sou · H4B318 · 2016-03-01 00:00:00 — Ett strafftidsbeslut ska ändras både när förutsättningarna för den beräkning som legat till grund för beslutet ändrats och när beräkningen visat sig vara fel- aktig. Som exempel på omständigheter som ger anledning till ändring kan nämnas att den intagne ska avtjäna ytterligare straff som ska sammanläggas med det straff som strafftidsbeslutet avser eller att dagen för strafftidens slut och tidigaste dag för villkorlig frigivning ska justeras med anledning av ett avbrott i verkställig- heten. Det kan också handla om att den intagne fått den villkorliga frigivningen uppskjuten eller att påföljden ändrats i högre instans eller på grund av beviljad resning eller nåd. Ett annat exempel som också medför ändrade förutsättningar för beräkningen är omvand- lingen av ett livstidsstraff till ett tidsbestämt straff. Det kan också förekomma felaktigheter av olika slag, t.ex. kan beräkningen grunda sig på en bristfällig utredning när det gäller tidigare frihetsberöv- anden eller så kan ett räknefel ha uppstått vid summeringen av frihetsberövandena. Det finns inget krav på att verkställigheten måste pågå i bestämmelsen ska vara tillämplig. Således ska ett strafftids- beslut även ändras om det först sedan den dömde frigivits villkor- ligt framkommer omständigheter som gör att det finns anledning till ändring. Det kan t.ex. handla om en dömd som redan verkställt ett fängelsestraff med en återstående strafftid och som döms på nytt med stöd av 34 kap. 1 § 1 och det enligt den nya domen finns tid för frihetsberövande som den dömde ska tillgodoräknas. Ett annat exempel är att det i efterhand visar sig finnas ytterligare tid för frihetsberövande för den dömde att till- godoräknas eller att något annat fel uppmärksammas som påverkar beräkningen i ett tidigare strafftidsbeslut. Ett ändringsbeslut enligt bestämmelsen kan meddelas även till den enskildes nackdel. 25 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela ytterligare föreskrifter om inledande av verkställighet, nöjdförklaring, uppskov och beräkning av strafftid. Paragrafen innehåller ett bemyndigande enligt vilket regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ges möjlighet att meddela ytterligare föreskrifter om inledande av verkställighet, nöjd- förklaring, uppskov och beräkning av strafftid. Det kan exempelvis röra sig om bestämmelser om särskilda undantag när det gäller rätten att påbörja verkställighet Ett annat exempel är bestämmelser om på vilket sätt verkställighetstiden ska räknas. Förslaget behandlas i avsnitt 10.3. 26 § Ett beslut enligt denna lag fattas av Kriminalvården. Ett beslut enligt denna lag gäller , om inte något annat för- ordnas. I paragrafens första stycke anges att det är Kriminalvården som fattar beslut enligt lagen. Av andra stycket framgår att ett beslut enligt lagen som regel kan verkställas även om beslutet har överklagats. Förslaget behandlas i avsnitt 10.3. Bestämmelserna överensstäm- mer med regleringen i fängelselagen (2010:610), se 13 kap. 1 och 2 §§ i den lagen. 27 § Kriminalvårdens beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Ett beslut överklagas till den förvaltningsrätt inom vars domkrets den kriminalvårdsanstalt, det häkte eller det frivårdskontor är beläget där den klagande var inskriven när det första beslutet i ärendet fattades. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av Kriminal- vårdens beslut i enskilda fall. Förslaget behandlas i avsnitt 10.3. Bestämmelserna överensstämmer med regleringen i fängelselagen (2010:610), se 14 kap. 1 § i den lagen. Enligt första stycket får Kriminalvårdens beslut i ett enskilt fall överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Andra stycket innehåller bestämmelser om behörig förvaltnings- rätt. Med ”första beslut i ärendet” avses det överklagade beslutet. Av tredje stycket följer att prövningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten. 28 § Ett beslut får inte överklagas enligt 27 § första stycket innan beslutet har omprövats av Kriminalvården. En sådan omprövning får begäras av den beslutet angår om det har gått honom eller henne emot. Ett över- klagande av ett beslut som inte har omprövats ska anses som en begäran om omprövning. Vid omprövning enligt första stycket får beslutet inte ändras till den klagandes nackdel. Paragrafen innehåller bestämmelser om obligatorisk omprövning inom . Bestämmelserna överensstämmer med regler- ingen i fängelselagen (2010:610), se 14 kap. 2 § i den lagen. De gäller i stället för motsvarande bestämmelser i förvaltningslagen (1986:233). I första stycket anges att ett beslut inte får överklagas innan det har omprövats av Kriminalvården. En omprövning av ett beslut får begäras av den beslutet angår, om det har gått honom eller henne emot. Om den intagne överklagat beslutet innan det har omprövats ska överklagandet anses som en begäran om omprövning. Om- prövningen är en förutsättning för att klaganden ska kunna föra ärendet vidare till allmän förvaltningsdomstol. Enligt andra stycket får ett beslut som omprövas inte ändras till klagandens nackdel. Förbudet mot att ändra beslutet till nackdel gäller vid den omprövning som grundar sig på en begäran om om- prövning från klaganden. Vid tillämpning av bestämmelsen gäller allmänna förvaltningsrättsliga principer. Vidare kan nämnas att ett strafftidsbeslut kan ändras till den dömdes nackdel med stöd av 24 §. 29 § En begäran om omprövning ska vara skriftlig och ha kommit in till Kriminalvården från den dag då den klagande fick del av beslutet. I begäran om omprövning ska den klagande ange vilket beslut som avses och vilken ändring i beslutet som han eller hon begär. Kriminalvården prövar om skrivelsen med begäran om omprövning har kommit in i rätt tid. Om skrivelsen har kommit in för sent ska den avvisas, om inte förseningen beror på att myndigheten lämnat den klagande felaktig underrättelse om hur man begär omprövning. Paragrafen innehåller bestämmelser om de formella krav som ställs på en begäran om omprövning enligt 28 §. Bestämmelserna över- ensstämmer med regleringen i fängelselagen (2010:610), se 14 kap. 3 § i den lagen. De gäller i stället för motsvarande bestämmelser i förvaltningslagen (1986:233). 15.2Förslag till lag (2017:000) om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande Lagen är ny och innebär att bestämmelser om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande i och utomlands som verkställighet av påföljd hanteras samlat. De allmänna övervägandena om lagen finns i avsnitt 9.6.8. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om när tid för frihetsberövande i och utomlands ska eller får tillgodoräknas som verkställighet av påföljd. Paragrafen är en upplysningsbestämmelse som anger lagens innehåll och tillämpningsområde. Lagen är generell och avser att täcka alla situationer där tillgodoräknande av frihetsberövande aktualiseras. Den omfattar således frihetsberövanden såväl i som utom- lands. Vidare omfattar den t.ex. frihetsberövanden som föregått en dom som lett till en annan påföljd än fängelse eller sluten ung- domsvård under förutsättning att frihetsberövandena kan avräknas vid verkställighet av en frihetsberövande påföljd. Lagen reglerar också domstols möjlighet att besluta att ett straff ska anses helt eller delvis verkställt genom ett frihetsberövande. I de fall domstol ger strafflindring till följd av ett frihetsberöv- ande sker det dock med tillämpning av bestämmelserna i 29 kap. (se t.ex. NJA 2013 s. 321 och Högsta domstolens dom i mål Ö 1132-15). Tillgodoräknande av tid för frihetsberövande i och utomlands 2 § Om någon har dömts till fängelse eller till sluten ungdoms- vård och den dömde med anledning av de brott som prövats i målet eller som påföljden avser varit frihetsberövad i eller utomlands av minst , ska tiden för frihetsberöv- andet tillgodoräknas den dömde som verkställighet av påföljden. Tillgodoräknande ska dock inte ske om 1. tiden för frihetsberövandet redan tillgodoräknats den dömde, eller 2. den dömde avtjänat sådan frihetsberövande påföljd i annat mål. Villkor som uppställts vid utlämning, överlämnande eller överförande från en annan stat till ska gälla vid tillämpning av denna lag. Paragrafen reglerar i vilka fall och under vilka förutsättningar som tillgodoräknande av tid för frihetsberövande som verkställighet av påföljd ska komma i fråga. Bestämmelsen är obligatorisk och inne- bär att om förutsättningarna är uppfyllda ska tillgodoräknande ske. Ett beslut om tillgodoräknande fattas som ett led i ett strafftids- beslut. Kriminalvården är beslutsmyndighet när det gäller fängelse och när det gäller sluten ungdomsvård. En förutsättning för att tillgodoräknande ska ske är att någon har dömts till fängelse eller till sluten ungdomsvård. Uttrycket ”dömts till fängelse på viss till eller till sluten ungdoms- vård” ska tolkas extensivt. Således ska med fängelse avses fängelse som enligt lag, genom dom eller beslut, dömts ut eller bestämts som påföljd för brott. Det innebär att även fängelse som förvandlingsstraff för böter samt sådant fängelsestraff som efter förverkande av villkorligt medgiven frihet (jfr 26 kap. 23 §) ska verk- ställas omfattas. Till begreppet ska även räknas fängelse som enligt 28 kap. 3 § dömts ut i förening med skyddstillsyn samt sådant fängelsestraff som enligt 30 kap. 3 § andra stycket dömts ut för ett eller flera brott vid sidan av en annan påföljd som dömts ut för brottsligheten i övrigt. Även situationer när rätten med tillämpning av 34 kap. 1 § 1 beslutat att en tidigare fängelsepåföljd eller en tidigare sluten ungdomsvård ska avse ytterligare brott eller dömt till fängelse eller sluten ung- domsvård med tillämpning av 34 kap. 1 § 2 eller 3 (särskilt eller genom undanröjande av en tidigare utdömd påföljd av annan art) omfattas. Hit hör också sådana situationer som när rätten på grund av misskötsamhet undanröjer en villkorlig dom eller skyddstillsyn och i stället dömer till fängelse (27 kap. 6 § och 28 kap. 9 § brotts- balken), eller när ett livstidsstraff omvandlats till fängelse enligt lagen (2006:45) om omvandling av fängelse på livstid. Därutöver omfattas även frihetsberövande påföljder som dömts ut eller bestämts i något annat land och som ska verkställas i som fängelse eller sluten ungdomsvård efter överförande hit enligt t.ex. lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet m.m., lagen (1972:260) om inter- nationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom och lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihetsberöv- ande påföljder inom Europeiska unionen. Frihetsberövanden som har skett utomlands i samband med lagföring vid internationella domstolar och tribunaler omfattas också av lagens tillämpnings- område. I sådana fall följer dock av lag att regeringen får meddela de anvisningar som i det enskilda fallet behövs för verkställighet av straffet här (se 11 § lagen [1994:569] om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt, 23 § lagen [2002:329] om samarbete med och 6 § lagen [2006:615] om samarbete med Specialdomstolen för ). För ett tillgodoräknande krävs vidare att den dömde med anled- ning av de brott som prövats i målet eller som påföljden avser varit frihetsberövad i eller utomlands av minst . Det innebär att frihetsberövandet för att kunna tillgodoräknas ska kunna härledas till de underliggande brotten, dvs. det ska finnas ett kausalt samband mellan brotten som prövats i målet eller som påföljden avser och frihetsberövandet. Med begreppet ”frihetsberövande” ska i huvudsak förstås det- samma som enligt den beskrivning av begreppet som framgår av förarbetena till lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberöv- anden och andra tvångsåtgärder. Således ska med begreppet i korthet avses ingrepp som innebär att någon genom inspärrning eller över- vakning är faktiskt hindrad att förflytta sig utanför ett rum eller ett annat relativt starkt begränsat område (prop. 1997/98:105 s. 12). Det innebär på en konkret nivå att till begreppet bör räknas dels s.k. straffprocessuella frihetsberövanden i form av gripande, anhåll- ande, häktning, intagning på en enhet för rättspsykiatrisk under- sökning (10 § lagen [1991:1137] om rättspsykiatrisk undersökning) och omhändertagande (26 kap. 22 §, 28 kap. 6 b § och 28 kap. 11 § första och tredje styckena ), dels sådana frihetsberöv- anden som skett genom intagning i kriminalvårdsanstalt eller sär- skilt ungdomshem för verkställighet av fängelsestraff eller sluten ungdomsvård eller som skett för verkställighet i form av intensiv- övervakning med elektronisk kontroll. Det innebär att s.k. admin- istrativa frihetsberövanden faller utanför tillämpningsområdet. heller omfattas sådant frihetsberövande som skett i syfte att säker- ställa verkställigheten av ett utvisningsbeslut. För att tillgodoräknande ska ske krävs att frihetsberövandet varat av minst . Varje frihetsberövande ska bedömas för sig. Om ett frihetsberövande övergår i ett annat, t.ex. ett gripande övergår i anhål- lande som i sin tur övergår i häktning, ska dock frihetsberövandena anses som en enhet. Med att den dömde varit frihetsberövad med anledning av de brott som prövats i målet avses främst frihetsberövanden som före- gått eller ägt rum i just det mål där det fängelsestraff eller den slutna ungdomsvård döms ut beträffande vilken tillgodoräknande ska ske. Här kan det t.ex. handla om sådant frihetsberövande enligt 24 kap. som ägt rum på grund av misstanke om brott eller frihetsberövande som ägt rum utomlands på grund av t.ex. en svensk begäran om överlämnande enligt en europeisk eller nordisk arresteringsorder för lagföring här. Det finns inget krav på att den dömde ska ha fällts till ansvar för just det brott som för- anlett frihetsberövandet eller att det är detta brott som medfört fängelsestraffet. Tillgodoräknande ska alltså ske oavsett om fri- hetsberövandet grundats på andra genom domen prövade brott än de för vilka fängelse dömts ut. Med att den dömde varit frihetsberövad med anledning av de brott som påföljden avser är avsikten att fånga in även andra fri- hetsberövanden än sådana som har en direkt koppling till de brott som prövats i det aktuella målet. Det kan t.ex. handla om frihets- berövanden som föregått en undanröjd dom enligt 34 kap. brotts- balken eller en utlämning, ett överlämnande eller överförande för straffverkställighet. Det finns ingen begränsning i fråga om i hur många led bakåt tid för frihetsberövande kan tillgodoräknas den dömde vid sådant undanröjande. Frihetsberövande med anledning av de brott som påföljden avser kan även avse sådant frihets- berövande som skett genom intagning i kriminalvårdsanstalt eller särskilt ungdomshem för verkställighet av fängelse eller sluten ung- domsvård eller som skett för verkställighet av fängelse i form av intensivövervakning med elektronisk kontroll. Här kan det t.ex. handla om att vid verkställighet av en efter resning meddelad dom tillgodoräkna den dömde tid som denne med anledning av den undanröjda domen redan avtjänat i kriminalvårdsanstalt. också handla om redan verkställd tid i ett annat land som den dömde ska tillgodoräknas här efter ett överförande av straffverk- ställighet. Det ska för ett tillgodoräknande räcka att det brott som föranlett frihetsberövandet har prövats av någon av instanserna i målet eller i någon av de domar som avses med påföljden. Tillgodoräknande ska kunna ske både för frihetsberövanden som ägt rum i och frihetsberövanden som ägt rum utom- lands. När det gäller utländska frihetsberövanden får vid avgör- andet av frågan om tillgodoräknande ska ske en bedömning göras i varje enskilt fall om frihetsberövandet i den andra staten är jäm- förbart med någon av de former av frihetsberövande som här kan komma i fråga för tillgodoräknande. Ytterst får vägledning sökas i den generella beskrivningen av vad som ska förstås med ett frihets- berövande. Det innebär att frihetsinskränkningar i form av mindre ingrepp i den personliga friheten som t.ex. reseförbud och anmäl- ningsskyldighet faller utanför tillämpningsområdet. Enigt andra stycket ska tillgodoräknande inte ske om tiden för frihetsberövandet redan tillgodoräknats den dömde eller den dömde har avtjänat sådan frihetsberövande påföljd i annat mål. Det innebär att tid för frihetsberövande således inte kan räk- nas den dömde till godo mer än en gång. Paragrafens tredje stycke innehåller en bestämmelse om att vill- kor som uppställts vid utlämning, överlämnande eller överförande från en annan stat till ska gälla vid tillämpning av denna lag. Det innebär således att avsteg kan förekomma från vad som normalt ska gälla vid tillämpning av den bestämmelsen. 3 § Om någon döms på sätt som anges i 2 § och med anledning av de brott som prövats i målet eller som påföljden avser har varit frihetsbe- rövad på sätt som enligt 2 § ska tillgodoräknas som verkställighet av påföljd, får rätten besluta att påföljden ska anses helt verkställd genom frihetsberövandet. En förutsättning för ett sådant beslut är att den tid som den utdömda påföljden överstiger frihetsberövandet med är ringa. Om någon döms till böter eller ungdomstjänst och med anledning av de brott som prövats i målet eller som påföljden avser har varit frihets- berövad på sätt som enligt första stycket ska tillgodoräknas som verkstäl- lighet av påföljd, får rätten besluta att påföljden ska anses helt eller delvis verkställd genom frihetsberövandet. Paragrafen innehåller de bestämmelser som tidigare fanns i 33 kap. 6 § . Bestämmelserna, som är fakultativa, innebär att rätten när den dömer till fängelse eller sluten ungdomsvård får för- klara att påföljden ska anses helt verkställd genom sådant frihets- berövande som enligt 2 § ska tillgodoräknas den dömde som verk- ställighet av påföljd, även om det inte fullt uppgår till den bestämda strafftiden. Även i det fallet att den som varit frihetsberövad på sådant sätt döms till böter eller ungdomstjänst får rätten besluta att påföljden ska anses helt eller delvis verkställd genom frihets- berövandet. Paragrafen motsvarar i stor utsträckning den tidigare regleringen i 33 kap. 6 § . Vissa ändringar görs dock till följd av den nya utformningen av 2 §. Dessa innebär att tillämp- ningsområdet utvidgas. I den delen hänvisas till kommentaren till 2 §. I övrigt innebär paragrafen inte några sakliga ändringar. förarbeten och praxis kan därför i oförändrade delar ge vägledning om tillämpningen (se t.ex. prop. 1999/00:26 och 2005/06:165, NJA 1989 s. 12 och NJA 2007 s. 636). I de fall domstol ger strafflindring till följd av ett frihetsberöv- ande sker det dock med tillämpning av bestämmelserna i 29 kap. (se t.ex. NJA 2013 s. 321 och Högsta domstolens dom i mål Ö 1132-15). 4 § Vid prövning i högre rätt av ett överklagande angående utdömd på- följd får beslut i fråga som avses i 3 § ändras även om beslutet inte över- klagats. Paragrafen innehåller den bestämmelse som tidigare fanns i 33 kap. 8 § . Paragrafens sakliga innehåll motsvarar den tidigare bestämmelsens. Förarbetena till den bestämmelsen och praxis kan alltjämt ge vägledning för tillämpningen (se t.ex. NJA 1974 s. 356 och NJA 1979 s. 565). 15.3Förslag till lag om ändring i 5 § En tingsrätts beslut får överklagas särskilt, om tingsrätten i beslutet 1.avvisat ett ombud, ett biträde eller en försvarare eller ogillat ett yrkande om detta, 2.ogillat ett yrkande av tredje man att få delta i rättegången som inter- venient eller målsägande eller prövat fråga enligt 13 kap. 7 § om över- tagande av ett käromål, 3.förelagt en part eller någon annan att lägga fram skriftligt bevis eller att tillhandahålla föremål för syn eller besiktning eller vid prövning enligt 3 kap. 3 § andra stycket 4 eller 5 tryckfrihetsförordningen eller 2 kap. 3 § andra stycket 4 eller 5 yttrandefrihetsgrundlagen funnit det vara av syn- nerlig vikt att en uppgift som avses där lämnas vid vittnesförhör eller förhör med en part under sanningsförsäkran, 4.prövat en fråga om utdömande av förelagt vite eller häkte eller om ansvar för förseelse i rättegången eller om skyldighet för någon att ersätta rättegångskostnad, 5.prövat en fråga om ersättning eller förskott av allmänna medel till målsägande eller enskild part eller om ersättning eller förskott till biträde, försvarare, vittne, sakkunnig eller någon annan, 6.prövat en fråga i tvistemål om kvarstad eller annan åtgärd enligt om häktning, tillstånd till restriktioner enligt 5 a §, en åtgärd som avses i 25–28 kap. eller omhändertagande enligt 28 kap. , 7.avslagit en begäran om biträde eller försvarare eller till sådant upp- drag utsett någon annan än parten föreslagit, 8.prövat en fråga som gäller rättshjälp enligt rättshjälpslagen (1996:1619) i annat fall än som avses i 5 eller 7, 9.avslagit en begäran om att ersättning till vittne som åberopats av en enskild part ska utgå av allmänna medel enligt 36 kap. 24 § andra stycket. Paragrafen ändras genom att en tidigare punkt 10 har utgått. Ändringen är en följd av förslaget till ny lag om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande och att 33 kap. har upp- hört att gälla. Även en språklig ändring görs. Förslaget behandlas i avsnitt 9.6.8. 15.4Förslag till lag om ändring i 5 § Om verkställigheten av ett fängelsestraff pågår när hovrätten skärper fängelsestraffet, ska hovrättens dom eller beslut gälla trots att domen eller beslutet inte fått laga kraft mot den dömde. Om det finns särskilda skäl får hovrätten, eller om hovrättens dom eller beslut har överklagats, , besluta att hovrättens dom eller beslut tills vidare inte får verkställas. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om omedelbar verk- ställighet av hovrättens dom eller beslut i visst fall och om möj- ligheten till inhibition i sådant fall. Förslaget behandlas i avsnitt 6.5.5. Bestämmelsen i första stycket tar sikte på det fallet att den dömde, sedan en dom eller ett beslut blivit verkställbart, har påbörjat verk- ställigheten av ett fängelsestraff när hovrätten, efter överklagande av åklagaren eller målsäganden, skärper straffet. Enligt bestämmelsen ska i ett sådant fall hovrättens dom eller beslut gälla trots att domen eller beslutet inte fått laga kraft mot den dömde. Det innebär således att verkställigheten ska fortsätta men med den nya domen eller det nya beslutet som grund. Av andra stycket framgår att hovrätten, eller om hovrättens dom eller beslut har överklagats, får besluta om inhibition av hovrättens dom eller beslut, dvs. att domen eller beslutet tills vidare inte får verkställas. För att ett beslut om inhibition ska få meddelas krävs särskilda skäl. Som exempel på när sådana skäl kan finnas är när bedömer att hovrättens dom eller beslut kan komma att leda till en alltför lång verkställighetstid. 6 § När två tredjedelar av ett tidsbestämt fängelsestraff, dock minst , har avtjänats ska den dömde friges villkorligt. Om den dömde verkställer en utländsk dom i , ska villkorlig fri- givning ske när halva tiden av ett tidsbestämt fängelsestraff har avtjänats, om det framgår att den dömde annars kommer att vara frihetsberövad under avsevärt än om verkställighet hade skett i den andra staten. Villkor som uppställts vid överförande av straffverkställighet från en annan stat ska gälla vid tillämpning av första och andra styckena. Villkorlig frigivning får inte ske från fängelse som har dömts ut enligt 28 kap. 3 § eller från ett förvandlingsstraff för böter. Paragrafen innehåller bestämmelser om villkorlig frigivning. Ändringarna behandlas i avsnitt 9.6.3. och 11.3.1. I första stycket görs, förutom en språklig ändring, en justering till följd av att strafftiden enligt förslaget till ny strafftidslag ska beräknas enbart . Genom ändringen framgår att när två tredje- delar av ett tidsbestämt fängelsestraff, dock minst , har avtjänats ska den dömde friges villkorligt.