sou · H4B382 · 2016-11-29 00:00:00 — Det andra kriteriet innebär att företagsbot även kan åläggas om brottet har begåtts av en person i ledande ställning, grundad på befogenhet att företräda näringsidkaren eller att fatta beslut på näringsidkarens vägnar, eller av en person som annars haft ett sär- skilt ansvar för tillsyn eller kontroll i verksamheten. Det särskilda ansvaret för personer i ledande ställning m.m. infördes bl.a. för att anpassa lagstiftningen till internationella åtaganden.75 Vilka som anses ingå i den särskilt utpekade personkretsen har berörts i avsnitt 9.3. Det har enligt vår mening inte kommit fram något skäl att ändra bestämmelsen på något annat sätt än genom att ”närings- idkaren” byts ut mot ”företaget”. 2005/06:59 s. 22. 2005/06:59 s. 25 f. Begränsningen till brott som har begåtts i utövningen … Undantaget för brottslighet som har varit riktad mot näringsidkaren Liksom bör en juridisk person eller enskild näringsidkare inte kunna åläggas företagsbot när brottsligheten varit riktad mot den juridiska personen eller enskilda näringsidkaren. Även i denna del bör begreppet ”näringsidkaren” i lagtexten ersättas med ”före- taget”. Enligt utredningsdirektiven ska vi se över grunderna för beräkning- en av företagsbotens storlek. Om vi kommer fram till att betalnings- förmågan bör ges större betydelse än , ska vi också överväga om ett dagsbotssystem bör införas eller om beräkningen av stor- leken på företagsboten på annat sätt bör bestämmas med hänsyn till näringsidkarens betalningsförmåga. I vårt uppdrag ingår även att överväga och föreslå en höjning av maximibeloppet för företags- boten. Företagsboten bestäms till ett visst belopp, lägst och högst . Beloppet bestäms utan beaktande av näringsidkarens betalningsförmåga. Sättet att bestämma företags- botens storlek skiljer sig därmed från t.ex. sättet för att bestämma ett straff i form av dagsböter. I det senare fallet bestäms dels ett visst antal dagsböter, dels en viss storlek på varje dagsbot. Antalet dagsböter är avsett att stå i proportion till brottets straffvärde, medan dagsbotens storlek sätts i förhållande till den dömdes eko- nomiska förhållanden. När systemet med företagsbot infördes, övervägdes om företags- boten skulle konstrueras med dagsbotssystemet som förlaga eller om boten skulle bestämmas som ett direkt angivet belopp. Som skäl mot ett dagsbotssystem anfördes bl.a. att utredningen av en näringsidkares ekonomiska ställning kunde bli resurskrävande och att det med ett sådant system skulle finnas en uppenbar risk för att skillnaden i behandling av olika företag skulle framstå som tämligen slumpmässig.1 Av samma skäl ansågs det att näringsidkarens betalningsförmåga inte borde tillmätas någon avgörande betydelse när boten fastställs.2 Också övervägde vilken betydelse betalningsför- mågan borde ges. Utredningen betonade att brottslighetens objek- tiva allvar ofta hänger samman med verksamhetens omfattning. Vid brottslighet av mindre allvarligt slag framstod det, enligt utredningen, som rimligt att bötesbeloppet blev i stort sett detsamma oberoende av näringsidkarens betalningsförmåga. Utredningen ansåg dock att betalningsförmågan borde kunna beaktas i samband med allvarligare brottslighet även om den inte borde ges en så framträdande roll som i dagsbotssystemet.3 överväganden ledde dock inte till någon förändring i detta avseende. Ursprungligen kunde en företagsbot bestämmas till högst 3 mil- joner kronor. Det nuvarande maximibeloppet för företagsboten, , infördes . Regeringen konstaterade i det sammanhanget att det föreslagna maximibeloppet var tillräckligt för att skulle leva upp till sina internationella åtaganden och för att boten skulle utgöra en reell sanktion även i förhållande till stora multinationella företag.4 Av utredningsdirektiven framgår att beloppsgränsen har varit föremål för diskussion. Det har visserligen inte konstaterats något generellt behov av att höja repressionsnivån mot näringsidkare för brott som begås i utövningen av näringsverksamhet. Maximi- beloppet har ändå kritiserats för att inte vara tillräckligt högt, fram- för allt i förhållande till stora företag. har rekommenderat att höja maximibeloppet för företagsboten när det gäller internationella mutbrott och EU har konstaterat att höjda bötes- nivåer för juridiska personer för internationella mutbrott är en fråga som kräver ytterligare uppmärksamhet i Sverige.5 Kritiken mot det nuvarande maximibeloppet ska bl.a. ses mot bakgrund av den utveckling som har skett på sanktionsområdet, där 1985/86:23 s. 40 f. 1985/86:23 s. 41 och prop. 2005/06:59 s. 31. 3Se SOU 1997:127 s. 387 f. 2005/06:59 s. 32 f. 5Se Phase 3 Report on Implementing the Anti-Bribery Convention in och EU Anti-Corruption Report, COM(2014) 38 final, , , ,s. det har blivit vanligare med sanktionsavgifter som vida kan över- stiga taket för företagsboten.6 10.2Bakgrunden till den nuvarande regleringen Vid tillkomsten av företagsbotsinstitutet ansågs det råda en bristande proportion mellan de brottspåföljder som kunde dömas ut och de ekonomiska intressen som kunde stå på spel för närings- idkaren. I lagrådsremissen förordade regeringen att företagsboten skulle bestämmas med hänsyn till samtliga omständigheter i målet. Det ansågs att brottslighetens art och omfattning samt värdet av de ekonomiska fördelar som brottet hade medfört eller kunnat med- föra borde tjäna som utgångspunkt för bedömningen. Vidare före- slogs att företagsboten skulle innehålla såväl en bestraffande som en vinsteliminerande del och det bedömdes vara angeläget att – så långt det var möjligt – eliminera även utsikten till vinst.7 Förslaget att låta företagsboten ha en vinsteliminerande funktion kritiserades emellertid av Lagrådet. I det slutliga lagförslaget kom därför före- tagsboten att ges enbart en bestraffande funktion. I propositionen föreslogs att det vid bestämmandet av företagsbotens storlek skulle tas särskild hänsyn till brottslighetens art, omfattning och förhål- lande till näringsverksamheten.8 Maximibeloppet för företagsboten bestämdes till . I samband med reform av lagstiftningen justerades maxi- mibeloppet för företagsboten till . Detta belopp ansågs vara tillräckligt högt för att skulle kunna leva upp till sina internationella åtaganden och för att företagsbot skulle kunna utgöra en reell sanktion även i förhållande till stora multinationella företag. Genom höjningen anpassade sig till kraven i Rådets rambeslut om förstärkning av det straffrättsliga regelverket för be- kämpande av föroreningar orsakade av fartyg9.10 Reformen innebar också att reglerna om bestämmandet av företagsbotens storlek för- tydligades. I sammanhanget konstaterade regeringen att det fanns 6Jfr avsnitt 6.2. 1985/86:23 s. 35 ff. och 69 ff. 1985/86:23 s. 78 ff. och 107 f. 9EUT L 255, 30.9.2005, s. 164. 2005/06:59 s. 32 f. goda skäl att låta grunderna för bestämmandet av företagsbotens storlek vara verksamhetsrelaterade snarare än personrelaterade. Det ansågs därför att objektiva faktorer som brottslighetens omfattning samt den skada eller fara som brottet har medfört borde ges en mer framträdande roll på bekostnad av subjektiva faktorer som att gär- ningen hade begåtts uppsåtligen. Slutligen ändrades lagtexten på så sätt att återfall kom att nämnas uttryckligen som en faktor av bety- delse vid bestämmandet av företagsbotens storlek. Det uttalades dock att återfall skulle beaktas endast i försvårande riktning.11 hade föreslagit att näringsidkarens be- talningsförmåga skulle ges en viss inverkan vid straffmätningen.12 I den departementspromemoria som låg till grund reform redovisades emellertid en annan bedömning. Där påpekades att be- talningsförmågan inte har något att göra med hur allvarligt samhället ser på brottslighet och att den därför inte regelmässigt borde be- aktas. Det ansågs i stället lämpligare att införa betalningsförmågan som en särskild jämknings- och eftergiftsgrund.13 Regeringen ansåg dock inte att det var lämpligt att så tydligt peka ut näringsidkarens betalningsförmåga som en grund för jämkning. Ett skäl för det var att det skulle kunna ge incitament att tömma bolag på tillgångar och ett annat att det skulle innebära krav på omfattande utredning om näringsidkarens ekonomiska situation.14 10.3Grunderna för bestämmandet av företagsbotens storlek enligt nuvarande reglering Den nuvarande regleringen innebär att företagsboten ska fastställas till lägst och högst (se 36 kap. 8 § ). När storleken av företagsboten bestäms ska – med beaktande av straffskalan för brottet – särskild hänsyn tas till den skada eller fara som brottsligheten har inneburit samt till brottslig- hetens omfattning och förhållande till näringsverksamheten. Skälig hänsyn ska också tas till om näringsidkaren har ålagts att betala företagsbot (se 36 kap. 9 § ). 2005/06:59 s. 34 ff. 12Se SOU 1997:127 s. 387 ff. och 449 ff. 13Se Ds 2001:69 s. 71 f. 2005/06:59 s. 40. Företagsboten får sättas lägre än vad som annars borde ha skett (”jämkas”), om brottet medför annan betalningsskyldighet eller sär- skild rättsverkan för näringsidkaren och den samlade reaktionen på brottsligheten skulle bli oproportionerligt sträng. Jämkning får också ske om näringsidkaren efter förmåga har försökt förebygga, avhjälpa eller begränsa de skadliga verkningarna av brottet, om näringsidka- ren frivilligt har angett brottet eller om det annars finns särskilda skäl för jämkning. Om det är särskilt påkallat med hänsyn till något av de förhållanden som har nämnts, får företagsboten helt efter- ges (se 36 kap. 10 § ). Nedan följer en genomgång av grunderna för fastställandet av företagsbotens storlek. Vid bestämmande av företagsbotens storlek ska straffskalan för det brott som har begåtts i näringsverksamheten beaktas. Av förarbe- tena framgår det inte på vilket sätt som straffskalan ska beaktas.15 har dock konstaterat att det inte kan ha varit lagstiftarens avsikt att straffskalan för den aktuella brottstypen ska vara den enda måttstocken för beaktandet av det begångna brottets svårhet. Så långt det är möjligt måste det också bedömas vilket konkret straffvärde som brottet har.16 Det innebär att företags- botens storlek ska bestämmas med hänsyn till brottets allvar i det enskilda fallet. Den skada eller fara som brottet har inneburit Den skada eller fara som brottet har inneburit ska enligt lagens för- arbeten beaktas särskilt och vara grundläggande för bestämmandet av företagsbotens storlek.17 När skadan har varit lindrig som faran för en betydligt allvarligare skada har varit påtaglig, finns det anledning att beakta graden av fara – både hur stor risken för att en 2005/06:59 s. 35 f. och 61 f. 16Jfr NJA 2014 s. 139 I p. 12–14. 2005/06:59 s. 35. skada skulle inträffa har varit och hur allvarlig skadan hade kunnat bli – mer än den skada som faktiskt har inträffat.18 Också brottslighetens omfattning är enligt förarbetena en faktor som ska beaktas särskilt när företagsbotens storlek bestäms. Detta har motiverats med att det finns anledning att se allvarligare på sådan brottslighet som har bedrivits på ett systematiskt sätt och i stor omfattning än på enstaka överträdelser.19 Omfattningen ska i princip bedömas oberoende av företagets storlek. I förarbetena nämns som exempel att ett utsläpp av en viss kvantitet spillolja i detta hän- seende ska bedömas lika oberoende av om utsläppet har skett i ett litet eller stort företag. Däremot förhåller det sig ofta så att en smärre avvikelse från vad som är standard i ett stort företag medför att brottsligheten kan få större omfattning än en motsvarande av- vikelse i ett litet företag.20 Brottslighetens förhållande till näringsverksamheten En annan faktor som ska beaktas när företagsboten bestäms är brotts- lighetens förhållande till näringsverksamheten. I detta avseende bör, enligt förarbetena, hänsyn tas till i vilken utsträckning närings- idkaren kan klandras för den aktuella brottsligheten. Också graden av åsidosättande av näringsidkarens skyldigheter kan ha betydelse. Som exempel nämns i förarbetena att uppenbara åsidosättanden av säkerhetsföreskrifter i en särskilt riskfylld verksamhet torde få be- dömas som en försvårande omständighet. Vidare bör hänsyn tas till gärningsmannens ställning i företaget och om brottsligheten på något sätt har varit godtagen eller påbjuden av ledningen eller av någon annan person i motsvarande ställning. Att brottsligheten har varit känd eller sanktionerad från ledningens sida är alltså omständig- heter som kan beaktas vid bedömningen av brottslighetens för- hållande till näringsverksamheten.21 18Se NJA 2014s. 139 I p. 1985/86:23s. 2005/06:59s. 2005/06:59 s. 61 f. Betydelsen av tidigare ålagd företagsbot Enligt lagtexten ska skälig hänsyn tas till om näringsidkaren tidi- gare har ålagts att betala företagsbot. En tidigare företagsbot ska be- aktas endast i försvårande riktning. Det kan alltså inte komma i fråga att sätta en företagsbot lägre än som annars hade bort ske med argumentet att näringsidkaren inte har ålagts företagsbot. Slutligen bör hänsyn tas till företagets storlek vid bedömningen av återfallets betydelse. I större företag bör återfall normalt beaktas endast när det är fråga om likartade överträdelser som är hänförliga till samma del av verksamheten.22 Systemet med företagbot utgår från tanken att beslutsprocessen fram till en lämpligt avvägd företagsbot ska ske i tre steg. Först be- döms om förutsättningarna för företagsbot är uppfyllda.23 Därefter bestäms företagsbotens storlek.24 Slutligen bedöms om det finns skäl att jämka eller, om jämkning inte är tillräckligt, efterge företags- boten med stöd av 36 kap. 10 § brottsbalken.25 Enligt den paragrafen får företagsboten sättas lägre (jämkas) än vad som borde ha skett med tillämpning av 36 kap. 9 § , om 1.brottet medför annan betalningsskyldighet eller särskild rätts- verkan för näringsidkaren och den samlade reaktionen på brotts- ligheten skulle bli oproportionerligt sträng, 2.näringsidkaren efter förmåga försökt förebygga, avhjälpa eller begränsa de skadliga verkningarna av brottet, 3.näringsidkaren frivilligt angett brottet, eller 4.det annars finns särskilda skäl för jämkning. 2005/06:59 s. 35 f. 23Jfr 36 kap. 7 § . 24Jfr 36 kap. 9 § . 2005/06:59 s. 38 och prop. 1985/86:23s. Om det är särskilt påkallat med hänsyn till något av dessa fyra för- hållanden, får företagsboten helt efterges. Med uttrycket annan betalningsskyldighet i 36 kap. 10 § första stycket 1 avses bl.a. det fallet att näringsidkaren åläggs att betala en sanktionsavgift eller skadestånd till följd av brottet. Med särskild rättsverkan avses i första hand förverkande. Av för- arbetena framgår att det finns utrymme att i vart fall jämka en företagsbot när brottsligheten föranleder en sanktions- avgift.26 Däremot bör förverkande endast i undantagsfall medföra jämkning av en företagsbot.27 Syftet med bestämmelsen är, som framgår av lagtexten, att undvika att den samlade reaktionen på brotts- ligheten framstår som oproportionerligt sträng. I 36 kap. 10 § första stycket 2 och 3 ges uttryck- ligen möjlighet att jämka eller efterge företagsboten av s.k. billig- hetsskäl. Bestämmelserna, som har sin förebild i 29 kap. 5 § brotts- balken, ger bl.a. möjlighet att jämka en företagsbot när en enskild näringsidkare har angett sin egen brottsliga gärning.28 Slutligen finns i 36 kap. 10 § första stycket 4 en allmän möjlighet till jämkning eller eftergift av en företagsbot. Genom kravet på särskilda skäl har det markerats att det inte räcker att det finns omständigheter som talar för jämkning. Det krävs också att omständigheterna har särskild tyngd. Sådana särskilda skäl kan föreligga om brottet indirekt har riktat sig mot näringsidkaren. Som exempel kan nämnas att en anställd begår brott, t.ex. stöld eller be- drägeri, mot någon av näringsidkarens affärskontakter. Undantagsvis kan också näringsidkarens betalningsförmåga ges betydelse i fråga om jämkning och eftergift.29 Som närmare redovisas i avsnitt 11.2 gällde fram som en självständig grund för jämkning eller eftergift att näringsidkaren eller dennes företrädare dömdes till påföljd för brottet. Förhållandet mellan företagsboten och det individuella straffansvaret behandlas i avsnitt 11. Av förarbetsuttalanden framgår att eftergift ska ske endast när det inte är tillräckligt att storleken på boten jämkas och att bestäm- 2005/06:59 s. 36 och 62 samt prop. 1985/86:23 s. 73 f. 1985/86:23 s. 115. 2005/06:59 s. 39 och 62 f. 2005/06:59 s. 40 och 63. melsen ska tillämpas restriktivt.30 Ett särskilt skäl för att efterge företagsboten kan vara att det framstår som uppenbart oskäligt att ålägga företagsbot. I undantagsfall bör det även finnas utrymme att efterge en företagsbot när ett företag blir ansvarigt enligt princi- perna för det utvidgade ansvaret i 36 kap. 7 § första stycket 2. Detta gäller framför allt om det, trots att brottet är hänförligt till en person med särskilt ansvar, framstår som orimligt att lasta närings- idkaren för den enskildes handlande. I rättsfallet NJA 2015 s. 885 beslutade att efterge företagsboten för en enskild näringsidkare med anledning av att denne också hade dömts att betala en särskild avgift enligt 20 kap. 12 § utlänningslagen (2005:716). I domen uttalade dom- stolen att den särskilda avgiften enligt utlänningslagen bör ha före- träde och eftergav företagsboten, eftersom den samlade reaktionen för brottsligheten annars skulle bli oproportionerligt sträng. Avgöran- det visar att det finns ett förhållandevis stort utrymme att efterge företagsboten i fall där näringsidkaren åläggs att betala en sanktions- avgift till följd av brottet. I förarbetena till företagsbotslagstiftningen framhålls att Åklagar- myndigheten och riksåklagaren har möjlighet att utfärda sådana allmänna råd och anvisningar som behövs för att uppnå enhetlighet och följdriktighet vid åklagarnas rättstillämpning och att regering- en anser att sådana allmänna råd skulle vara av värde.31 Sådana rikt- linjer har utfärdats av Riksenheten för miljö- och arbetsmiljömål inom (). Vidare har Ekobrottsmyndig- heten fastställt en vägledning av motsvarande slag. 2005/06:59 s. 40 f. och 63. 2005/06:59 s. 51 f. REMA:s riktlinjer32 reviderades senast . Riktlinjerna inne- håller bl.a. föreslagna nivåer på företagsbot för främst brott mot men även för arbetsmiljöbrott och brott mot arbets- miljölagen. Nivåerna tar framför allt sin utgångspunkt i den skada som har inträffat. I riktlinjerna finns också ett avsnitt som behandlar s.k. kompletteringsfaktorer avseende företagsbotens storlek. Där anges att olika faktorer kan påverka brottets straffvärde och då också bör – beroende på omständigheterna i det enskilda fallet – påverka företagsbotens storlek. Som faktorer som alltid bör medföra en höj- ning av företagsbotens storlek i förhållande till nivån i riktlinjerna anges att det har varit fråga om grov oaktsamhet, fara för påtagligt svårare skada än den som har inträffat eller att näringsidkaren tidi- gare har ålagts företagsbot. Slutligen anges att näringsidkarens eko- nomiska förutsättningar i princip inte ska beaktas vid företagsbotens bestämmande. För det fall att det ändå finns anledning att beakta de ekonomiska förutsättningarna vid t.ex. jämkning uttalas att närings- idkarens omsättning, vinst, fria egna kapital och antal anställda ger ledning för bedömningen av företagets storlek. I rättsfallet NJA 2014 s. 139 har uttalat bl.a. följande om REMA:s riktlinjer. Riktlinjerna har i flera fall godtagits av domstolarna som en utgångspunkt för bedömningen av före- tagsbotens storlek och får därmed bedömas ha haft betydelse för den praxis som har utbildats på området. Riktlinjerna ansluter väl till lag- texten och ligger i linje med lagstiftarens intentioner. Några av- görande invändningar kan inte göras mot riktlinjerna. Dock finns det anledning att understryka vikten av de kompletteringsfaktorer som tas upp sist i riktlinjerna. Särskilt bör det observeras att den faktor som riktlinjerna primärt baseras på är den skada som har orsa- kats genom brottet, som bedömningen av den uppkomna faran i ett enskilt fall kan ha större betydelse för på vilken nivå som företagsboten bör ligga.33 I samband med det har konstaterat att riktlinjerna avseende arbetsmiljöbrott bör kunna vara en utgångspunkt för bedömningen av företagsbotens belopp i så- 32Företagsbot och straff – riktlinjer avseende belopp och straffmätning vid miljö- och arbets- miljöbrott. 33Se NJA 2014s. 139 (I) p. dana mål.34 Slutligen har domstolen konstaterat att riktlinjerna kan vara av intresse även för andra brott än de som finns med i REMA:s framställning, eftersom överträdelser som får bedömas som lika allvarliga i princip bör medföra lika hög företagsbot oavsett vilken lagstiftning som har överträtts.35 vägledning36 fastställdes och innehåller bl.a. en beräkningsgrund för företagsbotens storlek vid ekonomisk brottslighet. I vägledningen anges att gärningens straff- värde ska utgöra grunden för beräkningen. Detta motiveras med att de faktorer som normalt ligger till grund för bedömningen av straffvärdet för de brott som ingår i ”straff- katalog” i stort stämmer överens med de faktorer som ska ligga till grund för bestämmandet av företagsbotens storlek. I vägledningen finns en tabell med angivna riktvärden för företagsbotens storlek. Tabellen tar sin utgångspunkt i brottslighetens straffvärde. Det framgår att företagsbotens storlek ska bestämmas utifrån omständigheterna i det enskilda fallet och att riktvärdena därför kan justeras uppåt eller neråt. Slutligen framhålls att det kan finnas andra omständigheter som kan påverka storleken på företagsboten, t.ex. tidigare ålagd företagsbot. I tidigare vägledning37 förordades i stäl- let en modell där företagsboten skulle motsvara av före- tagets årliga omsättning. Myndigheten har övergett den modellen, eftersom den inte har ansetts ha stöd i vare sig lagtext eller för- arbeten. Enligt uppgift från åklagare vid före- kommer det emellertid fortfarande att domstolar använder sig av metoden och att företagsbotens storlek då fastställs till av företagets omsättning.38 34Se NJA 2014 s. 139 (I) p. 35Se NJA 2014 s. 139 (III) p. 36Företagsbotens storlek i ekomål och vissa handläggningsråd, 2014:4. 38Uppgift lämnad av åklagare vid i samband med möte mellan utred- ningens sekretariat och i . 10.5Praktiska erfarenheter av bestämmandet av företagsbotens storlek Som framgår av avsnitt 5.3 har reglerna om företagsbot tillämpats i betydligt större omfattning lagändringar än dessför- innan. Av statistik från , avseende tiden till och med , fram- går att företagsbot har ålagts i totalt 1 946 strafföre- lägganden och 889 domar till ett sammanlagt belopp om . Företagsbotens storlek har uppgått till i genom- snitt i strafförelägganden och till i genom- snitt i domar. 39 strafförelägganden har avsett belopp om eller mer. Av dessa har 17 avsett belopp om . 118 domar har avsett belopp om eller mer. Av dessa har 69 domar avsett belopp om eller mer och 17 domar belopp om eller mer. Den högsta företagsbot som har dömts ut har bestämts till 6 miljo- ner kronor. Därutöver har 5, 4 respektive ålagts vid varsitt tillfälle. Erfarenheter från åklagare vid REMA39 Vid utredningens kontakter med åklagare vid REMA har dessa upp- gett att de upplever det som mycket otillfredsställande och orätt- vist att mycket stora företag inte får en högre företagsbot än små företag i samband med t.ex. allvarliga arbetsplatsolyckor. Åklagarna har också pekat på den oklarhet som råder om huruvida företagsbot kan eller ska föreläggas gemensamt för flera brott. Enligt dessa åkla- gare är det inte ovanligt att det begås flera brott i utövningen av en näringsidkares verksamhet och att den situationen hanteras olika inom såväl som domstolar. Det förekommer att det lämnas ”rabatt” vid flerfaldig brottslighet men även det motsatta för- hållningssättet är vanligt. Flera åklagare har också tagit upp frågan om återfall och framhållit att återfall inte bör ha någon betydelse