sou · H3B321 · 2016-01-01 00:00:00 — Bakom utvecklingen ligger bl.a. en kraftigt minskad barnadödlighet, bättre hälso- och sjukvård, bättre bostäder och mat, bättre och säkrare arbeten. Ökningen beräknas enligt prognoserna att fortsätta. Denna utveckling, att de flesta lever sin fulla livslängd, är en av välfärds- statens största framgångar.10 Välfärdstjänsterna har i hög grad bidragit till detta. Därför kan det uppfattas paradoxalt att utvecklingen också kan betraktas som 7Oskarsson, (2013). 8Sifo (2014). 9Försäkringskassan (2013c). Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv ett hot mot den framtida finansieringen av välfärdstjänsterna. Väl- färdstjänsterna blir också relativt dyrare att producera än andra tjänster eftersom möjligheten att öka produktiviteten i dessa tjänster är begränsad. Människor blir också mer vårdkrävande när de blir äldre. Vård för de äldsta är dessutom dyrare vilket gör att kostnaderna ökar. Efterfrågan på välfärdstjänster ökar när standarden i samhället ökar, att tillhandahålla tjänster på en nivå som tillfredsställer ”de flestas” behov innebär att denna nivå höjs. Två faktorer som samvarierar med människors livslängd är utbild- ningsnivå och kön. Skillnaderna i livslängd mellan personer med kort och lång utbildning är omkring . har kvinnor kvar att leva och män , dvs. könsskillnaden är och alltså mindre än skillnaderna mellan olika utbildningsnivåer. Det bör poängteras att de respektive utbildningsgruppernas storlek och sammansättning har förändrats kraftigt och att allt större del av befolkningen återfinns i grupper med högre utbildning än grundskola. Det är troligt att de som har endast förgymnasial utbildning utgör en socialt mer utsatt grupp än de med endast förgymnasial utbildning . Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv Diagram 3.5 Utvecklingen av livslängd mellan grupper med olika utbildning. Förväntad återstående medellivslängd fördelat efter högsta fullföljda utbildning. Kvinnor och män, perioden 2011 Källa: SCB. 3.4.2Utvecklingen av självskattad hälsa Befolkningens hälsoläge har förbättrats påtagligt. Det visar alla indikatorer, som dödlighet, statistik över sjuklighet och självrap- porterad hälsa. Det finns dock klara indikationer på en växande hälsoklyfta. Hälsan förbättras snabbare för grupper med en hög utbildningsnivå och personer med en hög ekonomisk standard än för lågutbildade och socialt svaga grupper. Befolkningens självskattade hälsa har följts i SCB:s undersökningar om levnadsförhållanden (ULF-undersökningarna). Nivåerna på självskattat gott hälsotillstånd skiljer sig åt mellan olika utbildningsgrupper. Den självskattade hälsan minskar bland kvinnor med endast grundskola (se diagram 3.6). Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv Diagram 3.6 Andelen (procent) som uppger gott hälsotillstånd i olika utbildningsgrupper. Kvinnor och män 30 , perioden 2011 Källa: SCB. 3.4.3Dödlighet och dödsorsaker förändras Dödlighet och dödsorsakerna speglar i allmänhet ett samhälles väl- stånd och kan förändras kraftigt . I har de allra flesta som dör uppnått en hög ålder och de vanligaste döds- orsakerna är hjärt- och kärlsjukdomar och cancer. Dödligheten minskar både bland kvinnor och bland män, men minskningen går snabbare bland män. Den enskilt största orsaken till den minskade dödligheten är att dödlighet i hjärt- och kärlsjukdomar minskat. Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv Diagram 3.7 Dödlighet i olika dödsorsaker, kvinnor och män 1991 2011 Antal döda per 100 000 efter dödsorsak och år. Kvinnor och män, alla åldrar, perioden 2011. *Dödlighet och förekomst av sjukdomar beror i hög grad på åldern. När man vill jämföra sjuklighet eller dödlighet mellan grupper behöver man därför ta hänsyn till eventuella skillnader i ålder mellan grupperna. Källa: SCB. Utvecklingen visar att generellt sett har en god arbetsmiljö i en internationell jämförelse. analyserar regelbundet arbetsmiljön genom undersökningar om arbetsmiljöfaktorer och arbetsorsakade besvär. Statistiken ger inte någon entydig bild av utvecklingstendensen i . Somliga indikatorer pekar på vissa försämringar i arbetsmiljön, andra på förbättringar. Den senaste undersökningen pekar på en viss ökning av arbetsorsakade besvär . Ökningen är större för kvinnor än för män och den vanligaste orsaken till besvären är stress eller andra psykiska påfrestningar(se diagram 3.8).11 11Arbetsmiljöverket (2014a). Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv Diagram 3.8 Andel sysselsatta kvinnor och män med arbetsorsakade besvär till följd av fysisk belastning respektive stress eller andra psykiska orsaker, procent *) Inga undersökningar gjordes dessa år. Likaså har andelen kvinnor och män som varit sjukfrånvarande mellan och , enligt egen bedömning på grund av arbetsorsakade besvär, ökat då denna frånvaro var som lägst. Längre frånvaro ökar också.12 Kvinnor som arbetar inom pro- 12Arbetsmiljöverket (2014a). Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv cess- och maskinoperatörsarbete, transportarbete m.m. hade högst sjukfrånvaro som följd av arbetsorsakade besvär, följt av lärararbete som kräver kortare högskoleutbildning. Bland män hade smeder, verktygsmakare m.fl., följt av grundskollärare och anläggnings- arbetare högst sjukfrånvaro på grund av arbetsorsakade besvär. I den senaste Arbetsmiljöundersökningen redovisar Arbets- miljöverket utvecklingen över en längre tidsperiod för vissa arbets- miljöfaktorer. Statistiken visar att andelen sysselsatta som uppger att de har alldeles för mycket att göra ökade kraftigt under 1990- talet, för att därefter åter minska. Arbetsbelastningen är oförändrad för kvinnor men minskade för män . Andelen sysselsatta som lyfter åt gången har minskat . Diagram 3.9 Andel sysselsatta män och kvinnor som upplever att de har alldeles för mycket att göra. 1989 2013, procent Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv Diagram 3.10 Andel sysselsatta kvinnor och män som lyfter åt gången 1995 2013, procent ökade andelen som har svårt att sova på grund av tankar på arbetet kraftigt, för både män och kvinnor. Ökningen var starkast . är det van- ligare bland kvinnor än bland män att ha problem med sömnen på grund av tankar på arbetet. Mäns sömnproblem minskade . För kvinnor har andelen med dessa problem ökat kraftigt och har nått den högsta andelen sedan undersökningarna inleddes. Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv Diagram 3.11 Andel sysselsatta kvinnor och män som har svårt att sova på grund av tankar på jobbet. Det gängse sättet att beskriva den demografiska utmaningen är att beräkna den s.k. försörjningskvoten. En vanlig demografisk för- sörjningskvot är summan av antal personer 0–och antal personer 65 + (dvs. de som normalt inte förvärvsarbetar) dividerat med antal personer 20–(dvs. de som antas förvärvsarbeta) och därefter multiplicerat med hundra.13 13SCB (2014b). Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv Diagram 3.12 Försörjningskvot 1960 2013 och prognos 2014 2060 Källa: SCB. Försörjningskvoten är 71 personer per 100 i de för- värvsaktiva åldrarna 20–(se diagram 3.12). Enligt SCB:s prognoser väntas antalet öka till över 90 personer per 100 i yrkes- aktiv ålder . Detta kan förenklat uttryckas som att 100 per- soner skulle behöva försörja 92 unga och gamla. Annorlunda uttryckt, beräknas en person behöva försörja både sig själv och nästan ytterligare en person (0,92). Försämringen av försörjningskvoten kan tyckas liten men den har en stor betydelse för finansieringen av välfärden. Om man exempelvis får en lönesänkning (0,71/0,92) är det en stor inkomstminskning. Det är emellertid inte helt rättvisande att bedöma den ökade försörjningskvoten på detta sätt. I takt med att produktiviteten ökar får den arbetande delen av befolkningen också högre disponibel inkomst jämfört med tidigare generationer. Demografiska försörjningskvoter är relativt stelbenta och under- skattar de utmaningar samhället står inför. I en försörjningskvot bortses från att inte alla i förvärvsaktiv ålder arbetar och att en del som är fortsätter att arbeta. Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv ändras över tiden och demografiska försörjningskvoter kan således ge upphov till vilseledande slutsatser. Det är mer relevant att beräkna en ”ekonomisk försörjnings- kvot” som visar över tiden hur många icke sysselsatta respektive som framöver ska försörjas av dem som är sysselsatta. 2010 fanns det 75 icke-sysselsatta (dvs. inklusive pensionärer) per 100 sysselsatta. Bara hälften av dessa utgörs av gruppen . De övriga är studerande, personer med sjuk- eller aktivitetsersättning, personer med pension (allmän pension, tjänstepension, avgångsvederlag, hemarbet- ande m.fl.). Sjukskrivna som har kvar sin anställning räknas som sysselsatta. Om antalet sysselsatta fortsätter att växa i takt med befolk- ningen i åldern 15–kommer det , när ”40-talist- puckeln” börjat ebba ut, att finnas 89 icke-sysselsatta per 100 sysselsatta (diagram 3.13). Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv Diagram 3.13 Antal ej sysselsatta personer och personer per 100 sysselsatta Alt. 1 Antalet sysselsatta antas förändras i samma takt som befolkningen 15–. Antalet sysselsatta i relation till befolkningen 15–antas minska i samma takt som –2010, dvs. Källor: SCB, arbetskraftsundersökningar (), befolkningsstatistik och befolkning sprognos 2011. För att eliminera ökningen i försörjningsbördan behöver sysselsättningen öka med 500 000 personer, dvs. Befolkningen måste förlänga sitt arbetsliv med i genom- snitt , givet oförändrad ålder vid debuten på arbetsmark- naden.14 Risken att utvecklingen går åt motsatt håll är dock inte obetyd- lig, dvs. att sysselsättningsgraden fortsätter att minska (sysselsatta i relation till åldersgruppen 15–). Om sysselsättningsgraden framöver minskar i samma takt som –2010 kommer det om att finnas 100 icke-sysselsatta i åldern och däröver inklusive pensionärer per 100 sysselsatta. Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv noteras att ökade sysselsättningsgraden som följd av att kvinnornas inträde på arbetsmarknaden fullbordades. har kvinnors och mäns sysselsättningsgrader utvecklats i stort sett parallellt. Tar man 1990 som utgångspunkt för kalkylen blir ökningen av icke-sysselsatta per sysselsatt ännu kraftigare. Kommuner och Landsting har beräknat att 420 000 hel- årsarbetare behöver anställas inom sektorn för att möta beräknade pensionsavgångar och efterfrågan på skatte- finansierade välfärdstjänster.15 Den demografiska försörjningskvoten beräknas öka i hela landet, men från helt olika nivåer i olika delar av landet. Om kommunerna delas in i olika grupper beräknas försörjningskvoten öka i alla kom- mungrupper . Skillnaderna mellan storstäder och gles- bygd har ökat successivt och de beräknas dess- utom bli ännu något större . Beräknat med ekonomisk försörjningskvot blir skillnaden mellan glesbygdskommuner och storstäder betydligt större, jämfört med en åldersbaserad kvot.16 15SKL (2011). Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv 3.4.7En uthållig finansiering av välfärden De demografiska förändringarna och uppskjutna inträden i respek- tive tidigarelagda utträden från arbetslivet leder till att välfärdspo- litiken står inför stora utmaningar. kommer de offentliga finanserna att bli allt mer ansträngda. De stora kul- larna födda närmar sig då den vårdkrävande åldern som stora kullar födda börjar gå i pension. Befolkningen i arbetsför ålder ökar däremot knappast alls. Det innebär att ett finansieringsgap uppstår. Finansieringen har under tidigare decennier tillgodosetts genom skattehöjningar och ökat arbetskraftsutbud. Skattefinansieringen av välfärdsinsatserna är uppbyggd på att de som förvärvsarbetar inte är för få i förhållande till den övriga befolkningen. En generös välfärdsstat kräver ett högt arbetskraftsdeltagande. Förbättrad lev- nadsstandard leder också till ökad efterfrågan på fritid (semester, förkortad arbetstid, tidigare pensionering), som i sin tur leder till att skatteunderlaget och skatteintäkterna minskar. I en globaliserad värld är det dessutom mer kostsamt att höja skatterna. Sammantaget leder utvecklingen till ett ökat tryck på de offent- liga utgifterna. Om utgifterna inte tillåts öka kommer det att upp- stå en växande klyfta mellan å ena sidan nivån och innehållet i till- gängliga välfärdstjänster och å andra sidan efterfrågan. En effekt av denna utveckling är att det blivit allt vanligare med kompletterande försäkringar vid sjukdom och arbetslöshet i takt med att ersätt- ningstaken i de offentliga försäkringarna inte höjts i takt med inkomsterna. Det befintliga försäkringsskyddet speglar den efter- frågan som finns hos medborgarna, tillgodosedd genom dels stat- ligt förvaltade, dels kollektivavtalade och dels privata/medlems- försäkringar. Hållbarheten i välfärdens finansiering undersöks återkommande av bl.a. Långtidsutredningar, , olika intresse- organisationer, forskare m.fl. Metoder och antaganden varierar något men resultaten är snarlika. Kommuner och Lands- ting (SKL) beräknade 2010 att finansieringsgapet motsvarande att skatten höjdes med fram till 2035.17 Med hänsyn till de demografiska förändringarna tillsammans med en ökad ambitions- 17SKL (2010). Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv nivå skulle hälso- och sjukvårdens andel av BNP öka från nuvar- ande nivå på till , vilket mot- svarar ytterligare ca penningvärde.18 beräknade 2012 att samma försörjnings- börda som 2030 skulle kräva 600 000 fler sysselsatta. Räkneexempel har visat att om konsumtionen av välfärdstjänster ska öka i åtminstone samma takt som BNP behövs tillföras välfärdstjänsterna, vilket är mer än utgifterna för hela försvaret, den högre utbildningen och forsk- ningen samt biståndet.19 3.5Stora förändringar på arbetsmarknaden Arbetsmarknaden förändras ständigt. Gamla arbeten försvinner och nya skapas, krav och efterfrågan ändras, arbetskraftens utbud och sammansättning förnyas, ekonomiska kriser och konjunktur- nedgångar kommer och går, anställningsförhållanden och rörlighet ändras osv. Utvecklingen bestäms av en rad faktorer, nationella och internationella, som handel, finanspolitik, konkurrens och struk- turomvandling, arbetsmarknadens institutioner och deras funktion, lönebildning, lönespridning, anställningsskydd, utformningen av skatter socialförsäkringar, bidrag, pensioner m.m. Sysselsättnings- graden, antalet sysselsatta i relation till befolkningen i arbetsför ålder, har stor betydelse för den långsiktiga produktionspotentialen i ekonomin, för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet och för inkomstfördelningen i ekonomin. Utvecklingen för olika grup- per på arbetsmarknaden är avgörande för hur den ekonomiska tryggheten och drivkrafterna i sjukförsäkringen respektive arbets- löshetsförsäkringen fungerar i praktiken och vilka utmaningar som finns. i det långa perspektivet har sysselsättningen fördelat över olika sektorer i ekonomin förändrats kraftigt (diagram 3.14). Mycket få är sysselsatta i jordbruket. Antalet sysselsatta inom tillverkning och byggande har minskat betydligt sedan 1960- 18Socialdepartementet (2010). Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv Sysselsättningen inom tjänstesektorn (såväl privata som offentliga) har ökat kraftigt. Diagram 3.14 Antal sysselsatta i olika sektorer 1850 2000 Källa: , O & , L. (2007). Förändringarna på arbetsmarknaden är sammanlänkad med en omfattande urbanisering. flyttade ofta människor dit fabriker anlades och där bruksorter etablerades. Strukturrationaliseringar inom industrin har senare lett till att människor har flyttat från dessa orter, som dominerades av ensidigt näringsliv och dåliga förbindelser till större städer. Utvecklingen innebär också att försörjningskvoten varierar regionalt. Arbetskraften består av de som arbetar och de som strävar efter att arbeta. De som arbetar är sysselsatta och de som söker arbete eller väntar på ett arbete som ska påbörjas är arbetslösa. I gruppen arbetslösa ingår även heltidsstuderande som aktivt söker arbete och kan påbörja arbetet så snart de skulle få ett. Arbetskraftsdeltagandet, dvs. andelen av befolkningen som är sysselsatta eller arbetslösa, är jämförelsevis högt i . Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv snitt uppgick arbetskraftsdeltagandet i åldersgruppen 15–till . Den genomsnittliga nivån i EU är . Arbetskraftsdeltagandet sjönk under finanskrisen, vilket är van- ligt när konjunkturen försämras och sannolikheten att få ett arbete minskar. Arbetskraftsdeltagandet stiger normalt igen när kon- junkturen förbättras. Om arbetskraftsdeltagandet ligger kvar på en lägre nivå ökar dock risken för att människor permanent slås ut från arbetsmarknaden. Arbetskraftsdeltagandet började stiga igen 2009 och var 2013 något högre än 2006. Det är framför allt i de högre åldrarna som arbetskraftsdeltagandet har ökat.20 Under 1990-talskrisen sjönk arbetskraftsdeltagandet betydligt mer och fanns fortfarande inga tecken på en återhämt- ning i arbetskraftsdeltagandet. Delvis förklaras det av att det regul- jära utbildningssystemet expanderade i samband med den krisen. (2014). Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv Diagram 3.15 Arbetskraftsdeltagande och sysselsättningsgrad, procent Anm: Avser åldersgruppen 15–. Källa: SCB (2014a). De flesta som deltar i arbetskraften är eller blir sysselsatta. Därför bestäms sysselsättningsgraden på lång sikt framför allt av arbets- kraftens storlek. Det innebär att ett högt arbetskraftsdeltagande är en viktig del för att uppnå långsiktigt hög sysselsättning. Sysselsättningen föll kraftigt i samband med finanskrisen (dia- gram 3.15), den föll mer än arbetskraftsdeltagandet vilket är det- samma som att arbetslösheten ökade. började sysselsättningsgraden åter öka och jämfört med var den i det närmaste oförändrad. Sysselsättningsgraden har utvecklats sämre för de yngre åldrarna än för de äldre.21 Eftersom äldre, framför allt de , deltar i arbetskraften i betydligt mindre utsträckning än andra åldersgrupper leder en rela- tiv ökning av befolkningen i den här åldersgruppen, allt annat lika, till att arbetskraftsdeltagandet och sysselsättningsgraden sjunker. För att se hur sysselsättningsgraden hade utvecklats utan inverkan av förändringar i åldersstrukturen har i sin rapport beräknat utvecklingen av arbetskraftsdeltagande och sysselsättningsgrad kontrollerad för demografins inverkan från (2014). Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv 2006 och framåt. Förenklat innebär det att den demografiska för- delningen låses som den såg ut och arbetskraftsdeltagande och sysselsättningsgrad beräknas utifrån hur de påverkats av förändr- ingar inom de olika åldersgrupperna (se diagram 3.16). Diagram 3.16 Arbetskraftsdeltagande och sysselsättningsgrad justerad för demografisk utveckling, procent Anm: Avser årsmedeltal för åldersgruppen 15–. Sysselsättningsgrad och arbetskraftsdel- tagande justeras här för den demografiska utvecklingen genom att faktisk sysselsättningsgrad respektive arbetskraftsdeltagande beräknas för åldersgrupperna 15 –19, 20–24, 25–34, 35–44, 45–54, 55–64 och 65––2013. Befolkningssammansättningen hålls nivå och sysselsättningen respektive arbetskraften skrivs fram i varj e åldersgrupp. Den justerade sysselsättningsgraden och det justerade arbetskraftsdeltagandet visar därför utvecklingen rensat för demografiska förändringar i befolkningen. Efter korrigeringen visar arbetskraftsdeltagandet en större ökning , med , medan sysselsättnings- graden visar en ökning med drygt en procentenhet jämfört med den faktiska som i stort sett varit oförändrad . Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv Sysselsättningsgraden visar hur stor andel av befolkningen som är sysselsatt. bytte arbetskraftsundersökningarna () definition för att harmonisera statistiken med övrig EU-statistik. mäts sysselsättningsgraden i åldersgruppen 15–. Sysselsättningsgraden blir då betydligt lägre, men uppvisar ungefär samma variationsmönster som för åldersgruppen 16–. har sysselsättningsgraden minskat något. Det stora fallet inträffade dock under 1990- talskrisen. Utvecklingen förklaras av att befolkningstillväxten varit större än sysselsättningstillväxten. Diagram 3.17 Sysselsättningsgradens utveckling 2013, 16 och 15 , procent Källa: SCB, . Kvinnor har generellt sett en lägre sysselsättningsgrad än män. Såväl den inhemska krisen som den globala låg- konjunktur första årtionde innebar en större minskning av sysselsättningsgraden bland män än kvinnor. En förklaring till detta är att det framför allt var exportindustrin som stod för den minskade sysselsättningen vid båda nedgångarna och att männen är överrepresenterade bland de anställda i denna Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv Under 1990-talskrisen var sysselsättningsminskningen till en början större hos män än kvinnor, men mot slutet av krisen drabbade sysselsättningen framför allt kvinnor då neddragningar även gjordes i den offentliga sektorn. Sammantaget innebar det att sysselsättningsgraden minskade ungefär lika mycket bland kvinnor som män under 1990-talskrisen. Under finanskrisen och den efterföljande skuldkrisen minskade sysselsättningsgraden i procentuella termer mer för män än kvinnor. Liksom vid andra ekonomiska kriser var det framför allt unga människor som drabbades hårdast. Diagram 3.18 Sysselsättningsgradens utveckling för kvinnor och män 2001 2013, 15 , procent Källa: SCB, . Sysselsättningsgraden i internationell jämförelse Även om sysselsättningsgraden i sjunkit är den med internationella mått fortfarande relativt hög. Såväl som övriga nordiska länder har en högre sysselsättningsgrad än EU-genomsnittet. Den svenska utvecklingen av sysselsättningsgraden har emeller- tid gått i motsatt riktining mot EU-genomsnittet. Medan syssel- sättningsgraden minskat i första årtionde Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv har den genomsnittliga sysselsättningsgraden i EU ökat. Detta för- av att sysselsättningstillväxten i och övriga nordiska länder varit lägre än befolkningstillväxten, medan utvecklingen i EU som helhet varit den omvända. I ökade sysselsättnings- graden mellan 2001–2012 i åldergruppen 15–. För övriga nordiska länder och EU27 ökade sysselsättningen med . var befolkningstillväxten i , medan den i var och i EU27 . Sysselsättningsgradens utveckling efter finanskrisen har sett olika ut i EU och . I och de övriga nordiska länderna var nedgången i sysselsättningsgrad inledningsvis betydligt kraftig- are än i övriga . Sysselsättningsutvecklingen vände dock relativt snabbt i medan sysselsättningsgraden i EU som hel- het fortfarande inte ökat sedan krisen inleddes. Diagram 3.19 Sysselsättningsgraden i , och EU27, 2001 2013, procent Åren 2001–2002 avser EU-27. Källa: SCB, . Nya förutsättningar i samhälle och arbetsliv Sysselsättningsgraden för olika delgrupper Under 1990-talskrisen sjönk sysselsättningsgraden för samtliga åldersgrupper (diagram 3.20). Störst var dock nedgången för de yngre ålderskategorierna. För personer 16–mer än halverades sysselsättningsgraden . För personer i åldrarna 20–sjönk sysselsättningsgraden från till . En lik- nande nedgång återfinns även för personer mellan 25–, medan nedgången för de äldsta ålderskategorierna var betydligt lägre. Efter 1990-talskrisen har sysselsättningsgraden ökat i samtliga åldersgrupper. Det är endast i åldersgruppen 55–som syssel- sättningsgraden var högre än före 1990-talskrisen. Sedan bottennoteringen 1997 har sysselsättningsgraden i åldersgruppen 55–ökat med . Näst mest har sysselsätt- ningsgraden ökat i åldersgruppen 20–, med . I åldersgruppen 45–har sysselsättningsgraden ökat med , medan den minskat med för åldersgruppen 16–. Nya förutsättningar i samhälle och arbetslivSOU 2015:21 Diagram 3.20 Sysselsättningsgrad för olika åldersgrupper, 1987 2013, procent Källa: SCB, . Sysselsättningsgradens nivå samvarierar med utbildningens längd. Av diagram 3.21 framgår hur sysselsättningsgradens utvecklats för olika utbildningsgrupper. Bland personer med eftergymnasial utbildning var sysselsättningsgraden 2013. Mot- svarande siffra för grundskoleutbildade och gymnasieutbildade var .