sou · H4B352 · 2016-08-22 00:00:00 — När det gäller övriga förslag för att minska isoleringen kommer dessa, för såväl åklagarväsendet som Polisen med största sannolikhet att få positiva effekter för utredningsarbetet. Detta eftersom ett ökat välbefinnande hos den häktade underlättar utredningsarbetet och förbättrar resultatet. Möjligheten för den häktade att ringa och ta emot samtal från mobiltelefoner och telefoner anslutna till IP- telefoni kan dock leda till ett visst ökat behov av samtalsavlyssning. För domstolarna innebär förslaget om domstolarnas prövning av varje restriktionskategori nya regler att tillämpa och ett visst behov av utbildningsinsatser. Den prövning av restriktionsbehovet som domstolen kommer att behöva göra kommer i någon mån att föranleda merarbete. Prövningen kommer även i vart fall inledningsvis att leda till en något ökad tidsåtgång vid häktningsförhandlingarna. När rutinerna anpassats till de nya regler som vi föreslår är det vår bedömning att skillnaden i merarbete och tidsåtgång blir marginell och att det ryms inom de befintliga anslagen. Även för de offentliga försvararna innebär förslaget nya regler att tillämpa och eventuellt en något ökad tidsåtgång vid häktningsförhandlingarna. Såvitt gäller övriga förslag för att minska isoleringen bedömer vi att dessa kommer att innebära positiva effekter även för de offentliga försvararna eftersom ett ökat välbefinnande hos klienten gör arbetet mer effektivt och mindre kurativt. Utöver vad som redovisats ovan om isoleringsbrytande åtgärder för häktade kvinnor påverkar förslaget enligt vår bedömning inte vare sig jämställdheten mellan kvinnor och män eller möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. Förslaget medför inte heller några andra konsekvenser av det slag som anges i 15 § kommittéförordningen. Förslaget påverkar inte åtaganden till följd av medlemskapet i Europeiska unionen. 8.4.4Särskilda regler för barn Förslaget innebär att häktade som vid tiden för verkställigheten av häktningsbeslutet inte har fyllt ska förvaras på särskilt ungdomshem. Åklagaren får besluta att barnet i stället ska förvaras i häkte om det finns mycket starka skäl mot förvaring på särskilt ungdomshem. Åklagaren ska löpande ompröva ett sådant beslut. Den som inte har fyllt och är häktad alternativt anhållen men placerad på häkte ska ha rätt till minst fyra timmars vistelse tillsammans med annan . Den som inte har fyllt får anhållas endast om det finns synnerliga skäl. Den som är gripen eller anhållen och inte har fyllt får förvaras i polisarrest endast när det är absolut nödvändigt. Utöver de av oss valda lösningarna har vi övervägt att låta barnen även fortsättningsvis förvaras på häkte och i stället förbättra förhållandena för barnen där. Vilka berörs av de föreslagna ändringarna och på vilket sätt? Barn som misstänks för brott För häktade barn innebär förslaget om förvaring på särskilt ungdomshem att barnen får vara på ett ställe som är anpassat för barn. De särskilda ungdomshemmen har hög personaltäthet, tre heltidsanställda behandlingsassistenter för varje intaget barn, vilket innebär goda möjligheter till omfattande och kvalitativ mänsklig kontakt. Alla särskilda ungdomshem har dessutom skolverksamhet som ger eleverna rätt och möjlighet till en fullständig skoldag. Mot bakgrund av det bedömer vi att tillvaron för häktade barn förbättras markant genom förslaget. En nackdel med förslaget är att anhöriga och i regel får längre resor när de ska besöka en häktad, vilket i sig kan göra att barnen får färre besök. Särskilt långa kan avstånden bli vid besök av häktade flickor eftersom det endast är ett hem som tar emot flickor för verkställighet av sluten ungdomsvård. Å andra sidan är förutsättningarna för att ta emot besök bättre på de särskilda ungdomshemmen än på häktena. För anhöriga som reser långt finns oftast övernattningslägenheter att låna. Förslaget att häktade barn ska ha rätt till minst fyra timmars mänsklig kontakt innebär en stor förbättring för de fåtal barn som, trots vårt förslag, kommer att förvaras på häkte. De kan jämföras med att häktade barn i genomsnitt har mänsklig kontakt och per dag.3 Även förslaget om att barn endast ska förvaras i polisarrest när det är absolut nödvändigt innebär positiva effekter för barnen. Miljön i polisarresten är inte anpassad för barn och är oftast stökig och högljudd med människor som är påverkade av droger eller alkohol. För barnen är det därför bättre att förvaras under bevakning i förhörsrum eller liknande, alternativt på ett häkte. De positiva konsekvenser som förslagen innebär för barnen leder i sin tur till positiva effekter för de anhöriga. De längre besöksresor som placeringen kan innebära är på motsvarande sätt negativt även för de anhöriga, även om det är positivt att förutsättningarna är bättre för att ta emot besök. Vi bedömer att förslaget inte får några konsekvenser för de brottsutsatta. För SiS innebär förslaget att häktade barn ska förvaras på särskilda ungdomshem att SiS ska hantera en ny kategori barn. Dessa barn har dessutom oftast inskränkningar i sin rätt att ha kontakt med omvärlden. För att personalen på rätt sätt ska kunna hantera häktade barn med restriktioner krävs dels utbildningsinsatser för all berörd personal, dels utarbetande av nya arbetsrutiner med särskilt fokus på restriktionshanteringen. Det bör även skapas rutiner för löpande kontakter med åklagaren. Kostnaden för utbildningsinsatser och 3 Kriminalvårdens årsredovisning 2014. utarbetandet av nya rutiner är en engångskostnad och beräknas uppgå till . Härutöver innebär förslaget att det måste finns ett tillräckligt antal platser tillgängliga på de särskilda ungdomshemmen för häktade barn med restriktioner. För att möjliggöra det krävs viss ombyggnation och dessutom viss anpassning av verksamheten för dessa intagna. Till exempel kan kontakterna med andra intagna behöva begränsas för att hindra en illojal påverkan på utredningen. är cirka tio barn häktade. För att undvika att platsbrist uppstår bör cirka 15 platser för häktade barn inrättas, fördelat på de särskilda ungdomshem som blir aktuella. De ombyggnationer som förslaget kräver innebär ökad lokalhyra vilken i sig får effekt på dygnskostnaden. Den kostnad som det innebär för staten att förvara häktade barn på särskilt ungdomshem är cirka 7 000–per barn och dygn, beroende på vilken vård den enskilde behöver. Om det i snitt handlar om tio barn blir kostnaden , att jämföra med kostnaden för en häktesplats som kostar , dvs. för tio barn. Förslaget innebär därmed en kostnadsökning med mellan och , eller mellan och . I den sammanfattande beräkningen nedan bedömer vi kostnadsökningen till , motsvarande en dygnskostnad på . För åklagarväsendet innebär förslaget att häktade barn ska förvaras på särskilda ungdomshem att resorna sannolikt blir längre för den åklagare som önskar delta vid förhör med häktad. Vidare behöver det utarbetas rutiner för löpande kontakter med de särskilda ungdomshemmen. Att häktade barn förvaras på särskilda ungdomshem innebär även en något större risk för att den häktade kan agera illojalt. Vi menar att man måste acceptera den risken, ställd mot den stora påfrestning som det innebär för barn att tillbringa tiden i häkte. Förvaringen av barnen på de särskilda ungdomshemmen torde emellertid även kunna leda till vissa positiva effekter på utrednings- resultatet genom att ett ökat välbefinnande hos den häktade underlättar utredningsarbetet. Det är åklagaren som ska bestämma om det finns skäl att låta ett häktat barn förvaras på häkte. Detta innebär att det uppkommer ett visst behov av utbildningsinsatser hos . Vi bedömer att det ryms inom de befintliga anslagen. Även för Polisen innebär förslaget att häktade barn ska förvaras på särskilda ungdomshem att det kan bli längre resor i samband med förhör. Genom att utnyttja möjligheten att hålla kompletterande förhör över videolänk när detta är lämpligt och att via e-post skicka inscannade brev för granskning torde olägenheterna med placeringen kunna minska. Förslaget att barn som huvudregel inte får förvaras i arrest ställer krav på polisen när det gäller att hitta alternativa platser att förvara barnen på, såsom förhörsrum eller liknande. föreskrivs emellertid samma stränga krav i de allmänna råden i författningssamling. För Kriminalvården innebär förslaget om fyra timmars mänsklig kontakt ett ökat behov av personalresurser. Eftersom det inte kommer att handla om mer än något enstaka barn bedömer vi att personalbehovet täcks av de isoleringsbrytande tjänster som vi föreslår ska tillsättas, se avsnitt 6.8.6. Även för de offentliga försvararna innebär förslaget att häktade barn ska förvaras på särskilda ungdomshem att det kan bli längre resor i samband med förhör och därmed för staten en viss ökning av kostnaderna för resor och tidsspillan. I övrigt bedömer vi att de särskilda reglerna för barnen innebär positiva effekter för de offentliga försvararna eftersom ett ökat välbefinnande hos klienten sannolikt underlättar den offentlige försvararens arbete. Enligt vår bedömning påverkar förslaget inte vare sig jämställdheten mellan kvinnor och män eller möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. Förslaget medför inte heller några andra konsekvenser av det slag som anges i 15 § kommittéförordningen. Förslaget påverkar inte åtaganden till följd av medlemskapet i Europeiska unionen. 8.4.5Övriga förslag och konsekvenserna av dem Nedan presenteras de förslag som enligt vår bedömning inte leder till några omfattande konsekvenser utifrån redogörelsen under avsnitt 8.1 och 8.2. Vi föreslår att man ska ta bort den häktningspresumtion som gäller vid misstanke om sådant brott som inte har lindrigare straff än fängelse i straffskalan. Förslaget innebär en förbättring för de personer som misstänks för brott eftersom borttagandet av regeln innebär en minskad risk för att någon häktas trots att det inte föreligger särskilda häktningsskäl. Ökad möjlighet till kombinerade häktnings- och huvudförhandlingar samt möjlighet att vid sådana förhandlingar avgöra mål utan nämnd Om åklagare eller domstol bedömer att ett mål kan avgöras slutligt i samband med en kombinerad häktnings- och huvudförhandling ska, vid beaktande av skyndsamhetskraven i 24 kap. 12 och 13 §§ RB, hänsyn även tas till den fördel som en sådan slutlig prövning innebär för den enskilde. Förslaget innebär att en åklagare ska kunna avvakta något med ingivandet av en häktningsframställning i syfte att möjliggöra att åtal ges in inom tredagarsfristen. På motsvarande sätt ska en tingsrätt kunna avvakta något med att hålla häktningsförhandling i syfte att möjliggöra en slutlig prövning av målet inom fyradygnsfristen. Härtill kommer att när mål om brott, för vilket det inte är föreskrivet svårare straff än fängelse i högst , avgörs slutligt vid en kombinerad häktnings- och huvudförhandling ska rätten vara domför med en lagfaren domare. Förslagen innebär att det kommer att kunna hållas fler kombinerade häktnings- och huvudförhandlingar. Eftersom rätten vid sådana förhandlingar dessutom kommer att vara domför utan nämnd kan förhandlingarna även hållas . Vi bedömer att förslagen kommer att få positiva effekter för personer som misstänks för brott eftersom ett snabbt avgörande i sak innebär att frihetsberövandet blir kortare. För domare, åklagarväsendet och de offentliga försvararna innebär förslagen att fler mål kan avgöras i sak även , vilket kan leda till en ökad arbetsbelastning under häktningsjourerna. Det kan i sin tur innebära att ersättningsreglerna för jourarbete behöver ses över och att det sannolikt bör genomföras vissa förändringar i förordningen (1988:31) om tingsrätternas beredskap för prövning av häktningsfrågor m.m. Nämndemännen påverkas enligt vår bedömning endast marginellt av förslaget eftersom det endast är få utredningar som kan slutföras så snabbt att målen kan avgöras vid kombinerade häktnings- och huvudförhandlingar. Sammanfattningsvis leder förslaget i denna del till något minskade kostnader för alla aktörer i rättskedjan. Det blir färre transporter för Kriminalvården, minskat antal häktningsdagar samt färre förhandlingar i tingsrätt för domare, åklagare och försvarare. Åklagares möjlighet att interimistiskt förordna om offentlig försvarare för anhållen person Förslaget innebär att om det finns risk för att en utredning onödigt fördröjs får åklagare, i avvaktan på rättens beslut, förordna offentlig försvarare för en misstänkt som är frihetsberövad till dess annat har beslutats. Beslutet ska överlämnas till rätten för prövning. För personer som misstänks för brott innebär förslaget att den som grips och anhålls under kvälls- eller inte längre behöver vänta många timmar innan han eller hon får en offentlig försvarare. Som en följd av det kan det första polisförhöret i sak hållas snabbare och frihetsberövandet ofta upphöra tidigare. Detta är särskilt viktigt ur ett barnrättsperspektiv. För åklagarväsendet, men även för domstolarna, innebär förslaget nya arbetsuppgifter och rutiner som kräver utbildningsinsatser och nya riktlinjer. Vi bedömer att det ryms inom de befintliga anslagen. För de offentliga försvararna innebär förslaget att de, i större utsträckning än tidigare, kan komma att behöva närvara vid förhör utanför kontorstid. Detta kan i sin tur innebära att reglerna om ersättning till offentlig försvarare för arbete utanför kontorstid bör ses över. Fler personalkategorier kan få i uppdrag att granska försändelser Genom förslaget utökas den personkrets som kan få i uppdrag av undersökningsledare eller åklagare att granska förändelser till att även avse anställd vid och . För åklagarväsendet och Polisen innebär förslaget att utredningsarbetet kan effektiviseras. Genom att kunna delegera granskningsarbetet till fler personalkategorier kan åklagarna och utredarna i större utsträckning koncentrera sig på att driva utredningen framåt. För brottsmisstänkta personer får det till följd att häktningstiderna kan bli kortare och att målet snabbare avgörs i sak. Personal som bedöms lämplig för att utföra sådan granskning behöver relevant utbildning och information om de sekretessregler som granskningen omfattas av. Vi bedömer att det ryms inom de befintliga anslagen. Underrättelse av strafföreläggande kan ske över videolänk eller telefon om det finns särskilda skäl för det Förslaget innebär att åklagarens underrättelse till misstänkt om utfärdat strafföreläggande som avser villkorlig dom eller villkorlig dom i förening med böter kan ske över videolänk eller telefon i stället för vid ett personligt sammanträffande om det finns särskilda skäl för det. Detta gäller dock inte för misstänkt som inte fyllt . Särskilda skäl anses föreligga om ett personligt sammanträffande skulle föranleda en förlängning av frihetsberövandet som är mer än marginell. För personer som misstänks för brott innebär förslaget att de inte behöver vara frihetsberövade i avvaktan på att åklagaren kan frigöra tid för ett personligt sammanträffande. För åklagarna innebär förslaget en tidsbesparing. Vid bestämmande av tidpunkten för ikraftträdandet har vi särskilt tagit hänsyn till SiS behov av anpassning av lokaler och rutiner för de särskilda ungdomshemmen. Vi har även tagit hänsyn till Kriminalvårdens behov av ombyggnationer och nyanställningar på häktena samt Kriminalvårdens behov av åtgärder inför införandet av hemarrest och områdesarrest. 8.6Sammanfattande bedömning av de ekonomiska konsekvenserna för det allmänna Förslagen om nya alternativ till häktning, begränsningen av häktningstiderna samt domstolarnas utökade restriktionsprövning kommer att leda till kortare häktningstider, minskad restriktionsanvändning och ett effektivare utredningsarbete. Resultatet av detta innebär kostnadsbesparingar för det allmänna. Å andra sidan uppkommer även ökade kostnader för det allmänna, framför allt som en följd av förslagen om fler isoleringsbrytande tjänster, ombyggnationer på häktena och förvaringen av häktade barn på särskilda ungdomshem. I ett inledande skede kommer förslagen sammantaget att innebära ökade kostnader för det allmänna, inte minst på grund av kostnaderna för ombyggnationer. Vår bedömning är dock att förslagen , och sannolikt , kommer att innebära årliga kostnadsbesparingar för det allmänna, framför allt på grund av färre häktesdygn men även på grund av effektivare ärendegenomströmning hos polis, åklagarväsende och domstol. Nedan följer en sammanställning av de siffersatta kostnader och besparingar som vi ovan har bedömt att våra förslag leder till. Kostnad för ombyggnation av häkten Kostnad för utbildning och utarbetande av nya rutiner på särskilda ungdomshem Kostnad för isoleringsbrytande tjänster Kostnadsökning p.g.a. förvaring av barn Besparing p.g.a. hemarrest och områdesarrest 9.1Förslaget till lag om ändring i Tingsrätten ska vid huvudförhandling i brottmål bestå av en lagfaren domare och tre nämndemän. Om en av nämndemännen får förhinder sedan huvudförhandlingen har påbörjats, är rätten domför med en lagfaren domare och två nämndemän. Tingsrätten är domför med en lagfaren domare i mål om brott för vilket inte är föreskrivet svårare straff än fängelse i högst när sådant mål avgörs slutligt i samband med en kombinerad häktnings- och huvudförhandling. Vid huvudförhandling i mål om brott för vilket inte är föreskrivet svårare straff än böter eller fängelse är tingsrätten domför utan nämndemän, om det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter och det i målet inte är fråga om företagsbot. Om det finns skäl för det, får antalet lagfarna domare utökas med en utöver vad som följer av första stycket. Detsamma gäller i fråga om antalet nämndemän. Om någon eller några av ledamöterna får förhinder sedan huvudförhandlingen har påbörjats gäller första stycket andra meningen i fråga om domförhet. Våra överväganden finns i avsnitt 6.6.4. I första stycket görs enbart en språklig ändring. Ett nytt andra stycke införs i paragrafen. Bestämmelsen i andra stycket tar sikte på mål som avgörs vid en kombinerad häktnings- och huvudförhandling. Genom lagändringen är rätten domför utan nämndemän i mål om brott för vilket det inte är föreskrivet svårare straff än fängelse när målet avgörs vid en kombinerad häktnings- och huvudförhandling. Regleringen innebär en utvidgning av möjligheten att avgöra mål utan nämndemän. ras framför allt möjligheten att hålla kombinerade häktnings- och huvudförhandlingar . Det är enbart straffskalan för de brott som prövas i målet som är avgörande för om målet, vid en kombinerad häktnings- och huvudförhandling, kan avgöras utan nämndemän. Bestämmelsen är endast fakultativ. Rätten är därmed även framöver domför i en sammansättning med en lagfaren domare och nämndemän i alla brottmål. Offentlig försvarare förordnas av rätten. Om rätten har skilt saken från sig, får den, till dess talan av den misstänkte fullföljts eller tiden för sådan talan gått ut, förordna försvarare att biträda honom eller henne i högre rätt. Fråga om förordnande av offentlig försvarare ska tas upp när en framställning görs eller rätten annars anser att det finns anledning till det. Om det finns risk för att en utredning onödigt fördröjs får åklagare, i avvaktan på rättens beslut, förordna offentlig försvarare för en misstänkt som är gripen eller anhållen. Beslutet ska överlämnas till rätten för prövning. Våra överväganden finns i avsnitt 6.7. I första och andra stycket görs enbart språkliga justeringar. Ett nytt tredje stycke införs i paragrafen. Genom det nya stycket får åklagare rätt att, under vissa förhållanden, interimistiskt förordna en offentlig försvarare för den misstänkte. Regeln blir tillämplig när behov av att förordna försvarare uppkommer utanför domstolarnas kontors- eller beredskapstid, det vill säga och nätter, för en person som är gripen eller anhållen. Bestämmelsen grundar sig på det förhållandet att en misstänkt har rätt att ha sin försvarare närvarande vid förhör. Genom att försvarare kan förordnas utanför kontorstid kan tider för frihetsberövande kortas i de fall ett förhör leder till att den misstänkte därefter kan försättas på fri fot. Det är särskilt viktigt beträffande barn. För att åklagare inte ska kunna anklagas för att inte vara objektiva i valet av försvarare ska tingsrätterna upprätta och tillhandahålla listor på advokater som är lämpliga och som har anmält intresse för att under jourtid åta sig uppdrag. Sådana listor förekommer redan Vanligtvis förs endast advokater med verksamhet inom respektive tingsrätts lokalområde upp på sådana listor. Listorna kan användas när en misstänkt inte själv har önskemål om viss försvarare och även när en sådan inte kan ta sig an uppdraget. Advokaterna ska kontaktas i den ordning de är uppsatta på listan. Om en advokat inte svarar eller inte kan åta sig uppdraget kontaktas den advokat som står näst på tur. Vill en misstänkt ha viss försvarare ska denne, som normalt är, tillfrågas i första hand. När förordnandet är beslutat ska åklagaren överlämna kopia på beslutet till dels den misstänkte och försvararen, dels rätten för prövning. I normalfallet är det tillräckligt att tingsrätten fattar sitt beslut vid eventuell efterföljande jourhäktningsförhandling eller nästföljande vardag. Rättens prövning ska innefatta alla de vanliga momenten vid ett förordnande, dvs. behov av försvarare och lämplighet hos den förordnade. Om rätten entledigar den advokat som åklagaren förordnat ska advokaten på sedvanligt sätt tillerkännas skälig ersättning för utfört arbete, tidsspillan och utlägg. Den som på sannolika skäl är misstänkt för ett brott, för vilket är föreskrivet fängelse eller däröver, får häktas, om det med hänsyn till brottets beskaffenhet, den misstänktes förhållande eller någon annan omständighet finns risk för att han 1.avviker eller på något annat sätt undandrar sig lagföring eller straff, 2.genom att undanröja bevis eller på något annat sätt försvårar sakens utredning eller 3.fortsätter sin brottsliga verksamhet. Häktning får ske endast om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte eller för något annat motstående intresse. Kan det antas att den misstänkte kommer att dömas endast till böter, får häktning inte ske. Våra överväganden finns i avsnitt 6.4. Bestämmelsen har ändrats på det sättet att presumtionen för häktning vid allvarlig brottslighet, den så kallade tvåårsregeln, i andra stycket gällande rätt har tagits bort. Även den som endast är skäligen misstänkt för brott får, med den begränsning som följer av 19 §, häktas, om 1.förutsättningarna för häktning i övrigt är uppfyllda enligt vad som sägs i 1 eller 2 §, och 2.det är av synnerlig vikt att han tas i förvar i avvaktan på ytterligare utredning om brottet. I första stycket punkten 1 införs en ändring som föranleds av förslaget att presumtionen för häktning vid allvarlig brottslighet, den så kallade tvåårsregeln i 24 kap. 1 § andra stycket gällande rätt, ska tas bort. En misstänkt får vara frihetsberövad såsom häktad fram till dess att åtal har väckts. Tiden får förlängas om det föreligger synnerliga skäl. För den som vid tiden för verkställigheten av häktningsbeslutet inte fyllt gäller särskilda regler enligt 23 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Våra överväganden finns i avsnitt 6.5. Paragrafen är ny. I första stycket införs en regel som innebär att häktning som längst får pågå fram till dess att åtal har väckts. Tid som gripen eller anhållen räknas inte. Tiden börjar löpa först när häktningsbeslutet medfört ett frihetsberövande, vilket innebär att tiden inte löper för den som är häktad i sin frånvaro. Om det föreligger synnerliga skäl för fortsatt häktning finns ingen tidsgräns för hur häktningen får pågå. En löpande prövning sker då i stället vid varje efterföljande häktningsförhandling med beaktande av utredningsläge, häktningsbehov och proportionalitet.