sou · H4B340 · 2016-06-15 00:00:00 — Genom artikel X införs en ny bestämmelse, artikel 7bis i konvent- ionen rörande bl.a. rätten till en rättvis behandling för den som t.ex. tas i fängsligt förvar eller mot vilken rättsliga åtgärder vidtas. Motsvarande bestämmelse finns i konventionen för bekämpande av nukleär terrorism och föranledde inga lagstiftningsåtgärder vid tillträde till denna (prop. 2013/14:212, s. 11–14). Samma bedöm- ning görs såvitt gäller protokollets krav i denna del. I artikel 8 i konventionen finns bestämmelser om utlämning för brott. Genom artikel XI, som ersätter artikel 8 med en ny lydelse, infogas de nya brotten i konventionens artikel 1 som utlämnings- bara brott. Konventionen innebär inte någon ovillkorlig skyldighet för konventionsstaterna att lämna ut misstänkta och anger inte heller de närmare förutsättningarna för när utlämning får ske. Artikel 8 i konventionen anknyter i stället till om det finns utlämningsavtal mellan de berörda konventionsstaterna. De handlingar som genom protokollet läggs till brottskatalogen i artikel 1 i konventionen föreslås straffbeläggas som kapning enligt 13 kap. 5 a § första stycket eller är redan straffbara som bl.a. försök eller medverkan till detta brott, olaga hot enligt 4 kap. 5 § eller skyddande av brottsling enligt 17 kap. 11 § brotts- balken. Den straffskala som gäller för dessa brott möjliggör utläm- ning eller överlämnande med hänsyn till brottets svårhetsgrad (lag [1957:668] om utlämning för brott, förkortad utlämningslagen, lag [2003:1156] om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder, förkortad europeiska arresteringsorderlagen och lag [2011:1165] om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder, förkortad nordiska arresteringsorderlagen). Vidare införs genom artikel XII en ny bestämmelse, artikel 8bis, i konventionen. Där anges att inget av de brott som konventionen omfattar ska anses som ett politiskt brott vid utlämning eller inter- nationell rättslig hjälp. En framställning om utlämning eller ömse- sidig rättslig hjälp med anledning av ett sådant brott får inte avslås endast av det skälet att framställningen avser ett politiskt brott, ett brott förknippat med ett politiskt brott eller som ett brott inspir- erat av politiska motiv. Det finns ingen möjlighet att reservera sig mot denna artikel. Utlämning kan dock enligt artikel 8ter i kon- tillträde till överenskommelser inom FN … ventionen, som införs genom artikel XIII, vägras om en begäran om utlämning kan antas ha gjorts bara för att bestraffa en person på grund av dennas ras, trosbekännelse, nationalitet, etniska ursprung, politiska uppfattning eller kön. Huvudregeln i svensk rätt är enligt 6 § första stycket utläm- ningslagen att utlämning inte får beviljas för ett politiskt brott. Ett undantag från denna regel finns dock i bestämmelsens tredje stycke när ett avslag på utlämningsansökan skulle strida mot en internat- ionell överenskommelse som gäller mellan och den ansök- ande staten. En sådan överenskommelse skulle t.ex. kunna vara en internationell konvention med en reglering av det slag som införs genom artikel 8bis i konventionen. Därmed skulle ett undantag från regleringen i 6 § första stycket utlämningslagen vara möjligt. har tidigare accepterat motsvarande konventionsåtaganden, se t.ex. artikel 11 i terroristbombningskonventionen och artikel 15 i konventionen för bekämpande av nukleär terrorism. I sammanhanget kan noteras att utlämningslagen är föremål för en översyn (SOU 2011:71), där bl.a. frågan om behovet av att kunna vägra utlämning med hänvisning till att gärningen utgör ett politiskt brott behandlas. Att gärningen utgör ett politiskt brott utgör inte heller någon vägransgrund för överlämnande enligt en europeisk arresterings- order, se 3–6 §§ europeiska arresteringsorderlagen, eller en nordisk arresteringsorder, se 3–6 §§ nordiska arresteringsorderlagen. Så- ledes krävs inte lagändringar varken i utlämningslagen eller i någon av arresteringsorderlagarna för att svensk rätt ska leva upp till proto- kollet i denna del. Protokollet bör emellertid fogas till förteckningen i tillkännagivandet till utlämningslagen över sådana konventioner som avses i 6 § tredje stycket. Artiklarna XIV och XV innebär endast redaktionella ändringar och föranleder inget lagstiftningsbehov. Detsamma gäller den genom artikel XVI införda nya artikeln 10bis i konventionen. Motsvarande bedömning gjordes i samband med ratificeringen av konventionen för bekämpande av nukleär terrorism och protokollen till SUA- konventionen och plattformsprotokollet där artiklar av motsvar- ande lydelse infördes (prop. 2013/14:212, s. 11–14, 18 och 19). tillträde till överenskommelser inom FN … Protokollet innehåller i artiklarna XVII–XXV slutbestämmelser. Dessa bedöms inte kräva några lagändringar. Som framgår av av- snitt 5.2.3 bör avge en förklaring om att när det gäller bestämmelser om att skyddande av brottsling ska utgöra brott så avser att tillämpa dessa i överensstämmelse med principerna i den svenska strafflagstiftningen om ansvarsfrihet i familjerelat- ioner. Denna möjlighet ges i protokollets artikel XXII.b. Som beskrivits i avsnitt 5.1 antogs vid diplomatkonferensen i ändringar av Montrealkonventionen och dess tilläggs- protokoll genom en konsoliderad ny konvention, konventionen för bekämpande av brott på den internationella civila luftfartens om- råde, även kallad Pekingkonventionen. Ändringarna innebär bl.a. att brottskatalogen utvidgas i förhållande till Montrealkonvent- ionen och dess tilläggsprotokoll. Vidare införs nya bestämmelser rörande bl.a. domsrätt, ansvar för juridiska personer och utlämning. Konventionens innehåll, såvitt den utgör en ändring i förhål- lande till Montrealkonventionen, redovisas i avsnitt 5.3.2. De artiklar som är aktuella i detta sammanhang kursiveras. Artiklar som överförts från Montrealkonventionen till Pekingkonventionen i allt väsentligt utan ändring, eller med endast redaktionella ändringar, redovisas inte särskilt. I avsnitt 5.3.3 behandlas frågan om tillträde till konventionen och i avsnitt 5.3.4 frågan om detta föranleder lagändringar i svensk rätt. tillträde till överenskommelser inom FN … 5.3.2De huvudsakliga ändringarna i förhållande till Montrealkonventionen och dess tilläggsprotokoll Handlingar som ska utgöra brott Pekingkonventionens artikel 1 upptar, i likhet med motsvarande artikel i , de gärningar som ska utgöra brott. Artikel 1.1.a–e är oförändrad i förhållande till Montrealkon- ventionen. Även artikel 1.2 är oförändrad och motsvarar artikel 1bis i Montrealkonventionen, som infördes genom artikel 2 i till- läggsprotokollet till Montrealkonventionen. Likaså har artikel 1.4.a och artikel 1.4.d sina motsvarigheter i Montrealkonventionens artikel 1.2. Övriga delar av artikel 1 är däremot nya och utvidgar konventionens brottskatalog till att omfatta bl.a. gärningar som innebär att ett luftfartyg används som brottsverktyg, att det angrips eller att det ombord på ett luftfartyg transporteras bl.a. vissa typer av vapen. Således anges i artikel 1.1.f–h att det ska utgöra brott att f)använda ett luftfartyg i trafik i avsikt att förorsaka dödsfall, allvarlig kroppsskada eller allvarlig sak- eller miljöskada, g)släppa ut eller utlösa BCN-vapen9 eller explosiva, radioaktiva eller liknande ämnen från ett luftfartyg i trafik, på ett sätt som för- orsakar eller är ägnat att förorsaka sådan skada, eller h)använda BCN-vapen eller explosiva, radioaktiva eller lik- nande ämnen mot eller ombord på ett luftfartyg i trafik på ett sätt som förorsakar eller är ägnat att förorsaka sådan skada. Vidare ska det enligt artikel 1.1.i utgöra brott att ombord på ett luftfartyg transportera, låta transportera eller möjliggöra transport av 1)explosivt eller radioaktivt material, med vetskap om att det är avsett att användas för att förorsaka eller hota med att förorsaka dödsfall eller allvarlig kropps- eller sakskada, dock endast om av- sikten varit att injaga skräck i en befolkning eller att förmå en regering eller internationell organisation att utföra eller inte utföra en viss handling, 2)BCN-vapen, med vetskap om att det är ett sådant vapen, enligt definitionen i artikel 2, 9 Biologiska eller kemiska vapen eller kärnvapen (biological, chemical or nuclear weapons). tillträde till överenskommelser inom FN … 3)atområbränsle, särskilt klyvbart material, eller utrustning eller material som är särskilt avsedda eller utformade för att bearbeta, använda eller producera särskilt klyvbart material, med vetskap om att de är avsedda att användas i verksamhet med kärnladdning eller annan kärnteknisk verksamhet som inte omfattas av säkerhets- åtgärder enligt ett avtal om säkerhetsåtgärder med , eller 4)utrustning, material eller programvara eller relaterad teknik som påtagligt bidrar till utformningen, tillverkningen eller sprid- ningen av ett biologiskt vapen, kemiskt vapen eller kärnvapen utan lagenligt tillstånd och med avsikt att de ska användas för sådana ändamål. En gärning enligt artikel 1.1.i punkterna 3 och 4 ska emellertid inte utgöra brott om gärningen avser verksamhet som inbegriper en konventionsstat, innefattande verksamhet som bedrivs av en fysisk eller juridisk person som har tillstånd av en konventionsstat, om transporten av föremål eller material är förenlig med eller avsedd för ett ändamål eller en verksamhet som är förenlig med dess rät- tigheter, förpliktelser och skyldigheter enligt tillämpligt multilat- eralt icke-spridningsavtal som staten är part i, däribland sådana avtal som upptas i konventionens artikel 7. Enligt artikel 1.3 ska hot om att begå vissa uppräknade brott enligt konventionen utgöra brott. Likaså ska det utgöra brott att förorsaka att någon annan tar emot ett sådant hot under om- ständigheter som tyder på att hotet är trovärdigt. I artiklarna 1.4.b och 1.4.d utökas brottskatalogen till att om- fatta den som värvar eller instruerar andra att begå ett brott enligt punkterna 1, 2, 3 eller 4.a i artikeln eller hjälper någon att undvika utredning, åtal eller straff med vetskap om att personen har före- tagit en handling som utgör ett brott enligt punkterna 1, 2, 3, 4.a, 4.b eller 4.c i artikeln eller att personen är efterlyst av de brotts- bekämpande myndigheterna eller har dömts för ett sådant brott. Slutligen följer av artikel 1.5 att det ska utgöra brott dels att komma överens om att begå ett brott enligt konventionen och dels att på något annat sätt medverka till att en grupp personer som handlar med ett gemensamt syfte begår ett eller flera av de brott som anges i punkterna 1, 2 eller 3 i artikeln, när detta sker i syfte att främja gruppens allmänna brottsliga verksamhet eller ändamål eller med vetskap om gruppens avsikt att begå något av dessa brott. tillträde till överenskommelser inom FN … I likhet med vad som redan gällde enligt artikel 3 i Montreal- konventionen åtar sig varje konventionsstat i artikel 3 att belägga de brott som upptas i artikel 1 med stränga straff. Genom artikel 2 införs nya definitioner i konventionen. Dessa är i allt väsentligt likalydande med de definitioner som finns i artikel 2 i protokollet till . I Montrealkonventionen definieras endast begreppen ”under flygning” och ”i trafik”. Pekingkonventionen innehåller därutöver tiotalet nya begrepp, vilka definieras i artikeln. Bland dessa nya begrepp kan nämnas ”BCN-vapen” som defi- nieras i artikel 2.h. Det består i sin tur av flera begrepp som ”biologiska vapen”, ”kemiska vapen” och ”kärnvapen och andra kärnladdningar” vilka definieras i artikel 2.h.a)–c). Definitionerna av biologiska vapen och kemiska vapen är hämtade från FN:s kon- vention om förbud mot utveckling, framställning och lagring av bakteriologiska (biologiska) vapen och toxinvapen samt om deras förstöring (BTWC) och från FN:s konvention om förbud mot utveckling, produktion, innehav och användning av kemiska vapen samt om deras förstöring (CWC). Från CWC har också hämtats begreppen ”giftig kemikalie” och ”utgångsämne” (prekursor). Begreppet ”kärnvapen och andra kärnladdningar”, som inte defini- eras särskilt i konventionen, har hämtats från om för- hindrande av spridning av kärnvapen, där de inte heller definieras närmare10. Begreppen har betydelse för konventionens reglering av vad som ska utgöra brott. Ansvar för juridiska personer Artikel 4 är ny i förhållande till Montrealkonventionen. Av artikeln följer att varje konventionsstat får, i överensstämmelse med sina nationella rättsliga principer, vidta nödvändiga åtgärder för att möj- liggöra att en juridisk person som befinner sig inom statens 10 Ds 2011:43 s. 66 och 67. tillträde till överenskommelser inom FN … territorium eller är stiftad i enlighet med statens lagar kan hållas ansvarig när en person som är ansvarig för ledningen eller kontrol- len av den juridiska personen, i den egenskapen, har begått ett brott enligt artikel 1 i konventionen. Ansvarsskyldigheten kan vara av straffrättslig, civilrättslig eller administrativ natur. Lagföringen ska genomföras utan att det ska inverka på det straffrättsliga ansvaret för de personer som har begått brotten. Om staten vidtar nödvändiga åtgärder för att göra en juridisk person ansvarig på det sätt som föreskrivs ska staten sträva efter att säker- ställa att tillämpliga straffrättsliga, civilrättsliga eller administrativa sanktioner är effektiva, proportionerliga och avskräckande. Sankt- ionerna kan innefatta ekonomiska sanktioner. Förhållandet till andra internationella regelverk Genom artikel 6 införs en i förhållande till Montrealkonventionen ny bestämmelse. Av denna följer att konventionen inte ska inverka på andra rättigheter, skyldigheter och ansvar för stater och enskilda enligt folkrätten, särskilt ändamålen och grundsatserna i stadga, konventionen angående internationell civil luftfart och internationell humanitär rätt. Vidare anges där att konventionen inte reglerar väpnade styr- kors verksamhet under en väpnad konflikt som regleras av inter- nationell humanitär rätt, med den innebörd dessa termer har i sådan rätt, eller på den verksamhet som utövas av en stats för- svarsmakt då denna fullgör sina officiella uppgifter, i den utsträck- ning som verksamheten regleras av andra folkrättsliga regler. Denna bestämmelse ska emellertid enligt artikelns sista punkt inte tolkas så att annars rättsstridiga handlingar tolereras eller betraktas som rättsenliga, eller så att lagföring enligt annan lagstiftning ute- sluts. Genom artikel 7 införs en ny bestämmelse av vilken följer att ingenting i konventionen ska påverka de rättigheter, skyldigheter och det ansvar som tillkommer de stater som undertecknat för- draget om förhindrande av spridning av kärnvapen av , konventionen om förbud mot utveckling, framställning och lagring av bakteriologiska (biologiska) vapen och toxinvapen samt tillträde till överenskommelser inom FN … om deras förstöring av eller konventionen om förbud mot utveckling, produktion, innehav och användning av kemiska vapen samt om deras förstöring av . Genom artikel 8 utvidgas kraven på domsrätt i förhållande till vad som gällde enligt Montrealkonventionen. Artikel 8.1.e ålägger kon- ventionsstater att utöva domsrätt över brott som begås av en med- borgare i staten. Enligt artikel 8.2 ges konventionsstater möjlighet att utöva domsrätt över brott som begås mot statens medborgare eller av en statslös person som är bosatt i staten. Artikel 8.3 ger uttryck för principen om ”aut dedere aut judi- care” dvs. skyldigheten att utlämna eller lagföra en misstänkt som befinner sig på statens territorium. Artikeln motsvaras till sin lydelse av Montrealkonventionens artikel 5.2. Till följd av att brottskatalogen i artikel 1 utvidgas genom Pekingkonventionen gäller kravet på domsrätt även i förhållande till de brott som där- igenom lagts till. Garanti för en rättvis behandling Genom artikel 11 införs en ny bestämmelse om att den som tas i fängsligt förvar, eller gentemot vilken andra åtgärder vidtas eller förfaranden genomförs med stöd av konventionen, ska garanteras en rättvis behandling och åtnjuta alla rättigheter och garantier i enlighet med lagstiftningen i den stat inom vars territorium personen befinner sig och i enlighet med tillämpliga folkrättsliga bestäm- melser, däribland de internationella mänskliga rättigheterna. tillträde till överenskommelser inom FN … Utlämning och internationell rättslig hjälp i brottmål, förebyggande av brott och underrättelser I artiklarna 12–14 regleras frågor rörande utlämning och internat- ionell rättslig hjälp. Artikel 12 motsvaras av artikel 8 i Montrealkonventionen. Det förhållandet att brottskatalogen i artikel 1 utökats genom Peking- konventionen medför emellertid att även de därigenom tillagda brotten ska kunna grunda utlämning. Artikel 13 är ny och anger att inget av de brott som upptas i artikel 1 med avseende på utlämning eller ömsesidig rättslig hjälp ska betraktas som ett politiskt brott, ett brott förknippat med ett politiskt brott eller ett brott inspirerat av politiska motiv. Följakt- ligen får en framställning om utlämning eller ömsesidig rättslig hjälp med anledning av ett sådant brott inte avslås endast av det skälet att framställningen avser ett politiskt brott, ett brott för- knippat med ett politiskt brott eller som ett brott inspirerat av politiska motiv. Även artikel 14 är ny. Där anges att ingen bestämmelse i kon- ventionen ska tolkas så att utlämningsskyldighet eller skyldighet att lämna ömsesidig rättslig hjälp uppkommer om den anmodade konventionsstaten har grundad anledning att anta att en framställ- ning om utlämning för brott som anges i artikel 1, eller om ömse- sidig rättslig hjälp avseende sådant brott, har gjorts i syfte att åtala eller straffa en person på grund av dennas ras, trosbekännelse, nationalitet, etniska ursprung, politiska uppfattning eller kön, eller att bifall till framställningen skulle vara till men för den personens ställning av något av dessa skäl. I artiklarna 21–25 regleras vissa övergripande frågor i konvent- ionen. I artikel 21.1 anges att den ska vara öppen för underteck- nande i för de stater som deltagit i diplomatkonferensen om luftfartsskydd i –och för övriga stater efter . tillträde till överenskommelser inom FN … I artiklarna 21.2–23 anges bl.a. hur konventionen ska ratificeras, godtas eller godkännas, när den träder ikraft och hur en uppsägning ska ske. I artikel 21.4.b anges att varje konventionsstat, vid ratifikation, godtagande eller godkännande av konventionen eller anslutning till denna, får förklara att den avser att tillämpa bestämmelserna i artikel 1.4.d i enlighet med de principer i dess strafflagstiftning som rör ansvarsfrihet i familjerelationer. Enligt artikel 24 ska konventionen, i förhållandet mellan kon- ventionsstaterna, ha företräde framför Montrealkonventionen och dess tilläggsprotokoll. I artikel 25 anges bl.a. att originalet till konventionen, vars engelska, arabiska, kinesiska, franska, ryska och spanska texter är lika giltiga, ska deponeras i Internationella civila luftfartsorgani- sationens arkiv och översändas i bestyrkt kopia till alla konvent- ionsstater. 5.3.3Sveriges tillträde till konventionen Förslag: Regeringen ska föreslå att godkänna kon- ventionen för bekämpande av brott på den internationella civila luftfartens område (Pekingkonventionen). Regeringen ska vidare föreslå att godkänna en för- om att när det gäller bestämmelser om att skyddande av brottsling ska utgöra brott avser att tillämpa bestämmel- serna i överensstämmelse med principerna i den svenska straff- lagstiftningen om ansvarsfrihet i familjerelationer. är part till Montrealkonventionen och har även ratificerat tilläggsprotokollet till konventionen . Vidare har aktivt deltagit i de förhandlingar i som ledde fram till den konsoliderade nya konventionen. är också part i samtliga centrala internationella straffrättsliga överenskommelser inom terrorismbekämpningsområdet, däribland SUA-konvent- tillträde till överenskommelser inom FN … ionen, plattformsprotokollet och protokollen till dessa båda instrument, vilka har stora likheter med den aktuella konventionen. De handlingar som ska anses utgöra brott är väsentligt fler än vad som omfattas av Montrealkonventionen och dess tilläggs- protokoll. Den utvidgning av brottskatalogen som sker innebär bl.a. att även gärningar där luftfartyg används som brottsverktyg och som transportmedel för brottsliga syften ska kunna bestraffas. Ändringarna har föranletts av händelserna i . Det får därmed anses klart att de gärningar som enligt Pekingkonventionen ska utgöra brott kan anses innebära ett påtagligt hot mot den civila luftfartens säkerhet. har tillträtt det internationella regelverk där motsvar- ande tillägg till det straffbara området gjorts på sjöfartens område, främst protokollet till SUA-konventionen11. Det kan därför anses som angeläget att skyddet på motsvarande sätt stärks på luftfartens område. tillträdde även konventionen för bekämpande av nukleär terrorism som syftar till att hindra att mycket farliga föremål eller ämnen hanteras på ett sätt så att de kan förorsaka omfattande skador. Sådana föremål och ämnen bör inte heller kunna transporteras ombord på eller användas mot luftfartyg. Övervägande skäl talar således för att bör tillträda Pekingkonventionen. Nedan görs bedömningen att ett tillträde inte kräver några lagändringar. Det bör i samband med tillträdet till protokollet till konvent- ionen avges en förklaring om att avser att tillämpa instrumentens bestämmelser om skyddande av brottsling i överens- stämmelse med de principer som enligt nationell strafflagstiftning gäller om ansvarsfrihet för familjemedlemmar, se vidare avsnitt 5.3.4. Bedömning: De handlingar som ska utgöra brott enligt Peking- konventionen är straffbelagda enligt svensk rätt. Det behövs inte några lagändringar för att tillgodose konventionens krav. 2013/14:212. tillträde till överenskommelser inom FN … Inte heller i övrigt krävs några lagändringar för att uppfylla konventionens krav. Inledningsvis kan konstateras att lever upp till de krav som Montrealkonventionen och dess tilläggsprotokoll upp- ställer på staters lagstiftning12. Bedömningen av om svensk rätt lever upp till Pekingkonventionen avser därför endast de delar där konventionen utgör en ändring i förhållande till de tidigare instru- menten. Som beskrivits i avsnitt 5.1 har de ändringar som gjorts genom Pekingkonventionen sin förebild i protokollet till SUA-konvent- ionen och protokollet till plattformsprotokollet och de aktuella artiklarna är i stora delar likalydande. Det finns även likheter med konventionen för bekämpande av nukleär terrorism. Svensk rätt har, med undantag för bl.a. bestämmelser om ingripande mot fartyg i protokollet till , ansetts uppfylla åtagandena i dessa instrument13. Bedömningen av om ett svenskt tillträde till Pekingkonventionen kräver lagändringar tar därför sin utgångs- punkt i den bedömning som gjorts i fråga om dessa instrument. Handlingar som ska utgöra brott De handlingar som enligt artikel 1.1.f ska utgöra brott innefattar användning av luftfartyg i trafik i avsikt att förorsaka dödsfall, all- varlig kroppsskada eller allvarlig sak- eller miljöskada. Enligt artiklarna 1.1.g och 1.1.h ska också handlingar som förorsakar eller är ägnade att förorsaka sådana skador och som sker genom att BCN-vapen, explosiva, radioaktiva eller liknande ämnen släpps ut från eller används mot eller ombord ett luftfartyg i trafik utgöra brott. Det innebär att även gärningar där sådana skador som beskrivs i artikeln faktiskt inte inträffar ska utgöra brott. 1973:92 och prop. 1989/90:130. 2013/14:212, s. 11–14, 18 och 19. tillträde till överenskommelser inom FN … seendet går konventionen längre än vad som krävs enligt protokol- let till , där det enligt motsvarande reglering i övervägande fall uppställs ett krav på skada (artikel 4.5). I svensk rätt motsvaras kraven i konventionen av ett flertal bestämmelser. Inledningsvis kan bestämmelserna om terroristbrott och försök eller förberedelse till sådant brott i terroristbrottslagen nämnas.