sou · H4B37 · 2016-02-03 00:00:00 — Hovrätten fann inte att det som hade anförts där gav skäl att ändra avgörandet och fastställde domen.66 Spridning av uppgifter som förutsättning för ansvar och som skäl att bedöma brottet som grovt Frågan om spridning av uppgifter via internet, vad det innebär att sprida uppgifterna och i vilken omfattning befarad eller endast antagen spridning kan beaktas, har behandlats i flera hovrätts- 65Göta hovrätts dom i mål FT 2010-10. 66Göta hovrätts dom i mål FT 836-13. I flertalet av dessa fall tillmäts frågan relevans vid bedömningen av om brottet ska bedömas som grovt. I ett fall behandlades spridning av mycket integritetskränkande fotografier med sexuellt innehåll till målsägandens släktingar och vänner, omkring 30 personer. Bland annat med hänsyn till den stora spridning uppgifterna hade fått, genom att bilderna hade skickats elektroniskt, bedömdes brottet som grovt.67 I ett annat fall gällde åtalet spridning bl.a. via YouTube av en smygtagen film av en 15-åring som onanerade på en toalett. (Målet berörs i detta avsnitt). Det var utrett i målet att filmen hade visats i vart fall 947 gånger. Med tanke på filmens innehåll, den bearbetning som de tilltalade gjort samt att filmen var i digitalt format måste det enligt hovrätten ha stått klart att det fanns en överhängande risk att filmen skulle kunna få en omfattande sprid- ning på internet. Risken för detta hade enligt hovrätten varit så stor att de tilltalade genom sitt handlande hade visat likgiltighet såväl för risken som för den faktiska spridningen av filmen. Hovrätten fann med anledning av detta att brottet skulle bedömas som grovt förtal.68 I ett ytterligare fall gällde det en person som lagt upp material – fotografier och förnamn – på sin före detta flickvän i flera kontaktannonser på olika sexkontaktsidor på inter- net där han bl.a. beskrivit henne som kåt och bisexuell samt i annonserna publicerat fotografier av henne där hon varit lättklädd. Tingsrätten konstaterade att annonserna hade lagts ut på internet under närmare och därmed gjorts tillgängliga för en bred allmänhet, inte bara i . Med hänsyn till vad som upplysts om antalet besökare bara på en sajt, stod det klart att många tusen personer hade sett annonserna. Även personer som kände målsäganden eller i vart fall visste vem hon var hade sett annonserna, något den tilltalade måste ha insett risken för. Det förelåg därför enligt tingsrätten ingen tvekan om att gär- 67Svea hovrätts dom i mål B 4611-11. 68Svea hovrätts dom i mål B 2046-08. ningen skulle bedömas som grovt förtal. Hovrätten fastställde tingsrättens dom.69 I flera andra fall gällande spridning av bilder via kontaktan- nonser på internet har den faktiska spridningen beaktats vid bedömningen om förtalsbrottet är att anse som grovt. I ett fall fann hovrätten det inte helt klarlagt hur många som faktiskt hade sett annonserna. Bevisningen i målet tydde på att antalet personer som gjort detta var långt ifrån ringa, varvid brottet bedömdes som grovt.70 I ett annat fall hade den falska kontaktannonsen lett till att målsäganden fått 279 svar. Detta visade enligt tingsrätten, vars dom hovrätten fastställde i den delen, att annonsen på den öppna hem- sidan hade fått stort genomslag. Förtalsbrottet bedömdes som grovt.71 Risk för okontrollerbar och omfattande spridning samt för fortsatt tillgänglighet I ett fall gällde åtalet att en person spritt bilder via internet på två barn tillsammans med skildringar av andra barn i barnpornografiska bilder.72 Med hänsyn till bildernas innehåll, den spridning som skett samt risken för spridning och tillgänglighet som en bild på internet utgör, bedömdes brottet som grovt förtal. I ett annat hovrättsavgörande uppkom frågan om betydelsen av att filmer tillgängliggjorts för fildelning. Den tilltalade hade kommit i kontakt med målsägandena (två underåriga flickor) på internetforumet Playahead. Genom vidare kontakter via bl.a. MSN hade den tilltalade fått tillgång till bilder och filmer på målsäg- andena med sexuellt innehåll. Filerna hade sparats i fildel- ningsprogrammet Direct Connect (DC ++). Tingsrätten över- vägde frågan om uppgifterna hade kommit till tredje mans känne- dom. Utifrån bevisningen i målet kom tingsrätten fram till att upp- gifterna hade nått i vart fall några personer. Vid bedömningen av om brottet skulle bedömas som grovt, konstaterade tingsrätten att en omfattande faktisk spridning inte var visad. 69Svea hovrätts dom i mål B 6180-08. 71Svea hovrätts dom i mål B 7837-03. 72Svea hovrätts dom i mål B 3120-13 (refererad närmare tidigare i detta avsnitt). kunde det dock allmänt sett antas att material som görs tillgängligt på vissa forum får en omfattande spridning. Därtill framhölls i domskälen att det var omöjligt att avlägsna eller förstöra material som en gång blivit tillgängligt på det forum som hade använts. Enligt tingsrätten fanns det en påtaglig risk för en omfattande spridning och även om bevisningen inte gav något entydigt stöd för en omfattande spridning hade skett, ansåg domstolen att det ”på goda grunder kunde antas att spridningen varit omfattande”. Hov- rätten fastställde tingsrättens dom på de skäl som tingsrätten hade anfört.73 Risk för kommande internetpublicering och därigenom stor spridning I ett fall behandlades spridning av uppgifter till en begränsad krets av personer och betydelsen av att vidarespridning därefter skulle kunna ske. Den tilltalade hade låtit en kamrat fotografera när han utförde sexuella handlingar mot en flicka som befann sig i ett hjälplöst tillstånd. Han hade lagt in fotona på sin dator och sedan skickat en länk till vissa bilder, eller till hela mappen, till fyra andra personer. Åklagaren hade gjort gällande som skäl för att brottet skulle bedömas som grovt, att fotografierna ”spridits via internet vilket varit ägnat att medföra allvarlig skada”. Tingsrätten anförde, i den dom som hovrätten i dessa delar fastställde,74 att den tilltalade ”genom att göra fotografierna tillgängliga för några andra personer avhänt sig kontrollen över deras vidare spridning och därmed visat fullständig likgiltighet i förhållande till skaderisken”. Han kunde därför enligt domstolarna inte undgå ansvar för grovt förtal. I ett annat fall gällde det fotografier som tagits av den tilltalade när målsäganden umgicks sexuellt med en annan person. Några av bilderna hade överförts via internet till tre av den tilltalades kam- rater. Därtill visade det sig att flera av bilderna via internet hade lagts ut på ett fildelningsprogram (DC++). Tio av bilderna hade därefter återfunnits på en holländsk hemsida. Hovrätten ändrade rubriceringen av brottet från grovt förtal till förtal.75 Hovrätten fann att utredningen inte uteslöt att bilderna hade gjorts tillgäng- 73Göta hovrätts dom i mål B 1598-10. 74Svea hovrätts dom i mål B 6229-04. 75Svea hovrätts dom i mål B 3782-05. liga på internet av någon av de personer som ostridigt fått del av bilderna genom de överföringar som skett via den tilltalades hot- mailkonto. Mot den tilltalades förnekande fann hovrätten inte visat att han hade gjort sig skyldig till uppgiftslämnande genom att lägga ut bilderna eller på annat sätt göra dem tillgängliga på internet. Det var enligt hovrätten visat att den tilltalade själv via sitt hotmail- konto hade sänt över bilderna till de tre personerna. Denna sprid- ning av bilderna var enligt hovrättens mening tillräcklig för att grunda ansvar för förtal. Med hänsyn till främst de få personer som överföringen skett till, kunde dock brottet inte anses som grovt. Ytterligare ett hovrättsfall behandlar spridning av ett smygfilmat samlag. Den tilltalade hade skickat den nedladdade filmen via MSN till fem personer som hade råkat vara online då – människor hon visste vilka de var, men som inte var några nära vänner till henne. Hon hade även skrivit namnen på målsägandena i samband med att hon skickat filmen. Tingsrätten fann det utrett att filmen därefter hade spritts vidare till ytterligare ett flertal personer. Gärningen bedömdes som grovt förtal. Som skäl för detta anfördes bl.a. att det inte finns några garantier för att inte fortsatta negativa konse- kvenser kan dyka upp för målsägandena även , genom att filmen spritts via internet. Hovrätten bedömde gärningen som förtal av normalgraden.76 Hovrätten konstaterade att utnyttjandet av internet innebar en potentiell, i det närmaste obegränsad och okontrollerad, möjlighet till spridning över hela världen. Sett ur det perspektivet skulle kunna hävdas att den som utan att försäkra sig om att mottagaren av en film inte skickar den vidare, straffrättsligt får svara för den spridning som kan bli följden. Hovrätten kunde dock inte ansluta sig till ett sådant synsätt, utan omständigheterna i det enskilda fallet måste vara avgörande. Hovrätten beaktade att filmen visade två påklädda personer, att den var tagen på håll och att detaljer och närbilder saknades. Utredningen visade att filmen hade spritts till ytterligare 5–10 personer, förutom de som initialt hade mottagit filmen. Annan spridning hade skett genom rykten om förekomsten av filmen. Även om spridningen hade varit större än till de ursprungliga fem personerna, var gärningen enligt hovrät- tens mening att anse som förtal av normalgraden. 76 dom i mål B 5007-07. Tillgängliggörande genom att lägga ut uppgifter på internet m.m. I ett hovrättsavgörande behandlades frågan om spridning av sam- lagsfilmer. Den ene tilltalade (A) hade spelat in med digitalkamera när han hade sexuellt umgänge med målsäganden. Han hade fört över filmerna från kameran till sin dator. Därefter hade han över- fört filmerna via MSN till den andre tilltalade (B). B hade skickat vidare filmerna till en bekant till denne. Därutöver hade han lagt de två filerna i en mapp på sin dator, som genom det kostnadsfria och vanligt förekommande fildelningsprogrammet DC++ var tillgäng- lig för alla andra användare med samma (eller kompatibla) program på sin dator. Alla med programmet DC++ kunde alltså välja att ladda ned filerna från mappen. Tingsrätten fann i sin dom att B genom att göra filmerna tillgängliga för allmänheten från sin dator, hade lämnat uppgifter i form av filmerna till annan. Tingsrätten anförde att någon bevisning inte kan behövas till styrkande av att någon rent faktiskt tagit del av innehållet på datorn, detta eftersom sådan bevisning (enligt den systemvetare som vittnat i målet) inte kunde presenteras. Att filerna funnits tillgängliga, vilket visats i målet, måste enligt tingsrättens mening anses tillräckligt. Vid bedömningen att brottet skulle rubriceras som grovt förtal, beaktades att filmerna hade gjorts tillgängliga för allmänheten via internet. Hovrätten – som i denna del fastställde tingsrättens dom – delade tingsrättens uppfattning att B lämnat uppgifter om filmer- nas innehåll till annan genom att hålla dem tillgängliga för allmän- heten från sin dator.77 I ett annat hovrättsfall behandlades (i den skiljaktiga meningen) vad som (enligt dissidenten i det fallet) krävs för att ett förtalsbrott ska anses fullbordat när bilder publicerats på en hemsida. Den till- talade hade lagt ut nakenbilder på sin före detta flickvän på inter- net. Bilderna hade lagts ut på en öppen hemsida, under en särskild avdelning för hämnd, där det framförallt fanns bilder på personer som påstods ha varit otrogna mot sina partners. Åklagaren gjorde gällande att förtalsbrottet skulle bedömas som grovt ”eftersom bilderna genom sitt innehåll och den omfattning i vilken de blivit 77 dom i mål B 6489-06. spridda var sådan att de kunde förväntas medföra allvarlig skada”. Tingsrätten, som dömde för grovt förtal, anförde bl.a. följande:78 De fotografier som [FR] lämnat ut är av mycket integritetskränkande karaktär. Genom att han lagt ut bilderna på en hemsida på internet som var fri för alla att besöka och där de sedan legat kvar under i vart fall en månads tid, har de kunnat få en stor spridning. [FR:s] agerande kunde därmed förväntas medföra allvarlig skada för [PE]. Brottet bör därför bedömas som grovt. Hovrätten anslöt sig till tingsrättens bedömning i skuld- och rubri- ceringsfrågorna.79 En av ledamöterna var skiljaktig och ville ogilla åtalet. Hon anförde bl.a. följande: För att det ska vara ett fullbordat förtal förutsätts emellertid att den nedsättande uppgiften har lämnats till annan än den angripne. Det räcker således inte med att den är ägnad att komma till annans känne- dom (Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, Jareborg, , 2010, s. 72). Åklagaren har uppgett att det inte har krävts att man var medlem på hemsidan eller angav något lösenord för att ta del av de utlagda bilderna på hemsidan. Även om bilderna inte har legat på någon av de mer kända sociala forumen, där det får anses allmänt känt att många personer tar del av innehållet, får det ändå anses finnas en risk för att någon annan kan ha tagit del av bilderna på [PE] på hemsidan. Varken åklagaren, [PE] eller [FR] har emellertid ens påstått att någon annan än [FR] och [PE] faktiskt har tagit del av bilderna av henne på hem- sidan. Det finns inte heller någon annan bevisning för att någon utom- stående har tagit del av innehållet på hemsidan, exempelvis i form av besöksstatistik från den aktuella hemsidan. Det är inte tillräckligt att det endast har funnits en risk för att någon annan har tagit del av bilder som i sitt sammanhang kan innebära för- tal. Med hänsyn till vad som diskuterats ovan anser jag att enbart publicerande av bilder med kränkande innehåll på internet inte är straffbart eftersom förtalsbrottet fullbordas först när någon annan tagit del av uppgifterna. Försök till förtal är inte straffbart, varför jag anser att åtalet ska ogillas. Överröstad i denna del är jag i övrigt ense med majoriteten. I ett annat hovrättsfall behandlades att den tilltalade via en webbadress hade lagt ut ett femtiotal bilder på målsäganden. På bilderna var hon ”mer eller mindre naken” och vissa av bilderna visade när hon hade samlag med den tilltalade. 78Lunds tingsrätts dom i mål B 4134-13. 79Hovrätten över och dom i mål B 3425-13. hade varit utlagda på internet låg det enligt tingsrättens mening ”i sakens natur” att de fått en omfattande spridning och de hade där- till funnits tillgängliga under en inte helt obetydlig tid. Brottet skulle därför bedömas som grovt förtal. Hovrätten fastställde domen i skuldfrågorna.80 I 5 kap. 5 § BrB finns en särskild åtalsprövningsregel avseende brotten förtal, grovt förtal och förolämpning. Brott som avses i 1–3 §§ får inte åtalas av någon annan än målsäganden. Om brottet riktar sig mot någon som är eller om i annat fall målsäganden anger brottet till åtal, får dock åklagaren väcka åtal om detta anses påkallat från allmän synpunkt och åtalet avser 1.förtal och grovt förtal, 2.förolämpning mot någon i eller för hans eller hennes myndighets- utövning, 3.förolämpning mot någon med anspelning på hans eller hennes ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung eller trosbekännelse, eller 4.förolämpning mot någon med anspelning på hans eller hennes sexuella läggning. Har förtal riktats mot en avliden, får åtal väckas av den avlidnes efterlevande make, bröstarvinge, förälder eller syskon och, om åtal av särskilda skäl anses påkallat från allmän synpunkt, av åklagare. Innebär brott som avses i 1–3 §§, att någon genom att förgripa sig på en främmande makts statsöverhuvud som vistas i eller på en främmande makts representant i har kränkt den främmande makten, får brottet åtalas av åklagare utan hinder av första stycket. Åtal får dock inte ske utan förordnande av regeringen eller den regeringen har bemyndigat till detta. 80 Hovrätten över och dom i mål B 337-08. Åtalsprövningsregeln hade en annan utformning när BrB infördes.81 Det angavs då endast att förtal eller grovt förtal kunde åtalas av åklagare, om målsäganden angav brottet till åtal och åtal av sär- skilda skäl var påkallat ur allmän synpunkt. Enligt den tidigare gällande ordningen i strafflagen 16:15 hörde ärekränkningsbrotten under allmänt åtal endast om ärekränkningen hade skett mot någon i och för ämbete, tjänst eller annan allmän befattning som han innehade eller innehaft eller, mot någon som innehade sådan befattning, med avseende på förhållande utom befattningen av beskaffenhet att göra honom ovärdig det för- troende och den aktning, som befattningen krävde. Under allmänt åtal föll även enligt den tidigare ordningen ärekränkning mot tjänstemän eller av krigsman mot annan krigsman. Bestämmelsen i BrB grundade sig på betänkande Förslag till brottsbalk (SOU 1953:14). Kommittén anförde att den lösning som åtalsfrågan fått i förslaget inte torde medföra att allmänt åtal skulle komma att anställas i något stort antal fall.82 Enligt betänkandet är ärekränkningsbrotten till det övervägande antalet sådana att beivrandet i straffrättslig ordning endast är ett enskilt intresse. Enligt departementschefen var det ändamålsenligt att förtals- och förolämpningsbrotten i princip får vara målsägandebrott.83 Detta borde gälla undantagslöst för förolämpningsbrott. Gällande förtalsbrott kunde det enligt departementschefen vara befogat att allmän åklagare ingriper i särskilt kvalificerade fall. Därtill skulle det vara en förutsättning att målsäganden anger brottet till åtal. Om innehavare av allmän befattning utsätts för förtal avseende åtgärder i befattningen, torde det enligt propositionen inte sällan föreligga särskilda skäl. Åtalsprövningsregeln har därefter ändrats , varvid möjligheterna att väcka allmänt åtal har vidgats. Den senaste utvidgningen av åtalsmöjligheterna trädde i kraft , då kravet på ”särskilda skäl” togs bort.84 1962:10 A s. 16. 1962:10 C s. 188. 2013/14:47 s. 11. räcker det att det anses påkallat från allmän synpunkt för att åklagaren ska väcka åtal för förtal och förolämpning i de angivna fallen i åtalsprövningsregeln. I förarbetena till den senaste ändringen påpekades att åtalspröv- ningsregeln innebär att målsäganden som huvudregel är hänvisad till att väcka enskilt åtal och att det kan bidra till att personer avstår från att hävda befogade anspråk. Regeringen pekade på att sam- hället förändrats efter det att tidigare förslag om att utvidga möj- ligheterna till allmänt åtal hade avvisats. Framför allt internet har möjliggjort en mycket stor och snabb spridning av information som är lätt sökbar och ofta blir kvar på internet . Enligt regeringen kunde det antas att dessa förhållanden medför andra och svårare konsekvenser för den som anser sig förtalad, jämfört med andra och mer traditionella publiceringar. Vidare pekades det på att klimatet i olika diskussionsforum ofta är hårt. Regeringen ansåg att det fanns skäl att stärka enskilda personers processuella skydd när de utsätts för förtal eller förolämpning. Borttagandet av kravet på ”särskilda skäl” innebar att det inte längre ska behöva röra sig om de mest kvalificerade fallen och att ribban för allmänt åtal alltså sänks något.85 Regeringen instämde i betänkandets bedömning att förändringen även skulle gälla på det grundlagsskyddade området. I författningskommentaren utvecklades innebörden av att kravet på särskilda skäl togs bort.86 Det anfördes att ärekränknings- brotten enligt svensk rätt i princip är ett målsägandebrott, att huvudregeln är att målsäganden är hänvisad till att väcka enskilt åtal och att det synsättet inte förändrats. Ändringen innebar en viss utvidgning och allmänt åtal bör ofta kunna anses påkallat från all- män synpunkt när det finns ett klart samhällsintresse att brottet beivras. I författningskommentaren anfördes därefter:87 Ett sådant samhällsintresse kan föreligga om en brottstyp tar sig sär- skilt grova uttryck eller får en stor utbredning i samhället. Det kan t.ex. röra sig om ärekränkningsbrott som begås via internet eller på andra sätt som får en stor spridning bland allmänheten. En förutsätt- ning bör dock vara att det inte handlar om brott av endast mindre all- varlig karaktär. Allmänt åtal bör också ofta anses vara påkallat ur allmän synpunkt när det finns starka skäl med hänsyn till målsäganden att det allmänna medverkar. Om en enskild person har drabbats mycket hårt objektivt sett av att bli förtalad eller förolämpad bör all- mänt åtal i princip väckas. Vid bedömningen av hur hårt en enskild kan anses ha drabbats är det naturligt att beakta den ärekränkande upp- giftens karaktär och den spridning som uppgiften har fått. Även det förhållandet att brottet har riktat sig mot en ung person kan ha betydelse. Däremot bör det inte bli aktuellt att väcka allmänt åtal när det handlar om uppgiftslämnande som t.ex. utgör ett led i en pågående maktkamp eller smutskastning mellan olika grupperingar inom en organisation eller en liknande sammanslutning. I sådana fall framstår det sällan som påkallat att samhället medverkar till att beivra brottet. 13.4.3Närmare om bestämmelsens innebörd Huvudregeln är att förtal och förolämpning utgör målsägande- brott, dvs. de får inte åtalas av allmän åklagare. På det sättet skiljer de sig från alla andra brott i BrB, liksom nästan alla brott i special- straffrätten.88 Ett åtal för förtal förutsätter att målsäganden är eller i annat fall angett brottet till åtal och dessutom att åtal anses på- kallat från allmän synpunkt. I sådana fall ska allmänt åtal väckas. De tillkommande förutsättningar i övrigt som anges i åtalsprövnings- regeln gäller inte för förtalsbrottet. Allmänt åtal kan väckas enligt de särskilda förutsättningar som anges i bestämmelsen. Bestämmelsen har – som redovisats ovan – ändrats genom att kravet på ”särskilda skäl” slopats. Detta har vidgat förutsättningarna för allmänt åtal. (Utvecklingscentrum ) har ut- format en rättspromemoria som syftar främst till att ge vägledning till åklagare vid bedömningen av när ett åtal för ärekränkningsbrott bör anses vara påkallat från allmän synpunkt.89 I promemorian sam- manfattas tillämpningen av den nu gällande åtalsprövningsregeln enligt följande:90 Presumtionen är alltjämt att åklagaren endast undantagsvis ska föra talan även om nivån för allmänt åtal sänks något i förhål- lande till tidigare. 88Jareborg m.fl., Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2010, s. 84. 90RättsPM 2014:2 s. 19 f. Allmänt åtal bör kunna väckas om det finns ett klart samhälls- intresse av att brottet beivras. Allmänt åtal bör också kunna väckas när det finns starka skäl med hänsyn till målsäganden. Som ytterligare konkreta exempel beträffande förtal anges i promemorian följande situationer när åtal bör anses påkallat från allmän synpunkt. Spridning av bilder eller filmer av sexuell och integritets- kränkande art på den utpekade. Stor spridning av särskilt integritetskränkande uppgifter av sexuell art om den utpekade. Stor spridning av påståenden om att den utpekade gjort sig skyldig till mycket allvarlig brottslighet och det är särskilt ägnat att utsätta personen för andras missaktning. Stor spridning av andra särskilt klandervärda uppgifter som drabbar en målsägande mycket hårt. Om gärningen bedöms som grovt förtal finns det större anled- ning att överväga allmänt åtal än i de fall då förfarandet bedöms som förtal. I promemorian görs vissa kommentarer utifrån vad som sagts i förarbetena.91 Av intresse i sammanhanget är följande. De skäl som gör ett allmänt åtal påkallat utifrån ett klart sam- hällsintresse måste självfallet hänföra sig till omständigheterna i det enskilda fallet och kan inte utgöras av omständigheter som regelmässigt eller mycket frekvent förekommer vid brottstypen. Spridning av enstaka nakenbilder som enbart föreställer målsägandens kropp torde knappast vara tillräckligt för att åtal ska anses påkallat från allmän synpunkt. Om bilder eller filmer av sexuell och integritetskränkande art har spritts på internet bör åtal för grovt förtal väckas eftersom 91 RättsPM 2014:2 s. 20 ff. bilderna/filmerna då fått en mycket stor spridning och gärningen i övrigt varit ägnad att medföra allvarlig skada för målsäganden.