sou · H4B344 · 2016-06-20 00:00:00 — Den lyder under regeringen, dess arbetsuppgifter fastställs i en instruktion och villkor är knutna till de av regeringen/fastslagna anslagen. Det sagda hindrar dock inte att myndigheter inom de nu angivna ramarna kan arbeta självständigt, särskilt den typ av myndighet som här blir fråga om. Ett nationellt center för romska frågor Vad gäller farhågan om huruvida centret stärker romers egenmakt vill kommissionen återigen betona att en grundförutsättning för förslaget är att centret och dess verksamhet genomsyras av romsk delaktighet och medbestämmande. Det innebär att det vid rekrytering till centret måste läggas vikt vid romsk språk- och kulturkompetens. Kommissionen vill betona vikten av att ett center i enlighet med förslaget inte i något avseende får ersätta den viktiga roll som det romska civilsamhället har. Inrättandet av ett center skulle emellertid signalera att staten har och tar ett ansvar för att komma tillrätta med antiziganismen. Det är kommissionens mening att det föreslagna centret har goda förutsättningar att vara en verkningsfull motkraft mot antiziganism om dess verksamhet bedrivs i myndighetsform. Ett sådant initiativ torde också medföra att ett långsiktigt arbete säkerställs. Benämningen av det nationella organet diskuterades mycket i arbetsgruppen. Arbetsgruppen ansåg att ”institution” eller ”myndighet” inte var lämpliga begrepp eftersom det är historiskt belastade begrepp för många romer. Arbetsgruppen enades därför om att ”nationellt center” är ett bra arbetsnamn. Kommissionen anser att det är för tidigt att i detta sammanhang bestämma namnet på en kommande institution. Denna fråga får diskuteras vidare i det följande arbetet. I den fortsatta redogörelsen används för enkelhetens skull begreppet ”center”. En viktig uppgift för ett center är att bedriva ett systematiskt arbete för kunskapsutveckling om antiziganism och dess konsekvenser. Att belysa och arbeta mot den institutionella diskrimineringen av romer bör därför vara en av dess uppgifter. Det bör fortsätta kommissionens arbete med att verka pådrivande mot etablerade myndigheter och andra aktörer i frågan om dessas ansvar för att säker- Ett nationellt center för romska frågor ställa romers mänskliga rättigheter, bl.a. genom att sprida goda exempel på hur antiziganism kan motverkas. Uppdraget kan exempelvis innebära att erbjuda kompetensutveckling till tjänstemän på och statlig nivå, antidiskrimineringsbyråer m.fl. En kontinuerlig omvärldsbevakning är viktig för att kunskapsutveckling ska kunna bedrivas. Särskilt bör vikten av internationella kontakter framhållas. Centret skulle på så vis få en helhetsbild kring frågor som berör romer som andra aktörer kanske saknar. Centret bör vara remissinstans vid beredning av ärenden av betydelse för myndighetens arbete. En ytterligare uppgift för ett center bör vara att ta över ansvaret för skolboken (se kapitel 3.5) och dess fortsatta spridning. Ett center bör även kunna spela en roll när det gäller att samla såväl historisk som aktuell litteratur och annan relevant dokumentation som rör romer och romers mänskliga rättigheter. I samarbete med myndigheter som har uppgifter inom området bör centret även på andra sätt verka för att säkerställa tillgången till romsk kultur och övrigt bevarande av dokumentation som rör romer. ser kommissionen ett värde i att ett särskilt museum om romers historia skapas för att samla, organisera och visa material i undervisnings- och forskningssyfte. Glomdalsmuseet i med sin permanenta utställning om resandefolket kan utgöra en förebild. Centret skulle kunna få i uppdrag att utreda denna fråga. En annan uppgift för centret bör vara att bevaka, följa upp och utvärdera insatser från statliga myndigheter, kommuner och landsting samt att mot bakgrund av sina analyser och slutsatser komma med förslag på lämpliga åtgärder. Centrets uppgifter bör således ses som en del i verkställigheten av regeringens långsiktiga strategi för romsk inkludering. Denna uppgift väcker givetvis frågor om centrets ansvar för uppföljning i förhållande till de uppgifter som redan finns på andra myndigheter inom olika områden, exempelvis gentemot i . Det finns därför skäl att framhålla att centret bör inrikta sin uppföljning och analys på områden som inte blir tillräckligt belysta av andra. Ansvariga myndigheter ska självfallet Ett nationellt center för romska frågor fortsätta att följa upp och analysera frågor som rör romers mänskliga rättigheter. En tänkbar uppgift för denna verksamhetsgren kan vara att identifiera behov av insatser inom olika områden och om den uppföljning som görs inom dessa är tillräcklig för att regeringen ska kunna bedöma behoven av ytterligare insatser. Centrets uppgifter på detta område ska alltså inte ersätta den uppföljning och utvärdering som görs inom respektive verksamhetsområde, utan fungera som ett komplement till dessa. Centret bör inte ha något tillsynsansvar. Arbetsgruppen betonade att det finns ett stort behov av identitetsstärkande insatser. Centret bör verka för att det genomförs aktiviteter som syftar till att revitalisera čhib samt andra insat- ser för att främja romsk kultur och romskt språk. Exempel på aktiviteter som kan komma i fråga är internationella utbytesläger, språkkonferenser, samt att verka för att studiematerial om romsk kultur och romska språk tas fram och sprids. Centret bör dock inte ha ansvar för att bevilja kulturstöd. Detta bör ligga på de myndigheter som har ansvar för kulturstöd i allmänhet, dvs. Centret bör också ha i uppgift att ge råd och stöd till romer om vart de kan vända sig för att hävda sina rättigheter. Detta har, som framhållits tidigare, varit en omfattande uppgift för kommissionen, vilket pekar på att det finns ett stort behov av en sådan funktion. Centret bör inte ha i uppgift att ta emot anmälningar eller pröva klagomål om kränkningar i enskilda fall, utan snarare ha en informativ roll i sammanhanget. Informationen som centret får på detta sätt kan antas stärka kunskapen om på vilka sätt romers rättigheter kränks. Denna funktion bör också kunna bidra till att skapa en närvaro på det lokala planet och underlätta samverkan lokalt-nationellt, vilket är nödvändigt för ett långsiktigt förändringsarbete. Att centret kontinuerligt får information om vilka hinder som romer möter i vardagen ökar Ett nationellt center för romska frågor förutsättningarna för att bedriva ett strategiskt utvecklingsarbete och påverkansarbete gentemot andra myndigheter. Ett center kan, som framhållits, bara få legitimitet hos romer och bedriva ett relevant och effektivt arbete, om romsk delaktighet och romskt inflytande är helt säkerställt. Detta är en av de kärnfrågor som lyfts vid dialogerna. Kommissionen har mycket goda erfarenheter av romsk majoritet i den beslutande funktionen och detta bör vara utgångspunkten när ett center skapas. Det finns i huvudsak tre olika organisationsformer för myndigheter. En statlig myndighet leds av en myndighetschef (enrådighetsmyndighet), en styrelse (styrelsemyndighet) eller en nämnd (nämndmyndighet).2 Flertalet myndigheter är enrådighetsmyndigheter. Myndighetschefen har i allmänhet titeln generaldirektör. Hos många enrådighetsmyndigheter finns ett insynsråd, vars uppgifter är att utöva insyn och att ge myndighetschefen råd. anses lämplig för myndigheter som beslutar om medel i stor omfattning, har stora anslag eller transfereringar, förvaltar stora tillgångar, bedriver forskningsintensiv eller kunskapsproducerande verksamhet som i stor utsträckning påverkar näringsliv, kommuner och landsting. Styrelsemyndigheter är bl.a. affärsverken, universiteten, högskolorna och ett 30-tal andra myndigheter. Nämndmyndigheter kännetecknas av ett begränsat ansvarsområde där uppgifterna ofta är reglerade i lag. De har en liten organisation och en kollektiv beslutsform. Vissa nämnder har en domstolsliknande karaktär. Ett 40-tal myndigheter är nämndmyndigheter.3 Den ledningsform där kravet på romskt inflytande bäst kan tillgodoses är, med de givna utgångspunkterna, en myndighet som leds av en nämnd. Det nya centret bör därför ledas av en av regeringen utsedd nämnd. Nämnden måste ha en betryggande romsk majori- 22 § myndighetsförordningen (2007:515). 3Holmberg m.fl. (2012), Grundlagarna, 3:e upplagan. Ett nationellt center för romska frågor Dess sammansättning måste återspegla att det finns flera romska grupper samt eftersträva en god representation utifrån kön, ålder och geografisk spridning. Eftersom det blir fråga om en statlig myndighet bör det som nämnts vara regeringen som förordnar ledamöterna. Mot bakgrund av betydelsen av romsk egenmakt är det angeläget att det finns en i förväg genomtänkt demokratisk process för nominering av ledamöter och att processen är transparent. Det hade givetvis varit önskvärt att det funnits ett nomineringsförfarande med val av ledamöter av ungefär det slag som finns för . Detta skulle dock innebära ett omfattande administrativt arbete och bl.a. leda till att det skulle komma att finnas offentliga register över vilka som anser sig vara romer, något som torde vara uteslutet med tanke på romers erfarenhet av olika former av registrering. nomineringsförfarande till referensgruppen för arbetet med strategin för romsk inkludering kan i stället vara en modell att utgå från. Centrets nämndledamöter kan utses på ett liknande sätt, dvs. ett nomineringsförfarande där såväl enskilda som romska organisationer får lämna nomineringsförslag med motivering till . Ledamöternas förordnanden bör vara tidsbegränsade. Förslagsvis ska förordnandetiden vara och den bör endast kunna förlängas en gång. Centret bör ha ett kansli som leds av en kanslichef.4 Det är viktigt att såväl nämnd som kansli har olika kompetenser. Utöver sedvanlig kompetens inom t.ex. administration och ekonomi m.m. vill kommissionen betona vikten av att personalen har god kunskap om romsk historia, språk och kultur. Det bör eftersträvas att romer anställs i hög utsträckning. Att romer arbetar vid kansliet är också viktigt mot bakgrund av centrets betydelse för att stärka romsk egenmakt. Kravprofilerna vid rekryteringarna är därför mycket viktiga, där stor vikt bör läggas vid romsk kultur- och språkkompetens. 4 Jfr 17 § myndighetsförordningen. Ett nationellt center för romska frågor Det finns självfallet ett värde i att både romer och icke-romer arbetar tillsammans och det är givet att regeringsformens krav på att avseende endast ska fästas vid sakliga grunder ska följas.5 Det är viktigt att centret har förankring i hela landet och att det ges goda förutsättningar för samverkan med relevanta aktörer på lokal nivå. Som framgår av avsnitt 5.1 föreslog Delegationen för romska frågor att fyra regionala sekretariat, underställda det centrala sekretariatet, skulle inrättas. Arbetsgruppen har också framhållit det angelägna i att det också finns en lokal organisation. Statliga myndigheter med lokala enheter förekommer dock främst när det gäller stora myndigheter med omfattande författningsreglerad ärendehandläggning, t.ex. Polisen, och . Någon sådan verksamhet torde inte bli aktuell. Kommissionen vill betona vikten av att centret på andra sätt ges förutsättningar att ha goda kontakter med såväl kommunala organ som privaträttsliga organisationer på lokal nivå. Institutionen bör placeras på en ort som har en god tillgänglighet från hela landet, bl.a. genom goda kommunikationer. Kommissionen har inte tagit ställning till någon specifik placeringsort, men anser att orter som redan har etablerad verksamhet eller är/har varit pilotkommuner inte bör uteslutas på denna grund. Som redan nämnts är det redovisade förslaget om ett center ett underlag för ett fortsatt arbete om hur ett center skulle kunna organiseras och vilka arbetsuppgifter det ska ha. 5 12 kap. 5 § andra stycket regeringsformen. Ett nationellt center för romska frågor vidare i lämplig form. Givetvis bör även det fortsatta arbetet genomsyras av ett väsentligt romskt deltagande och inflytande. Det finns ett antal frågor som bör ses över ytterligare. Det rör finansieringen av kostnader som centrets uppgifter medför i form av årsarbetskrafter och lokaler. Det rör också centrets exakta mandat och ansvarsfördelningen mellan centret och andra myndigheter så att det säkerställs att ett arbete för romers rättigheter och mot antiziganism blir så effektivt som möjligt. Kommissionen vill understryka vikten av att ett center inte ska uppfattas som att frågor om romers rättigheter endast har sin hemvist hos denna institution. Ett center ska vara pådrivande för att andra aktörer agerar utifrån de skyldigheter som de redan har. Institutionen ska således inte i något avseende frånta dessa aktörer sitt ansvar att säkerställa och bedriva ett aktivt arbete för romers rättigheter. Ett center får inte heller i något avseende uppfattas som ett alternativ till lokala och regionala initiativ och institutioner. Kommunala verksamheter såsom RIKC i och det som byggs upp i är viktiga i det strukturella arbetet för romers rättigheter på lokal nivå och bör inte ersättas av centret. Kommissionen noterar att tanken med dessa är att de ska drivas med starkt romskt inflytande och tjäna som värdefulla bryggor mellan romer och kommunala förvaltningar. Det nationella centrets uppgift bör vara att stötta och stärka lokala initiativ, samt att bidra till att samla och sprida deras vunna kunskap och metoder till andra aktörer. I övrigt bör centret företrädesvis verka på nationell nivå. Det är också viktigt att ett center inte uppfattas som ett alternativ eller en konkurrerande verksamhet till romsk organisering, och att inrättandet inte får negativa ekonomiska konsekvenser i det avseendet. Det får under inga omständigheter ersätta det romska civilsamhällets kraft och initiativ, utan ska tvärtom enbart ha en stödjande och stärkande roll gentemot romska organisationer. Kommissionen ser det som mycket angeläget att ett arbete i enlighet med det som redovisats kommer till stånd så att kontinuiteten inte bryts i arbetet med att komplettera och förstärka samhällets insatser mot antiziganism. Ett sådant initiativ bidrar till att överbrygga den förtroendeklyfta som finns mellan den romska gruppen och samhället i övrigt. Ambitionen bör vara att centret är under uppbyggnad . I direktivet till kommissionen anges att den ska redovisa konsekvenserna av sina förslag enlig 14–15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474), att förslagen ska kostnadsberäknas och att kommissionen ska lämna förslag till finansiering utifrån befintliga ramar. I det följande analyseras därför tänkbara kostnader och ges finansieringsförslag för tre av rekommendationerna; att tillhandahålla och sprida Antiziganismen i – om övergrepp och kränkningar av romer och och tillhörande lärarhandledning, att öka det statliga stödet till det romska civilsamhället samt att inrätta ett nationellt center för romska frågor. Övriga rekommendationer bedöms inte leda till några kostnadsökningar för staten, utan bör kunna genomföras inom befintliga ekonomiska ramar. Dessutom analyseras övriga konsekvenser av kommissionens förslag. 6.1.1Tillhandahålla och sprida skolmaterialet I avsnitt 3.5 föreslår kommissionen att i får i uppdrag att tillhandahålla och sprida skolboken i – om övergrepp och kränkningar av romer och samt tillhörande lärarhandledning. Rekommendationen kan med fördel anses utgöra en del av genomförandet av strategin för romsk inkludering. För att möta efterfrågan föreslår kommissionen att ytterligare 30 000 exemplar av skolboken och ytterligare 15 000 exemplar av lärarhandledningen trycks. Kostnader för tryck, lagerhållning, distribution och spridningsaktiviteter med anledning av skolmaterialet torde medföra en kostnad om . 6.1.2Bidrag och stöd till nationella minoritetsgruppen romer I avsnitt 4.2 rekommenderar kommissionen regeringen att öka det statliga stödet till nationella minoriteter i syfte att ge det romska civilsamhället bättre förutsättningar att organisera sig och bedriva en verksamhet. Det statliga stödet till romska organisationer/nationella minoriteter bör därför öka med . Kommissionen föreslår att denna ökning sker successivt , med ett tillskott på . I kommissionens dialoger med romer har MUCF lyfts fram som en myndighet som bedriver en verksamhet som når många romer. Det finns en erfarenhet av att myndighetens bemötande och arbetssätt bidrar till att romska organisationer kommer in med ansökningar till myndigheten och också får del av ekonomiska medel. Emergas studie visar att myndighetens arbetssätt har lett till att romska organisationer inte bara erhåller medel från stöd till nationella minoriteter utan även konkurrerar om generella projektstöd inom ordinarie bidragsram.1 Det framstår därför som lämpligt att MUCF får i uppdrag att fördela de bidrag till civilsamhället som kommissionen föreslår. 6.1.3Nationellt center för romska frågor I kapitel 5 rekommenderar kommissionen att regeringen i lämplig form fortsätter att bereda frågan om hur ett nationellt center för romska frågor skulle kunna organiseras och vilka arbetsuppgifter det ska ha. Likaså bör ett mer konkret finansieringsförslag utarbetas. Enligt kommissionen bör ett förslag kunna beredas . Kommissionen vill betona att den fortsatta beredningen måste ske i dialog med romer. Det är därför viktigt att det avsätts medel till utredningen så att en god representation av romer ur ett brett perspektiv ges förutsättningar att delta i arbetet. Kommissionens tentativa beräkning av kostnader för ett nationellt center är . I summan ingår kostnader för en arvoderad nämnd, 15 årsarbetskrafter, lokal samt kostnader för att bedriva verksamheten. 1 Emerga (2016), Och sen då? Myndigheters arbete för romers rättigheter och mot antiziganism 2012–2015. Den genomsnittliga lönekostnaden för en årsarbetskraft har beräknats till och har tagits fram genom en jämförelse med resurserna till , Forum för levande historia och Myndigheten för delaktighet samt med vad som redovisats i förslaget om en nationell rättigheter (SOU 2010:7) och förslaget om en jämställdhetsmyndighet (SOU 2015:86). Lokalkostnaden har beräknats uppgå till enligt schablon. Utifrån en jämförelse med nämnda myndigheter samt den budget kommissionen har haft till förfogande har övriga driftskostnader beräknats till . Det är rimligt att verksamheten byggs upp etappvis. En uppskattning är att en fullskalig verksamhet med 15 heltidsanställda kommer att kunna vara etablerad först . Kostnaderna kan följaktligen förväntas vara lägre. Kommissionen beräknar att kostnaderna för första året uppgår till , andra året till och tredje året till . De medel som kommissionen anser bör anslås för att genomföra de tre rekommendationerna syftar till att stärka romers rättigheter. De medel som används för ändamålet att stärka det romska civilsamhället och som kommissionen analyserat, uppgick till och återfinns som anslag till statsbidrag för att stärka civilsamhället under flera utgiftsområden i budgeten , bl.a. i 1 , 13 Jämställdhet och nyanländas integrering och 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid. I budgeten anvisas därutöver för genomförandet av strategin för romsk inkludering.2 Kommissionen anser att de begränsade resurser som tilldelas de nationella minoriteterna enligt ovan medför att det inte torde finnas utrymme att omfördela medel inom ramen för dessa anslag. Medel måste därför tas från andra anslag. fördelar bidrag till såväl nationella och regionala institutioner som till det civila samhällets organisationer. 2015/16:1, utgiftsområde 1, anslag 7:2. av bidragens institutionsbyggande syfte anser kommissionen att det är rimligt att förstärkningen av det romska civilsamhället och ett nationellt center för romska frågor finansieras av dessa medel. Även de kostnader som är förknippade med att trycka, lagerhålla, distribuera och vidta spridningsaktiviteter torde kunna finansieras med medel från detta anslag. I regeringens budget avsattes till för bidrag till allmän kulturverksamhet, utveckling samt internationellt kulturutbyte och samarbete (utgiftsområde 17, anslag 1:2). Anslaget får bl.a. användas till statsbidrag till kulturella ändamål samt till olika kulturbärande institutioner. Av årsredovisning 2015 framgår att fördelats till nationella minoriteters språk och kultur.3 Därutöver finns anslag om till för bidrag till regional kulturverksamhet (utgiftsområde 17, anslag 1:6 ap.1). Anslaget ska bland annat användas till bidrag inom ramen för kultursamverkansmodellen samt till annan regional kulturverksamhet. I villkoren för anslagen anges att myndigheten i sin bedömning och uppföljning av de regionala kulturplanerna särskilt ska uppmärksamma landstingens arbete för att främja de nationella minoriteternas och i synnerhet romers kultur och kulturarv. konstaterar att en framgångsrik nationell minoritetspolitik förutsätter starka nationella minoritetsaktörer. Kommissionen gör samma bedömning.4 Enligt kommissionen bör regeringen därför överväga om kommissionens tre rekommendationer kan finansieras genom medel ur dessa anslag. Förutom kostnadsberäkningar ska kommittéer även ange om förslagen kan få konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, brottslighet, sysselsättning och offentlig service och småföretag. Kommittéer ska också redogöra för konsekvenser som påverkar jämställdheten 3Kulturrådets årsredovisning 2015. 4Kulturrådets årsredovisning 2015. mellan kvinnor och män samt möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. Kommissionen bedömer att den kommunala självstyrelsen inte kommer att påverkas av om kommissionens förslag genomförs. De medför inte heller någon förändring såvitt avser den kommunala indelningen, beskattningsrätten, kommunernas organisation eller befogenheter i övrigt. Kommissionens förslag om en tydlig och mer resultatinriktad styrning för att motverka antiziganism ger bättre förutsättningar för ett jämställt samhälle. Antiziganismen påverkar romska barns och kvinnors rättigheter särskilt, varför flera av de insatser som föreslås kan förväntas stärka deras rättigheter i synnerhet. Ett strategiskt arbete mot antiziganism torde också medföra bättre möjligheter att fördela de offentligt finansierade medlen mer träffsäkert och rättvist. En tydlig politisk hållning mot antiziganism som också når avsedd effekt stärker livsvillkoren för kvinnor och män och ger goda förutsättningar att bidra till ett samhälle fritt från diskriminering och gynnar också uppfyllandet av de integrationspolitiska målen. De långsiktiga samhällsekonomiska konsekvenserna av ett mer strategiskt arbete mot antiziganism bedöms därför som stora och ska ställas i relation till konsekvenserna av att inga åtgärder vidtas. I Delegationen för romska frågors betänkande hänvisas till en rapport om kostnader som är förknippade med ett livslångt utanförskap.5 Ett livslångt utanförskap beräknas kosta samhället för varje individ, inberäknat såväl direkta utgifter som transfereringar, bidrag och andra offentliga kostnader som bortfall av statliga och kommunala skatteintäkter. Den samhällsekonomiska vinsten av att bryta utanförskap genom ett riktat arbete mot antiziganism är således betydande. 5 och (2008), Individen i Centrum. Kraftsamling i arbetet mot antiziganism En kommitté – en kommission mot antiziganism – ska komplettera och förstärka samhällets insatser på området. Syftet med kommissionen är att åstadkomma en kraftsamling i arbetet mot antiziganism och att överbrygga den förtroendeklyfta som finns mellan den romska gruppen och samhället i övrigt. •samla kunskaperna om antiziganism och i samråd med berörda aktörer bidra till att sprida och förbättra genomslaget av befintlig kunskap, •identifiera och förmedla goda exempel på åtgärder och metoder för att motverka och förebygga antiziganism, •delta i den allmänna debatten och medverka i olika former av utbildnings- och informationsverksamhet, •ta ställning till vilka insatser som kommissionen kan genomföra eller bidra till för att motverka antiziganism inom den offentliga förvaltningen och skolan, och