sou · H4B332 · 2016-04-27 00:00:00 — skillnaden mellan förväntade högsta och lägsta grundvattennivåer, beräknas minska i norra delen av landet medan de beräknas öka i landets södra och sydvästra delar. Grundvattennivåerna i snabbreagerande grund- vattenmagasin beräknas fluktuera mindre i norra medan det i södra delen av landet beräknas bli i stort sett oförändrade grund- vattennivåvariationer. , , har för räkning utvecklat ett nytt scenarie- underlag utifrån de resultat som FN:s klimatpanel (AR5) presenterade 2013. Det nya analysunderlaget och dess svenska tillämpning innebar ett omfattande utvecklingsarbete på , där bland annat ny metodik togs fram och tillämpades. Resultaten har fortsatt bearbetats av och resulterade 2015 i länsvisa underlag. Rent generellt finns stora osäkerheter i studier av framtida klimat. De bakomliggande RCP-scenarierna är inte som tidigare scenarier kopplade till givna socioekonomiska scenarier eller ut- släppsscenarier. I stället kan resultaten nås genom olika kombi- nationer av ekonomiska, teknologiska, demografiska och politiska utvecklingslinjer. analysunderlag från bygger som tidigare framgått på de två scenarierna RCP 8.5 och RCP 4.5, som motsvarar en framtid med höga utsläpp av växthusgaser, respektive en med kraftiga utsläppsminskningar. Ett trettiotal globala modeller ligger bakom respektive scenario. De globala modellerna skalades sedan ner till regional nivå. Siffer- beteckningarna anger den strålningsdrivning6 i watt/m2 de olika utvecklingsvägarna ger upphov . Grundantaganden bakom scenarier och modeller liksom de osäkerheter som före- ligger framgår närmare av utredningens delbetänkande. Även då det gäller den framtidsinriktade studien av grund- vattennivåer har dataunderlaget baserats på nya klimatscenarier och utgjorts av dygnsvisa värden på grundvattennivåer beräknade med hjälp av hydrologiska modell S-HYPE. Beräk- ningarna i S-HYPE baseras på data för nio klimatmodeller och två utsläppsscenarier (RCP4.5 och RCP8.5). Dygnsvärden är beräknade för områden som innefattar jordarterna morän och grovjord samt barrskog som markanvändning. Värdena utgör inte absoluta grundvattennivåer utan återspeglar den relativa 6 Strålningsdrivningen utgör skillnaden mellan hur mycket energi solstrålningen som träffar jorden innehåller och hur mycket energi som jorden strålar ut i rymden igen. Den totala strålningsdrivningen bestäms av både positiv och negativ drivning. Positiv strålningsdrivning innebär att jordytan värms, medan negativ strålningsdrivning innebär att den kyls ner. Den dominerande faktorn är den positiva strålningsdrivningen från mer koldioxid och andra långlivade växthusgaser. När strålningsdrivningen ökar, stiger den globala temperaturen. förändringen i ett givet numeriskt spann. Även beträffande grundvattenstudierna finns kompletterande information kring analyserna i utredningens tidigare delbetänkande. 5.3Effekter på tillgång och kvalitet Klimatförändringarna är redan här, vilket ger anledning att även i det korta perspektivet värdera klimatbetingade risker kopplade till dricksvattenförsörjningen. Risker och sårbarheter finns också del- vis inbyggda i systemen, t.ex. i expansiva storstäder och tätorter som är beroende av enstaka vattenförekomster och vattentäkter. De fortgående klimatförändringarna medför att sårbarheten kan öka ytterligare. 5.3.1Vattenförekomster och kvantitativ tillgång Klimatscenarierna pekar på ökande nederbördsmängder och ökad frekvens av häftiga regnskurar. Tillgången på yt- och grundvatten kommer i huvudsak att vara god i stora delar av landet. Ökad avdunstning väntas dock leda till minskad vattentillgång , främst i , vilket bedöms påverka den allmänna dricksvattenförsörjningen. De delar av landet som riskerar att oftare än få låga grundvattennivåer och låga vattenflöden är främst , och . Den vattenbrist som uppträder på sina håll kan genom samlade effekter av klimat- förändringar och ökad konkurrens om tillgängligt vattnet komma att accentueras ytterligare. i län har i den regionala vattenförsörj- ningsplan som tagits fram bland annat pekat på den klimat- betingade bristsituation som kan uppstå till följd av otillräckliga yt- och grundvattentillgångar . Förhållandet sammanhänger också med det ökade sommarboendet i regionen. före- ligger vattenbrist på och i sydöstra delarna av länet.7 Arbetet med att främja ett långsiktigt och hållbart nyttjande av vattenresurserna innefattar övervakning och regionalt samman- 7 i län (2013). Regional vattenförsörjningsplan, s. 81–82. De klimatbetingade riskerna utgör också en faktor vid prövning och tillsyn enligt och andra regel- verk.8 Även i har i sitt arbete med den regionala vattenförsörjningsplanen räknat på klimatförändringarnas effekt vid lågvattenföring/lågtillrinning enligt scenarier fram . Det uppges se allvarligt ut och bedömningen är att det kan bli svårt att få vattnet att räcka till för en trygg vattenförsörjning.9 kännetecknas också av en besvärlig vattensituation och grundvattenfrågorna har fått ökad uppmärksamhet . Problem finns med kvalitet i både allmänna och en- skilda vattentäkter. Stora och över året varierande uttag av grund- vatten för dricksvattenförsörjning och andra ändamål kan inom vissa områden orsaka försämrad tillgång och kvalitet på vattnet, till exempel genom saltvatteninträngning. Exploateringsfrågorna är fortsatt aktuella och kännedomen om befintliga uttags storlek och långsiktiga påverkan på grundvattennivåer behöver förbättras.10 Konkurrens om vattnet kan i kombination med varierande grundvattennivåer skapa bristsituationer också i andra delar av landet. Utredningens fallstudie om belyser det pro- blemet, se avsnitt 5.4.4. MSB finansierade en fördjupad studie genom kring eventuell vattenbrist till följd av torka i län.11 kommuns största vattenverk är beroende av ytråvatten från . En värmebölja bedömdes där inte påverka vattentillgång eller vattentemperatur kritiskt, där- emot var det faktum att reservvatten saknades i tillräcklig utsträck- ning en betydande risk ur andra aspekter. Vattenbrist bedömdes kunna uppstå i de mindre grundvattentäkter som nyttjades inom kommunen. Grundvattennivåer beror dock främst på av minskad grundvattenbildning och påverkas inte så mycket vid kortare värmeböljor. Grundvattenbrist innebär i regel att det krävs med nederbörd för att kapaciteten ska återkomma. 8Länsstyrelsen i län (2015). 9Länsstyrelsen i (2015). Underlag till utredningen, . 10Länsstyrelsen i (2016). 11MSB (2013). Hur värme påverkar samhällsviktiga sektorer. Konsekvenserna av en värmebölja i län för transporter, skydd och säkerhet samt dricksvattenförsörjning. mer uttalade för den enskilda vattenförsörjningen till följd av täkternas karaktär. Ökande svårigheter i den enskilda försörjningen kan öka behovet av anslutning och därmed belastning på den allmänna dricksvattenförsörjningen. Ytvattenförekomster som används för råvattenuttag och utgör recipienter för renat avloppsvatten, kan påverkas negativt ur dricksvattenproduktionens perspektiv vid minskande vattenmängder genom relativt ökande halter avloppspåverkat vatten.12 En påverkansfaktor som på sina håll kan bli mer uttalad gäller saltvatteninträngning, som kan förekomma till följd av överuttag och/eller för stora brunnsdjup på låglänta platser. Det gäller särskilt i områden under gränsen (områden som varit täckta av saltvatten) genom inläckage av relikt saltvatten. Vid vattenuttag ur täkter i kustnära områden med brist- fällig grundvattenbildning kan också höga salthalter förekomma. Det kan bero på inläckage av saltvatten upp till från kustlinjen.13 Den klimatgenererade höjningen av havsytenivå kan rent gene- rellt också öka risken för saltvatteninträngning, liksom de föränd- ringar som beror på ökade grundvattenuttag. De kan ge nya ström- ningsriktningar och därmed saltvattenpåverkan på vattenkvali- teten.14 Saltvatteninträngning utgör därför ett hot mot mindre grundvattentäkter i kust och skärgård.15 Effekterna av havsytenivåförändringen och därmed riskerna ser dock olika ut i olika delar av landet, beroende på landhöjningen. I läns kust- och skärgårdsområden är överuttag av grundvatten vanligt, med resulterande saltvatteninträngning som följd, vilket även för- svårar uppfyllelsen av miljömålet om grundvatten.16 Kartläggningar visar att den långsiktiga kommunala planeringen kan behöva ut- vecklas, liksom nationellt och regionalt framtagna planeringsunder- lag, för att möta de framtida havsnivåhöjningarna.17 12Livsmedelsverket (2015). Underlag till utredningen . 13SGU (2007). Områden där grundvattennivån är av särskild betydelse för vattenkvalitet, markstabilitet eller ekosystem. 14SGU (2010). Grundvattennivåer och vattenförsörjning vid ett förändrat klimat. SGU- rapport 2010:12. 15KSL, och (2011). Robust och klimatsäkrad dricksvattenförsörjning i , Rapport nr 10, utarbetad av Thyréns. 16Miljömålsrådet (2010). Miljömålen – svensk konsumtion och global miljöpåverkan. 17FOI och KTH (2012). Framtida havsnivåhöjning i planering. 5.3.2Riskerna för förorening ökar Extremregn, som väntas öka i frekvens och intensitet, utgör ett hot mot dricksvattenförsörjningen genom att mikroorganismer, kemiska ämnen och föreningar kan sköljas ut i vattentäkterna, som då riskerar att bli förorenade. Svenska vattenverk är inte byggda för att rena starkt förorenade råvatten. Extremregn inträffar på olika håll i landet och det är inte en fråga om det kom- mer att inträffa, utan när. Dricksvattenproducenter behöver för- bereda verksamheten för att sådana tillfällen kan inträffa på relativt kort sikt. Effekterna av kemiska föroreningar på människors hälsa visar sig oftast inte förrän , vilket kan göra det svårt att koppla samman orsak och verkan.18 Klimatförändringarna skapar nya förutsättningar och innebär i flera avseenden högre risker då det gäller råvattnets kvalitet. Bland annat kan förekomsten av markföroreningar få ökad betydelse då det gäller riskerna för att vattenförekomster och vattentäkter ska kontamineras till följd av ökad nederbörd och ökade flöden. Häftiga och mer frekvent återkommande skyfall, på sina håll i kombination med perioder av ökad uttorkning av markskikten, ökar riskerna för att kemikalier och andra föroreningar från gam- mal industrimark, deponier och vägrenar kan föras ut i de vatten- förekomster som är avsedda som råvattentäkter. Uppehållstiden i mark och grundvatten för kemiska föroreningar är lång, vilket kan leda till att täkter påverkas långsiktigt. SGU har i olika studier belyst förekomsten av kemiska ämnen i vattnet vid olika grundvattennivåer. Det konstaterades då ett sam- band mellan koncentration och grundvattennivå för i stort sett alla kemiska ämnen.19 Inom jordbruket förutses vissa effekter av en förväntad odlingssäsong som följd av klimatförändringarna. Antal behand- lingar med kemiska växtskyddsmedel väntas öka, och då främst i odling av höstvete, höstoljeväxter samt majs. Ökningen uppskattas till 15–, beroende på gröda och typ av växtskydds- 18Socialstyrelsen (2004). Miljökonsekvensbeskrivning och hälsa. – beskrivning och riskbedömning. 19SGU (2012). Klimatets påverkan på koncentrationer av kemiska ämnen i grundvatten. Rapport 2012-27, s. 29. medel.20 Den förlängda odlingssäsongen kan även medföra en ökad näringsbelastning. I följande avsnitt beskrivs förekomst och karaktär av olika typer av föroreningar under rubrikerna kemiska föroreningar respektive mikrobiologisk påverkan. Risker förknippade med föroreningar sammanhänger inte endast med klimatförändringar. Ökande tem- peraturer, flöden, regnskurar och föroreningar kan dock öka sår- barheter och risker för dricksvattnet i samband med frisättning och uttransport till känsliga täktområden och anläggningar. Kemiska föroreningar i dricksvattnet kan ge upphov till mer eller mindre allvarliga hälsorisker, även om händelseförloppen sällan är akuta och därför svårare att uppmärksamma. Den allmänna vatten- försörjningen har större förutsättningar att hantera kemiska hälso- risker än enskild försörjning, t.ex. genom inrättandet av skydds- områden, barriärsystem och regelbunden provtagning av råvatten och dricksvatten. Klimatförändringarna förändrar dock riskbilden och genererar ökande risker även för allmänna anläggningar och system. Ett antal i berggrunden naturligt förekommande kemiska ämnen påverkar lokalt förutsättningarna för dricksvattenproduktion genom sina hälsomässiga effekter. Dit kan bland annat arsenik, bor, fluorid, mangan och uran och andra radioaktiva ämnen räknas. Dessa ämnen kan i högre koncentrationer påverka risken för sjukdomstillstånd, bland annat cancer, skador på nervsystem, emalj och njurfunktion. Nitrat och nitrit ingår i kvävets kretslopp i naturen men kan vid högre koncentrationer på olika sätt menligt påverka hälsan. Problemet är störst för enskild dricksvatten- försörjning i jordbrukslandskapet. Toxiner från blågröna bakterier (cyanobakterier) har också negativa hälsoeffekter och kan i vissa fall orsaka problem inom dricksvattenförsörjningen. Allmänna kontaminanter i form av kemiska föroreningar som nonylfenol, ftalater samt polycykliska aromatiska kolväten, PAH, har på sina 20 (2012), Vässa växtskyddet för framtidens klimat, rapport 2012:10, samt Kemikalieinspektionen (2010), Klimatförändringarna – en utmaning för jordbruket och giftfri miljö, PM 2/10. håll påvisats vid underökningar av dricksvatten, liksom läkemedels- rester. Läkemedel sprids till recipienterna främst via avlopps- reningsverk och avloppsslam.21 Utredningen konstaterar också att vissa problem kan föreligga då det gäller äldre och nyare material i anläggningar, lednings- system och tappkranar, som kommer i kontakt med dricksvattnet. Problematiken redovisas närmare i utredningens delbetänkande om material i kontakt med dricksvatten.22 Beredningskemikalier inom dricksvattenförsörjningen i form av desinfektionsmedel misstänks i vissa fall kunna innebära hälso- risker relaterade till cancer och ge utvecklings- och reproduktions- effekter vid högre doser. Kloreringsbiprodukter kan bildas när klor, klordioxid, kloramin och ozon används.23 Ämnen som inte har gränsvärden undersöks sällan rutinmässigt och eventuella fynd utvärderas i regel från fall till fall. Exempel på detta kan vara senare tids större fokus på fynd av kemiska substan- ser som PFAS (poly- och perfluorerade alkylsubstanser), som här- rör från användning av förbjudna brandskum och som förorenat vissa vattentäkter. PFAS kan utgöra hälsoproblem om människan utsätts för föroreningarna i stor mängd, då dessa ämnen är långlivade och toxiska. Frågan har aktualiserats som ett resultat av mer eller mindre slumpvisa fynd av PFAS.24 genomförde en enkätundersökning riktad till landets alla kommunala kontrollmyndigheter för att kartlägga förekomsten av perfluorerade alkylsyror (PFAA). Sammanlagt omfattade under- sökningen drygt 1 800 dricksvattenanläggningar. Majoriteten av anläggningarna () bedömdes inte vara påverkade eller i farozonen för att påverkas av PFAA. Resterande påverkade anlägg- ningar var få men betydelsefulla, genom att de försörjer cirka 3,6 miljoner konsumenter. slutsats var att PFAA är relativt vanligt förekommande i de stora svenska sjöar och vatten- drag som används som råvatten till dricksvatten, men halterna verkar vara låga (<10 ng/l) och innebär ingen hälsorisk. Till det kommer rapporter om förorenat grundvatten på åtminstone 71 21Livsmedelsverket (2009). Kemisk riskprofil för dricksvatten. 23Livsmedelsverket (2009). Kemisk riskprofil för dricksvatten. 24Livsmedelsverket och Kemikalieinspektionen (2013). Brandskum som möjlig förorenare av dricksvattentäkter. Rapport 5/13, s. 8. I fem kommuner har fynd av höga halter PFAA lett till förändringar i dricksvattenförsörjningen för att skydda konsumen- terna.25 utredningsinsatser har klargjort att dricksvatten- försörjningen visat sig utsatt för denna typ av ämnen till följd av en rad samverkande faktorer, bland annat bristande samordning mellan myndigheter, otillräcklig kemikalielagstiftning, ofullständig miljöövervakning och otillräckliga metoder för inventering och sanering av sådana ämnen.26 Råvattenkvaliten är generellt god i varför det i många fall har räckt med en relativt enkel reningsteknik. Med förväntade klimatrelaterade förändringar ökar riskerna och nya investeringar kan behöva göras för att upprätthålla en god dricksvattenkvalitet. bedömer att det troligen inte uppstår nya risk- bilder i förhållande till kemiska parameterar, utan snarare att risk- bilden ökar i förhållande till redan kända sådana, som t.ex. konta- minanter från industri och deponi, närsalter som nitrat och nitrit, växtskyddsmedel samt toxiner från blågröna alger. De största vattenburna riskerna sammanhänger enligt en vägled- ning från WHO med intag av råvatten som förorenats med av- föring från djur eller människor.28 redo- visade i delbetänkandet Klimatförändringar och dricksvattenför- sörjning29 huvudsakliga mikrobiologiska risker i . Framställ- ningen nedan ger en förkortad översikt. Ökad vattenburen transport och spridning av patogener kan t.ex. ske genom översvämningar av sjöar och vattendrag eller till följd av kraftig nederbörd, bräddningar från avloppsverk eller pumpstationer och ökade flöden som för med sig dagvatten eller förorenat vatten från betesmarker, åkrar och annan jordbruksmark, vägar och industriområden. Ökad nederbörd kan medföra högre 25Livsmedelsverket (2014). PFAA i råvatten och dricksvatten – Resultat av en kartläggning, , s. 2, 4 och 9. 26Regeringskansliet (2016). Utredningen om spridning av PFAS-föroreningar i dricksvatten (M 2015:B). 27Ibid., s. 57–59. 28World , WHO (2011). Guidelines for drinking-water quality. grundvattenytor och minskad luftad zon i marklagren, vilket i sin tur kan öka risken för att mikrobiella föroreningar inte avskiljs eller avdödas i lika hög grad som . En förlängd odlingssäsong och utsträckt utevistelse för betande djur medverkar också till att riskerna med förorenad avrinning från betesmark och gödslad jordbruksmark kan öka. Den ökade lufttemperaturen medför en ökad ytvattentemperatur och i vissa fall grundvattentemperatur som på ogynnsamt sätt kan påverka artsammansättningen och leda till förändrade betingelser för tillväxt av mikroorganismer, främst bakterier, och alger (ytvatten) som kan påverka råvattnet. Avskilj- ningen av virus ökar dock, eftersom sådan avskiljning underlättas i ett varmare vatten. Att de sammantagna riskerna är påtagliga fram- går genom de studier som påvisar ett tydligt samband mellan kraftig nederbörd och vattenburna sjukdomar.30 konstaterar i egenskap av centralt ansvarig myndighet för dricksvattenfrågor, att erfarenheterna talar för att spridningen av virus, bakterier och protozoer (parasiter) i vatten utgör reella hot även i . Sjukdomsutbrott och utredningar i anslutning till dessa visar att norovirus31, bakterier av typen Campylobacter samt protozoerna Giardia och Cryptosporidium är särskilt relevanta för svensk del. Vissa risker är också förknippade med toxinbildande cyanobakterier, Legionella och inälvsmaskar. På detta sätt kan sjukdomsframkallande bakterier, virus, protozoer och i vissa fall inälvsmaskar komma in i beredningsanläggningar. WHO bekräftar bilden och pekar på att det även i utvecklade länder kan förekomma parasitära protozoer, som kännetecknas av hög tålighet mot klordesinfektion, överlever i miljön och endast kräver en låg infektionsdos för att smitta.32 Osäkerheten kring förekomst och typer av organismer är dock betydande, eftersom mer än hälften av utbrotten skett utan att specifik mikroorganism med säkerhet kunnat knytas till de sjuk- 30Svenskt Vatten Utveckling (2009), Mikrobiologisk förorening av ytvattentäkter – kom- munala avloppsutsläpp och stokastisk simulering, SGU och Havs- och vattenmyndigheten (2012), Klimatets påverkan på koncentrationer av kemiska ämnen i grundvatten, SGU- rapport 2012:27, samt (2012), Mikrobiologiska dricksvattenrisker ur ett kretsloppsperspektiv – behov och åtgärder, Rapport nr 6. 31Norovirus tillhör gruppen calicivirus, som orsakar den s.k. vinterkräksjukan. 32WHO (2011). Guidelines for drinking-water quality. domsfall som rapporteras.33 De bakomliggande orsakerna kan bland annat vara att föroreningen redan passerat vattenverket, brister i provtagningen eller att metoder använts som inte kan detektera tillräckligt låga virushalter. Utbrottsstatistiken har också visat sig vara ett alltför trubbigt instrument då det gäller att uppskatta den verkliga sjukligheten, sannolikt föreligger en betydande under- rapportering. Det kan gälla utbrott av mindre omfattning eller med mer utdragna förlopp. Den nationella styrningen omfattar inte hur information kring hälsorelaterade besvär och utbrott ska redovisas och lagras lokalt, kommunerna avgör själva om och hur de vill ut- forma system för rapporteringen av incidenter. Konstaterade vattenrelaterade utbrott ska dock rapporteras av de kommunala kontrollmyndigheterna via särskilt webbformulär till Livsmedels- verket och utredas i samverkan med bland annat Folkhälsomyndig- heten (tidigare ) och rapporteras till Livs- medelsverket.34 I , där ett obligatoriskt system för rapportering av vattenburna utbrott infördes , har betydligt fler utbrott där- efter registrerats, även om mörkertalet även där bedöms som stort.35 I ligger det totala antalet rapporterade sjukdomsfall på cirka 72 000 –2011. Nivån understiger normalt 2 000 rapporterade fall , bortsett från enstaka år med större rapporterade utbrott. Var femte svensk kommun rap- porterar att de haft utbrott . Ut- brotten kan ha startat under olika delar av året, men en över- representation finns för sommarperioden.36 Mikrobiologiska riskeffekter av förväntade klimatförändringar kan i många fall vara svåra att särskilja från påverkan av andra fak- torer, men generellt sett kan klimatförändringarna ändå bedömas 33Livsmedelsverket (2012). Mikrobiologiska dricksvattenrisker ur ett kretsloppsperspektiv – behov och åtgärder. Rapport nr 6. Bygger bl.a. på projekten – klimatrelaterade kemiska och mikrobiologiska risker, samt det nordiska samarbetsprojektet i vatten (2013), Skandinavisk kunskapsbank (VISK), , Hur man arbetar för att minska samhällets sårbarhet för vattenburen virussmitta trots förändrat klimat. 344 § föreskrifter (LIVSFS 2005:7) om epidemiologisk utredning av livs- medelsburna utbrott anger att de kommunala kontrollmyndigheterna ska epidemiologiskt utreda livsmedelsburna utbrott (vilket inkluderar dricksvattenburna utbrott). Detta ska ske i samarbete med smittskyddsläkare, länsstyrelse, och i förekommande fall andra tillsynsmyndigheter. Resultaten ska rapporteras till . 35WHO (2011). Policy guidance on water-related disease surveillance, s. 18–19. 36Folkhälsomyndigheten (2015). Sjukdomsutbrott orsakade av dricksvatten. Utbrott i –2011, s. 28 ff. leda till en allmän riskhöjning. Spridning via vatten och miljö är även relevant för andra sjukdomar än magtarminfektioner. Le- gionella är ett exempel där antalet fall kan ha en koppling till meterologiska faktorer som högre lufttemperatur och därmed ökande vattentemperaturer.37 En betydande del av de svenska vattenverken konstruerades då bakterier bedömdes utgöra den huvudsakliga mikrobiologiska risken för dricksvattnet. Kunskaperna om andra typer av smittämnen har därefter ökat, till exempel beträffande riskerna med protozon Cryptosporidium. Risken för människor belades första gången och först bekräftades riskerna med vattenburen smitta. Ett antal kända utbrott har därefter skett, till exempel i i 1993, då 400 000 människor insjuknade. forskning gör det sannolikt att anta att det då rörde sig om arten C. hominis med humant ursprung38, dvs. samma typ som förekom vid utbrotten –2011 i och . Mikrobiologisk smitta kännetecknas ofta av akuta besvär, till exempel illamående, feber och magsjuka. Inkubationstiden kan dock variera, vilket kan få betydelse för smittspårningen. Norovirus har relativt kort inkubationstid , medan det för Campylobacter kan gå .