sou · H4B376 · 2016-11-07 00:00:00 — 30För en anknuten försäkringsförmedlare gäller i stället att det försäkringsbolag med vilket förmedlaren är ansluten till genom att ha ingått avtal om att förmedla dess försäkrings- produkter, ska anmäla förmedlaren för registrering till , se 2 kap. 1 och 4 §§ lagen (2005:405) om försäkringsförmedling. 1997/98:148 s. 34 ff. kyldigheten till sina motsvarande skatter i finansiellt hänseende på sådant sätt (se avsnitt 6.3.1, 6.3.3, 6.3.6 och 6.3.7). Det är därför utredningens bedömning att skattskyldigheten inte bör begränsas enbart till subjekt som står under tillsyn eller annan uppsikt. Staten, landsting, kommuner samt kommunalförbund och sam- ordningsförbund är inte inkomstskattskyldighet.32 Annorlunda förhåller det sig med dessa offentliga aktörers mervärdesskatt- skyldighet. Som framgått av vad som anförts i det föregående är den som i egenskap av beskattningsbar person – varmed avses den som, oavsett på vilken plats, självständigt bedriver ekonomisk verk- samhet, oberoende av dess syfte och resultat – har mervärdes- skattepliktig omsättning av tjänster inom landet mervärdes- skattskyldig. Med ekonomisk verksamhet avses varje verksamhet som bedrivs av en producent, en handlare eller en tjänsteleverantör, inbegripet gruvdrift och jordbruksverksamhet samt verksamheter inom fria och därmed likställda yrken. Utnyttjande av materiella eller immateriella tillgångar i syfte att fortlöpande vinna intäkter därav ska särskilt betraktas som ekonomisk verksamhet. Detta gäller såväl offentliga som andra aktörer, men för viss offentlig verksamhet finns en särreglering. I 4 kap. 6 och 7 §§ ML, som bygger på artikel 13 i mervärdesskattedirektivet, föreskrivs näm- ligen att verksamhet som bedrivs av staten, ett statligt affärsverk eller en kommun inte anses som ekonomisk verksamhet om den ingår som ett led i myndighetsutövning, eller avser bevis, protokoll eller motsvarande avseende myndighetsutövning, allt under förutsättning att det inte skulle leda till betydande snedvridning av konkurrensen. Med myndighetsutövning förstås, i enlighet med vad som gäller i andra sammanhang, beslut eller åtgärder som ytterst är uttryck för samhällets maktbefogenheter och som kommer till stånd och får rättsverkningar för eller emot den enskilde i kraft av offentligrättsliga regler och inte på grund av avtal 32 Se 7 kap. 2 § första stycket 1, 2 och 4 IL. Överväganden och förslag SOU 2016:76 eller i övrigt regler av privaträttslig natur. Ett på författning grundat statligt eller kommunalt monopol på något visst slag av tjänst, medför således inte i sig att det är fråga om myndighets- utövning. Detsamma gäller även om myndighet eller kommun i en författning direkt ålagts att bedriva en viss form av verksamhet. Det avgörande är i stället förhållandet mellan å ena sidan myndig- heten eller kommunen och å andra sidan den enskilde.33 Med detta sagt kan det således inträffa att offentliga aktörer i egenskap av beskattningsbara personer är mervärdesskattskyldiga för mervärdesskattepliktig omsättning av tjänster inom landet.34 Vissa offentliga aktörer kan vara inte mervärdesskattskyldiga för omsättning av finansiella tjänster av den anledningen att omsätt- ningen har undantagits från mervärdesskatteplikt enligt 9 eller 10 § ML. I det här sammanhanget finns inte någon cipiell anledning att behandla offentliga aktörer annorlunda än andra aktörer (jfr avsnitt 6.3.1). Med hänsyn till att skatt- skyldigheten till finansiell verksamhetsskatt i första hand knutits till aktörer som inte är mervärdesskattskyldiga för omsättning av finansiella tjänster av den anledningen att omsättningen har undantagits från mervärdesskatteplikt enligt 3 kap. 9 eller 10 § ML, avses alltså även offentliga aktörer – i avsaknad av ytterligare begränsning – vara skattskyldiga till verksamhetsskatten. Som utredning konstaterat saknas emellertid skäl att låta skattskyldigheten omfatta riksbank, som ansvarar för landets penningpolitik.35 Det är en statlig myndighet med sär- präglad verksamhet, som inte är inkomstskattskyldig och som inte står under tillsyn36 samt vars verksamhet med omsättning av finansiella tjänster för vilken mervärdesskatt- skyldighet inte föreligger av den anledningen att omsättningen har undantagits från mervärdesskatteplikt enligt 3 kap. 9 eller 10 § ML inte kan anses konkurrera med någon annan aktör (jfr av- snitt 7.2.5). Mot denna bakgrund bedömer utredningen att riksbank bör undantas från skattskyldighet. 1989/90:111 s. 209. 34Se dock lagen (2005:807) om ersättning för viss mervärdesskatt för kommuner, landsting, kommunalförbund och samordningsförbund samt 8 kap. 8 § ML och förordning (2002:831) om myndigheters rätt till kompensation för ingående mervärdesskatt. 35Jfr SOU 1990:46 s. 235. 36Se 2 kap. 5 § lagen om värdepappersmarknaden. Se även 1 kap. 1 § lagen om bank- och finansieringsrörelse. kontoret, som är statens centrala finansförvaltning, uppgivit framgår att kontoret inte har omsättning av finansiella tjänster som har undantagits från mervärdesskatteplikt. Även av vad Kammar- kollegiet, som har till uppgift att tillhandahålla service inom det statliga området vad avser exempelvis kapitalförvaltning, risk- hantering och administration, fastställande av resegarantier samt förvaltning av Allmänna arvsfondens kapital, uppgivit framgår att kollegiet inte har omsättning av finansiella tjänster som har undantagits från mervärdesskatteplikt. Med hänsyn härtill bedömer utredningen att det saknas skäl att uttryckligen undanta Riksgälds- kontoret och Kammarkollegiet från skattskyldighet. Det har inte heller kommit fram skäl att undanta någon annan offentlig aktör från skattskyldighet. Sammanfattningsvis är riksbank den enda offentliga aktör som bör undantas från skattskyldighet. Aktörer med i viss omfattning mervärdesskattskyldig verksamhet utredning föreslog frikallelse från skattskyldighet för den som var mervärdesskattskyldig för av verk- samhetens sammanlagda omsättning. I den delen resonerade den utredningen på följande sätt. Det huvudsakliga motivet för att införa en särskild skatt i den finansiella sektorn är att de tjänster som tillhandahålls av företagen på denna sektor är undantagna från mervärdeskatteplikt. Det kan mot den bakgrunden riktas kritik mot att låta den nya skatten träffa företag till den del man tillhandahåller mervärdeskattepliktiga varor eller tjänster. Man kan i sådant fall hävda att företaget dubbelbeskattas. I princip borde därför den särskilda skatten baseras endast på den del av vinsten och lönekostnaderna som kan hänföras till icke mer- värdeskattepliktig verksamhet. En sådan ordning förutsätter emellertid att den mervärdeskattepliktiga verksamheten på ett tillfredsställande sätt särredovisas från den icke mervärdeskattepliktiga. Även om så vore fallet torde emellertid besvärliga gränsdragningsproblem bl.a. avseende olika kostnaders fördelning på den ena eller andra verksam- heten uppkomma. Utredningen menar därför att man bör tillämpa en schablon som, som den medför administrativa fördelar, tar en rimlig hänsyn till de dubbelbeskattningseffekter som här berörts. Schablo- nen innebär att de företag som enligt huvudregeln omfattas av skatt- skyldigheten för den särskilda skatten men som är skattskyldiga enligt ML för mer än en viss del av sin sammanlagda omsättning skall vara frikallade från skattskyldighet för den särskilda skatten. I de fall den mervärdeskattepliktiga delen av omsättningen är av mindre storlek skall företaget således vara skattskyldigt för den särskilda skatten och denna skall därvid baseras på företagets vinst och lönekostnader i sin helhet. Utredningen har övervägt hur stor den mervärdeskattepliktiga andelen av ett företags sammanlagda omsättning skall vara för att företaget skall frikallas från skattskyldighet för den särskilda skatten. Ett alltför lågt ställt krav i detta hänseende skulle medföra att ett betydande antal företag som tillhandahåller från mervärdeskatteplikt undantagna finan- siella tjänster och försäkringstjänster blev frikallade från skatt- skyldigheten. Detta kan sägas motverka syftet med den föreslagna beskattningen, nämligen att i någon mån utjämna de skattemässiga skillnader som följer av att viss konsumtion omfattas av mervärdes- katten medan annan konsumtion inte gör det. Med hänsyn härtill, samt också här med beaktande av den relativt låga skattesats som utredningen avser att föreslå, bör därför den mervärdeskattepliktiga andelen av den sammanlagda omsättningen vara betydande för att ett företag skall undgå den särskilda beskattningen. Utredningen föreslår att den skall uppgå till av den sammanlagda omsättningen. [Kursivering tillagd, utredningens anm.]37 Eftersom den finansiella verksamhetsskatten ska minska skatte- fördelen av mervärdesskatteundantaget, bör verksamhetsskatten utformas så att den med godtagbar precision kan leda till att detta ändamål uppnås. Till skillnad års utredning anser utred- ningen att det för att tillförsäkra det, liksom av likformighets- och neutralitetsskäl, är nödvändigt med en möjlighet att ta hänsyn till förekomsten av blandad verksamhet vid bestämningen av beskatt- ningsunderlaget. I annat fall kan det, utifrån ändamålet med den finansiella verksamhetsskatten, uppstå situationer med orättfärdig utebliven beskattning och orättfärdig dubbelbeskattning. Enligt ut- redningens mening kan skattefördelen av mervärdesskatteundantaget inte minskas med godtagbar precision genom att använda en schablon redan vid bestämningen av skattskyldigheten. I stället måste det säkerställas genom en möjlighet att beakta förekomsten av blandad verksamhet vid bestämningen av beskattningsunderlaget. Det är alltså utredningens bedömning att skattskyldigheten inte bör begränsas i förhållande till någon schabloniserad andel mervärdesskattskyldig respektive inte mervärdesskattskyldig omsättning i verksamheten, utan att det i stället måste finnas en möjlighet att ta hänsyn till före- komsten av blandad verksamhet vid bestämningen av beskattnings- underlaget (se nedan under . 37 SOU 1990:46 s. 243 f. Aktörer som är begränsat inkomstskattskyldiga utredning föreslog att de begränsat inkomstskattskyldiga juridiska personerna som räknades upp i dåvarande 7 § 4 mom. den numera upphävda lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, som motsvaras av 7 kap. 16–17 § inkomstskattelagen (1999:1229), IL,38 skulle frikallas från skattskyldighet, för att den särskilda skatten inte skulle bli alltför administrativt krånglig och i övrigt av mot- svarande skäl som låg till grund för den begränsade inkomstskatt- skyldigheten.39 Utredningen är dock inte beredd att föreslå att dessa juridiska personer, eller de andra begränsat inkomstskatt- skyldiga juridiska personerna som räknas upp i 7 kap. 15 § IL,40 undantas från skattskyldighet. I den mån de inte har verksamhet som inte medför mervärdesskattskyldighet för omsättning av finansiella tjänster av den anledningen att omsättningen har 38Akademier, allmänna undervisningsverk, studentkårer vid statliga universitet och hög- skolor som avses i 4 kap. 8 § högskolelagen (1992:1434) och nationer vid eller som avses i 4 kap. 15 § högskolelagen samt samarbetsorgan för sådana sammanslutningar med ändamål att sköta de uppgifter som sammanslutningarna enligt högskolelagen eller föreskrift som meddelats med stöd av högskolelagen ansvarar för, regionala utvecklingsbolag som med stöd av 1 § lagen (1994:77) om beslutanderätt för regionala utvecklingsbolag fått rätt att pröva frågor om stöd till näringsidkare samt moderbolag till sådana utvecklingsbolag, arbetslöshetskassor, personalstiftelser som avses i lagen om tryggande av pensionsutfästelse m.m. och vars ändamål uteslutande är att lämna understöd vid arbetslöshet, sjukdom, olycksfall eller utbildning, stiftelser som bildats enligt avtal mellan organisationer av arbetsgivare och arbetstagare med ändamål att lämna avgångs- ersättning till arbetstagare som blivit arbetslösa eller att främja åtgärder till förmån för arbetstagare som blivit eller löper risk att bli arbetslösa eller att lämna understöd vid utbildning eller att lämna permitteringslöneersättning, och bolag eller andra juridiska personer som uteslutande har till uppgift att lämna permitteringslöneersättning, samt Aktiebolaget och dess helägda dotterbolag som bara bedriver spelverksamhet, Aktiebolaget och Galopp, , så länge kontorets vinstmedel används till allmänt nyttiga ändamål och utdelning inte lämnas till delägarna, , Stiftelsen, Stiftelsen , Stiftelsen , Stiftelsen Industrifonden, Stiftelsen Konung 50- årsfond, Stiftelsen , Stiftelsen minnesfond för internationell förståelse och gemensam säkerhet, Stiftelsen Produktionstekniskt centrum i för tekoindustrin – PROTEKO, Stiftelsen bibelfond, Stiftelsen , Stiftelsen Nationaldag, Stiftelsen internationella stipendie- fond till statsminister minne, Stiftelsen , stiftelse för rikskyrklig verksamhet, , , , och , så länge dess vinstmedel används till allmänt nyttiga ändamål och utdelning inte lämnas till medlemmarna. 39SOU 1990:46 s. 240 f. 40Sådana domkyrkor, lokalkyrkor eller dylikt som hör till , i deras egenskap av ägare till vissa tillgångar som är avsedda för verksamhet, sjuk- vårdsinrättningar som inte bedrivs i vinstsyfte, barmhärtighetsinrättningar, och hushåll- ningssällskap med stadgar som har fastställts av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämt. undantagits från mervärdesskatteplikt enligt 3 kap. 9 eller 10 § ML och som medför avgiftsskyldighet till socialavgifter, vilket de vanligtvis inte har, är de nämligen redan på den grunden inte skattskyldiga. För det fall de däremot har sådan verksamhet finns det enligt utredningens mening inte några principiella skäl att anföra mot att de, liksom övriga, omfattas av skattskyldighet. Tidpunkten för skattskyldighetens inträde Av 1 kap. 3–5 a §§ ML framgår när mervärdesskattskyldigheten inträder, vilket som huvudregel är när varan har levererats eller tjänsten har tillhandahållits eller när varan eller tjänsten har tagits i anspråk genom uttag. Tidpunkten för skattskyldighetens inträde avgör vilka beskattningsregler som gäller. De beskattningsregler som gällde för skattskyldighetens inträde ska normalt tillämpas. Detta har betydelse exempelvis vid lagändringar. Enligt utredningens bedömning följer det av att en förutsättning för skattskyldighet är omsättning av finansiella tjänster för vilken mervärdesskattskyldighet inte föreligger av den anledningen att omsättningen har undantagits från mervärdesskatteplikt enligt 3 kap. 9 eller 10 § ML, att skattskyldigheten inträder som i ML, d.v.s. som huvudregel när tjänsten har till- handahållits eller har tagits i anspråk genom uttag, förutsatt att den andra förutsättningen för skattskyldighet – verksamhet som med- för avgiftsskyldighet till socialavgifter – är uppfylld . Åskådliggörande av bestämningen av skattskyldigheten Skattskyldig bör vara den som inte är mervärdesskattskyldig för omsättning av finansiella tjänster av den anledningen att om- sättningen har undantagits från mervärdesskatteplikt enligt 3 kap. 9 eller 10 § ML, och som har verksamhet som medför avgifts- skyldighet till socialavgifter. Från denna skattskyldighet bör endast undantas riksbank. Bestämningen av skattskyldigheten kan åskådliggöras på följande sätt. Föreligger någon sådan omsättning inom landet av finansiella tjänster som avses i 3 kap. 9 eller 10 § ML och görs av en beskattningsbar person i denna egenskap? Är den enda anledningen till att omsättningen inte föranleder mervärdesskattskyldighet, jfr 1 kap. 1 och 2 §§ ML, att Skattskyldighet föreligger inte. från mervärdesskatteplikt enligt 3 kap. 9 eller 10 § ML? medför avgiftsskyldighet till Skattskyldighet föreligger inte. Skattskyldighet föreligger, med Skattskyldighet föreligger inte. undantag för riksbank. Bedömning: En finansiell aktivitetsskatt bör som utgångspunkt baseras på lönekostnader och vinst, som motsvarar det mervärde som inte mervärdesbeskattas. Av praktiska skäl ligger det närmast till hands att definiera vinst som det inkomstskatte- rättsliga överskottet i inkomstslaget näringsverksamhet. Vissa skattskyldiga redovisar emellertid inte sådan vinst, varför deras beskattningsunderlag endast kan utgöras av lönekostnader, som motsvarar mervärdet sämre. Skatten skulle då behöva tas ut av olika skattskyldiga på olika beskattningsunderlag och därmed också med olika skattesats. Det kan riskera att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss pro- duktion i strid med . En skatt på vinst kan också skapa svårhanterliga incitament att kringgå den delen av skatten. Det är därför olämpligt att inkludera vinst i beskatt- ningsunderlaget. En finansiell aktivitetsskatt kan i stället modifieras så att beskattningsunderlaget baseras på enbart lönekostnader. Ett sådant beskattningsunderlag gäller lika för alla utan åtskillnad, men leder till en försämrad verksamhetsintern neutra- litet mellan produktionsfaktorerna arbete och kapital. Detta snävare beskattningsunderlag är ändå lämpligare än ett bredare beskattningsunderlag som även inkluderar vinst. Förslag: Beskattningsunderlaget bör utgöras av den skatt- skyldiges under beskattningsåret sammanräknade lönekostna- der. Om den skattskyldige visar att endast en del av löne- kostnaderna ska anses hänförlig till omsättning av tjänster för vilken mervärdesskattskyldighet inte föreligger av den anled- ningen att omsättningen har undantagits från skatteplikt enligt 3 kap. 9 eller 10 § mervärdesskattelagen (1994:200), bör beskatt- ningsunderlaget i stället få bestämmas genom uppdelning efter skälig grund. Med lönekostnader bör avses de avgiftsunderlag för social- avgifter som förekommer i verksamheten. För den som är avgiftsskyldig enligt 2 eller 3 kap. socialavgiftslagen (2000:980) avses den skattskyldiges avgiftsunderlag enligt samma lag. SOU 2016:76 Överväganden och förslag handelsbolag som har delägare som är avgiftsskyldig enligt 3 kap. socialavgiftslagen för handelsbolagets verksamhet avses även delägarnas avgiftsunderlag enligt samma lag för handels- bolagets verksamhet. För mervärdesskattegrupp som har grupp- medlem som är avgiftsskyldig enligt 2 eller 3 kap. socialav- giftslagen eller har gruppmedlem som är handelsbolag som har delägare som är avgiftsskyldig enligt 3 kap. socialavgiftslagen avses gruppmedlemmarnas och delägarnas, såvitt avser handels- bolagets verksamhet, avgiftsunderlag enligt samma lag. Den finansiella verksamhetsskatten bör utformas som en finansiell aktivitetsskatt (jfr FAT1) (se avsnitt 7.2.2). Beskattningsunderlaget för en sådan skatt bör i princip – för att komma så nära som möjligt en motsvarighet till det mervärde som inte mervärdesbeskattas – baseras på summan av den skattskyldiges ersättningar till anställda (”lönekostnader”) och vinst efter bruttoinvesteringar men utan avdrag för finansiella kostnader (”vinst”) (se avsnitt 6.1.3). Utred- ningen kommer därför i första hand att pröva om beskattnings- underlaget bör baseras på både lönekostnader och vinst. Flera länder har en modifierad form av finansiell aktivitetsskatt som enbart baseras på lönekostnader (se avsnitt 6.3). Denna modifiering tycks vara ett resultat av strävan att undvika komplexa regelverk och/eller omfattande administration. För del tycks det också vara ett resultat av att lönekostnader tillräckligt väl anses motsvara mervärdet (se avsnitt 6.3.1).41 Om det är nödvändigt kommer utredningen därför i andra hand att pröva om beskattningsunderlaget bör baseras på enbart lönekostnader. Oavsett om beskattningsunderlaget bör baseras på både lönekostnader och vinst eller enbart lönekostnader måste dessa begrepp definieras. De bör enligt utredningens mening knytas till befintliga begrepp och definitioner i förefintliga regelverk. Det är inte lämpligt att införa helt nya begrepp och definitioner som inte förekommer i skatte- och avgiftssystemet. På ett så komplicerat och mångfacetterat område som det finansiella kan det nämligen möta betydande tillämpnings- och tolkningssvårigheter samt medföra omfattande administrativa bördor för såväl skattskyldiga 41 Jfr SOU 1990:46 s. 225 f. som det allmänna. Det lämpligaste är alltså att söka finna befintliga begrepp och definitioner som kan motsvara lönekostnader och vinst. Även utredning gjorde den bedömningen (se avsnitt 6.2.2),42 men den lagstiftning som den utredningen hämtade definitionerna från har numera upphävs. Definitionerna får därför sökas i andra författningskomplex. Hur bör lönekostnader definieras? Lönekostnader bör definieras med utgångspunkt i lönekostnads- komponenten i en finansiell aktivitetsskatt. För att kostnader för arbete ska behandlas likvärdigt är det lämpligast med en vid defini- tion av lönekostnader. Lönekostnader bör därför definieras som avgiftsunderlag för socialavgifter, d.v.s. avgiftsunderlag för arbets- givaravgifter och avgiftsunderlag för egenavgifter. Lönekostnadskomponenten i en finansiell aktivitetsskatt Lönekostnadskomponenten i en finansiell aktivitetsskatt bör som utgångspunkt baseras på ersättning till anställda i verksamheten. All verksamhet som avser omsättning av finansiella tjänster som har undantagits från mervärdesskatteplikt bedrivs emellertid inte med anställda. Sådan verksamhet kan även bedrivas av enskilda näringsidkare och handelsbolag utan anställda. I sådana verk- samheter förekommer inte någon ersättning till anställda. För att inte gynna näringsverksamhet som bedrivs i sådan form framför näringsverksamhet som bedrivs i annan form, exempelvis i aktie- bolag, är det enligt utredningens bedömning nödvändigt med en bred definition av lönekostnader som även inkluderar inkomst av eget arbete i verksamheten. I annat fall kan konkurrensen riskera att snedvridas genom att gynna dessa företagskategorier i strid med (se avsnitt 7.2.5). Enligt utredningens mening måste definitionen av lönekostnader därför omfatta såväl ersättning till anställda som inkomst av eget arbete i verksamheten. 42 SOU 1990:46 s. 245 ff. Avgiftsunderlagen för socialavgifter består av avgiftsunderlag för arbetsgivaravgifter, som i huvudsak omfattar utgiven ersättning för arbete i , och avgiftsunderlag för egenavgifter, som i huvud- sak omfattar uppburen inkomst av arbete i . Arbetsgivaravgifter ska som huvudregel betalas på avgiftspliktig ersättning för arbete i , och arbete i utlandet till en person som när arbetet utförs omfattas av svensk socialförsäkring enligt unionsrätten inom EU eller Europeiska ekonomiska samarbets- området (EES) eller enligt avtal med andra stater.43 och 44 Med arbete i , vilket har samma betydelse som i 6 kap. 2–5 §§ social- försäkringsbalken, avses förvärvsarbete i verksamhet här i landet.45 I första hand avses förvärvsarbete som rent fysiskt utförs i , oberoende av varaktighet och oberoende av den förvärvsarbetandes medborgarskap och bosättning.46 Om en fysisk person som bedriver näringsverksamhet har sådant fast driftställe i som avses i 2 kap. 29 § IL ska verksamhet hänförlig dit, alltså även verk- samhet som bedrivs utomlands, anses bedriven här i landet.47 Med arbete i utlandet avses annat förvärvsarbete än arbete i Sverige.48 Det är som huvudregel den som utger den avgiftspliktiga ersättningen som ska betala arbetsgivaravgifterna (avgiftsskyldig).49 Avgiftsunderlaget för arbetsgivaravgifter är summan av de avgiftspliktiga ersättningar som den avgiftsskyldige har utgett en Avgiftspliktiga ersättningar är löner, arvoden, förmåner och an- dra ersättningar för arbete.51 Detsamma gäller annat som utges med 432 kap. 4 § . Från huvudregeln föreskrivs vissa undantag i 2 kap. 5–9 §§ . 44I motsatt situation, d.v.s. att någon som arbetar i inte omfattas av utan av någon annan stats lagstiftning om social trygghet enligt unionsrätten eller enligt avtal med andra stater, har inte rätt att ta ut socialavgifter på ersättningen, jfr 1 kap. 3 § . 451 kap. 6 § första stycket . För arbete på fartyg, utsända och diplomater förskrivs vissa undantag härifrån i 1 kap. 7–9 §§ . 1998/99:119 s. 102 ff. 471 kap. 6 § andra stycket . 481 kap. 10 § .