följer att gälde- nären ska lämna en kortfattad redogörelse men inte någon full- ständig bouppteckning. Det anses också önskvärt att ansökningen kompletteras med senaste bokslut, eventuell kontrollbalansräkning enligt aktiebolagslagen (2005:551), ABL, och andra sammanställ- ningar och dylikt rörande gäldenärens ekonomiska status (prop. 1995/96:5 s. 177). I doktrinen brukar också framhållas att en uppgift om de viktig- aste skulderna naturligen bör ingå i redogörelsen för gäldenärens ekonomi.9 Beträffande senaste bokslut och eventuell kontrollba- lansräkning som nämns i förarbetena kan konstateras att de ansök- ningar som kommer in till rätten saknar sådant un- derlag.10 Uttalandena i förarbetena är viktiga att följa för att rätten ska kunna göra en bedömning av gäldenärens förutsättningar att genomgå rekonstruktion och det finns skäl att betona vikten av att gäldenären till ansökan bifogar senaste bokslut och en kontrollba- lansräkning. De rekonstruktörer som följer IFFR:s – rekonstruktion – riktlinjer för god rekonstruktionssed bifogar till ansökan om företagsrekonstruktion en s.k. likviditetsbudget. Bud- geten ska visa att det finns likvida medel tillgängligt för att betala 9Se , T. & , M., Lagen om företagsrekonstruktion - En kommentar, 2 uppl., 2013, s. 57. & Karlsson-Tuula, M., Företagsrekonstruktion – i teori och praktik, 2 uppl., 2012, s. 69. den löpande driften av verksamheten kontant under som huvudre- gel och om det finns särskilda skäl får budgeten avse för vilken budgeten kan upprättas. I det sist- nämnda fallet kan det vara fråga om att gäldenären har lyckats nå en underhandslösning med sina borgenärer men behöver på sig för att genomföra den. I en sådan situation finns det skäl att låta budgeten avse . Utredningen anser att likviditets- budgeten är ett så bra verktyg när rätten ska bedöma gäldenärens ekonomiska förutsättningar att genomgå företagsrekonstruktion att det bör ingå i varje ansökan. Huvudregeln ska således vara att en ansökan ska innehålla en likviditetsbudget. Budgeten har flera för- delar och förhindrar t.ex. att ansökningar ges in slentrianmässigt och ställer vidare krav på gäldenären att sätta sig in i sin ekonomi och analysera huruvida det finns kvarstående ekonomiska utsikter att lyckas. Genom budgeten blir det också tydligt för gäldenären om det finns medel att löpande betala skatter och avgifter under i vart fall av rekonstruktionen, vilket mins- kar risken för att ett skatterättsligt företrädaransvar aktualiseras under nämnda period.11 Nackdelen med likviditetsbudgeten är att det blir ytterligare en pålaga som gäldenären måste hantera i sin ansökan. Om det finns särskilda skäl får därför budgeten avse den för vilken budgeten kan upprättas i ett enskilt fall. För att inte upprättandet av ansökan ska behöva dra ut , främst i mycket brådskande ärenden, är det även rimligt att budgeten kan kompletteras i efterhand om det saknas tid och det är av avgörande betydelse att rekonstruktionen omgående inleds. Uppfylls inte kravet på likvidi- tetsbudget ska gäldenären vid äventyr om avvisning föreläggas att avhjälpa bristen (jfr 2 kap. 5 § LFR). Bestämmelsen i 2 kap. 3 § bör kompletteras med en regel av redovisat innehåll. Av 2 kap. 3 § första punkten LFR framgår att det i ansökan ska finnas en redogörelse för orsakerna till betalningssvårigheterna. Även om det inte anges i de ursprungliga förarbetena vill utred- ningen framhålla att det, för att uppfylla lagens krav på ansökans innehåll i detta avseende, bör finnas en ordentlig analys av orsaker- 11 Trots att en företagsrekonstruktion inletts kvarstår företrädarens ansvar att löpande betala skatter och avgifter som uppkommit och förfallit till betalning efter att rekonstruktionen inletts för att undvika företrädaransvar enligt skatteförfarandelagen, jfr NJA 1985 s. 13 och RÅ 2009 ref. 72. na till den uppkomna ekonomiska situationen och hur länge den har pågått. Exempel på sådana uppgifter som kan anges är en un- derleverantörs eller kunds konkurs eller ändrade betalningsvillkor men även förändringar i omvärlden eller konjunkturen och hur dessa omständigheter i det enskilda fallet påverkat de tillfälliga be- talningsproblemen hos gäldenären. Avslutningsvis föreslås att bestämmelsen i 2 kap. 3 § första punkten LFR kompletteras med en bestämmelse om att ansökan ska innehålla en beskrivning av gäldenärens verksamhet. Forsk- ningen visar att de ansökningar som kommer in till rätten ofta är bristfälliga i detta avseende och att det i vissa fall inte gått att utläsa vilken typ av verksamhet gäldenären bedriver eller hur många som är anställda i verksamheten.12 Det är inte nämnvärt betungande för gäldenären att lämna uppgifter om exempelvis företagets livslängd, storlek, hur många som är anställda och som således är i behov av lönegaranti samt om det finns en bärande affärsidé och om denna i så fall är lönsam. För rätten torde sådan information dock under- lätta bedömningen av ansökan. 6.2.2Allmänna synpunkter på borgenärsförteckningen och den preliminära rekonstruktionsplanens innehåll och utformning Av 2 kap. 3 § andra punkten LFR framgår att gäldenären ska upp- rätta en borgenärsförteckning. Denna uppgift har samband med det som krävs enligt 2 kap. 3 § första punkten, så till vida att en uppgift om de viktigaste skulderna naturligen bör ingå i redogörelsen för gäldenärens ekonomi.13 Den uppgiften är också nödvändig för att rekonstruktören vid bifall av ansökan ska kunna fullgöra sin upp- gift att inom underrätta borgenärerna om beslutet om företagsrekonstruktion (prop. 1995/96:5 s. 177). Från praktikerhåll har till utredningen framförts att det ibland är svårt att få gäldenären att redovisa samtliga sina borgenärer. I sammanhanget bör därför betonas att gäldenären till följd av pa- ragrafen är skyldig att förteckna samtliga sina borgenärer. & Karlsson-Tuula, M., Företagsrekonstruktion – i teori och praktik, 2 uppl., 2012, s. 68 f. 13Hellners, T. & , M., Lagen om företagsrekonstruktion, 2 uppl., 2013, s. 64 f. att gäldenären fullgör denna skyldighet kan rätten och borgenärer- na få en rimlig möjlighet att bedöma om det finns förutsättningar för en rekonstruktion (jfr nedan om 2 kap. 6 § LFR). Borgenärs- förteckningen och uppgifter om de viktigaste skulderna kan till- sammans ge borgenärerna en möjlighet att bedöma huruvida en rekonstruktion sannolikt kan överstiga vad de kan få ut vid en konkurs, vilket kan göra dem mer villiga att stödja rekonstruktion- en om det leder till ett positivt resultat för såväl gäldenären som borgenärerna. För borgenärerna är det viktigt att den information som lämnas av gäldenären är relevant, förhållandevis uttömmande och tillräckligt tillförlitlig för att underlätta den bedömningen. Av 2 kap. 3 § tredje punkten LFR framgår att en gäldenärsansö- kan ska innehålla en redogörelse för hur gäldenären avser att verk- samheten ska bedrivas i fortsättningen och en uppgörelse nås med borgenärerna. Detta krav brukar beskrivas så att ansökan ska inne- hålla en preliminär rekonstruktionsplan (jfr legaldefinitionen av rekonstruktionsplan i 2 kap. 12 § första stycket). I förarbetena sägs att det är på denna punkt som rätten har att göra sin mest grannlaga bedömning. Det är nämligen enligt förarbetena av största vikt att företagsrekonstruktion inte beslutas, om det finns skäl att anta att gäldenären har andra syften med sin ansökan än ett rekonstrukt- ionssyfte, t.ex. att han/hon främst eftersträvar ett anstånd med sina betalningar. Därför måste domstolen i vart fall kunna konstatera att den redogörelse som gäldenären själv presenterar i sin ansökan inte saknar realism. Det betyder bl.a. att gäldenären måste förklara vilka åtgärder som enligt gäldenärens mening fordras för att förbättra rörelsens resultat. Vidare måste gäldenären ge besked om hur han/hon menar att borgenärerna ska tillgodoses och hur verksam- heten i fortsättningen ska kunna finansieras. Även om domstolen inte kan göra en alltför ingående prövning av förutsättningarna för rekonstruktion på detta stadium är det ändå viktigt att prövningen är så noggrann som möjligt på det underlag som presenteras (prop. 1995/96:5 s. 177). Den information som ges in till rätten med stöd av 2 kap. 3 § tredje punkten LFR varierar i praktiken mycket både till innehåll och form. Förklaringen härtill är troligen att det inte, utöver den mycket allmänt hållna skrivningen i tredje punkten, preciseras vil- ket innehåll eller utformning som den preliminära planen ska ha. Även om det inte anges i de ursprungliga förarbetena bör lyftas fram vissa frågor som, naturligtvis med hänsyn till gäldenärens spe- cifika förutsättningar, i möjligaste mån ska besvaras i syfte att ge rätten men även borgenärerna ett underlag för att rätt bedöma om förutsättningarna för rekonstruktion finns. En preliminär rekon- struktionsplan med sådant innehåll visar borgenärerna att gäldenä- ren verkligen är seriös med sitt rekonstruktionsförsök. Om ansök- ningar som saknar dessa uppgifter inte beviljas av domstolen ökar förtroendet för institutet bland borgenärerna. ”tvingas” gäldenären att agera tidigare i syfte att rädda den livskraftiga kärna som finns i verksamheten. För att underlätta rättens prövning av en ansökan om företags- rekonstruktion kan den preliminära rekonstruktionsplanen lämpli- gen uppställas i punktform. Planen måste visa hur den fortsatta verksamheten ska bedrivas och vad som ska göras för att företaget åter ska bli lönsamt. Gäldenären ska då förklara vilka åtgärder som ska genomföras för att rörelsens resultat ska förbättras. Beträffande rekonstruktion i sak kan t.ex. gäldenären ange om antalet anställda ska minska eller öka. Ska byte av lokaler ske? Vilka andra mark- nadsanpassade åtgärder avser gäldenären att vidta? Ska gäldenärens produktion, marknadsföring m.m. ändras och i så fall hur? Om uppgifter om marknadsstrategier, produktionsmetoder eller lik- nande skulle kunna leda till skada för gäldenären om de uppgifterna skulle bli offentliga i samband med ansökans beviljade kan rätten sekretessbelägga dessa uppgifter.14 Beträffande rekonstruktion i finansiellt avseende kan t.ex. gäl- denären redogöra för hur de redan existerande skulderna ska hante- ras. Hur ska de betalas och när? Ska gäldenären försöka få till stånd en frivillig uppgörelse med borgenärerna eller kommer gäldenären att begära att tingsrätten senare beslutar om förhandling om of- fentligt ackord? Har underhandskontakter tagits med borgenärer- na? Hur ska företaget kunna erhålla nya och fortsatta krediter för driften? Har underhandskontakter tagits med banker eller andra finansiärer? Kommer gäldenären att försöka skaffa nytt kapital genom exempelvis nyemission? Hur ska bolagets eget kapital åter- ställas? Ska det egna kapitalet nedsättas? 14 Jfr Nordisk/baltiska insolvensnätverkets rekommendationer 1:17. Bedömning: En borgenärs möjlighet att ansöka om företagsre- konstruktion bör finnas kvar. Av 2 kap. 1 § första stycket LFR framgår att en ansökan om före- tagsrekonstruktion får göras av gäldenären eller av en borgenär. Av 2 kap. 6 § tredje stycket framgår emellertid att en ansökan av en borgenär får bifallas endast om gäldenären har medgett ansökan. Regeln att låta en borgenär ansöka om rekonstruktion motiverades i förarbetena till LFR med att förfarandet då kan komma att inledas i ett tidigare skede samt med hänsyn till att gäldenären själv inte alltid förmår att tolka de negativa tecknen rätt (prop. 1995/96:5 s. 67 f.). Bestämmelsen har emellertid ifrågasatts och Insolvensutrednings förslag till en ny insolvenslag har borgenärens möjlighet att ansöka om rekonstruktion tagits bort. Med hänsyn till gäldenärens bibehållna rådighet under rekonstruktionsförfaran- det och kravet på samtycke ansåg utredningen att det bör vara gäl- denären som tar initiativet till att förfarandet inleds.15 Förslaget möttes av blandad kritik. Utöver att man delade utredningens skäl till förslaget anfördes från de remissinstanser som var positiva till förslaget bl.a. att det i majoriteten av ärenden endast är gäldenä- ren/ägarna som har tillräcklig insikt om den ekonomiska situation- en och de kommersiella förutsättningarna. Det som anförts i propositionen 1995/96:5 beträffande borgenä- rens möjlighet att ansöka om företagsrekonstruktion kan enligt den här utredningen fortfarande vara relevant. Av de synpunkter som kommit utredningen till del förhåller det sig dock så att bor- genärens ansökningsrätt i praktiken inte ger upphov till några egentliga problem. Borgenärsansökningar är ovanliga och möjlig- heten att ansöka missbrukas inte. Om regeln missbrukas finns en möjlighet att påföra borgenären skadestånd med stöd av 4 kap. 12 § LFR.