sou · H4B332 · 2016-04-27 00:00:00 — Det kan i sig ge nyttoeffekter och öka förutsättningarna för lokal an- knytning och implementering av rådets strategiarbete. Även företagandet gagnas av förslagen om samlad nationell strategi och samordning, med målsättning att höja säkerhet och långsiktighet i dricksvattenförsörjningen i hela landet. En säker dricksvattenförsörjning utgör basen för all utveckling. Konsekvenser av utredningens förslag skapar därför i ökad utsträckning förutsättningar för företagande och utvecklingskraft i alla landets kommuner. Konsumenter av allmänt dricksvatten Förslaget om att möjligheter till mellankommunal samverkan ska beaktas kan öka förutsättningarna för mellankommunala och mer regionala lösningar som gagnar förmåga, effektivitet och säkerhet i dricksvattenförsörjningen. Ytterst bidrar det till ett säkert dricks- vatten för konsumenterna. Samverkan kan leda till effektivisering och minskade kostnader, men även till ökade kostnader i de fall där ambitionsnivån behöver utvecklas. Kostnaderna tas ut via va-taxan och betalas av konsumenterna, det är också de som i betydande utsträckning får del av nyttoeffekterna. Nyttan av att kunna dricka allmänt vatten utan risk för att drabbas av hälsoproblem kan upp- fattas som naturlig, men kan inte långsiktigt tas för given. Rent och hälsosamt dricksvatten ses av som en mänsklig rättighet, det representerar en avgörande samhällstjänst att ta vara på och förvalta. I studier av kostnader för obehag i samband med sjukdom från vattenburen smitta används ofta de schabloner som anges av , vilket i genomsnitt uppgår till per sjukdag. Därtill kommer oro och andra olägenheter som sammanhänger med riskerna för sjukdom. Utredningens förslag om bättre styrning och samordning av dricksvattenförsörjningen i landet kan samlat tänkas få gynnsamma effekter, t.ex. för de 350 000 konsumenter som beräknas få vatten via vattenverk med otillräckliga barriärsystem eller de av allmänna täkter som saknar vattenskyddsområden eller har otillräcklig undersökning av sitt råvatten. Förslagen om ökad samordning, dricksvattenråd, strategi och bedöms bidra till ökad trygghet och säkerhet i dricksvattenförsörjningen till nytta för konsumenterna. Förslaget om inrättande av kring dricksvattenfrågor ger förutsättningar också för konsumenter att ta del av information och öka sina kunskaper om de för- hållanden som gäller och de krav som kan ställas. Konsekvenser av utredningens förslag Förslaget om att beakta möjligheter till mellankommunal samverkan kan leda till att allt fler aktörer uppnår en för dricksvattenför- sörjningen erforderlig kritisk massa då det gäller kompetens, tek- niska och ekonomiska förutsättningar. Det kan leda till en mer professionell och säker dricksvattenförsörjning i landet, vilket även kan gagna miljön, t.ex. i fråga om skydd av täkter och krisberedskap. Förslagen om ökad central samordning, dricksvattenråd, strategi och bedöms bidra till ökad trygghet och säkerhet i dricksvattenförsörjningen, vilket även kan vara till nytta för miljön. Det kan t.ex. gälla förbättrade informationsvägar kring ex- ponering för miljö- och hälsostörande ämnen, övervakningsfrågor och åtgärdsplaner. Det av utredningen föreslagna förtydligandet av vattentjänstlagen om att samverkansmöjligheter ska beaktas, kan tjäna som en viktig utgångspunkt för det framtida allmänna dricksvattenåtagandet. Det ger inte i sig upphov till direkta kostnader, men skapar ytterligare förutsättningar för nödvändig utveckling mot uppbyggnad av större, kompetensstarka driftmiljöer, ökad mellankommunal och regional samsyn. kan det ge stor nytta för samhället att re- surser samordnas och effektiviseras, liksom att olika typer av dricksvattenrelaterade risker kan reduceras. Konsekvenser av utredningens förslag På den nationella nivån ger en mer samordnad myndighetsverk- samhet, utveckling av strategier och ett samlat vid också ökade förutsättningar att säkra dricks- vattenförsörjningen i landet. Den årliga kostnaden om 4–bedöms med stor säkerhet ge kostnadseffektivitet med tanke på de stora nyttoeffekter som kan uppnås. Avsnittet beskriver samlat de författningsförslag som utredningen lämnar och som kan få effekter för företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt enligt förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning. Tabellen ger en överblick då det gäller de delavsnitt där regelförändringarna behandlas. 14.7.1Kommunala bolag och privata dricksvattenaktörer De företag som berörs är främst kommunala bolag. Det finns två kommunala bolag som är verksamma inom enbart dricksvatten- området. Ytterligare 12 bolag är verksamma både inom vatten- och avloppsverksamheter. Bolagens storlek varierar kraftigt från verk- samheter som spänner över 14 kommuner () till Konsekvenser av utredningens förslag bolag som verkar i två kommuner ().102 Även privata aktörer kan beröras av de förslag som riktar sig till den som producerar eller tillhandahåller dricksvatten. Huvudmannen har möjlighet att upplåta driften av va-anläggningen till annan aktör. Som exempel kan nämnas att kommun anlitar ett privat bolag för drift och underhåll av sina va-anläggningar. Det kan även förekomma att drift och underhåll sköts av en privat aktör i mer begränsad omfattning. Uppgifter om i vilken mån det sker saknas dock. I tidigare delar av detta kapitel har den tidsåtgång och admi- nistrativa börda som förslagen kan medföra behandlats. Det gäller också andra effekter av regleringen samt de förändringar som kan behöva vidtas av företagen. Eftersom förslagen riktar sig till samtliga huvudmän, produ- center och distributörer bedömer utredningen att de inte påverkar konkurrensförhållanden för företagen. Särskild hänsyn behöver tas till små företag då det gäller försla- get om förnyelse- och underhållsplaner. För större företag utgör dessa planer ofta en naturlig grund för löpande verksamhet. Det är inte säkert att så är fallet för mindre aktörer. Utredningen tar hänsyn till detta genom att ikraftträdandetiden föreslås inträffa först . I övrigt bedöms inte särskilda hänsyn behöva tas till små företag vid reglernas utformning. 14.7.2Verksamhetsutövare och andra enskilda Utredningens förslag om inrättande och omprövning av vatten- skyddsområden berör även indirekt verksamhetsutövare och en- skilda som omfattas av vattenskyddsföreskrifter som i ett senare led kommer att utfärdas. som bedriver verksamhet inom vattenskyddsområde kan därmed komma att öka. I avsnitt 14.5.2 behandlas närmare vilka företag och branscher som vanligt- vis berörs av vattenskyddsföreskrifter. Där diskuteras även vilken typ av föreskrifter som kan bli aktuella samt tidsåtgång, kostnader och konsekvenser i övrigt för företagen. kan för vissa verksamhetsutövare som omfattas av större restrik- 102 Svenskt Vatten (2016). Undrelag till utredningen, . Konsekvenser av utredningens förslag tioner innebära nedsatt lönsamhet och i vissa fall svårigheter att fortsatt bedriva verksamheten med nuvarande inriktning och om- fattning. De kan även påverka mindre företags arbetsförutsätt- ningar, då dessa kan vara mer utsatta och restriktionerna i vissa fall kan vara långtgående. Det kan därför ses som naturligt att de av utredningen föreslagna konsekvensutredningarna i den lokala be- redningsprocess som föregår inrättandet av vattenskyddsområden tar hänsyn till detta. Konsekvensutredningarna kan underlätta de intresseavvägningar som behöver göras. Fastighetsägare och rättig- hetsinnehavare har under vissa förutsättningar möjlighet att pröva eventuella ersättningsanspråk i mark- och miljödomstol. Förslagen bedöms i ett kortare perspektiv inte leda till några påtag- liga konsekvenser i övrigt i enlighet med 15 § kommittéförord- ningen, dvs. brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, sysselsättning i olika delar av landet, jämställdheten mellan kvinnor och män eller möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Vissa effekter kan dock uppstå på . Brottslighet och brottsförebyggande arbete Utredningens förslag om att närmare utreda förutsättningarna för ett incidentrapporteringssystem inom dricksvattenförsörjningen kan, om ett sådant system utvecklas, leda till ett förbättrat underlag då det gäller att analysera brottslighet och beträffande brottsförebyggande arbete. Ett sådant system sätter fokus på olika typer av avvikelser i dricksvattenförsörjningen, bland annat förete- elser som kan sammanhänga med inbrott, skadegörelse och sabo- tage. Nationella och regionala myndigheter kan med ett sådant system lättare uppmärksamma händelser, göra trendanalyser och aktivera förebyggande och åtgärdande insatser. I det lokala per- spektivet kan dessa frågor ges ökat fokus och sättas in i ett mer övergripande sammanhang. Det kan också i sig leda till ökad upp- märksamhet kring olika typer av förebyggande åtgärder. Konsekvenser av utredningens förslag Sysselsättning i olika delar av landet Utredningens förslag om ett mer strategiskt och systematiskt ar- bete i dricksvattenförsörjningens olika led kommer att öppna för utvecklade och mer ändamålsenliga insatser avseende underhåll och investeringar av eftersatt infrastruktur. Detta ökar förutsättningarna för sysselsättningen i de branschsegment som bistår kommuner och huvudmän i arbetet med beredningsanlägg- ningar, ledningsnät och annan infrastruktur. Den förbättrade infra- strukturen kring dricksvatten bör också underlätta annan utveck- ling i anslutning till befintlig eller möjlig allmän vattenförsörjning. Förslaget om ökat och mer fullständigt skydd av landets större allmänna vattentäkter innebär på motsvarande sätt fokus och ökad takt i utveckling av olika typer av insatser, främst inrättandet av vattenskyddsområden och utformning av vattenskyddsföreskrifter. Utökade arbetsmöjligheter öppnas därmed för de konsultföretag som arbetar med denna typ av frågor. I viss utsträckning påverkas också sysselsättningen inom offentlig sektor, främst vid läns- styrelserna, genom det ökade handläggarbehov som förutses för beredning av denna typ av ärenden. Sammantaget bedömer utred- ningen att den förstärkning som föreslås av resurser motsvarar ett sysselsättningstillskott mellan 12 och 23 årsarbets- krafter –2027. För de centrala förvaltningsmyndigheterna innebär utredning- ens förslag om resursförstärkningar till och Havs- och vattenmyndigheten ett sammantaget tillskott om cirka 6,5 årsarbetskrafter , 7,6 och 8,6 . 15.1Förslaget till lag om ändring i Ändringen i första stycket innebär att ett nytt begrepp ”förberetts för att utnyttjas” införs. Med det avses s.k. reservvattentäkter som förberetts för att kunna utnyttjas som vattentäkt. Det handlar alltså om täkter som i närtid kan tas i bruk. Anledningen till att begrep- pet införs är att det återkommer i efterföljande paragrafer avseende prövning av vattenskyddsområden och kommunens skyldighet att ansöka om inrättande och omprövning. Med begrep- pet ”kan antas komma att utnyttjas” avses framtida vattentäkter. Andra stycket är nytt och innehåller en upplysning om att det finns särskilda bestämmelser för vattentäkt för allmän vattenför- sörjning i paragraferna 21 a–e §§. I 21 a § framgår vad som avses med sådan vattentäkt, dvs. vattentäkt som ordnats för att uppfylla kommunens skyldigheter enligt lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster. Mindre allmänna vattentäkter och enskilda täkter omfattas således inte av de särskilda bestämmelserna. För dessa täkter kvarstår dagens bestämmelser, vilket innebär att läns- styrelsen eller kommunen får besluta om vattenskyddsområde, på eget initiativ eller efter ansökan. Paragrafen är ny. Första stycket behandlar att efter ansökan ska pröva frågor om förklarande av vattenskyddsområde. Det gäller grund- och ytvattentillgång som utnyttjas, förberetts för att utnyttjas eller kan antas komma att utnyttjas, för vattentäkt som ordnats för att uppfylla kommunens skyldigheter enligt lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster och med uttag av vatten som ger mer än i genomsnitt eller som försörjer fler än 50 personer. Det gäller således de allmänna vattentäkter som omfattas av kravet i 21 c § om att kommunen ska ansöka om vattenskyddsområde samt framtida allmänna täkter. Av allmänna förvaltningsrättsliga grundsatser anses följa att avgörande för de förvaltningsrättsliga föreskrifter som ska tillämpas i ett ärende som regel är de föreskrifter som är i kraft vid beslutstillfället. Det gäller särskilt processuella regler.1 Av det följer således att även ska pröva ansökningar som kommit in före ikraftträdandet. Andra stycket förtydligar att även får inrätta vat- tenskyddsområden till skydd för framtida allmänna vattentäkter på eget initiativ. Med frågor om förklarande avses bildande, ändring och upp- hävande. Beräkningen av uttagsvolym och antal försörjda personer bör, på motsvarande sätt som i föreskrifter (SLVFS 2001:30) om dricksvatten, beräknas som genomsnitt per kalenderår. Övervägandena redovisas i avsnitt 6.6.2 och 7.7.4. Paragrafen är ny. I första stycket regleras att får överlåta åt en kommun att pröva frågor om förklarande av vatten- skyddsområde i ett enskilt fall, om den kommun där området är beläget begär det och bedömer att frågan saknar regional betydelse och inte heller berör annan kommun. En be- dömning av om ett ärende kan överlåtas till kommunen måste alltså göras i varje enskilt fall. Det är således inte fråga om att mer gene- rellt överlåta denna typ av ärenden till nivå. Frågan kan t.ex. vara av regional betydelse om dricksvattenförekomsten be- döms vara en viktig framtida resurs för regionen. Angränsande kommuner kan beröras av frågan på olika sätt, t.ex. genom att det föreslagna skyddsområdet ligger i flera kommuner, att dricksvat- 1 Se bland annat RÅ 1988 ref 132 och RÅ 1996 ref 57. tenförekomsten finns i flera kommuner eller att täkten är av bety- delse även för andra kommuner. Det regleras vidare att en sådan överlåtelse får återkallas. I andra stycket regleras att beslut att inte överlåta åt kommunen att pröva frågan kan överlämnas till regeringen för avgörande om kommunen begär det. Övervägandena redovisas i avsnitt 7.7.4. Paragrafen är ny. I paragrafen regleras kommunens skyldighet att ansöka eller på annat sätt säkerställa att ansökan görs till länsstyrel- sen om vattenskyddsområde. Skyldigheten ska åvila kommunen mot bakgrund av de krav som ställs på kommunen i lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster. Det är den kommun som utnyttjar eller avser att utnyttja vattentäkten som skyldigheten åvilar. I de fall flera kommuner använder eller avser att använda en vattentäkt omfattar skyldigheten alla berörda kommuner. Bestäm- melsen ger möjlighet för kommunen att, i stället för att ansöka själv, säkerställa att en ansökan görs. Kommunen har således möj- lighet att via ägardirektiv eller delegation ge vattenproducenten eller huvudmannen i uppdrag att ta fram och ge in ansökan till läns- styrelsen. Det är respektive kommuns uppgift att utforma de när- mare formerna för hur skyldigheten ska uppfyllas. Första strecksatsen anger att skyldigheten gäller en grund- eller ytvattentillgång som utnyttjas eller förberetts för att utnyttjas för sådan vattentäkt som omfattas av 21 a § första stycket. Det gäller således allmänna vattentäkter i bruk och reservvattentäkter med uttag av vatten som ger mer än i genomsnitt eller som försörjer fler än 50 personer. Andra strecksatsen anger att skyldigheten även gäller ompröv- ning av sådana vattenskyddsområden som inte längre tillgodoser syftet med skyddet. Kommunens skyldigheter i detta avseende gäller inte om det är uppenbart obehövligt, t.ex. för vattentäkter som är under planerad avveckling. Det kan också handla om situationer där det inte finns någon risk för försämring av täktens kvalitet, t.ex. om det finns obetydliga risker från verksamheter i området. inte anses uppenbart obehövligt om täkten försörjer ett relativt litet antal personer. Undantagsmöjligheten bör således endast kny- tas till de risker som finns i området. Övervägandena redovisas i avsnitt 6.6.2. Paragrafen är ny. Regleringen behandlar kravet på omprövning av vattenskyddsområden i de fall kommunen prövat sådana frågor med stöd av överlåtelse enligt 21 b §. Kommunen är skyldig att själv ompröva sådana områden som inte längre tillgodoser syftet med skyddet. På samma sätt som i 21 c § gäller skyldigheten att ompröva inte om det är uppenbart obehövligt. Skyldighet att ompröva vattenskyddsområden som kommunen beslutat med stöd av äldre lydelser av 21 och 22 §§ regleras i 9 a § lagen (1998:811) om införande av . Övervägandena redovisas i avsnitt 6.6.2. Paragrafen är ny. I paragrafen regleras att har möjlig- het att förelägga kommunen att fullgöra sina skyldigheter enligt 21 c § att ansöka eller på annat sätt säkerställa att en ansökan görs. Exempel på situationer då föreläggande kan bli aktuellt är en kom- muns underlåtenhet att efter uppmaning ta fram en ansökan eller om kommunen tillämpat undantaget från skyldigheten på ett fel- aktigt sätt. har också möjlighet att förelägga kom- munen att fullgöra sina skyldigheter enligt 21 d § att ompröva sådana vattenskyddsområden som kommunen förklarat efter att överlåtit beslutet. Sådana förelägganden kan enligt 18 kap. 1 § 1 överklagas till regeringen. Paragrafen moderniseras språkligt. Paragrafen ändras i tredje stycket. Ändringen innebär att över- låtelse till kommun att medge undantag från beslutet samt att be- stämma att ansökan om tillstånd ska göras hos den kommunala nämnden förutsätter en begäran från kommunen. För anmälningar krävs att har överlåtit tillsynen av vattenskydds- områden till nämnden. Övervägandena redovisas i avsnitt 7.7.5. Paragrafen är ny. Bestämmelsen innehåller bemyndigande för rege- ringen att meddela föreskrifter om vattenskyddsområde som avser samråd, utformning av ansökan och konsekvensutredning. Övervägandena redovisas i avsnitt 7.7.1–7.7.3. Miljöorganisationer har en uttrycklig rätt att överklaga beslut om vattenskyddsområden som gäller tillstånd, dispens och upphä- vande. Det innebär en rätt att överklaga beslut om tillstånd och dispens som meddelats med stöd av vattenskyddsföreskrifter. Det innebär även en rätt att överklaga såväl beslut om upphävande av tidigare beslut om vattenskyddsområde som beslut om upphävande eller ändring av föreskrifter för området på ett sätt som innebär ett svagare skydd i förhållande till vad som var fallet före ändringen. Ändringen i första stycket innebär att det förtydligas att rätten att överklaga även omfattar ändring av beslut. Ändringen innebär också att miljöorganisationer ska ges en uttrycklig rätt att även överklaga beslut om bildande av vattenskyddsområde. I enlighet med gällande miljörättslig praxis omfattar rätten att överklaga även beslut att inte bilda eller att inte ansöka om vattenskyddsområden. Ändringen är föranledd av den s.k. Århuskonventionen och den rättspraxis som utvecklats avseende miljöorganisationers rätt att överklaga. Övervägandena redovisas i avsnitt 7.7.6. Författningsändringarna träder i kraft . Bestäm- melserna om kommunens skyldighet att ansöka eller på annat sätt säkerställa att ansökan om inrättande och omprövning av vatten- skyddsområde görs, att ompröva sådana vattenskyddsområden som kommunen förklarat efter att överlåtit beslutet samt möjlighet att förelägga kommunen ska dock börja tillämpas ettappvis. Avsikten med det är att ge kommunerna rimlig tid att upprätta ansökningar och på lämpligt sätt tidsmässigt fördela inlämnandet av ansökningar till . Skyddet ska inled- ningsvis säkerställas för de vattentäkter som står för stora volymer. Bestämmelserna börjar därför tillämpas för täkter med uttagsvolym över . För vattentäkter med uttag mellan 10 och börjar bestämmelserna tillämpas . För beslut som meddelats före ikraftträdandet gäller 22 § tredje stycket i den äldre lydelsen. Det krävs således ingen begäran av kommunen för att kunna överlåta till den att medge undantag från beslutet samt att bestämma att ansökan om tillstånd ska göras hos den kommunala beslutade föreskrifter. För anmälningar krävs inte heller att har överlåtit tillsynen av vattenskyddsområden till nämnden. Övervägandena redovisas i avsnitt 6.6.2. 15.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:811) om införande av Paragrafen moderniseras språkligt. Andra stycket är nytt. Bestämmelsen reglerar att det är som får ändra eller upphäva skydd för vattentillgångar som beslutats med stöd av 1918 och vattenlagar. Det gäller för vattentillgångar som omfattas av prövning enligt 7 kap. 21 a § , dvs. utnyttjas, förberetts för att utnyttjas eller kan antas komma att utnyttjas för vattentäkt som ordnats för att uppfylla kommunens skyldigheter enligt lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster och med uttag av vatten som ger mer än 10 m3 i genomsnitt eller som försörjer fler än 50 personer. I de fall det är fråga om större ändringar i besluten kan det vara lämpligare att upphäva det gamla beslutet och ersätta det med ett nytt. Övervägandena redovisas i avsnitt 6.6.2. Paragrafen är ny. Bestämmelsen reglerar vad som ska gälla för om- prövning av sådana beslut om vattenskyddsområden som har med- delats av kommunen enligt 7 kap. 21–22 §§ , i dess ly- delse före . När dessa vattenskyddsområden inte längre tillgodoser syftet med skyddet ska kommunen, i stället för att själv ompröva beslutet, ansöka eller på annat sätt säkerställa att ansökan om förklarande av ett nytt vattenskyddsområde görs hos . I andra stycket regleras att om beslutar om ett nytt vattenskyddsområde upphör kommunens tidigare beslut avseende vattentillgången att gälla i sin helhet när beslut fått laga kraft. Övervägandena redovisas i avsnitt 6.6.2. Författningsändringarna träder i kraft . Bestäm- melserna om kommunens skyldighet att ansöka eller på annat sätt säkerställa att ansökan om omprövning av vattenskyddsområde görs enligt 9 a § första stycket ska dock börja tillämpas ettappvis i enlighet med vad som gäller för motsvarande ändringar i 7 kap. . 15.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster Ändringen innebär att definitionen av begreppet vattenförsörjning förtydligas. Avsikten är att tydliggöra kraven på kommuner och huvudmän avseende vattenförsörjning. Med säkerställt tillhanda- hållande avses att leverans av dricksvatten av sådan kvalitet och kvantitet som normalt behövs för hushållsändamål alltid ska kunna ske, genom ordinarie system eller genom alternativa former av leverans. Vid de längre leveransstopp som kan inträffa i det ordinarie distributionsnätet, t.ex. i samband med mer omfattande underhållsarbeten, ska alternativ distribution upprätthållas, även om normala kvantitetskrav inte kan tillgodoses. Endast kortvariga, oundvikliga stopp i leveranserna ska förekomma utan ersätt- ningstjänster. Vid mer allvarliga händelser av kriskaraktär kan de av MSB föreslagna resultatmålen vara riktningsgivande för den minsta mängd som ska levereras. Eftersom förtydligandet görs i definitionen av vattenförsörjning tydliggörs såväl kommunens som huvudmannens skyldigheter en- ligt lagen. Övervägandena redovisas i avsnitt 9.10.5. Paragrafen är ny. Bestämmelsen avser att kommuner ska tillvarata möjligheter att samverka i fråga om vattenförsörjning. Syftet är att samverkan ska ske i de fall det är möjligt för att t.ex. öka kvalitet och leveransförmåga i vattenförsörjningen, möta tillkommande utmaningar och öka kostnadseffektiviteten. Risk- och behovs- analyser kan utgöra lämpliga utgångspunkter för de bedömningar som behöver göras. Samverkan kan avse fysiska lösningar, som gemensamt utnyttjande av vatten- och reservtäkter, vattenverk och sammankopplade ledningar. Det kan även avse kompetenssam- verkan, skyddsarbete, krisberedskap och nödvattenlösningar. Lämpliga samverkansformer bestäms av kommunerna själva. Mer långtgående former kan ta sig uttryck i bolagsbildning, gemensam nämnd eller kommunalförbund, men samverkan kan även ske i mindre ingripande former. Övervägandena redovisas i avsnitt 11.8.1. Paragrafen är ny.