sou · H4B358 · 2016-09-15 00:00:00 — Dagens unga är uppvuxna med internet och för dem är alla de plattformar som finns naturliga på ett helt annat sätt än för de äldre generationerna som har fått tillgång till internet i vuxen ålder. Internet har för ungdomar blivit fast etablerat som en del av det dagliga livet och nästan alla tonåringar är på internet (Medieutveckling , s. 20 f. och Svenskarna och internet 2015, s 53 f.). Internetanvändandet börjar i tidig ålder. Bland två-åring- arna är det som använder internet och som gör det . Vidare har av alla 11-åringar en egen mobiltelefon (Svenskarna och internet 2015, s. 52 f.). De yngre använder i betydligt större utsträckning sociala medier än de äldre. I åldersgruppen 16–ägnades i genom- snitt nästan åt sociala nätverk, vilket är en ökning med (Svenskarna och inter- net 2015, s. 48). Ungdomar var den grupp som inledningsvis drev på den snabba ökningen av smarta mobiltelefoner. Ungdomarna ägnar även betyd- ligt mer tid åt internet i mobilen än vad de äldre generationerna gör. En majoritet i åldrarna 12–använder internet i mobilen . I åldrarna 36–är det nästan hälften som använder internet i mobilen så ofta. Därefter sjunker andelen som använder de smarta mobiltelefonerna snabbt och bland pensionärerna är de få som använder en smart mobiltelefon på det sättet. I IIS rapport uttrycks följande. Det tycks finnas en gräns vid ungefär . De som är yngre lever på internet, gör en massa saker och har en mängd kontakter där medan de som är äldre lever med internet men har huvuddelen av sitt liv utanför. (Svenskarna och internet 2015, s. 29). Teknikutvecklingen har haft stor betydelse för alla aktörer på den svenska mediemarknaden. Trenden är att konsumenterna vill att mediekonsumtionen ska ske på deras villkor och att de ska kunna ta del av medieinnehåll när de själva vill och på den apparat de vill, se Myndigheten för press, radio och tv:s rapport och påverkan i allmänhetens tjänst – redovisning av regeringsuppdrag, 2015, s. 25 f. (här benämnd ”Utveckling och påverkan i allmän- hetens tjänst”). Konkurrensen om läsare, tittare och lyssnare är hård och utbudet av olika medier och medieplattformar har aldrig varit större (, s. 435 samt Strömbäck, Demokratin och det för- ändrade medielandskapet, Mot ökade kunskapsklyftor och deltagande- klyftor?, 2015, s. 8). Trots det enorma medieutbud som internet har medfört lägger konsumenterna dock inte väsentligt mer tid på medie- konsumtion (se bl.a. Medieutveckling , s. 48). De traditionella medieföretagens ställning och villkor har i hög grad påverkats av teknikutvecklingen. Public service-bolagen (, och ) var t.ex. tidigare ensamma om att sända radio och tv till det svenska folket. Detta berodde på tekniska begränsningar och på att public service-bolagen länge hade en monopolställning. I slutet av 1980- talet och lanserades dock TV3, TV4 och Kanal och dessa kanaler började konkurrera med public service-bolagen när det gällde tv-sändningar. meddelades de första tillstån- den för kommersiell radio i FM-bandet och därmed blev även radiomediet konkurrensutsatt. finns det ett stort antal aktörer som erbjuder ett brett utbud av radio- och tv-kanaler via olika plattformar. Möjligheten att sända tv och radio via internet har sänkt många av de tidigare etableringshindren för nya aktörer och gör det lättare både för etablerade och nya aktörer, såväl svenska som internationella, att nå ut med sitt innehåll till konsumenterna (Utveckling och påverkan i allmänhetens tjänst, s. 22 f.). Medie- konvergensen gör även att gränserna mellan olika medier och medie- aktörer blir mindre tydliga. konkurrerar de olika medieaktö- rerna inte bara med dem som tillhandahåller samma medier tekniskt sett utan i större utsträckning med alla andra medieaktörer. Flertalet svenska medieföretag är kommersiella aktörer och får sina intäkter från huvudsakligen två olika håll, dels från försäljning av annonsutrymme till annonsörer och dels från försälj- ning av medieinnehåll till konsumenter. Den förskjutning som sker från medier i deras traditionella former till deras internetversioner har resulterat i att hushållens utgifter för nätbaserade tjänster, såsom digitala tidningar och abonnemang för streamad musik och tv, har ökat kraftigt. Detta har medfört att annonseringen på inter- net också har ökat medan t.ex. dagspressens pappers- utgåvor har fått minskade annonsintäkter (Medieutveckling , s. 48 f.). Konsumenternas och annonsörer- nas intresse för medietjänster på internet medför att medieaktö- rerna lanserar allt fler tjänster på internet och därmed driver på den tekniska utvecklingen. De tre public service-bolagen har fortfarande en särställning på mediemarknaden bl.a. genom att deras verksamhet finansieras genom radio- och tv-avgiften och inte får finansieras med reklamintäkter (viss sponsring kan dock förekomma). Bolagen har ett särskilt sam- hällsansvar att verka i allmänhetens tjänst och verksamheten ska präglas av oberoende och stark integritet och bedrivas självständigt i förhållande till såväl staten som olika ekonomiska, politiska och andra intressen och maktsfärer i samhället. Public service-bolagens verksamheter påverkar mediemarknaden och de övriga aktörerna, främst genom att deras verksamheter konkurrerar med de aktörer som bedriver kommersiella medieverksamheter (Utveckling och påverkan i allmänhetens tjänst, s. 2). Det har riktats kritik mot hur regelverket kring public service är utformat och hävdats att public service-bolagens verksamhet har en negativ inverkan på konkurren- sen på den svenska mediemarknaden (se bl.a. , TV4:s och Tidningsutgivarnas yttranden över rapporten och påver- kan i allmänhetens tjänst). Den svenska mediemarknaden domineras av en liten grupp stora företag. är största mediekoncern och äger bl.a. TV4, Adlibris, DN och . Den näst största aktö- ren är den statliga sfären och där utgör public service-bolagen huvuddelen av verksamheten. Andra stora aktörer på den svenska mediemarknaden är , som bl.a. äger Afton- bladet och , och Stenbäcksfären, som bl.a. äger MTG, TV3 och Metro. Den övergripande tendensen är att det inom såväl tv och radio som dagspress sker en ökad ägarkoncentra- tion. Flera av landets ledande mediekoncerner har verksamhet inom flera olika medieformer och förmedlar medieinnehåll via en rad olika plattformar (Medieutveckling , s. 52 f.). Den tekniska utvecklingen har påverkat medborgarna på olika sätt, bl.a. genom att man i allt större utsträckning själva är aktiv i att sprida information i olika former. Med det enorma utbud som finns på nätet väljer konsumenterna även i större utsträckning vilken information som de vill ta del av. Det har från flera håll anförts att dessa fenomen på olika sätt får betydelse för demokra- tin. Internet och den tekniska utvecklingen har således inte bara påverkat konsumtionsmönstren utan även politiken och samhället i stort. tillsattes med uppdrag att analysera behovet av nya mediepolitiska insatser när presstödet i dess nuvarande form upphör. Med utgångspunkt i analysen ska utredaren lämna förslag till utformning av nya mediepolitiska verk- tyg. Den del av uppdraget som avser att analysera behovet av insat- ser har redovisats genom delbetänkandet Medieborgarna & medi- erna, En digital värld av rättigheter, skyldigheter – möjligheter och ansvar (SOU 2015:94). beskriver i betänkandet bl.a. det nya svenska medielandskapet och analyserar hur föränd- ringar i medielandskapet påverkar medborgarna och det demokra- tiska samhället. Dessa frågeställningar har även berörts inom forsk- ningen i olika avseenden. Här sammanfattas vissa aspekter som lyfter fram och olika röster från den medie- och kommunikationsvetenskapliga forskningen. uttrycker att de traditionella medierna har sam- hällsuppgiften att beskriva samtiden, ge utrymme åt svaga röster och granska makten. Enligt utredningen hade medierna tidigare informationsmonopol och kunde välja vilka budskap som skulle förmedlas till en förhållandevis passiv publik. Detta monopol är enligt utredningen förlorat och enskilda är inte längre hänvisade till de traditionella medieföretagens filtrering, till deras definition av kvalitet och aktualitet utan kan själva publicera sig och skapa sin egen publik via bloggar och konton på olika sociala medieplatt- formar. Utredningen använder ordet medieborgare för att benämna konsumenternas nya, mer aktiva roll (SOU 2015:94 s. 149 f.). Professorerna skriver i antologin och demokratin (se Nord och Strömbäck, 2012, 2:a uppl., s. 9 f.) om den tekniska utvecklingens betydelse, fram- för allt från ett journalistiskt perspektiv. åter- fanns samhällsjournalistiken främst i tidningarna som var parti- politiskt färgade. finns massor av tv- och radiokanaler, gratis- tidningar, webbtidningar, bloggar, sociala medier m.m. Medie- konvergensen har lett till att det finns ett informationsöverskott som det finns ett underskott av uppmärksamhet eftersom ingen kan ta del av mer än en bråkdel av all information. Nord och Strömbäck beskriver mediernas uppgift som att bl.a. informera, granska och vara ett forum för debatt och på det sättet bidra till en fungerande åsiktsbildning och i förlängningen en fungerande demo- krati. Det faktum att medborgarna själva kan skriva och sprida nyheter på internet har möjliggjort en ny typ av medborgarjournalistik och det är inte längre självklart att journalistik endast produceras av personer som kallar sig journalister och som har en journalist- utbildning. Det ökade medieutbudet och den ökade tillgänglig- heten har, enligt Nord och Strömbäck, gjort det till en betydligt svårare uppgift att genom en aktiv mediepolitik stimulera mångfald och bedriva en journalistik som informerar, granskar och debatte- rar. Samma utveckling har gett nya medier en möjlighet att rikta sig mot en särskild publik som varit särskilt ekonomiskt intressant. Förutsättningarna för det journalistiska arbetet i de traditionella medieföretagen har påverkats av framför allt internets snabba spridning i samhället. Det beror inte bara på att nyheter och infor- mation kan spridas snabbare utan också på att internet som helhet inte präglas av samma journalistiska värderingar när det gäller exem- pel källkritik, nyhetsurval och presentation. Nord och Strömbäck menar att utvecklingen kan leda till att mediernas förmåga och vilja att prioritera och upprätthålla de journalistiska värderingarna och ambitionerna försvagas. I det här sammanhanget kan påminnas om att alla medborgare inte är en del av det nya internetsamhället. uppskattades antalet svenskar som inte hade tillgång till internet till ungefär 650 000. var det av befolkningen som kände sig ”helt och fullt eller till stor del” delaktiga i det som beskrevs som det nya informationssamhället. Tittar man närmare på åldersupp- delningen var det dock i åldersgruppen 16–som uppgav sig känna sig helt och fullt eller till stor del delaktiga medan denna siffra i åldersgruppen och uppåt var (Svenskarna och internet 2015, s. Nord och Strömbäck menar även att internet kan sägas ha minskat världen genom att det är möjligt för människor att ta del av medier från olika kulturer. De framhåller att ju större medieutbudet är desto mer selektiva tvingas människor vara i sin medieanvändning och desto större betydelse får deras intressen och motiv. Det leder till ökad individualisering av medieanvändningen och till att det växer fram nya och större skillnader i fråga om användningen mellan olika befolkningsgrupper. Strömbäck skriver även att det har blivit allt enklare för dem som är intresserade av politik och samhälle att hitta kvalificerad information och ta del av nyheter var de vill, när de vill och via plattformar som de föredrar, som det har blivit allt enklare för de som inte är intresserade av politik och samhälle att undvika nyhetsmedier och nyhetsjournalistik. Detta har stor betydelse för demokratin, inte minst mot bakgrund av det demokratiska kravet på upplyst förståelse. För att demokratin ska fungera förutsätts att människor är åtminstone någorlunda infor- merade om politik och samhälle och att kunskapsklyftorna mellan olika grupper inte är allt för stora. Annars riskerar det politiska deltagandet att bli mindre utbrett och effektivt än vad det redan är och den politiska representationen att snedvridas (Strömbäck, Demo- kratin och det förändrade medielandskapet, Mot ökade kunskaps- klyftor och deltagandeklyftor?, s. 42 f.). Det oändliga utbudet och våra valmöjligheter beskrivs som ett problem även av . Han menar att i ett medielandskap som präglas av gränslösa valmöjligheter är selektiviteten en nödvän- dighet. Ju mer selektiva vi måste vara desto större betydelse får våra personliga egenskaper och preferenser. Risken när vi själva i stor utsträckning sorterar vilken information vi vill ta del av är att olika samhällsgrupper dras till olika typer av innehåll, kanske särskilt när det gäller politik och samhälle. uttrycker farhågor om att medieutbudets explosion riskerar att få demokratiska implikationer. Han framhåller att det har uttryckts oro för att medielandskapets fragmentering för med sig inte bara ökade kunskapsklyftor utan också i förlängningen en möjlig sned- vridning av den politiska representationen (, s. 435 f.). Hur medievanorna kommer att se ut är givetvis omöj- ligt att svara säkert på men utvecklingen har gått mot ett ökat internetanvändande. Medierna är fortfarande domine- rande i sina traditionella former men den tid som medborgarna lägger på dessa minskar som den tid som läggs ner på medier på internet ökar något. Internetanvändandet och medievanorna skiljer sig mycket åt mellan olika ålderskategorier och det mest intressanta vid en framåt- blick är vanorna hos de yngre. Forskaren skriver att förändringsmönstren pekar på att den troliga framtida utvecklingen av ungas medieliv kommer att innebära dels att bryt- punkten för när internetanvändningen tar fart kommer att inledas i allt lägre ålder och dels att brytpunkten för det ”mobila medielivets” start kommer att sjunka i ålder (Medieutveckling , s. 25 f.). De tendenser som kan iakttas hos den yngre delen av befolk- ningen talar alltså för att mediekonvergensen kommer att fortsätta öka och eventuellt slå ut någon eller några av de traditionella medierna. Vilket tidsförlopp som är aktuellt framstår dock som oklart. Enligt vissa bedömare är det fråga om en snabb utveckling där tidningsföretag kan behöva stänga ner hela eller delar av sin pappersutgivning medan andra menar att denna ut- veckling kommer att gå betydligt långsammare (se bl.a. SOU 2015:94 s. 22 och Svenskarna och internet 2015, s. 89). 5 Yttrandefrihet i internationell rätt Våra detaljerade tryck- och yttrandefrihetsgrundlagar är unika jäm- förda med hur motsvarande reglering ser ut i övriga . I FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna, i och i finns bl.a. bestämmelser om skydd för yttrande- friheten. Dessa bestämmelser skiljer sig från tryckfrihetsförord- ningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) i vissa avseen- den, inte bara genom att de är mindre detaljerade utan även materi- ellt. Bland annat är skyddet för privatlivet mer långtgående än i . Den ökade rättsliga internationaliseringen och det utökade sam- arbetet inom EU anses ibland medföra problem för att upp- rätthålla dessa skillnader på tryck- och yttrandefrihetens område. I detta kapitel lämnas en översiktlig redogörelse för relevanta inter- nationella bestämmelser, framför allt när det gäller Europakonven- tionen och . Avslutningsvis berörs även relationen mellan och våra grundlagar. 5.2FN:s allmänna deklaration om de mänskliga rättigheterna generalförsamling antog en allmän förklaring om de mänskliga rättigheterna. Förklaringen definierar vilka de grundläggande mänskliga rättigheterna är. Den togs fram av den dåvarande kommissionen för mänskliga rättig- heter. När förklaringen antagits uppmanade generalförsamlingen alla medlemsstater att offentliggöra förklaringens text och att ”göra den spridd, känd, läst och förstådd framför allt i skolor och andra Yttrandefrihet i internationell rätt undervisningsinstitutioner utan hänsyn till olika länders eller region- ers politiska förhållanden”. I artikel 19 finns en bestämmelse om rätt till åsiktsfrihet och yttrandefrihet. Artikeln har följande lydelse: Var och en har rätt till åsiktsfrihet och yttrandefrihet. Denna rätt inne- fattar frihet att utan ingripande hysa åsikter samt söka, ta emot och sprida information och idéer med hjälp av alla uttrycksmedel och oberoende av gränser. Inskränkningar i de rättigheter som följer av förklaringen får göras endast under vissa förutsättningar. Dessa följer av artikel 29.2 och 3 som har följande lydelse: 29.2.Vid utövandet av sina rättigheter och friheter får en person endast underkastas sådana inskränkningar som har fastställts i lag och enbart i syfte att trygga tillbörlig hänsyn till och respekt för andras rättigheter och friheter samt för att tillgodose ett demokratiskt samhälles berättigade krav på moral, allmän ordning och allmän välfärd. 29.3.Dessa rättigheter och friheter får inte utövas på ett sätt som är oförenligt med ändamål och grundsatser. Efter bildade tio stater, däribland , Europa- rådet i syftet att skapa ett samarbete för att vidmakthålla och vidare- utveckla de mänskliga rättigheterna och de grundläggande frihet- erna. Samarbetet resulterade i konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europa- konventionen), som undertecknades 1950. Konventionen trädde i kraft och var avsedd att bygga på FN:s allmänna deklaration om de mänskliga rättigheterna. är 47 stater medlemmar i och där- med anslutna till . Konventionen innebär att de anslutna staterna åtar sig att garantera vissa fri- och rättigheter (artikel 1). Vilka rättigheter som avses framgår av en omfattande och relativt detaljerad katalog över fri- och rättigheter (artiklarna 2–18). Konventionen har vidare kompletterats med olika tilläggs- protokoll varav vissa innehåller materiella bestämmelser. Yttrandefrihet i internationell rätt Ett viktigt inslag i är att det finns ett inter- nationellt system för kontroll av att staterna uppfyller sina för- pliktelser enligt konventionen. Huvudelementen i detta system är den rättsliga kontroll som utförs av och enskilda människors möjligheter att föra talan inför domstolen (se , Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 5 uppl., 2015, s. 22 f.). Enskilda kan klaga till över att en medlems- stat inte har respekterat de fri- och rättigheter som anges i konven- tionen. Ett klagomål förutsätter bl.a. att den enskilde först har uttömt alla nationella rättsmedel. prövning kan resultera i att domstolen konstaterar att den berörda medlems- staten har brutit mot konventionens bestämmelser och domstolen kan i vissa fall ålägga staten att betala skadestånd till klaganden. avgöranden är rättsligt bindande för den be- rörda staten. ratificerade 1952 men det dröjde ända till 1966 innan förklarade att landet underkastade sig kompetens. Även därefter präglades svensk rätt länge av en försiktig och avvaktande inställning till Europakonven- tionen. ansåg sig redan uppfylla konventionens krav och någon ny lagstiftning infördes därför inte med anledning av tillträ- det, se i betänkandet En reformerad grundlag (SOU 2008:125 s. 385 f.). fick konventionen en annan ställning genom att den in- korporerades i svensk rätt, se lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Konventionen blev därmed direkt tillämplig vid domstolar och myndigheter i enskilda mål och ären- den. infördes en bestämmelse i regeringsformen enligt vilken lag eller annan föreskrift inte får meddelas i strid med kon- ventionen, nuvarande 2 kap. 19 § regeringsformen (RF). 5.3.2Vissa särskilt relevanta artiklar i Grunden för konventionsstaternas skyldigheter enligt Europa- konventionen anges i artikel 1. Innebörden är att staterna åtar sig att garantera var och en som befinner sig under deras jurisdiktion de fri- och rättigheter som anges i artiklarna 2–18 och i de olika Yttrandefrihet i internationell rätt För de frågor som är aktuella för vårt uppdrag är främst artikel 10 om yttrandefrihet av relevans. Även artikel 8, om rätt till skydd för privat- och familjeliv, är av intresse. Artikel 10 – Yttrandefrihet Artikel 10 har följande lydelse. 1.Var och en har rätt till yttrandefrihet. Denna rätt innefattar åsikts- frihet samt frihet att ta emot och sprida uppgifter och tankar utan offentlig myndighets inblandning och oberoende av territoriella grän- ser. Denna artikel hindrar inte en stat att kräva tillstånd för radio-, televisions- eller biografföretag. 2.Eftersom utövandet av de nämnda friheterna medför ansvar och skyldigheter, får det underkastas sådana formföreskrifter, villkor, in- skränkningar eller straffpåföljder som är föreskrivna i lag och som i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga med hänsyn till den nationella säkerheten, den territoriella integriteten eller den allmänna säkerheten, till förebyggande av oordning eller brott, till skydd för hälsa eller moral, till skydd för annans goda namn och rykte eller rättigheter, för att förhindra att förtroliga underrättelser sprids eller för att upprätt- hålla domstolarnas auktoritet och opartiskhet. Av första stycket i artikeln följer att rätten till yttrandefrihet även innefattar åsiktsfrihet samt frihet att ta emot och sprida uppgifter och tankar utan offentlig myndighets inblandning och oberoende av territoriella gränser. har framhållit att yttrandefri- heten utgör en av demokratins grundvalar. I målet Handyside mot (nr 5493/72, dom ) uttryckte följande. Yttrandefriheten utgör en av de väsentliga grundvalarna för ett [demo- kratiskt] samhälle, en av de grundläggande förutsättningarna för dess framsteg och för varje människas utveckling. … den omfattar inte endast information och idéer som mottas positivt eller anses ofarliga utan också dem som kränker, chockerar eller stör staten eller någon del av befolkningen. Detta är de krav som ställs av den pluralism, den tolerans och den vidsynthet utan vilka inget demokratiskt samhälle kan existera. Av detta följer att inskränkningar av yttrandefriheten måste hållas inom snäva gränser och, för att kunna accepteras som konventions- enliga, vara grundade på övertygande skäl (se , s. 458 f.). SOU 2016:58 Yttrandefrihet i internationell rätt Artikel 10 skyddar mottagande och spridande av information och idéer och gäller oavsett om det gäller spridning mellan perso- ner i en begränsad krets eller opinionsyttringar som är avsedda att få stor spridning genom böcker, tidningar, tidskrifter, radio, tv eller på elektronisk väg. har i flera avgöranden betonat betydelsen av en fri press och dess vikt i det demokratiska samhällsskick som syftar till att upprätthålla (se bl.a. mot , nr 15890/89, dom och mot , nr 17488/90, dom ). Yttrandefriheten enligt artikel 10 innebär främst att staten ska avhålla sig från att hindra eller bestraffa fri spridning av tankar och idéer. Det är alltså en negativ förpliktelse, en förpliktelse att inte handla, som åläggs staten. Artikeln kräver dock också att staten genom positiva åtgärder, t.ex. genom ändamålsenlig lagstiftning, sörjer för att rätten att sprida tankar och idéer skyddas mot ingrepp från enskilda personer eller institutioner för vilka staten bär ett direkt ansvar. Bestämmelsen är inte absolut och av andra stycket framgår under vilka förutsättningar yttrandefriheten får begränsas. Det upp- ställs tre krav för att en inskränkning ska vara förenlig med konven- tionen. Dessa är 1) att begränsningar ska ske i lag, 2) att inskränk- ningen ska avse att tillfredsställa något av följande ändamål: statens säkerhet, den territoriella integriteten eller den allmänna säker- heten, förebygga oordning eller brott, skydda hälsa eller moral eller annans goda namn och rykte eller rättigheter, förhindra att förtroliga underrättelser sprids eller att upprätthålla domstolars auktoritet och opartiskhet.