sou · H3B321 · 2016-01-01 00:00:00 — Det är mellan dessa tidpunkter som åtgärderna och stödet för återgång i arbete ska sättas in. Det är viktigt att rehabiliterande åtgärder sätts in i rätt tid och ges i rele- vant omfattning. Då får också de prövningar av arbetsförmågan som görs vid avstämningstidpunkterna legitimitet hos den försäkrade. De utvärderingar som gjorts visar att avstämningstidpunkterna i nuvarande sjukförsäkring har visat effekter på sjukfallens avsluts- sannolikhet inom ett år.9 En effektiv försäkringstillämpning med fasta avstämningstidpunkter för arbetsförmågebedömning är avgörande för en långsiktigt hållbar, stabil och effektiv sjukförsäk- ring. Detta är särskilt viktigt med tanke på framtidens utmaningar för de offentliga välfärdssystemen. Kommittén kan även konstatera att de stora regionala variat- ioner som tidigare funnits i sjukförsäkringen har minskat betydligt. finns det emellertid skillnader i sjukskrivningstider i olika delar av landet. Ett viktigt verktyg för att fortsätta att göra försäkringstillämpningen mer transparent och rättssäker är det försäkringsmedicinska beslutsstödet för hur länge en person nor- malt bör vara sjukskriven vid olika diagnoser. Beslutsstödet är inte bindande i juridisk mening, utan ska utgöra ett underlag för läkarna vid bedömning av lämpliga sjukskrivningstider vid olika sjukdomar och tillstånd. Bedömningen av en persons arbetsförmåga ska alltid vara individuell och utgå ifrån den enskilde personens unika förut- sättningar. Kommittén menar därför att det är centralt att besluts- stödet utvärderas och följs upp på ett övergripande plan, men att 9ISF (2010b). Överväganden om en långsiktigt hållbar sjukförsäkring det på ett individuellt plan blir en vägledning utan att de individu- ella behoven av sjukskrivning åsidosätts. 9.3.2Rimliga självrisker för den försäkrade Kommitténs bedömning: En långsiktigt hållbar sjukförsäkring behöver självrisker för att försäkringen ska användas som avsetts. Självrisken måste emellertid vägas mot den inkomst- trygghet den försäkrade behöver vid sjukdom. Kommittén anser att de självrisker som finns i nuvarande sjukförsäkring i stort sett är väl avvägda. Skälen för kommitténs bedömning: Alla blir i livet sjuka. Sjukdomen kan vara under kortare eller . Sjukförsäkringen är både en inkomst- och omställningsförsäkring. Vid kortare frånvaro är den i huvudsak en inkomstförsäkring. Vid längre sjukfrånvaro ökar inslaget av omställningsförsäkring. För- säkringen ska då skapa förutsättningar för att den försäkrades arbetsförmåga tillvaratas i så stor utsträckning som möjligt. Endast den som helt eller delvis saknar arbetsförmåga ska få sjukpenning. I första hand ska den tas tillvara hos den ursprungliga arbetsgivaren och i andra hand hos arbetsgivare på andra delar av arbetsmark- naden. I ett fungerande välfärdssamhälle ger sjukförsäkringen eko- nomisk trygghet så att sjuka ges tid att tillfriskna och inte känner stress att återvända till arbetlivet innan arbetsförmågan är tillräck- ligt återställd. ska den enskilde ges det stöd och den hjälp som behövs för att arbetsförmågan ska återfås så långt som är möjligt. En försäkrings grundidé är att skapa ekonomisk trygghet vid oförutsedda händelser. Sjukförsäkringens uppgift är att ge ekono- misk trygghet i livet då den enskildes möjlighet till egenförsörjning, på grund av sjukdom eller funktionshinder, svik- tar eller helt går förlorad. Genom en försäkring kan kostnaden för förlorad försörjningsförmåga spridas på ett bredare kollektiv. Tryggheten i en försäkring förutsätter dock att den försäkrade känner till reglerna och kan lita på att ersättning utges i händelse av skada eller arbetsoförmåga. Överväganden om en långsiktigt hållbar sjukförsäkring Om det huvudsakliga syftet med en försäkring är att ge ekono- misk trygghet, varför kan då försäkringen inte ersätta hela skade- beloppet eller inkomstförlusten? Förklaringen är att ekonomiska drivkrafter spelar roll. En självrisk gör att den försäkrade får betala en avgift varje gång han eller hon använder försäkringen.10 Avgiften behövs för att hantera det som i försäkringslitteratuten benämns moralisk risk.11 Moralisk risk uppstår när en försäkrad inte fullt ut drabbas av konsekvenserna av sitt eget handlande. Orsaken till att moralisk risk uppstår är att informationen är asymmetrisk. Den försäkrade kan förväntas ha mer information om sin arbetsförmåga än den som ska göra bedöma behovet av sjukskrivning eller rätten till sjukpenning (läkare eller handläggare på ). En försäkrad har i alla typer av försäkringar en tendens att handla mindre eftertänksamt och ändra sitt beteendemönster efter att för- säkringsavtalet tecknats. En försäkring som helt saknar eller har för låg självrisk riskerar därmed att överutnyttjas allt eftersom männi- skors beteende förändras. Därför behövs självrisker i sjukförsäk- ringen precis som i alla andra försäkringar. En självrisk kan konstrueras på olika sätt beroende på hur man vill att den ska styra beteendet. I sjukförsäkring finns självrisker i olika former; karensdag, ersättningsnivå, avtrappande ersättnings- profil, takbegränsning och tidsbegränsad ersättning är alla exempel på olika typer av självrisker. Avvägningen mellan självriskens storlek och den trygghet som försäkringen ska ge är svår att göra. Allt för stora självrisker inne- bär att den enskildes inkomst trygghet vid sjukdom försvagas. Det skapar en otrygghet och vikande förtroende för den offent- liga försäkringen. ökar en allt för liten självrisk risken för att försäkringen används på ett sätt som inte avsetts. Självrisken blir i detta avseende ett viktigt komplement till övrig skaderegle- ring som båda syftar till att upprätthålla försäkringens ursprungliga avsikt. Kommittén har i detta sammanhang också övervägt den roll de kollektivavtalade och privata försäkringarna spelar i relation till den offentliga försäkringen. Kommitténs utgångspunkt är att dessa försäkringar ska utgöra ett komplement till den offentliga försäk- 10Avgiften tas ut genom ett inkomstbortfall för personen. 11Jämför engelskans Moral Hazard. Överväganden om en långsiktigt hållbar sjukförsäkring Kommitténs uppfattning är att den avtalsfrihet som råder är en viktig grundbult i den svenska modellen och arbetsmarknadens funktionssätt. Den ska även fortsättningsvis värnas och bevaras. är det viktigt att avtalande parter inte ingår allt för gene- rösa överenskommelser för de kompletterande försäkringarna så att de intentioner som lagstiftaren haft åsidosätts. Det gäller framför allt den utformning som karensdagen, ersättningsnivån och tids- profilen har. Ersättningsnivå, tak och ersättningsprofil En självrisk kan utformas genom att begränsa ersättningsnivån. Ersättningsnivån är en central fråga för försäkringens funktion och en viktig del av den självrisk som finns i sjukförsäkringen. Det finns ett antal olika studier som pekar på ersättningsnivåns betydelse för sannolikheten att sjukskriva sig, där en högre ersätt- ningsnivå leder till ett ökat inflöde i sjukförsäkringen.12 är ersättningsnivån betydelsefull för försäkringens trygghetsskap- ande funktion, vilken förutsätter ett bra inkomstskydd vid sjuk- dom. En allt för generös ersättning riskerar dock att leda till att försäkringen används på ett sätt som inte avsetts och undergräver därmed arbetslinjens grundläggande idéer om egenförsörjning. Ersättningsnivån i nuvarande sjukförsäkring är av lönen och av den sjukpenning- grundande inkomsten med sjukpenning.13 Under tid med sjukpenning betalas ersättning från den allmänna sjukför- säkringen upp till 7,5 prisbasbelopp. Som komplement till den all- männa sjukförsäkringen finns därutöver ersättning från kollektiv- avtalade försäkringar. För de av alla anställda som är kollektivavtalsanslutna, innebär det att ersättningen för de allra flesta är av den tidigare inkomsten under de första 360 sjukdagarna.14 12Ekonomiska incitament inom arbetslöshets- och sjukförsäkringarna – Skogman-Thoursie P. Underlagsrapport till parlamentariska socialförsäkringsutredningen. 13Ersättningsnivå korrigeras sedan med faktorn 0,97 vilket gör att den faktiska ersättningen blir . 14Ersättning över taket ges på samtliga avtalsområdet utom för privata arbetare. För stats- anställda betalas . Överväganden om en långsiktigt hållbar sjukförsäkring När ersättningsnivåns utformning ska bedömas är det viktigt att även beakta de kollektivavtalade ersättningarna. De avtalade ersätt- ningarna är utbredda och utgör för många en viktig del av den samlade ersättningen vid sjukdom. Eftersom människors beteende styrs av den samlade ersättningen är det viktigt att kollektivavtalade försäkringar uppmärksammas i större utsträckning än . Kun- skaperna är begränsade om hur de kollektivavtalade försäkringarna används och hur mycket som betalas ut från dessa försäkringar.15 För såväl den enskilda som för samhället är det viktigt med ökad kunskap om de kompletterande försäkringarna. Bristen på kunskap gör det svårt att utforma och utvärdera socialförsäkringarna. Med nuvarande regler om uppräkning av taket i sjukförsäk- ringen kommer de kompletterande försäkringarna få en allt mer betydande roll i takt med att realinkomsterna stiger och fler får inkomster som överstiger vad det offentliga systemet ersätter. Mot bakgrund av det utgiftstryck som en allt äldre befolk- ning medför kommer den offentliga sektorns långsiktiga möjlig- heter att täcka en större del av inkomstförlusten vara begränsade. Ytterligare en fråga som kommittén har övervägt är ersättnings- profilens utformning. sänks ersättningen från den allmänna sjukförsäkringen från 80 till 75 procent.16 Empirisk forskning kring den avtagande ersättningsprofilen i sjuk- försäkringen är inte lika omfattande som studier av arbetslöshets- försäkringens ersättningsprofil. Till stor del är dock studier kring ersättningsnivån utformning relevanta även för ersättningsprofilens utformning. Den stigande ersättningsprofil som fanns i sjuk- försäkringen kring 1991 har studerats av och var att en stigande ersättningsprofil till viss del ökade sjukfallslängderna. Utifrån detta resonemang skulle en nedtrappad ersättningsprofil minska sjukfallslängden och leda till kortare sjuk- fall. 15En studie avseende detta pågår vid Inspektionen för socialförsäkringen med planerad publicering 2015. 16Den totala effekten är ofta större då även avtalade ersättningar avtar sjuk- frånvaro. 17Johansson P & (2005). Överväganden om en långsiktigt hållbar sjukförsäkring Ytterligare en form av självrisk är tidsgränser för ersättning. Innan reformen 2008 saknades en gräns för hur länge sjukpenning kunde utbetalas. finns dels en bortre tidsgräns , dels kontrolltidpunkter vid sjukdag 90, 180 och 365, vid vilka arbets- förmågan prövas mot olika delar av arbetsmarknaden. Som nämnts pekar utvärderingar på att tidsgränser bidrar till att minska tiden med sjukpenning och ökar drivkrafterna att återgå i arbete. Tidsgränser kan också förväntas ha en dämpande effekt på antalet påbörjade ersättningsperioder, vilket också konstaterats som en effekt av rehabiliteringskedjan.18 Sannolikheten att avsluta ett sjukfall ökar i samband med de tidsgränser som finns i nuvar- ande försäkringssystem.19 Detta gäller framför allt i samband med den prövning som sker vid dag 180, men också till viss del vid den prövning som sker vid dag 90. Det bör dock nämnas att sjuktalen kan minskas med tidsgränser på grund av att fler lämnar försäk- ringen snarare än som en effekt av ökad aktivitet för återgång i arbete. Tidsgränser ska dock inte behöva innebära att någon försäkrad behöver lämna sjukförsäkringen innan alla åtgärder har vidtagits för att återställa arbetsförmågan så långt som möjligt. Stöd och hjälp från i första hand hälso- och sjukvården ska bidra till att rehabilite- ringen sker så effektivt som möjligt. Sannolikheten att komma till- baka till arbetlivet avtar ju längre en person är sjukskriven och från- varande från arbetslivet. Kommittén bedömer att det förstärkta samarbetet mellan och Arbetsförmedlingen bör tidigareläggas för de försäkrade som är i behov av arbetslivsinriktad rehabilitering. ska, tillsammans med Arbetsförmedlingen, sen- ast efter 15 månaders sjukskrivning initiera insatser om det inte finns särskilda skäl däremot, exempelvis om det skulle medföra risk för allvarlig försämring av den försäkrades sjukdom. När de förstärkta insatser som kommittén föreslår är införda kan den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen ersättas av en regel- bunden kontroll där med högst ett halvårs mel- 18ISF(2010b). 19ISF(2010b). Överväganden om en långsiktigt hållbar sjukförsäkring lanrum utreder den sjukskrivnes arbetsförmåga, behov av arbets- livsinriktad rehabilitering eller om det är motiverat att bevilja en sjukersättning. Dessa kontroller bör senast inledas efter 18 måna- ders sjukskrivning. Den tekniska utformningen av detta får göras i den vidare beredningen. Enligt kommittén är det en av sjukförsäkringens viktigaste upp- gifter att se till att ingen blir kvar i försäkringen längre än nödvän- digt. Den sjukes arbetsbetsförmåga ska tillvaratas i så stor utsträck- ning som möjligt. Detta är nödvändigt utifrån såväl ett samhälleligt som individuellt perspektiv. För samhället är det viktigt att alla resurser tas till vara och för den enskilde personen har kontakter med arbetlivet i många fall positiva effekter på läkandeprocessen. Det kan därför vara eftersträvansvärt att sjukskrivningar avslutas genom en successiv övergång från sjukskrivning till arbete genom t.ex. deltidssjukskrivning. Kommitténs bedömning: Ekonomiska och juridiska drivkrafter är effektiva verktyg för att arbetsgivare ska ta ansvar för sjuk- frånvaro och arbetsmiljö. De positiva effekterna måste emeller- tid vägas mot de negativa effekter som ökade drivkrafter kan ge upphov till. Blir arbetsgivarens kostnader för sjukfrånvaro och rehabiliteringsansvar för stora, ökar riskerna att personer med hälsoproblem och svag anknytning till arbetsmarknaden får svå- rare att hitta en anställning. Skälen för kommitténs bedömning: För att sjukfrånvaron ska kunna hållas på en låg och stabil nivå krävs att samtliga inblandade i sjukskrivningsprocessen har tillräckliga drivkrafter att arbeta både förebyggande och rehabiliterande. Det gäller den försäkrade, arbetsgivaren, hälso- och sjukvården, Arbetsförmedlingen och för i sin roll som försäkringsgivare. Arbetsgivaren är inte ensam ansvarig för att den försäkrade ska kunna återvända till arbetslivet, men har en nyckelroll. Även om arbetet inte är orsak till sjukfrånvaron är det till arbetet den försäkrade i första hand ska rehabiliteras. Det är också arbetsgiva- ren som bäst känner den egna verksamheten och vilka åtgärder som Överväganden om en långsiktigt hållbar sjukförsäkring kan behöva vidtas på arbetsplatsen för att den försäkrade ska kunna återgå. Det gör arbetsgivaren till en nyckelaktör i rehabiliterings- processen för försäkrade som har ett arbete att komma tillbaka till. Olika alternativ som syftar till att arbetsgivarna ska bära en högre andel av sjukfrånvarons kostnader har övervägts och diskute- rats. Kostnaderna påverkar då företagets produktionskostnader och blir på så sätt ett effektivt styrmedel. Sjukfrånvarons kostnader blir synligare för företagsledningen och blir en strategisk målvariabel för att styra verksamheten. En viktig förutsättning för att kostnaderna ska klargöras för arbetsgivaren är att de är rörliga och påverkbara. En ökad sjukfrån- varo ska därmed innebära ökade kostnader för arbetsgivaren och inte helt kunna försäkras bort, då detta leder till försvagade driv- krafter. Om en stor del av kostnaderna för sjukfrånvaron inte bärs av arbetsgivaren, finns en risk att arbetsgivaren avstår från att vidta åtgärder som kan minska sjukfrånvaron. Arbetsgivarens åtgärder kommer då att avvika från samhällets intressen, vilket leder till samhällsekonomisk ineffektivitet. Även om företag vidtar förebyg- gande åtgärder och insatser för återgång i arbete, kommer anställda ändå bli sjuka . Det är därmed inte samhällsekonomiskt effektivt att arbetsgivaren bär hela kostnadsansvaret för sjukfrånva- ron. För samhällsekonomisk effektivitet krävs därför att kostnads- ansvaret delas med övriga parter i sjukskrivningsprocessen. Arbetsgivare har drivkrafter till såväl förebyggande arbete som till insatser för redan sjukskriven personal. Arbetsgivaren betalar sjuklön till 14 i sjukfallet. Därtill kommer kostnader för produktionsbortfall, rekrytering av ersättare, inskolningskost- nader för ny personal, minskad produktivitet och kvalitetsbrister till följd av att duktiga medarbetare är frånvarande. Utöver detta finns även en kostnad för ”badwill” om sjukfrånvaron är stor och återkommande hos en arbetsgivare. Kostnaderna kan dock förvän- tas avta ju längre sjukfallet fortgår, då arbetsgivare relativt snabbt behöver anpassa verksamheten till de nya produktionsförutsätt- ningarna genom att t.ex. ta in vikarier. Hur stora kostnaderna är och vilka konsekvenser sjukfrånvaron får varierar mellan olika arbetsgivare. Mindre arbetsgivare är ofta mer beroende av en enskild person än större och det är svårare att hitta ersättare till nyckelkompetenser vid sjukfrånvaro. Överväganden om en långsiktigt hållbar sjukförsäkring Arbetsplatsens storlek kan också antas ha betydelse för den enskilde medarbetarens benägenhet att sjukskriva sig. Hos mindre arbetsgivare skapar den egna personens betydelse för verksamheten ett stort engagemang och småskaligheten ger ofta en stor närhet till och sympati för övriga anställda. Därmed blir också insikten hos den anställde om sjukfrånvarons konsekvenser för såväl företaget som övriga anställda större. En effekt av detta är att tröskeln för att sjukskriva sig blir högre i små företag än i stora. Arbetsgivare har också drivkrafter till förebyggande arbete genom de regleringar som finns i arbetsmiljölagen (1977:1160). Lagen stimulerar till investeringar i hälsa och säkerhet hos företa- gen och ger också arbetsgivaren ett stort ansvar under rehabilite- ringsprocessen. Avsikten är att lagstiftningen ska stimulera en bättre arbetsmiljö som minskar kostnader för företagen. Drivkrafterna för svenska arbetsgivare att minska sjukfrånvaron är mindre än i många andra länder. har t.ex. tillsammans med övriga nordiska länder en förhållandevis kort sjuklöneperiod jämfört med andra länder i Europa.20 I flera länder har det lagstadgade ansvaret för betalning av sjuk- förmåner vid korttidsfrånvaro överförts från det offentliga syste- met till arbetsgivarna. Ofta har ett ökat betalningsansvar kompen- serats med sänkta arbetsgivaravgifter. I länder som , , och är sjuklöneperioden betydligt längre än i . De kanske största förändringarna av sjuklöneperioden har skett i . I infördes en sjuklöneperiod 1992 i syfte att minska sjukfrånvaron. fördubblades sjuklö- neperioden från 52 . De ökade kostnadsansvaret har i kombinerats med ett lagstadgat krav på företagshäl- sovård. ska arbetstagare och arbetsgivare vidta alla möjliga åtgärder för att den som är sjukskriven ska kunna återgå till arbetet. Om inte tillräckliga insatser görs kan myndig- heter tillgripa sanktioner mot företaget. Erfarenheterna från visar på positiva effekter av det ökade ansvaret för arbetsgivarna på sjukfrånvaron. Erfarenheterna av det ökade arbets- givaransvaret i visar också på en rad negativa effekter. Det gäller framför allt risken för personer med en tidigare 20Parlamentariska socialförsäkringsutredningen (2012d). Överväganden om en långsiktigt hållbar sjukförsäkring sjukdomshistorik att inte få nya anställningar samt risken för sjuk- skrivna att bli avskedade. Det är emellertid inte självklart att ett ökat kostnadsansvar för arbetsgivare i slutänden leder till ökade kostnader för arbetsgivaren. Företagets ökade kostnader kan helt eller delvis övervältras på kon- sumenter och anställda genom högre priser och lägre löner. Det kan vara samhällsekonomiskt lönsamt att konsumenter får betala mer för produkter vars produktion leder till en hög sjukfrånvaro. Däremot är det inte eftersträvansvärt att övervältra kostnaderna på anställda. Om övervältringen sker genom högre priser eller lägre löner avgörs i förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter och är inte en utveckling som staten styr över. Arbetsgivares skyldighet enligt arbetsmiljölagen att anpassa verksamheten efter arbetstagarnas förutsättningar är relativt likar- tade de krav som ställs på arbetsgivare i våra närmaste grannländer i Europa.21 Mot bakgrund av detta anser kommittén att det är viktigt att arbetsgivarna såväl som andra parter är med och bär kostnaderna för sjukfrånvaron. En kortare förlängning av sjuklöneperioden skulle kunna öka drivkraften för företag att vidta förebyggande åtgärder eller insatser för anpassning av arbetsuppgifter för redan sjukskrivna medarbe- tare. En förlängning av sjuklöneperioden skulle också kunna bidra till att synliggöra sjukfrånvarons kostnader för arbetsgivare där kostnaderna inte uppmärksammas i tillräcklig omfattning. En för- längd sjuklöneperiod kan dock ha negativa effekter på arbetsgivares benägenhet att anställa personal med tidigare sjukdomshistorik. Ett visst empiriskt stöd finns för att anställningsmöjligheterna för sva- gare grupper på arbetsmarknaden kan försämras vid ett ökat arbetsgivaransvar.22 Speciellt i mindre företag, där kostnaden av sjukfrånvaron bedöms vara större, kan ett ökat kostnadsansvar vara problematisk även om nuvarande högkostnadsskydd ger en begräns- ning av hur stora dessa kostnader kan bli. I den mån drivkrafterna för arbetsgivare behöver stärkas för att motverka sjukfrånvarons utveckling gör kommittén bedömningen att detta i första hand bör ske genom andra åtgärder än genom en 21Parlamentariska socialförsäkringsutredningen (2011d). 22 Røed K, E Fevang & S Markussen, (2014). , P Langenskiöld (2012) Överväganden om en långsiktigt hållbar sjukförsäkring Detta inte minst mot bakgrund av de negativa effekter som en ökad selektering skulle kunna innebära och att ett ökat kostnadsansvar för arbetsgivare kan över- vältras på antingen löntagarna genom lägre löneutrymme eller på konsumenterna genom högre priser. 9.4Angelägna förbättringar inom sjukförsäkringen Det kan inte uteslutas att grundläggande reformer kan bidra till en mer uthållig sjukförsäkring. Om det politiska systemet inte förmår att nå fram till långsiktiga överenskommelser om försäkringarnas villkor och finansiering kan dessa reformvägar visa sig vara den enda kvarvarande vägen att forma en hållbar sjukförsäkring som har medborgarnas förtroende och är finansiellt rimligt stabil. Det är dock kommitténs bedömning att sjukförsäkringen är mer välfunge- rande än den var och att det inte finns motiv för mer långtgående reformer. Det finns problem i socialförsäkringarna som bör åtgärdas rela- tivt skyndsamt. Det är mer angeläget att förbättra försäkringarnas funktion i nuvarande struktur, än att välja en tidsödande och osäker reformväg vars vinster i bästa fall kan hämtas hem . Åtgärder bör vidtas för att säkra en tillräcklig ekonomisk standard- trygghet och för att förbättra insatserna för återgången i arbete. 9.4.1Utvecklade mål för sjukfrånvaron Kommitténs bedömning: En bred politisk överenskommelse bör lägga fast den nivå för sjuktalet som är långsiktigt hållbar. Regeringens övergripande mål för sjukfrånvaron är att den ska vara långsiktigt stabil och låg. Målet bör preciseras och utvecklas och det bör klargöras vilka parter som ansvarar för att målet nås och på vilket sätt. Skälen för kommitténs bedömning: Det övergripande målet för sjukförsäkringen är att frånvaron från arbetet på grund av sjukdom ska ligga på en långsiktigt stabil och låg nivå. Detta mål infördes i Överväganden om en långsiktigt hållbar sjukförsäkring och med budgetpropositionen för 2009.23 fanns ett mål om att halvera sjukskrivningarna till 2008, i förhållande till nivå.24 Målet avsåg frånvaro från arbetet på grund av sjukskrivning. Parallellt skulle antalet nya aktivitets- och sjukersättningar minska.