sou · H4B339 · 2016-05-31 00:00:00 — Ytterst handlar det om att lära sig ett vetenskapligt förhållningssätt: att via kritisk reflektion utveckla sin analytiska förmåga. Forskningsanknytningens kärna handlar alltså ytterst om att studenten förstår och integrerar i sig själv forskningsprocessens sökande och kritiska karaktär. Det kan ske genom att studenterna i olika sammanhang möter en aktiv forskningsmiljö så att de kan bekanta sig med en forskargrupp och de frågor de undersöker. På så sätt blir de mer delaktiga i forskning om det kommande polisyrket, dess arbetsfält och -metoder. Idealt är till och med att inbegripa dem i forskningsaktiviteter som svarar upp mot polis- yrkets teori och praktik. Det innebär att polisutbildningen bör ha ett eget forskningsämne att knyta an till och att det inte är tillräckligt att ha tillgång till forskning i andra närliggande ämnen. Sammanfattningsvis konstaterar vi att forskningsanknytningen för polisutbildningen innefattar frågor om polisutbildningens vetenskapliga grund och anknytning till forskning. Vi anser därför att det fordras att de lärosäten som anordnar utbildning som leder till polisexamen gemensamt tar fram en forskningsstrategi för polisutbildningen. Även och Säkerhetspolisen bör bidra till att stärka den vetenskapliga basen för polisverksam- heten och polisyrket. En långsiktig forskningsstrategi kommer att bidra till en kunskapsbas som vilar på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet och som i sin tur kommer medverka till att stärka polis- yrkets professionalisering. I avsnittet presenteras huvudsakligen en sammanfattning av en text som författats av fil. ; hela texten återfinns i bilaga 3. Vi har valt att använda samma definition av polisforskning som används vid Linnéuniversitetet och av Europeiska polisakademin (CEPOL): Polisvetenskap är det vetenskapliga studiet av polisen som institution och polisverksamheten som process.6 Som en Vetenskaplig grund och forskningsanknytning tillämpad disciplin kombinerar den metoder och ämnen från andra besläktade discipliner på polisverksamhetens område, bland annat vad polisen gör och de externa faktorer som påverkar den allmänna ordningen och polisverksamheten.7 Även om polisforskning i inte är ett huvudområde på forskarnivå inom högskolan, bedrivs det likväl forskning som rör polisen och polisarbetet både vid de lärosäten som bedriver polisutbildning och vid andra universitet och högskolor. Dessa forskare har ofta sin hemvist inom andra ämnesområden såsom socialt arbete, juridik, kriminologi, sociologi m.fl. Det finns även ett flertal grupper och nätverk för polisforskning lokalt, nationellt och internationellt. Även vid vissa myndigheter förekommer polisforskning och polisrelevant forskning, av vilka Brotts- förebyggande rådet (Brå) är den mest dominerande.8 CEPOL identifierar på sin hemsida följande svenska polis- forskningsaktörer: , Linnéuniversitetet, Brotts- förebyggande rådet, , och . konstaterar att polisforskningen är, även inter- nationellt, en relativt sen företeelse (enligt vissa), och att den framför allt har utvecklats i och . Polisforskningen innefattar en rad olika områden och i bibliografin (se not 8) användes följande indelning: profession, organisation och ledarskap En annan distinktion är den mellan en granskande forskning om polisen (t.ex. om polisens diskretionära rättigheter) och en forsk- ning om polisiära metoder (t.ex. om förhörsmetoder). Det har, enligt , funnits en ömsesidig misstro mellan forskarvärlden och praktiker inom polisen, men han konstaterar också 7För en fullständig referens, se bilaga 3. För en tidigare översikt, se Polisforskning vid universitet och högskolor i . PHS serie i polisiärt arbete 2012:1. 8Se , : Den myndighetsanknutna polisforskningen i – en kom- menterad bibliografi. studies in policing #002-2010. Vetenskaplig grund och forskningsanknytning att det nu finns tecken på en större samsyn – både i och i andra länder. Det finns ett utvecklat samarbete i på polis- forskningsområdet, även om dominerar i kraft av att de har en både resursstark och produktiv forskningsavdelning vid i , där det finns en masterutbildning. I det europeiska perspektivet dominerar den brittisk-baserade polisforskningen tydligt och den europeiska polisakademin har ambitionen, men inte ännu tillräckliga resurser, för att kunna ge en överblick över den europeiska polisforskningen. Sammanfattningsvis konstaterar vi att det pågår olika aktiviteter som kan betecknas som polisforskning i . Om- fattningen är dock begränsad och uppgifter som utredningen tagit del av ger vid handen att antalet forskarstuderande inom polis- verksamheten är litet som tillgången på poliser med docent- och professorskompetens är nästintill obefintlig. Flera områden har pekats ut för oss som angelägna för forsk- ningen i polisiärt arbete. Det gäller särskilt att med såväl kvalitativa som kvantitativa metoder vetenskapligt undersöka och granska polisens organisation och verksamhet för att utveckla och effek- tivisera denna på alla nivåer polisiära strategier, metoder och tillvägagångssätt inklusive det brottsförebyggande arbetet i syfte att utreda vad som har respektive saknar forskningsstöd alternativt kan sägas vara baserat på beprövad erfarenhet brottslighetens och socialt avvikandes karaktär och orsaker i syfte att skapa kunskapsunderlag till polisens verksamhet med dessa grupper övriga målgrupper för polisiär verksamhet såsom medborgare i lokalsamhället inklusive brottsoffer, i syfte att skapa underlag för polisens arbete med dessa grupper. När det gäller dagens möjligheter till finansiering av forskning i polisiärt arbete gäller följande. och högskola har ett forskningsanslag som det själv förfogar över och gör prioriteringar inom. Detta anslag kan användas för polisnära forskning om läro- sätena väljer det. Vetenskaplig grund och forskningsanknytning Forskningsmedel kan också sökas från ett antal statliga forsk- ningsfinansiärer, varav ämnesområde humaniora och samhällsvetenskap är det som troligen är mest aktuellt för polisnära forskning. delas medel ut till forskningsprojekt, baserat på ansökans kvalitet. Etablerade forskare och forskningsmiljöer har i det här sammanhanget större möjligheter att visa kvalitet i det forsk- ningsprojekt som medel söks för. Det finns ingen begränsning i vilka forskningsämnen som kan bli aktuella, så länge ansökan håller sig inom humaniora och samhälls- vetenskap. Det finns också ämnesråden för t.ex. naturvetenskap och teknik, som ju också kan vara ett område för polisnära forsknings- projekt. , och oftast på uppdrag av regeringen, gör Vetenskaps- rådet särskilda satsningar som är inriktade på specifika områden. 7.4Polisiärt arbete som huvudområde på högskolan beslutade både och Linnéuniversitetet att inrätta huvudområden för utbildning på grundnivå med benämningen polisiärt arbete. Ett eget huvud- område underlättar fördjupning inom en inriktning. Högskole- förordningen ställer krav på att examensarbete inom huvudområdet för utbildningen ska genomföras för att högskoleexamen ska kunna utfärdas. Beslut att inrätta ett huvudområde fattas av respektive högskola och bygger på en noggrann beskrivning av utbildningens innehåll och upplägg, av den relaterade forskningen, av lärar- kompetens och av kvalitet och måluppfyllelse i utbildningen. I kan studenterna på grundutbildningen till polisman som en konsekvens av inrättandet av huvudområdet få högskolepoäng på samtliga kurser som ingår i grund- utbildningen och därmed också få en högskoleexamen (120 högskole- poäng) efter avslutade studier på programmet. På Linnéuniversitetet blir detta möjligt för studenterna . I ansökan från enheten för polisutbildning vid Linnéuniversitet definieras huvudområdet polisiärt arbete på följande sätt: Polisiärt arbete (work) är det arbete som normalt ingår i och nära anknyter till polisiära arbetsuppgifter. Inom Polisiärt arbete studeras Vetenskaplig grund och forskningsanknytning teorier, metoder och förhållningssätt som kan bidra till att både ut- förandet av polisiära arbetsuppgifter och relevanta professioner utvecklas.9 De steg mot att utveckla en högskolemässig grundutbildning av polismän som de båda lärosätena har tagit i och med inrättandet av ett huvudområde på grundnivå med benämningen polisiärt arbete är viktiga. Det innebär att dessa utbildningar redan är baserade på vetenskap och beprövad erfarenhet eftersom de redan i dessa delar bedömts kunna tillgodoräknas som högskoleutbildning. Detta menar vi, bereder vägen för en treårig högskoleutbildning till polisexamen, baserad på vetenskap och beprövad erfarenhet, på ett utmärkt sätt. Om inte någonting annat följer av föreskrifter som meddelas av regeringen, bestämmer varje högskola själv vilka kategorier av lärare utöver professor och lektor som ska anställas där, samt om de behörighetskrav och bedömningsgrunder som ska gälla vid anställning av sådana lärare på lärosätet, vilket följer av 3 kap. 6 § högskolelagen. Enligt 4 kap. 3 § högskoleförordningen krävs det för att vara behörig att anställas som professor såväl vetenskaplig som peda- gogisk skicklighet. Behörig att anställas som lektor är, enligt 4 §, den som dels har visat pedagogisk skicklighet, dels har avlagt doktorsexamen eller har motsvarande vetenskaplig kompetens eller någon annan yrkesskicklighet som är av betydelse med hänsyn till ämnet och de arbetsuppgifter som ska ingå i anställningen. Utöver dessa två kategorier av anställda, har lärosätena i hög grad frihet att själva avgöra vilka de vill anställa. I praktiken kommer ändå, med tanke på behovet av att utveckla den vetenskapliga grunden för att också kunna få tillstånd att utfärda examina på avancerad nivå, en del av lärarna behöva vara disputerade och ha forskningserfarenhet och vissa behöver även vara så pass erfarna forskare att de själva producerar forskning. Lärarkompetens är, som påpekas i avsnitt 6.2.3, också ett av de förhållanden som Universitets- kanslersämbetet utvärderar vid ett lärosätes ansökan om tillstånd att få utfärda examen. En styrka för de kommande utbildningarna som 9 Ansökan om inrättande av Polisiärt arbete som huvudområde på kandidatnivå vid . , Linnéuniversitetet, . Ansökan ställd till . Vetenskaplig grund och forskningsanknytning leder till polisexamen är att det kommer att finnas disputerad lärarkompetens i ämnen som ingår i utbildningen. Såsom tidigare beskrivits ställer professionsutbildningar också krav på förankring i beprövad erfarenhet. Sådan beprövad erfaren- het finns bland dem som utövat professionen. Med andra ord kommer högskolorna också att behöva anställa poliser som lärare, särskilt som vi utgår från att även den framtida polis- utbildningen kommer att innefatta en lika stor del undervisning av huvudsakligen praktisk karaktär som , t.ex. i vapenhantering, akutsjukvård, kriminalteknik, radio/taktiskt samband, polisbils- körning m.fl. för en polisman nödvändiga kunskaper. Flertalet av polislärarna (ca 130 personer) är anställda av och ställda till förfogande för de lärosäten som utbildar poliser enligt avtal med . Dessa lärare har därmed polismans befogenheter, vilket har setts som en fördel. I en ordning där polisutbildningen är en högskoleutbildning, kan inte personer med polismans befogenhet utan vidare undervisa vid högskolan i någon stor omfattning, eftersom befogenheterna är kopplade till anställningen hos . När anställ- ningen hos upphör, har personen inte längre polismans befogenheter. Lagen (1994:260) om offentlig anställning innehåller särskilda föreskrifter om arbetstagare hos bland andra myndigheter under regeringen, och träffar alltså anställda både hos och vid universitet och högskolor. Enligt 11 § upphör automatiskt en anställning hos en myndighet under reger- ingen, om en arbetstagare får en ny anställning hos en annan sådan arbetsgivare. Enligt 9 § lagen (1994:260) om offentlig anställning kan dock undantag göras i kollektivavtal. har endast cirka femton procent av dessa polislärare en examen från högskolan. Likväl behövs dessa lärare för att stu- denterna ska få en utbildning av hög kvalitet och som leder till att de efter avslutad utbildning är attraktiva för anställning som polisman hos . Högskolorna behöver enligt vår mening be- reda plats för och finna strategier för att kunna anställa dessa lärare. Det finns flera olika möjligheter för de lärosäten som ska bedriva undervisning som leder till polisexamen att anställa även personer som inte har examen från högskolan. Dels går det att ta fram ett system för validering av yrkeskunskaper, så de kan till- godoräknas som högskoleutbildning, dels finns det möjligheter att Vetenskaplig grund och forskningsanknytning anställa gästlärare för . Högskolorna ska se till att en anställningsordning finns tillgänglig. De lärosäten som planerar att bedriva utbildning som leder till polisexamen behöver inventera vilka kompetenser de behöver på det område där polislärare undervisar och identifiera vilka förstärk- ningsbehov som eventuellt föreligger. Utifrån detta blir det möjligt att planera för rekrytering och kompetensutveckling av lärarkåren. Här finns en rad utmaningar, som vi anser att de lärosäten som vill anordna utbildning som leder till polisexamen har alla förut- sättningar att själva lösa, eventuellt i samarbete med varandra. Just frågor kring en höjning av lärarkompetensen har bedömts vara bland de svåraste och mest kritiska delarna av de övriga nordiska länderna i samband med deras övergång till en högskole- baserad polisutbildning. Bland annat har det motiverat att polis- lärare har fått möjlighet att komplettera sin grundutbildning med en högskoleutbildning på arbetstid (och ). Våra slutsatser och förslag: Regeringen bör ge Brottsföre- byggande rådet i uppdrag att dels göra en kartläggning av polis- forskningen i , dels överväga möjligheterna till en bibliografisk databas över polisforskningen, som ska vara tillgänglig för aktiva inom området. Regeringen bör i kommande budgetproposition föreslå medel för att bygga upp polisforskningen i och stärka möjlig- heterna för svenska forskare på området att samverka med forskare i andra nordiska och övriga europeiska länder. Frågan bör behandlas i den kommande forskningspolitiska propositionen. Vi anser att en satsning på en nationell forskarskola i polisiärt arbete skulle vara ett bra sätt att stärka både forskningsanknytningen i utbildningen på grundnivå och rekryteringsgrunden för lärare och forskare. Regeringen bör ge i uppdrag att föreslå en programformulering för en sådan forskarskola. De lärosäten som ska bedriva utbildning som leder till polis- examen bör ta fram en gemensam strategi för hur polisforskningen på lärosätena ska kunna utvecklas och för hur behovet av olika sorters kompetens hos lärarna på utbildningen ska kunna säkras. Vetenskaplig grund och forskningsanknytning 7.6.1Att knyta samman polisutbildning och polisforskning Vi har redan tidigare konstaterat att den ökade globaliseringen, urbaniseringen och digitaliseringen av vårt samhälle påverkar inte bara som kunskapsnation utan också det dagliga polisiära arbetet. Denna utveckling kräver en långsiktig strategi för hur kunskapsutvecklingen ska utformas för såväl det dagliga polis- arbetet som för utbildningen av morgondagens poliser. Strategin bör syfta till utveckling av kvalitet i alla de sammanhang som polisen verkar. Långsiktighet krävs eftersom nyskapande kunskaps- genombrott inom det polisiära arbetet kommer att ske just genom nödvändigheten av nya kunskaper med relevans för polisyrket. Detta sker såväl via tillämpad och erfarenhetsbaserad forskning som via grundforskning. En bred satsning på forskning av allra högsta kvalitet är av stor betydelse för polisiär verksamhet för att på bästa sätt kunna utföra det dagliga arbetet i alla dess olika former, som åligger polisen, men också för att kunna identifiera utvecklingstendenser. För polisen handlar det ytterst om att agera proaktivt för att förebygga problem och agera adekvat och effektivt innan problem växer sig för stora. Dagens polisforskning är internationell i många avseenden. De aktuella forskningsfrågorna är ofta av global natur, vare sig det gäller arbetet mot radikalisering och terrorism, annan gräns- överskridande brottslighet eller bemötandet av brottsoffer, för att nämna några exempel. Eftersom brottslighet inte känner nations- gränser, har kunskapsutveckling heller inga gränser. En fram- gångsrik forskning kräver därför internationella samarbeten och nätverk. Utbytet av idéer och resultat inom det internationella forskarsamhället driver inte endast på utvecklingen inom grund- forskningen utan inverkar även positivt både på polisutbildningen på grundnivå och på utbildning på forskarnivå med anknytning till polisiär verksamhet. För att det ska fungera att etablera en forskningsanknytning i utbildningen när en polisutbildning på högskolenivå utformas, är det således angeläget att både tillräckliga resurser och en struktur för forskningen på området och en utbildning på forskarnivå garanteras. Det handlar inte enbart om att det är ett krav för att ett lärosäte ska få tillstånd att utfärda en polisexamen; att stärka Vetenskaplig grund och forskningsanknytning forskningen och utbildningen på forskarnivå är en grundförut- sättning för att polisyrket ska kunna utvecklas kontinuerligt, i takt med att samhället utvecklas. Behovet av ökade kunskaper inom polisiär verksamhet förs fram inte bara av polisyrket i sig utan även av samhället i stort. Vi anser att regeringen bör ge i uppdrag att göra en kartläggning av polisforskningen i så att den kunskap som de tidigare kartläggningarna tagit fram blir uppdaterad. bör Brotts- förebyggande rådet utreda behovet av och möjligheterna till att upprätta och underhålla en bibliografisk databas i ämnet polisiärt arbete. En bibliografisk databas innehåller information om artiklar, böcker och annat material i ett specifikt ämne. En bibliografisk forskningsdatabas som är lättillgänglig ger en bra överblick över forskningsfältet och gör att forskningsresultat kan spridas och användas av forskare, beslutsfattare och praktiker. Vi anser vidare att det är angeläget att regeringen i den kom- mande forskningspropositionen behandlar en satsning på att bygga upp polisforskningen i och stärka möjligheterna för svenska forskare på området att samverka med forskare i andra nordiska och övriga europeiska länder. Regeringen bör också föreslå medel för detta i kommande budgetproposition. De lärosäten som ska bedriva utbildning som leder till polisexamen bör ta fram en gemensam strategi för hur polis- forskningen på lärosätena ska kunna utvecklas och för hur behovet av olika sorters kompetens hos lärarna på utbildningen ska kunna säkras. 7.6.2En forskarskola i polisärt arbete Forskarskolor har i , liksom i en rad andra länder, setts som en lösning på effektivitetsproblemen inom forskarutbildningen och ett sätt att få fram forskarutbildade på ett område, där man anser att antalet är för lågt eller av olika orsaker riskerar att bli för lågt framöver. Intresset för forskarskolor ökade också i flera länder i , vilket exempelvis ledde till flera statliga svenska utredningar om forskningen och forskarutbildningen i . Vetenskaplig grund och forskningsanknytning De faktorer som generellt kännetecknar en forskarskola är en tydlig organisation för utbildning på forskarnivå, förstärkt hand- ledning, samverkan mellan ämnen och/eller lärosäten om kurser och seminarier samt mångvetenskap och nätverk.10 beslutade om medel för att på regeringens förslag inrätta 16 forskarskolor med olika inriktning.11 Regeringen såg det som angeläget att pröva olika modeller för utbildningen på forskarnivå som kunde främja rekryteringen såväl som effektiviteten i studierna. Ett system med forskarskolor förväntades skapa bättre förutsättningar för större miljöer vilket underlättar möjligheten till kunskapsöverföring mellan doktorander. En forskarskola skulle även kunna ge bättre förutsättningar för ett utökat kursutbud. Systemet med forskarskolor förväntades ha extra stor betydelse för de ämnen som saknade en välutvecklad forskning men där värdefull kunskap fanns som isolerade öar spridda över landet. Varje forskarskola placerades vid en värdhögskola. De 16 nationella forskarskolorna utformades som sagt för att stimulera samarbetet mellan olika ämnesområden och mellan lärosäten. eller högskolor som inte får utfärda examina på forskarnivå skulle ges plats och möjlighet att aktivt delta. I en granskning av de 16 nationella forskarskolornas själv- värderingar och intervjuer med lärare och doktorander, konsta- terades att forskarskolorna i huvudsak erbjöd forsknings- och forskarutbildningsmiljöer av hög kvalitet.12 I en del fall beskrevs miljöerna även som internationellt excellenta. Vidare var genom- strömning och examination med något undantag god med mycket få avhopp. Forskarskolorna hade dessutom i varierande grad utvecklat en framgångsrik samverkan med de medverkande hög- skolorna. Många av de nätverk och nationella ämnesorienterade samarbeten som hade skapats ansågs vara värda att bevara. I utvärderingen konstaterades att satsningen hade allmänt förstärkt ett antal tidigare etablerade forskningsmiljöer som de bi- dragit till att skapa nya starka miljöer för utbildning på forskarnivå. 10 Forskarskolor – ett regeringsuppdrag. 11Forskning och förnyelse. 2000/2001:3. 12 Utvärdering av 16 nationella forskarskolor. Vetenskaplig grund och forskningsanknytning Erfarenheterna från tidigare nationella forskarskolor är således goda. Vi bedömer att en liknande satsning på en forskarskola i polisi- ärt arbete är angelägen för att stärka forskningsanknytningen i utbildningen på grundnivå och som rekryteringsgrund för lärare och forskare inom området polisärt arbete. Men vad ska då känneteckna en god forskarutbildning i polisiärt arbete? Utöver alla de erfarenheter som finns från nationella forskarskolor och forskarutbildningar generellt identifierades redan i ett antal kvalitets- faktorer som gäller för flertalet forskarutbildningar i Sverige.13 Kvalitetsfaktorerna rör utbildningens innehåll och upplägg, den förberedande utbildningen, rekryteringen av studenter, utbildnings- processen, utbildningens resultat och relevans, möjliga karriärvägar efter doktorsexamen men också jämställdhet, internationalisering och mobilitet. Den färdiga doktorn förväntas enligt Forskar- utbildningsutredningen vara en analytiskt och metodologiskt skolad expert inom ett visst s.k. vetenskapsområde och kunna relatera den egna kunskapen till ett större sammanhang. Det ställer krav på en självständig forskare med ett kritiskt förhållningssätt som kan formulera frågor som leder till ny kunskap. En central utgångspunkt för en forskarskola i polisiärt arbete bör vara att den ingår i en nationell uppbyggnad av forskning och utbildning på forskarnivå inom området. I ett uppdrag om en nationell forskarskola bör det ingå att ta fram en program- formulering för forskarskolan. I den modell med forskarskolor som beskrivits ovan hade en värdhögskola ansvar för forskarskolan tillsammans med utpekade partnerhögskolor. En annan möjlighet är att en forskningsfinansiär, t.ex. , ges i uppdrag att utlysa särskilda forskningsmedel för en forskarskola i polisiärt arbete. Det är dock alltid det enskilda lärosätet som måste anta till, och examinera från, utbildningen på forskarnivå. Vi anser att regeringen bör ge i uppdrag att föreslå en programformulering för forskarskolan. Tillträde till utbildning på forskarnivå är reglerad i högskole- förordningen.14 Till utbildning på forskarnivå får endast så många 13En ny doktorsutbildning – Kraftsamling för excellens och tillväxt. 147 kap. 34–41 §§ högskoleförordningen. Vetenskaplig grund och forskningsanknytning doktorander antas som kan erbjudas handledning och godtagbara studievillkor i övrigt och som har studiefinansiering. Enligt för- ordningen avgör berörd högskola om de har tillräckliga resurser och tillgängliga handledare för att kunna anta till utbildning på forskarnivå.