sou · H4B314 · 2016-03-01 00:00:00 — Den tredje partens verksamhet ska övervakas av en extern re- visor, som ska föreslås och betalas av tobakstillverkaren och god- kännas av Europeiska kommissionen. Den externa revisorn ska lämna in en rapport till och Europeiska kommissionen. 7 § Europeiska kommissionen, , behöriga myndigheter i andra medlemsstater och den externa revisorn ska ha full tillgång till datalagringsanläggningarna. Europeiska kommissionen och får, när det är motiverat, bevilja till- verkare och importörer tillgång till de lagrade uppgifterna. Reklam och annan marknadsföring 1 § En näringsidkare som marknadsför tobaksvaror till konsumen- ter får inte använda kommersiella annonser i 1.periodiska skrifter eller andra jämförbara skrifter på vilka tryck- frihetsförordningen är tillämplig, 2.ljudradio- eller tv-program eller tv-sändningar över satellit som omfattas av radio- och tv-lagen (2010:696), eller 3.andra överföringar eller tekniska upptagningar på vilka ytt- randefrihetsgrundlagen är tillämplig. 2 § Även annan marknadsföring av tobaksvaror till konsumenter än som avses i 1 § är förbjuden. Detta gäller dock inte 1.i tryckta skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämp- lig eller i överföringar eller tekniska upptagningar på vilka yttrande- frihetsgrundlagen är tillämplig, 2.marknadsföring som endast består i att tillhandahålla tobaks- varor för försäljning, 3.neutrala varu- och prislistor inne på försäljningsställen som finns där tobakvaror saluförs, eller 4.kommersiella meddelanden inne i specialbutiker för tobaks- varor som inte är påträngande, uppsökande eller uppmanar till bruk av tobak. Varu- och prislistor samt kommersiella meddelanden ska place- ras så att de inte är synliga från utsidan av försäljningsstället. 3 § En näringsidkare som marknadsför antingen en annan vara än en tobaksvara eller en tjänst till konsumenter får inte använda ett varukännetecken som helt eller delvis används för en tobaksvara eller enligt gällande bestämmelser om varumärken är registrerat eller inarbetat för en sådan vara, om marknadsföringen sker i kommer- siella annonser i 1.periodiska skrifter eller i andra jämförbara skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämplig, 2.ljudradio- eller tv-program eller i tv-sändningar över satellit som omfattas av radio- och tv-lagen (2010:696), eller 3.andra överföringar eller tekniska upptagningar på vilka yttrande- frihetsgrundlagen är tillämplig. 4 § Om en näringsidkare använder ett sådant varukännetecken som avses i 3 § vid marknadsföring till konsumenter på något annat sätt än som där sägs, ska näringsidkaren iaktta den måttfullhet som är betingad av att kännetecknet också kan förknippas med tobaks- varan. 5 § Bestämmelserna i 3 och 4 §§ tillämpas inte 1.i fråga om ett varukännetecken som i endast begränsad om- fattning förekommer vid marknadsföring av tobaksvaror, 2.i fråga om ett varukännetecken som framträder i en form som tydligt skiljer sig från utseendet på tobaksvarans kännetecken, eller 3.i andra fall om det är oskäligt. 6 § Tillverkare, partihandlare och importörer av tobaksvaror får inte sponsra ett evenemang eller en verksamhet dit allmänheten har till- träde eller som kan antas få gränsöverskridande effekt, om spons- ringen kan antas medföra att avsättningen av tobaksvaror främjas. Bestämmelser om förbud mot sponsring av program i radio och tv samt om produktplacering i tv finns i radio- och tv-lagen (2010:696). 7 § En marknadsföringsåtgärd som strider mot 1–6 §§ eller 3 kap. 2 § ska vid tillämpningen av 5, 23 och 26 §§ marknadsföringslagen (2008:486) anses vara otillbörlig mot konsumenter. En marknads- föringsåtgärd som strider mot 1 § 2 eller 3 eller 3 § 2 eller 3 kan medföra marknadsstörningsavgift enligt bestämmelserna i 29–36 §§ marknadsföringslagen. Rapportering av marknadsföringskostnader m.m. 8 § Tillverkare, partihandlare och importörer av tobaksvaror ska till lämna uppgifter om de kostnader som de har haft för reklam, annan marknadsföring och sponsring för sådana varor. 9 § Tillverkare och importörer av tobaksvaror ska till Folk- hälsomyndigheten lämna in marknadsundersökningar, studier, rap- porter om försäljningsvolymer och i förekommande fall sådana sammanfattningar av marknadsundersökningar som utförs i sam- band med lanseringen av nya tobaksprodukter. Tobaksvaror får inte tillhandahållas konsumenter på marknaden om de rapporteringsskyldigheter som följer av första stycket eller som har meddelats med stöd av 11 kap. 7 § andra stycket inte har uppfyllts. 1 § Endast den som har tillstånd för försäljning av tobaksvaror till konsumenter (detaljhandel) eller annan försäljning av tobakvaror (partihandel) får bedriva sådan försäljning. Tillstånd till detaljhandel ska avse en viss lokal eller ett annat av- gränsat utrymme (försäljningsställe) och kan gälla eller tills vidare. Tillstånd meddelas för detaljhandel av den kommun där försälj- ningsstället är beläget. För partihandel meddelas tillstånd av den kommun där det företag som vill bedriva sådan handel har sitt säte eller, om företaget saknar säte inom landet, av den kommun där före- taget har ett fast driftställe för näringsverksamhet. Om ansökan avser en person, meddelas tillstånd till partihandel av den kommun där personen har sitt hemvist. 2 § Ett försäljningstillstånd får beviljas endast den som visar att han eller hon med hänsyn till sina personliga och ekonomiska förhåll- anden och omständigheterna i övrigt är lämplig att utöva verksam- heten samt att verksamheten kommer att drivas i enlighet med de krav som ställs upp i denna lag. 3 § Den som bedriver tillståndspliktig försäljning med tobaksvaror ska utöva särskild kontroll (egenkontroll) över försäljningen och ansvara för att det finns ett för verksamheten lämpligt egenkontroll- program. 4 § Den som bedriver partihandel med tobaksvaror får leverera så- dana varor endast till den som har försäljningstillstånd. Säljaren ska förvissa sig om att köparen har sådant tillstånd. 5 § En ansökan om försäljningstillstånd ska vara skriftlig. Till ansökan enligt första stycket ska näringsidkaren foga egen- kontrollprogrammet och de övriga uppgifter som behövs för kom- munens tillsyn. Om uppgifterna ändras ska det anmälas till kom- munen utan dröjsmål. Kommunen får ta ut en ansökningsavgift enligt de grunder som beslutas av kommunfullmäktige. 6 § En ansökan om försäljningstillstånd får inte bifallas utan att Polis- myndighetens yttrande har inhämtats. Om ansökan avser parti- handel får den inte heller bifallas utan att yttrande har inhämtats. Myndigheterna ska i sina yttranden redovisa de omständigheter som ligger till grund för bedömningen i det enskilda fallet och sär- skilt yttra sig om sökandens allmänna lämplighet för verksamheten. På begäran av kommunen ska och Kronofogde- myndigheten lämna de uppgifter som kommunen behöver för sin tillståndsprövning. 7 § Kommunen ska tillhandahålla information om vad som gäller en- ligt tobakslagen och anslutande föreskrifter samt riktlinjer för tillämp- ningen av föreskrifterna i kommunen. 8 § En näringsidkare som tillhandahåller tobaksvaror för försäljning ska ge personalen den information och det stöd som behövs för att personalen ska kunna följa denna lag och anslutande föreskrifter. 9 § Tobaksvaror får inte säljas eller på annat sätt lämnas ut i när- ingsverksamhet till den som inte har fyllt . Den som lämnar ut tobaksvaror ska förvissa sig om att mottagaren har uppnått nämnda ålder. Om det finns särskild anledning att anta att en tobaksvara är av- sedd att lämnas över till någon som inte har fyllt får varan inte lämnas ut. På de försäljningsställen där det bedrivs detaljhandel med tobaks- varor ska det finnas en tydlig och klart synbar skylt med informa- tion om förbudet mot att sälja eller lämna ut sådana varor till den som inte har fyllt . 10 § Tobaksvaror som säljs till konsumenter ska tillhandahållas på ett sådant sätt att det går att kontrollera mottagarens ålder. Detta gäller även när försäljningen sker genom automat, via postorder eller liknande. 11 § Tobaksvaror får föras in i landet endast av den som har fyllt . 12 § Tobaksvaror som säljs till konsumenter får inte tillhandahållas så att kunden får tillgång till varorna innan betalning erlagts. Förbudet i första stycket omfattar inte specialbutiker för tobaks- varor. 13 § En styckförpackning med cigaretter ska innehålla minst 20 ciga- retter. En styckförpackning med rulltobak ska innehålla tobak som väger . En styckförpackning med portionsförpackat snus ska innehålla minst 20 portioner. Cigaretter, rulltobak och snus får inte tillhandahållas konsumenter på marknaden i mindre mängd än vad som framgår av första–tredje styckena. Anmälan av nya tobaksvaror 14 § Tillverkare och importörer ska till an- mäla nya tobaksvaror som de avser att tillhandahålla konsumenter på den svenska marknaden. En ny tobaksvara som inte har anmälts enligt första stycket får inte tillhandahållas konsumenter på den svenska marknaden. 15 § Tillverkare och importörer av sådana nya tobaksvaror som har anmälts enligt 14 § ska till lämna in alla nya eller uppdaterade uppgifter om de studier, undersökningar och annan information som ska redovisas i eller i samband med an- mälan. Tobaksvaror får inte tillhandahållas konsumenter på marknaden om de rapporteringsskyldigheter som följer av paragrafen eller före- skrifter meddelade med stöd av 11 kap. 10 § inte har uppfyllts. 16 § En näringsidkare som via distansförsäljning tillhandahåller tobaks- varor för försäljning till konsumenter i ett annat land än det land där näringsidkaren har sitt säte eller sin affärsverksamhet får inte lämna ut personuppgifter om konsumenten till tillverkaren av tobaks- varor eller till företag som ingår i samma koncern eller till andra tredje parter. Personuppgifter får inte heller användas eller över- föras för andra ändamål än det aktuella köpet. Undantag från tillståndskravet i vissa fall 17 § Om den som har fått försäljningstillstånd enligt denna lag har avlidit, eller fått förvaltare enligt 11 kap. 7 § med uppdrag som omfattar rörelsen och vill dödsboet eller förvaltaren fortsätta rörelsen, ska anmälan göras hos kommunen. Anmälan ska ha kommit in senast efter dödsfallet eller beslutet om förvaltare. Har anmälan inte kommit in , upphör till- ståndet att gälla. Försätts den som fått försäljningstillstånd i konkurs upphör till- ståndet att gälla . Vill konkursboet fortsätta rörelsen ska ny ansökan göras hos kommunen. Kommunen ska behandla en så- dan ansökan med förtur. 18 § Överlåts rörelse där det ingår verksamhet som kräver tillstånd till detaljhandel enligt 1 § får överlåtaren sälja sitt lager av tobaks- varor till efterträdaren, om denne har tillstånd till detaljhandel med sådana varor. Konkurs- eller dödsbo eller, i fråga om utmätt egendom, Krono- fogdemyndigheten får trots bestämmelserna i denna lag sälja tobaks- varor till den som har försäljningstillstånd till handel med sådana varor. Motsvarande gäller då en verksamhet måste avvecklas till följd av att tillståndet har återkallats. 6 kap. Rökfria miljöer 1 § Rökning är förbjuden 1.i lokaler som är avsedda för barnomsorg, skolverksamhet eller annan verksamhet för barn eller ungdom samt på skolgårdar och på motsvarande områden utomhus vid förskolor och fritidshem, 2.i lokaler som är avsedda för hälso- och sjukvård, 3.i lokaler som är avsedda för gemensamt bruk i bostäder och inrättningar med särskild service eller vård, 4.på färdmedel i inrikes kollektivtrafik eller i lokaler och andra utrymmen som är avsedda att användas av den som reser med så- dana färdmedel och på motsvarande områden utomhus, 5.i restauranger och på andra serveringsställen, 6.i andra lokaler än sådana som avses i 1–5 när en allmän sam- mankomst eller en offentlig tillställning som avses i 2 kap. 1–3 §§ ordningslagen (1993:1617) anordnas och i lokaler som är avsedda att användas av den som deltar i sammankomsten eller tillställningen, 7.i andra lokaler än sådana som avses i 1–6 om allmänheten har tillträde till lokalerna, 8.på inhägnade platser utomhus huvudsakligen avsedda för idrotts- utövning, 9.på lekplatser som allmänheten har tillträde till, samt 10.vid entréer till sådana lokaler och andra utrymmen som avses i1–7 som allmänheten har tillträde till. 2 § I hotell och andra inrättningar där tillfällig bostad yrkesmässigt upplåts, ska i ett visst antal av de rum eller liknande som upplåts rökning vara förbjuden. I fråga om sovkupéer och andra utrymmen som upplåts för tillfällig bostad på färdmedel i inrikes kollektiv- trafik gäller i stället 1 § 4. 3 § Bestämmelserna i 1 § gäller inte i fråga om bostäder och andra lokaler för boende som inte är tillfälligt. 4 § Rökning är trots bestämmelserna i 1 § 2–4, 6 och 7 tillåten i delar av de lokaler eller andra utrymmen som avses där, om dessa delar särskilt avsatts för rökning. Detsamma gäller lokaler som av- ses i 1 § 1 och som är upplåtna enbart för personal. Trots bestämmelsen i 1 § 5 får rökning tillåtas i restauranger och på andra serveringsställen i separata rum som särskilt avsatts för rökning. Rum där rökning tillåts får endast utgöra en mindre del av serveringsställets yta. Rummen ska vara belägna så att besökare inte måste passera genom dessa. Arbetstagare ska endast tillfälligtvis be- höva vistas i rummen, när rökning pågår. Servering eller annan liknande verksamhet får inte bedrivas i rummen när rökning pågår. Detta gäller dock inte sådan verksamhet som har direkt samband med rummens funktion. Mat eller dryck får inte föras med in i dessa rum. Avvikelse från 1 § 1–3, 6 och 7 samt 2 § får göras om det finns särskilda skäl till det på grund av utrymmets eller områdets be- skaffenhet eller användningssätt eller av omständigheterna i övrigt. Detsamma gäller för sådana färdmedel, lokaler och andra utrym- men som avses i 1 § 4. 5 § Den som i egenskap av ägare eller på annan grund disponerar över en lokal, ett annat utrymme eller ett område utomhus som omfattas av någon av bestämmelserna i 1 § 1–9 och 2 § ansvarar för att bestämmelserna följs. För områden som omfattas av bestämmelsen i 1 § 10 ansvarar i stället den som i egenskap av ägare eller på annan grund disponerar över lokalen eller utrymmet innanför entrén. Den ansvarige ska genom skyltning tydligt informera om rök- förbudet och vid behov ingripa med information och tillsägelser. Om någon trots tillsägelse röker där rökning inte är tillåten, får denne avvisas. 6 § I andra fall än som avses i 1 och 2 §§ ansvarar arbetsgivaren för att en arbetstagare inte mot sin vilja utsätts för tobaksrök eller utsläpp från produkter som anges i 7 § i den arbetslokal eller det liknande utrymme där arbetstagaren är verksam. räknas här personer som avses i 1 kap. 2 § första stycket och 3 § arbetsmiljölagen (1977:1160). 7 § Med rökning ska, vid tillämpningen av 1–5 §§, jämställas rök- ning av örtprodukter för rökning samt inhalering efter förångning eller annan upphettning av tobak, elektroniska cigaretter och njut- ningsmedel som till användningssättet motsvarar rökning men som inte innehåller tobak. 1 § Den centrala tillsynen över att denna lag och anslutande före- skrifter följs utövas av 1.Folkhälsomyndigheten när det gäller kommunens och Polis- myndighetens omedelbara tillsyn enligt 2 § första stycket 2 a, c och d, 2.Konsumentombudsmannen när det gäller kommunens och omedelbara tillsyn enligt 2 § första stycket 2 b. 2 § Den omedelbara tillsynen över att denna lag och anslutande föreskrifter följs utövas av 1.Arbetsmiljöverket när det gäller lokaler och andra utrymmen som avses i 6 kap. 1 § och som är upplåtna enbart för personal samt lokaler och andra utrymmen på vilka 6 kap. 6 § ska tillämpas, 2.kommunen och när det gäller a)bestämmelserna om hälsovarningar, produktpresentation samt spårbarhet och säkerhetsmärkning i 3 kap. 1–3 §§ på försälj- ningsställen, b)bestämmelserna om marknadsföring m.m. i 4 kap. 1–5 §§ när det gäller marknadsföringsåtgärder på eller i anslutning till försälj- ningsställen, och c)bestämmelserna om handel m.m. enligt 5 kap. 1–10, 12–15, 17 och 18 §§, d)rökfria miljöer som avses i 6 kap. 1 § och som inte är upplåtna enbart för personal samt lokaler som avses i 6 kap. 2 §, 3.Folkhälsomyndigheten när det gäller a)ingredienser och utsläpp m.m. enligt 2 kap. 1 och 2 §§ och föreskrifter meddelande med stöd av 11 kap. 2 §, b)hälsovarningar och produktpresentation enligt 3 kap. 1 och 2 §§ iandra fall än som avses i 2 a, c)spårbarhet och säkerhetsmärkning enligt 3 kap. 3 i andra fall än som avses i 2 a samt 3 kap. 4–7 §§, d)uppgifter om kostnader för marknadsföring enligt 4 kap. 8 §, e)uppgifter som ska lämnas in enligt 4 kap. 9 § samt 5 kap. 14 och 15 §, 4.Konsumentombudsmannen när det gäller marknadsföring enligt 4 kap. 1–5 §§ i andra fall än som avses i 2 b samt 4 kap. 6 §. utövar inom länet tillsyn enligt första stycket 2. 1.följa kommunernas verksamhet och biträda kommunerna med information och råd, och 2.främja samarbete mellan olika tillsynsmyndigheter och mellan tillsynsmyndigheter och andra. 3 § En kommun får träffa avtal med en annan kommun om att till- synsuppgifter som kommunen har enligt denna lag ska ombesörjas helt eller delvis av den andra kommunen. Kommunen får dock inte överlåta befogenheten att avgöra ärenden enligt 4–6 §§. 4 § En tillsynsmyndighet som anges i 2 § får i sin tillsynsverksam- het meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att be- stämmelserna i denna lag eller en föreskrift som har meddelats med stöd av lagen ska följas. I beslut om föreläggande eller förbud får tillsynsmyndigheten sätta ut vite. Vitet får inte förvandlas till fängelse. Vid tillsyn tillämpas i stället bestäm- melserna i marknadsföringslagen (2008:486). 5 § En kommun ska återkalla ett försäljningstillstånd om 1.tillståndet inte längre utnyttjas, 2.tillståndshavaren inte uppfyller de krav som gällde för tillstån- dets meddelande, 3.det med tillståndshavarens vetskap har förekommit brottslig verksamhet på försäljningsstället, eller i anslutning till detta, eller annars inom den tillståndspliktiga affärsverksamheten utan att till- ståndshavaren har ingripit, eller 4.tillståndshavaren har tilldelats en eller flera varningar utan att de förhållanden som föranlett varningen har rättats till. 6 § I stället för återkallelse enligt 5 § kan tillståndshavaren med- delas varning, om varning kan anses vara en tillräckligt ingripande åtgärd. Varning kan också meddelas vid allvarliga eller upprepade överträdelser av bestämmelserna i denna lag eller föreskrifter med- delade med stöd av lagen. 7 § En tillsynsmyndighet har rätt att på begäran få de upplysningar, handlingar, varuprover och liknande som behövs för myndighetens tillsyn enligt denna lag. 8 § I syfte att ge underlag för en dialog mellan kommunen och den som lämnar ut tobaksvaror om skyldigheten att förvissa sig om att mottagaren har uppnått den ålder som anges i 5 kap. 9 §, får kom- munen genomföra kontrollköp. Vid ett sådant köp får kommunen endast anlita en person som har fyllt . Ett kontrollköp får genomföras utan att näringsidkaren under- rättas i förväg om kontrollköpet. Kommunen ska efter ett genomfört kontrollköp underrätta näringsidkaren om kontrollköpet. 9 § Vad som framkommit genom kontrollköp får inte utgöra grund för kommunen att meddela förelägganden, förbud, återkallelse eller varning enligt 4–6 §§. 10 § För att fullgöra sina uppgifter enligt denna lag har en tillsyns- myndighet rätt att få tillträde till områden, lokaler och andra ut- rymmen som berörs av denna lag eller anslutande föreskrifter och får där göra undersökningar och ta prover. För uttagna prov betalas inte ersättning. 11 § ska på begäran av en annan tillsynsmyndig- het lämna den hjälp som behövs vid tillämpningen av 10 §. En begäran enligt första stycket får göras endast om 1.det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åt- gärden inte kan utföras utan att en polismans särskilda befogen- heter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas, eller 2.det annars finns synnerliga skäl. 12 § Den som har tagit befattning med något ärende enligt denna lag får inte obehörigen röja eller på annat sätt utnyttja vad han eller hon därvid har fått veta om yrkeshemligheter eller affärsförhållan- den. I det allmännas verksamhet tillämpas bestämmelserna i offentlig- hets- och sekretesslagen (2009:400). 13 § Kommunen och ska underrätta varandra om förhållanden som är av betydelse för tillsynen. En kommun som har fattat beslut i ett ärende enligt denna lag ska skicka en kopia av beslutet till , Polis- myndigheten och den länsstyrelse som berörs av beslutet. Kommunerna ska underrätta om de i sin verksamhet får kännedom om något som kan ha betydelse för Folk- hälsomyndighetens tillsyn. 14 § En kommun får ta ut avgift för sin tillsyn av den som bedriver tillståndspliktig försäljning av tobaksvaror. 15 § får ta ut avgifter för sin tillsyn över 2 kap. och 4 kap. 9 § av tillverkare och importörer av tobaksvaror. 1 § Beslut som en kommun har fattat enligt denna lag får överkla- gas hos allmän förvaltningsdomstol. Beslut som har meddelat med stöd av 7 kap. 4 § eller som meddelat får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 2 § Beslut om föreskrifter enligt 11 kap. 4 och 5 § som en myn- dighet har meddelat med stöd av ett bemyndigande får överklagas hos regeringen av tillverkare av tobaksvaror och importörer av tobaks- varor som är avsedda att tillhandahållas konsumenter på marknaden. 9 kap. Straffbestämmelser och förverkande 1 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet säljer tobaksvaror utan tillstånd döms, om försäljningen inte är tillåten enligt 5 kap. 18 §, för olovlig tobaksförsäljning till böter eller fängelse i högst . Är brottet grovt, döms till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har utgjort ett led i en verksamhet som be- drivits yrkesmässigt eller i större omfattning eller har varit inriktad mot ungdomar. 2 § Den som uppsåtligen i strid med förbudet i 3 kap. 1 § tredje stycket tillhandahåller tobaksvaror som saknar föreskriven hälso- varning, döms för olovlig tobakshantering till böter eller fängelse . Detsamma gäller den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bry- ter mot 5 kap. 9 § första eller andra stycket. Är gärningen att anse som ringa döms inte till ansvar. 3 § Den som har överträtt ett vitesföreläggande eller ett vitesför- bud ska inte dömas till ansvar enligt denna lag för gärning som om- fattas av föreläggandet eller förbudet. 4 § Bestämmelser om ansvar för olovlig införsel och olovlig utför- sel av tobaksvaror finns i lagen (2000:1225) om straff för smugg- ling. 5 § Tobaksvaror som varit föremål för brott enligt denna lag eller deras värde samt utbyte av sådant brott ska förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. 1 § ska för de ändamål som anges i 2 § föra ett centralt register med hjälp av automatiserad behandling. 2 § Registret får användas för tillsyn, uppföljning och utvärdering av lagens tillämpning samt framställning av statistik. 3 § Registret får innehålla uppgifter om dem som har tillstånd eller bedriver verksamhet enligt denna lag. I registret får behandlas uppgifter om 1.namn eller firma, person-, samordnings-, registrerings- eller organisationsnummer, adress och telefonnummer, och 2.den verksamhet som tillståndet avser, och I registret får även behandlas sådana uppgifter som tillverkare och importörer enligt denna lag är skyldiga att rapportera till Folk- hälsomyndigheten. Förbud mot viss tillverkning och införsel 1 § Regeringen får, om det finns särskilda hälsoskäl, föreskriva att vissa slag av tobaksvaror inte får tillverkas i eller föras in till för försäljning till konsumenter. Krav i fråga om ingredienser och utsläpp 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om de skyldigheter som anges i 2 kap. 1 §. 3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om