sou · H4B386 · 2016-11-30 00:00:00 — I punkten 7 framgår att Transportstyrelsen har rätt att få del av uppgifter ur belastningsregistret vid lämplighets- bedömning för att få driva redovisningscentral för taxitrafik. I punkten 7 görs ett tillägg av begreppet beställningscentral så att Transportstyrelsen även har rätt att få uppgifter ur belastnings- registret när uppgifterna behövs för lämplighetsbedömning i sam- band med prövning av om tillstånd ska ges att driva beställnings- central. Övervägandena finns i avsnitt 8.24. Bestämmelsen reglerar i vilka fall Transportstyrelsen ska få direkt- åtkomst till uppgifter i belastningsregistret. I första stycket fram- går att myndigheten får ha direktåtkomst till uppgifter ur registret i ärenden som rör tillstånd att driva redovisningscentral. Genom ett tillägg i första stycket ska denna rätt till direktåtkomst också gälla för beställningscentraler för taxitrafik. Övervägandena finns i avsnitt 8.24. 16.6Förslaget till förordning om ändring i förordning (1999:1135) om misstankeregister I bestämmelsen anges i vilka fall uppgifter ur misstankeregistret får lämnas ut. I punkten 6 framgår att uppgifter får lämnas ut till Trans- portstyrelsen i fråga om bland annat lämplighetsprövning när en ansökan om tillstånd att driva redovisningscentral prövas. Genom ett tillägg ska punkten 6 även omfatta beställningscentraler så att Transportstyrelsen vid tillståndsprövning får del av uppgifter i miss- tankeregistret. Övervägandena finns i avsnitt 8.24. I denna paragraf framgår i vilka fall Transportstyrelsen får ha direkt- åtkomst till uppgifter i misstankeregistret. Så är fallet vid tillstånds- prövning avseende ansökan om att driva redovisningscentral. Genom ett tillägg i första stycket ska Transportstyrelsen även ges rätt att få direktåtkomst till uppgifter i misstankeregistret i ärende som avser ansökan om att driva beställningscentral. Övervägandena finns i avsnitt 8.24. 16.7Förslaget till förordning om ändring i förordning (2001:588) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet Syftet med bestämmelsen i 24 § lagen (2014:1020) om redovisnings- centraler och beställningscentraler för taxitrafik är att ge bättre möjligheter för skattekontroll. För att förslaget ska få avsett genom- slag behöver de inhämtade uppgifterna kunna behandlas i beskatt- ningsdatabasen. Bestämmelsen behövs för en effektiv tillämpning av 24 § lag (2014:1020) om redovisningscentraler och beställnings- centraler för taxitrafik. De tidigare punkterna 17–20 numreras om till 18–21. Övervägandena finns i avsnitt 8.19. 16.8Förslaget till förordning om ändring i förordning (2001:650) om vägtrafikregister Bestämmelsen reglerar vilka uppgifter som ska föras in i vägtrafik- registret. Bilaga 9 till vägtrafikregistret avser registrering av redovis- ningscentraler för taxitrafik. Punkten 9 i bestämmelsen kompletteras så att bilaga 9 även ska omfatta registrering av beställningscentraler. Övervägandena finns i avsnitt 8.33. Bestämmelsen reglerar när uppgifter om redovisningscentraler och taxameterutrustning ska gallras ur vägtrafikregistret. Genom tillägg i första och andra styckena av bestämmelsen klargörs att den gäller även avseende beställningscentraler för taxitrafik. Enligt dessa stycken ska uppgifter om redovisningscentraler gallras från utgången av det kalenderår då ett tillstånd att driva redovisningscentral upp- hörde att gälla. ska gälla för ett beslut att avslå en ansökan om tillstånd att driva beställningscentral eller beslut om varning. I tredje stycket regleras när uppgifter om taxameterutrustning ska gallras. Stycket kompletteras med en lydelse avseende särskild utrustning för taxifordon. Även uppgifter om särskild utrustning för taxifordon ska gallras och de bör på samma sätt som för taxa- meterutrustning gallras . Övervägandena finns i avsnitt 8.33. Bestämmelsen reglerar vilka begrepp som får användas för sökning i vägtrafikregistret. Punkten 9 avser de sökbegrepp som får använ- das vid registrering av redovisningscentral. Genom ett tillägg i punkten 9 kommer bestämmelsen även att omfatta beställnings- centraler för taxitrafik. De begrepp som får användas är de som framgår av 6 § första stycket 8 lag (2001:558) om vägtrafikregister. I den bestämmelsen framgår att det i vägtrafikregistret får föras in uppgifter som avser skattekontroll med hjälp av beställningscentraler för taxitrafik och uppgifter som i övrigt behövs för fullgörande av tillsyn över sådana centraler enligt lagen (2014:1020) om redovisningscentraler och beställningscentraler för taxitrafik. Bestämmelsen reglerar på vilket sätt Transportstyrelsen ska agera när den får en underrättelse från om en dom, ett strafföreläggande eller ett föreläggande av ordningsbot (se 5 kap. 2 §, 4 § andra stycket och 5 §). När Transportstyrelsen får sådana uppgifter ska dessa sammanställas med uppgifterna i fråga om bland annat registrering av redovisningscentraler. Genom ett tillägg i första stycket samt i punkten 9 ska bestämmelsen även avse registre- ring av beställningscentraler. Detta ger Transportstyrelsen möjlig- het att utöva tillsyn över beställningscentralerna på ett ändamåls- enligt sätt. Uppgifterna avser dels den som har tillstånd att driva beställningscentral, dels någon annan person vars lämplighet har prövats (se 11–12 §§ lag (2014:1020) om redovisningscentraler och beställningscentraler för taxitrafik). Övervägandena finns i avsnitt 8.25. Enligt gällande rätt har taxifordon med dispens från krav på att ha taxameterutrustning inte taxiskylt. Genom ändringarna i bestäm- melsen kommer samtliga fordon som omfattas av taxitrafiklagstift- ningen behöva ha taxiskylt, om fordonet inte har personliga fordons- skyltar. Övervägandena finns i avsnitt 8.36. Bilaga 9 kompletteras så att uppgifter rörande beställningscentraler också får föras in i registret. Mellanrubriken om redovisningscentraler för taxitrafik får ändrad lydelse så att det i rubriken även framgår att den avser be- ställningscentraler. Identitetsuppgifter kompletteras så att dessa även ska omfatta beställningscentraler. Även beställningscentralens adress ska föras in i registret. Samma uppgifter som ska föras in för redovisnings- centraler ska också föras in för beställningscentraler. Efter Taxameteruppgifter införs ett nytt avsnitt med rubrik Upp- gifter om särskild utrustning för taxifordon. De uppgifter som ska registreras är sådana uppgifter om installation av särskild utrust- ning för taxifordon, vilka fordon som har sådan utrustning samt till vilken eller vilka beställningscentraler ett sådant fordon är anslutet. Med hjälp av dessa uppgifter kan tillsyn på ett mer ändamålsenligt sätt utövas över beställningscentralerna samt de taxiföretag som har fordon vilka är anslutna till en beställningscentral. Övervägandena finns i avsnitt 8.33. 16.9Förslaget till förordning om ändring i taxitrafikförordningen (2012:238) Bestämmelsens har ändrats så att den första punkten har fått ny lydelse. Den nya lydelsen är transport med personbil eller lätt lastbil som är ställd till allmänhetens förfogande, där två eller flera personer färdas tillsammans till samma resmål eller åt samma håll, och där kost- naderna för transporten delas mellan resenärerna (samåkning). De typer av resor som anges i den gällande lydelsen, transporter till arbets- plats och skola eller annan utbildningslokal, ryms inom den före- slagna lydelsen. Den föreslagna lydelsen omfattar alla typer av resmål. I den gällande lydelsen finns ingen reglering av betalningen för en resa. Den föreslagna lydelsen anger att kostnaderna för transporten ska delas mellan resenärerna. Den nya lydelsen syftar till att möjliggöra att samåkning ska kunna ställas till allmänhetens förfogande (det vill säga erbjudas till obekanta), exempelvis via plattformar, utan att det ska klassas som taxitrafik. Detta görs genom att i 1 kap. 3 § taxitrafikförordningen (2012:238) undanta sådan samåkning från taxitrafikdefinitionen i 1 kap. 3 § taxitrafiklagen (2012:211). Syftet är även att skapa en tydlig gränsdragning mellan samåkning och taxitrafik. dragning skapas genom att förutsättningarna för att få erbjuda samåkning till obekanta är att kostnaderna ska delas mellan rese- närerna och att alla resenärer ska till samma resmål eller åt samma håll, det vill säga själva har ett behov av resan. De situationer där flera personer delar på en taxi omfattas inte av den nu föreslagna bestämmelsen om samåkning, eftersom taxi- chauffören inte själv har något behov av resan. Eftersom ersätt- ningen till chauffören eller beställningscentralen vid en taxiresa kommer att bygga på att resan ska generera en ekonomisk vinst för taxiföretaget, kommer taxiresor i princip aldrig heller av den anled- ningen att omfattas av bestämmelsen. Bestämmelsen omfattar transporter med bil eller lätt lastbil. Det innebär att samåkning som sker med andra färdmedel, exempelvis buss eller båt inte omfattas av bestämmelsen. De situationer där någon bjuder på skjuts om- fattas inte av bestämmelsen. Skälet är att någon betalning då inte har skett, vilket innebär att resan inte omfattas av taxitrafikdefini- tionen. Begreppet ställd till allmänhetens förfogande avses ha samma inne- börd som det har enligt 1 kap. 3 § taxitrafiklagen (2012:211). Sam- åkning kan alltså ställas till allmänhetens förfogande, det vill säga erbjudas till obekanta exempelvis via plattformar, men även på andra sätt. Med förutsättningen att samåkande personer färdas till samma resmål eller åt samma håll avses att alla resenärer, inklusive den som innehar bilen eller den som kör har ett eget behov av transporten, till skillnad mot taxitrafik. Kravet på samma resmål eller åt samma håll utesluter inte en skälig omväg för att plocka upp medresenärer. Samåkning kan ske i bilar som ägs, lånas eller hyrs av de per- soner som samåker. Bilen kan köras antingen av den som innehar bilen eller av en annan samåkande. Med förare menas den som kör bilen, utan att inneha den på något sätt. Med innehavare av bilen menas den som äger, hyr, lånar eller på annat sätt innehar bilen. Kravet på att kostnaderna för transporten delas mellan resenärerna avser de situationer då det inte är någon som bjuder på skjuts, utan att begära något i ersättning. När ersättning däremot utgår ska kostnaderna för transporten delas mellan resenärerna. Syftet med att kostnaderna ska delas är att innehavare av bilen eller föraren inte ska kunna göra en ekonomisk vinst genom samåkningen. I be- greppet resenärerna ingår förare eller innehavaren av fordonet samt passagerare, det vill säga samtliga personer som samåker. Delning av kostnaderna bör kunna ske på vilket sätt som helst, så länge någon ekonomisk vinst inte uppstår. Exempelvis skulle delning kunna ske så att samtliga resenärer betalar var sin andel, eller så att endast passagerarna tillsammans betalar av kostnad- erna och innehavaren av bilen/föraren betalar . Likaså kan någon passagerare betala medan övriga resenärer delar på kostnaderna, eller så kan delningen ske på något annat vis. Så länge det är fråga om att någon helt bjuder på en resa eller att kost- naderna delas så har inte innehavaren av bilen/föraren gjort någon ekonomisk vinst utan bara fått kostnadstäckning. De kostnader som ska kunna hänföras till en samåkningsresa bör vara av två slag, nämligen bilkostnader och kostnader för att erbjuda samåkning till obekanta. Vad gäller bilkostnaderna bör de belopp och de kostnader som skattemässigt får dras av för resor i samband med arbete vara utgångspunkt för kostnadsdelningen. Beloppen anges i 12 kap. 5 inkomstskattelagen (1999:1229) och är för närvar- ande /mil för den som har egen bil. För en anställd som har skattepliktig bilförmån gäller /mil för diesel och /mil för övriga drivmedel. Bestämmelsen 12 kap. 5 § inkomstskattelagen omfattar inte hyrda bilar, utan endast privatägda bilar och för- månsbilar. Utöver sådana typer av bilar kan samåkning även ske i bilar som innehas exempelvis genom långtids- eller korttidshyr- ning. Vad gäller bilar som innehas genom långtidshyrning, exem- pelvis leasing, bör liksom för privatägda bilar och förmånsbilar, schablonbeloppen i 12 kap. 5 § inkomstskattelagen gälla för ersätt- ning för bilkostnaderna. När det gäller korttidshyrda bilar, exem- pelvis bilar som hyrs över eller någon vecka, bör själva hyrkostnaden och kostnaderna för drivmedel kunna delas. Vad som närmare ska förstås med korttidshyrd och långtidshyrd bil bör få avgöras i rättstillämpningen. Kostnader för att erbjuda samåkning till obekanta kan exempelvis vara kostnader för att använda en samåkningsplattform. Sådana kostnader kan exempelvis vara provisioner, avgift för förmedling av en resa, avgifter för att nyttja plattformen, sms-avgifter med mera. Andra kostnader för att ställa en resa till allmänhetens förfogande kan exempelvis vara annonskostnader i tidningar, anslagstavlor eller kostnader för att nyttja andra typer av plattformar för att ställa samåkning till allmänhetens förfogande. Vilka övriga kostnader som kan falla in under kostnader för att ställa samåkningen till allmän- hetens förfogande bör få avgöras i rättstillämpningen. En ekono- misk vinst bör kunna anses ha uppstått om ersättning för en sam- åkningsresa överstiger de belopp som framgår när man delar bil- kostnaderna och kostnaderna för att erbjuda samåkning till obekanta. Punkten 2 i paragrafen, som handlar om skjuts av elever till skola av föräldrar eller anhöriga, bör stå kvar oförändrad eftersom de situationerna inte faller in under den föreslagna första punkten. Skälet är att när föräldrar eller anhöriga skjutsar elever till skola har de inte själva ett behov av resan. Därmed kan sådana resor inte anses vara samåkning som föreslås i första punkten och bör därför stå kvar med nuvarande formulering. Övervägandena finns i avsnitt 13.2. Enligt gällande lydelse av bestämmelsen får fordon endast användas i taxitrafik om det är försett med taxameterutrustning som är av godkänd typ och som uppfyller vissa andra krav. Från detta krav kan dispens meddelas i enlighet med gällande lydelse i 2 §. Paragrafens lydelse ändras och delas upp på två punkter där första punkten avser taxameterutrustning och andra punkten avser särskild utrustning för taxifordon enligt förslag till 2 b kap. 1 § andra stycket taxitrafiklagen (2012:211). Genom ändringen kommer det finnas ett alternativ till taxameterutrustning i taxifordon. Övervägandena finns i avsnitt 8.7. I paragrafen hänvisas till att det finns bestämmelser om rätten att kontrollera taxameterutrustning i fordonslagen (2002:574). Genom ett tillägg i bestämmelsen av eller särskild utrustning för taxifordon omfattar hänvisningen även sådan utrustning. Övervägandena finns i avsnitt 8.8. I bestämmelsen åläggs en tillståndshavare eller förare straffansvar för det fall denne inte hanterar taxameterutrustning i enlighet med gällande föreskrifter. Genom en komplettering i bestämmelsen så ska den omfatta även särskild utrustning för taxifordon samt föreskrifter som med- delats avseende den med stöd av 8 kap. 2 a §. En situation då straff- ansvar kan bli aktuellt är om den särskilda utrustningen för taxi- fordon inte uppfyller de krav föreskrivande myndighet ställt, exem- pelvis i fråga om certifiering. En annan situation kan vara om före- skrivande myndigheter ställt krav på att utrustningen ska vara inställd på visst sätt, exempelvis under färd, och att den inte är in- ställd på föreskrivet sätt. Påföljden är penningböter. Övervägandena finns i avsnitt 8.8. Bestämmelsen är ny. I paragrafen bemyndigas Transportstyrelsen, med stöd av 2 b kap. 3 § taxitrafiklagen (2012:211) att föreskriva om de krav på särskild utrustning för taxifordon, teknisk kontroll av utrustningen och an- vändning av särskild utrustning för taxifordon. Se kommentaren till 2 b kap. 3 § taxitrafiklagen. I andra stycket framgår att Transportstyrelsen även får meddela föreskrifter om certifiering. Någon sådan skyldighet finns emeller- tid inte. Övervägandena finns i avsnitt 8.7. 16.10Förslag till förordning om ändring i förordning (2016:623) om redovisningscentraler och beställningscentraler för taxitrafik Genom ändringar i 1 § utvidgas tillämpningsområdet för förord- ningen till att även avse även sådana beställningscentraler som i enlighet med ändringsförslag regleras i lagen (2014:1020) om redo- visningscentraler och beställningscentraler för taxitrafik. 2–4 §§ I 2–4 §§ preciseras att Transportstyrelsen är den myndighet som ska pröva ansökningar om tillstånd till att driva redovisningscentral samt vilka krav som ställs på en sådan ansökan. 2–3 §§ reglerar minimikrav för ansökan och kompletteras av 4 § där det framgår att Transportstyrelsen kan begära ytterligare underlag för sitt beslut. Beställningscentralerna ska ha en roll som motsvarar redovisnings- centralernas. Det är därför lämpligt att det är samma myndighet som prövar de olika slagen av ansökningar. Transportstyrelsen bör därför utses till tillståndsmyndighet. Genom tillägg i dessa para- grafer av begreppet beställningscentral kommer de att omfatta även dessa centraler. I 3 § tredje stycket finns en bestämmelse om ömsesidigt erkänn- ande avseende utredning om gott anseende som kan finnas i annat lands register. Övervägandena finns i avsnitt 8.22. I bestämmelsen regleras vad som ska framgå av ett beslut om till- stånd att få driva en redovisningscentral för taxitrafik. Genom ett tillägg av begreppet beställningscentral omfattar bestämmelsen även beställningscentraler för taxitrafik. Övervägandena finns i avsnitt 8.22. I första stycket läggs orden eller beställningscentralens till för att bestämmelsen ska tillämpas även för dessa centraler. I bestäm- melsen regleras vissa krav på den utrustning som ska finnas i beställ- ningscentralens verksamhet för att lagra uppgifter. Ett av kraven är att utrustningen ska vara certifierad av ett organ som är ackredi- terat. Av bestämmelsens andra stycke framgår att Transportstyrel- sens föreskrifter som har meddelats med stöd av förordningen ska tillämpas vid certifiering av sådan utrustning. Detta ska tillämpas även när det gäller beställningscentraler. Övervägandena finns i avsnitt 8.5. Bestämmelsen reglerar frågan om när kravet på gott anseende ska anses vara uppfyllt vid prövning av ansökan att driva redovis- ningscentral. Första och andra styckena ändras på så sätt att den nya beteckningen på lagen (2014:1020) om redovisningscentraler och beställningscentraler för taxitrafik införs. Därmed omfattar bestämmel- sen även beställningscentraler för taxitrafik. Övervägandena finns i avsnitt 8.20. I denna bestämmelse framgår att om en ansökan om tillstånd att driva redovisningscentral avslås på grund av att kravet på gott an- seende inte anses uppfyllt, så ska en olämplighetstid gälla. ska en ansökan om tillstånd att driva redovisningscentral avvisas eftersom förutsättningarna att driva redovisningscental inte är uppfyllda. Ett nytt andra stycke införs. I andra stycket framgår att vad som gäller för redovisningscentraler för taxitrafik i nu aktuellt avseende ska gälla också för beställningscentraler. Övervägandena finns i avsnitt 8.22. Första stycket i paragrafen innehåller en upplysning om att det finns bestämmelser i 27 § lag (2014:1020) om redovisningscentraler om tillsyn. I första stycket läggs det nya namnet på nämnda lag till. Övervägandena finns i avsnitt 8.23. I 2 b kap. 2 § taxitrafiklagen (2012:211) framgår att den som inne- har taxitrafiktillstånd och som driver taxiverksamhet enligt de före- slagna reglerna ska anmäla till vilken beställningscentral ett fordon med särskild utrustning för taxifordon är anslutet. Genom bestäm- melsen framgår att det är till Transportstyrelsen en sådan anmälan ska göras. Övervägandena finns i avsnitt 8.7. Om någon som har tillstånd att driva redovisningscentral eller beställningscentral döms för brott kan detta vara relevant för att pröva om tillståndet ska återkallas eller om varning ska meddelas, se 18 § lag (2014:1020) om redovisningscentraler och beställnings- centraler för taxitrafik. Förutsättningen för att en sådan prövning ska fungera i praktiken är att Transportstyrelsen får kännedom om relevanta domar och beslut. I paragrafen framgår att en domstol ska expediera domar till Transportstyrelsen när någon gjort sig skyldig för brott som framgår i 5 kap. 2 § förordning (2001:650) om vägtrafikregister. Det är ett stort antal brott som omfattas av expedieringsskyl- dighet. Det rör sig bland annat om våldsbrott, frihet- och frids- brott, sexualbrott, förmögenhetsbrott, men även brott mot trafik- lagstiftningen, skattelagstiftningen med mera. Genom ändringar i bestämmelsen ska expedieringsskyldigheten gälla även för lämplighetsprövningar i beställningscentraler. Övervägandena finns i avsnitt 8.25. Bestämmelsen innehåller endast en redaktionell ändring med hänsyn till att lagen (2014:1020) om redovisningscentraler och beställnings- centraler får ändrat namn. I bestämmelsen bemyndigas Transportstyrelsen att närmare preci- sera de krav som ska ställas när det gäller lämplighets- och vandels- bedömning avseende de som ansöker om tillstånd samt krav avseende den teknik som ska lagra informationen. Genom ändringar i bestämmelsen kommer denna regel även att omfatta beställningscentraler. Övervägandena finns i avsnitt 8.5, 8.21 och 8.26. Bestämmelsen innehåller bemyndigande för Transportstyrelsen i frågor som bland annat rör överföring av taxameteruppgifter. I punkt 3 görs en redaktionell ändring eftersom lag om redovisnings- centraler och beställningscentraler ska få ändrat namn. En ny punkt 4 införs. Genom denna bemyndigas Transport- styrelsen att föreskriva om överföring av insamlade uppgifter när en beställningscentral upphör på grund av dödsfall, konkurs eller återkallat tillstånd. Punkten 4 numreras om och blir punkt 5. Övervägandena finns i avsnitt 8.6. I punkt 1 genomförs en redaktionell ändring att det ändrade namnet på lagen om redovisningscentraler och beställningscentraler för taxitrafik införs. Punkten kompletteras även med en hänvisning till 24 § fjärde stycket i lag om redovisningscentraler och beställnings- centraler vilken avser skyldighet för beställningscentralen att lämna ut uppgifter till bilinspektör eller polisman. Punkten 2 ändras så att en sådan anmälan om till vilken beställ- ningscentral fordon med särskild utrustning för taxifordon är an- sluten också omfattas av den nu aktuella bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 8.7. 20 a–20 b §§ Paragraferna är nya. Genom bestämmelsen bemyndigandes Transportstyrelsen att besluta om föreskrifter avseende vilka uppgifter beställningscentra- ler för taxitrafik ska samla in. Dessa uppgifter är i huvudsak av betydelse för . Därför ska ges tillfälle att yttra sig innan föreskrifter meddelas. Även ska ges tillfälle att yttra sig eftersom uppgifterna som ska samlas in kan behöva utgöra underlag för polisen vid en kontroll vid vägkant. Bemyndigandet ges med stöd av 23 a § lag (2014:1020) om redovis- ningscentraler och beställningscentraler för taxitrafik. Med begreppet samla in avses alla de sätt som beställnings- centralen kommer använda för att få del av information som sedermera ska lagras och lämnas. Begreppet omfattar då exempelvis uppgifter som överförs eller kommer beställningscentalen till del på annat sätt från den särskilda utrustningen för taxifordon (se 2 b kap. 1 § andra stycket taxitrafiklagen (2012:211)), genom uppgifter som beställningscentralen själv genererar (exempelvis genom avräkningar till taxiföretagen), genom uppgifter om beställningar som kommer från beställare, genom uppgifter som kommer beställningscentralen till del från taxiföretagen (fakturor), etc. Som noterats i övervägan- dena går inte att inom ramen för utredningen mer än i allmänna ordalag dra upp riktlinjer för vilka uppgifter som ska samlas in. Det kan finnas skäl att jämföra med vilka uppgifter som registreras i en taxameter. Däremot behöver inte de uppgifter som samlas in av en beställningscentral vara desamma utan detta får bedömas utifrån behovet i den formen av taxiverksamhet.