sou · H4B369 · 2016-10-24 00:00:00 — 2 § Ändamålet med statsbidraget är att främja inkludering och annan strategisk utveckling inom kulturskoleverksamhet. 3 § Statsbidrag får lämnas till 2.landsting som samarbetar med kommuner. 4 § Vid fördelningen av statsbidrag ska en god geografisk spridning över landet eftersträvas. 5 § Statsbidrag får lämnas till en kommun eller ett landsting under högst . 6 § Nationellt kulturskolecentrum vid prövar frågor om statsbidrag enligt denna förordning. 7 § En ansökan om statsbidrag ska vara skriftlig. Sökanden ska till Nationellt kulturskolecentrum lämna de handlingar och uppgifter som myndigheten behöver för att kunna pröva ansökan. 8 § Den som har mottagit statsbidrag enligt denna förordning ska till Nationellt kulturskolecentrum redovisa hur medlen har använts och lämna de övriga uppgifter som Nationellt kulturskolecentrum behöver för uppföljning och utvärdering. 9 § Mottagaren av ett bidrag enligt denna förordning är återbetal- ningsskyldig om 1.mottagaren genom att lämna oriktiga uppgifter eller på något annat sätt har förorsakat att bidraget har lämnats felaktigt eller med för högt belopp, 2.bidraget av något annat skäl har lämnats felaktigt eller med för högt belopp och mottagaren borde ha insett detta, 3.bidraget helt eller delvis inte har utnyttjats eller inte har använts för det ändamål som det har beviljats för, 4.mottagaren inte lämnar sådan redovisning som avses i 8 §, eller 5.villkor i beslutet inte har följts. 10 § Om bidragsmottagaren är återbetalningsskyldig enligt 9 §, ska Nationellt kulturskolecentrum besluta att helt eller delvis kräva till- baka bidraget. På det belopp som bidragsmottagen är skyldig att betala tillbaka ska ränta enligt räntelagen (1975:635) betalas. Om det finns särskilda skäl för det, får Nationellt kulturskole- centrum besluta att helt eller delvis avstå från återkrav och krav på ränta. 11 § får meddela föreskrifter om verkställigheten av denna förordning. 12 § Beslut enligt denna förordning får inte överklagas. Denna förordning träder i kraft . förordning (2017:XX) om statsbidrag till att bedriva musik- och kulturskoleverksamhet 1 § I denna förordning finns bestämmelser om statsbidrag till kom- muner för att bedriva musik- och kulturskoleverksamhet. Statsbidrag lämnas i den mån det finns tillgång på medel. 2 § Ändamålet med statsbidraget är att bidra till att driva eller för- stärka musik- och kulturskoleverksamhet inom vissa kommuner. 3 § Statsbidrag får lämnas till kommuner med en folkmängd som uppgår till högst 7 999 invånare samt en befolkningstäthet (invånar- distans) på mer än . 4 § Statsbidrag får lämnas till kommuner med ett eget ekonomiskt åtagande för kulturskoleverksamhet som motsvarar minst 50 pro- cent av bidragets storlek. 5 § Rekvisition av statsbidraget får göras för en tidsperiod av ett till . Kvarstår kommunens behov är kommunen berät- tigad att rekvirera statsbidraget . Statsbidrag får lämnas under högst . 6 § Maximalt belopp som får rekvireras är . 7 § Statsbidrag betalas ut av Nationellt kulturskolecentrum vid . Statsbidrag utbetalas mot redovisade kostnader. Förskott får med- ges när anslagspost saknats året före ansökan om statsbidraget. Vid rekvisitionen ska kommunen – intyga att förutsättningarna i 3 § och 4 § är uppfyllda. 8 § Den som har tagit emot statsbidrag enligt denna förordning ska till Nationellt kulturskolecentrum redovisa hur medlen har använts för kulturskoleverksamhet genom att uppge antalet anställda i form av pedagogisk personal och antal deltagande barn och unga. 9 § Mottagaren av ett bidrag enligt denna förordning är återbetal- ningsskyldig om 1.mottagaren genom att lämna oriktiga uppgifter eller på något annat sätt har förorsakat att bidraget har lämnats felaktigt eller med för högt belopp, 2.bidraget av något annat skäl har lämnats felaktigt eller med för högt belopp och mottagaren borde ha insett detta, 3.bidraget helt eller delvis inte har utnyttjats eller inte har använts för det ändamål som det har beviljats för, 4.mottagaren inte lämnar sådan redovisning som avses i 8 §, 5.villkor i beslutet inte har följts. 10 § Om bidragsmottagaren är återbetalningsskyldig enligt 9 §, ska Nationellt kulturskolecentrum besluta att helt eller delvis kräva till- baka bidraget. På det belopp som bidragsmottagen är skyldig att betala tillbaka ska ränta enligt räntelagen (1975:635) betalas. Om det finns särskilda skäl för det, får Nationellt kulturskole- centrum besluta att helt eller delvis avstå från återkrav och krav på ränta. 11 § får meddela föreskrifter om verkställigheten av denna förordning. 12 § Beslut enligt denna förordning får inte överklagas. Denna förordning träder i kraft . förordning om statsbidrag till kulturskoleverksamhet med nationell spetskompetens 1 § I denna förordning finns bestämmelser om statsbidrag till kom- muner och landsting för att bedriva kulturskoleverksamhet med nationell spetskompetens. Statsbidrag lämnas i mån av tillgång på medel. 2 § Ändamålet med statsbidraget är att ge ungdomar möjligheter till fördjupning inom ett konstområde. 3 § Statsbidrag får lämnas till 1.Fördjupningen ska genomföras tillsammans med yrkesverk- samma konstnärer. 3.landsting som samarbetar med kommuner. 4 § Statsbidrag får lämnas till kommuner med ett eget ekonomiskt åtagande motsvarande det sökta beloppets storlek ställs som villkor för statsbidrag. 5 § Verksamheten ska bedrivas i samarbete med andra profes- sionella parter med kompetens inom kulturområdet. 6 § Verksamheten ska vara öppen för ungdomar från hela landet. 7 § Statsbidrag får lämnas till en kommun eller ett landsting under högst . 8 § Nationellt kulturskolecentrum vid prövar frågor om statsbidrag enligt denna förordning. 9 § En ansökan om bidrag ska vara skriftlig. Kommunen eller land- stinget ska till Nationellt kulturskolecentrum lämna de handlingar och uppgifter som myndigheten behöver för att kunna pröva ansökan. 10 § Den kommun eller det landsting som har tagit emot statsbidrag enligt denna förordning ska till Nationellt kulturskolecentrum redo- visa hur medlen har använts och lämna de övriga uppgifter som Nationellt kulturskolecentrum behöver för uppföljning och utvärder- ing. 11 § Mottagaren av ett bidrag enligt denna förordning är åter- betalningsskyldig om 1.mottagaren genom att lämna oriktiga uppgifter eller på något annat sätt har förorsakat att bidraget har lämnats felaktigt eller med för högt belopp, 2.bidraget av något annat skäl har lämnats felaktigt eller med för högt belopp och mottagaren borde ha insett detta, 3.bidraget helt eller delvis inte har utnyttjats eller inte har använts för det ändamål som det har beviljats för, 4.mottagaren inte lämnar sådan redovisning som avses i 8 §, 5.villkor i beslutet inte har följts. 12 § Om bidragsmottagaren är återbetalningsskyldig enligt 9 §, ska Nationellt kulturskolecentrum besluta att helt eller delvis kräva till- baka bidraget. På det belopp som bidragsmottagen är skyldig att betala tillbaka ska ränta enligt räntelagen (1975:635) betalas. Om det finns särskilda skäl för det, får Nationellt kulturskole- centrum besluta att helt eller delvis avstå från återkrav och krav på ränta. 13 § får meddela föreskrifter för verkställigheten av denna förordning. 14 § Beslut enligt denna förordning får inte överklagas. Denna förordning träder i kraft . 2Uppdraget och dess genomförande Utredningen ska ta fram förslag till en nationell strategi för den kommunala musik- och . Enligt direktiven ska utredningen bland annat lämna förslag och bedömningar som gäller hur staten kan bidra till att göra den kommunala musik- och mer tillgänglig och jämlik. I detta kapitel beskrivs uppdraget och utredningens avgräns- ningar och tolkningar av direktiven närmare. Utredningen redogör sedan för sina arbetsformer och vissa avvägningar. Slutligen presenteras betänkandets disposition. Enligt direktiven varierar möjligheterna för att driva en kulturskola över landet, bland annat beroende på demografiska och ekono- miska förutsättningar. Direktiven framhåller att , som en av de största kulturverksamheterna för barn och unga, håller hög kvalitet och drivs med stor framgång i många kommuner. Verksamheten är fri- villig för kommunerna och många aspekter, som avgifterna, varierar stort över landet. står enligt direktiven dessutom inför flera stora utmaningar när det gäller undervisningen och rekryteringen av elever. Regeringen bedömer att en nationell strategi skulle vara till stöd för att uppnå en jämlik och tillgänglig kultur- skola av hög kvalitet för alla barn och unga i . Uppdraget och dess genomförande Utredningen menar att det inte ligger i dess uppdrag att bedöma breda roll som kulturaktör i lokalsamhället utan att uppdraget berör den verksamhet som barn och unga deltar i på fri- villig grund. Utredningens underlag visar att musik- och kultur- skolorna inte sällan har en funktion som kulturresurs för kom- munens övriga politikområden i form av samordnare och utbildare, som ledare i det föreningsdrivna kulturlivet eller som kompetens i grundskola och gymnasium genom delade tjänster, i synnerhet inom musikämnet. kan i många kommuner sägas ha i uppdrag att vara ett nav för kommunens barn- och ungdomskultur- verksamhet generellt. I förhållande till detta bredare uppdrag anser utredningen att det är undervisning, arrangemang och projekt som barn och unga kan ta del av på sin fria tid, som utgör kärnverksamhet. Denna kan också beskrivas som den verksamhet och tillhörande kompetens som utredningen ser som huvudsakliga ändamål, och som den övriga verksamheten i sin tur bygger på. Det är denna verksamhet utred- ningens förslag i första hand berör och avser att främja. Utredningen har valt att samlat benämna dagens musik- och kultur- skolor ”kulturskolor” med undantag för viss text som beskriver verksamhetens historik. Utredningen följer då den modell som blivit alltmer vedertaget vilket bland annat avspeglas i musik- och kulturskoleråds namnbyte till 2015. Regeringen efterfrågar i direktiven en nationell helhetsbild av den kommunala musik- och , både vad gäller organisation och deltagande. I och med att statliga mål för verksamheten inte har funnits och verksamheten ser olika ut över landet är det enligt direktiven inte möjligt att göra nationella eller regionala jämförelser eller att se generella utvecklingstendenser. Även synliggörande av goda exempel framhålls som önskvärt. Uppdraget och dess genomförande En musik- och kulturskola för alla barn I direktiven anges att det förekommer en snedrekrytering när det gäller deltagande i musik- och . Det är svårare att nå barn och unga från ekonomiskt och socialt svaga grupper och möjligheterna att delta i skiljer sig åt mellan städer och glesbygd. Direktiven efterfrågar därför både en kartläggning av hinder för att alla barn, oavsett bakgrund, ska kunna delta i kultur- skolans verksamhet och förslag på åtgärder för att motverka den snedrekryteringen som direktiven beskriver. Ett hinder som lyfts fram specifikt i direktiven är tillgången till ett brett ämnesutbud även i glesbygd. Musik- och i ett kultur- och utbildningspolitiskt sammanhang lägger enligt direktiven grunden för rekrytering till den klassiska musiken, och inte minst för orkestermusiken. Enligt direktiven förekommer en tydlig efterfrågestyrning när det gäller barn och ungas val av ämneskurser inom , det vill säga att barn och unga i hög utsträckning själva väljer vilka konstarter och genrer de vill fördjupa sig i. Detta leder till att färre elever väljer exempelvis trä- och bleckblåsinstrument. Regeringen menar att efterfrågestyrningen får konsekvenser för rekryteringen till högre musikutbildningar och orkestrar. Regeringen framhåller att återväxten inom orkesterlivet är en viktig kulturpolitisk fråga och anser att denna fråga bör ingå i den nationella strategin. I direktiven framhålls musik- och som unik i det avseendet att den verkar i gränslandet mellan kultur och pedagogik. Det finns, enligt direktiven, ingen särskild utbildning av lärare för behov vilket försvårar lärarrekrytering, kompetens- utveckling och forskning på området. Glesbygden riskerar att drabbas hårdast med minskat utbud som följd. Regeringen fram- håller också att dagens lärarbrist förväntas öka . I direktiven efterfrågar regeringen därför förslag på hur lärarförsörjningen kan säkras . Uppdraget och dess genomförande En nationell strategi för den kommunala musik- och Utredningens förslag till en nationell strategi består av en rad bedömningar och förslag. Utöver detta lämnar utredningen också rekommendationer som avser att vara ett stöd till kommuner och kulturskolor i arbetet med att utveckla verksamheterna. Ett fortsatt främjandearbete föreslås vara en av de uppgifter som det föreslagna nationella kulturskolecentrumet ska ansvara för. 2.2Utredningens arbetsformer och arbetsmaterial Utredaren och sekretariatet har samlat in uppgifter genom möten med olika intressenter och genom att ta del av rapporter, utredningar och forskning. Utredningen har också uppmuntrat till inspel via hemsidan . Totalt har ett fem- tiotal aktörer kontaktat utredningen den vägen. På hemsidan har direktiven och information om möten och samråd funnits till- gängligt. Under arbetets gång har fem möten hållits med den expert- grupp som är knuten till utredningen. I expertgruppen är Kultur- departementet, och Finansdeparte- mentet representerade, såväl som och Statens kultur- råd. genomfördes tre inledande samråd med sammanlagt cirka 200 kulturskolechefer och kulturskolepedagoger i , och . Samråd hölls också med före- trädare för de nationella orkestrarna, lärosäten med konstnärliga och/eller lärarutbildningar samt tjänstemän och politiker på kom- munal respektive regional nivå. Utredningen har genomfört två enkätundersökningar, en riktad till samtliga kulturskolechefer och en till ett representativt urval av elever i årskurs 6.1 Ytterligare en kortare mejlenkät genomfördes med frågor om hur många som står i kö och hur många lärare som i någon utsträckning arbetar i kulturskolan.2 Kontinuerlig dialog har under utredningens gång förts med bland andra Kommuner och Landsting (SKL), Kultur- skolerådet, och . 1SCB, 2015, Teknisk rapport; SCB, 2016. 2Kulturskoleutredningen, mejlenkät . Uppdraget och dess genomförande har också i enlighet med direktiven samrått med , Myndigheten för tillgängliga medier, Kungl. i , Kungl. Musikaliska , och . Som tidigare nämnts har samråd genomförts med kulturskolechefer, kommunala respektive regionala politiker och tjänstemän, företrädare för landets konstnärliga högskolor och nationella orkestrar. Utöver dessa samråd har också möten och telefonsamtal med andra intressenter legat till grund för de resultat som presenteras nedan. En full- ständig förteckning över de organisationer som utredningen träffat återfinns i bilaga 3. Ett problem har varit bristen på säkerställda underlag på musik- och kulturskoleområdet. Många underlag är hämtade från Kultur- skolerådet (tidigare ) som är en förening som inhämtat statistiska uppgifter från kommunerna . förde statistik över området . Förutom den brist på underlag som detta glapp i tidsserien förorsakar skiljer sig även kommunernas redovis- ning av verksamheten i viss utsträckning åt från kommun till kom- mun. Detta innebär att det finns en osäkerhet i underlagen vad gäller exempelvis kommunernas utgifter och antal deltagande barn och unga. Ytterligare ett problem är det bortfall som förekommer i enkätundersökningarna till kulturskolorna. Det politiska och mediala intresset för kulturskolorna har ökat och den administra- tiva personalen har haft en hög belastning med att besvara enkäter från olika intresseorganisationer och offentliga institut- ioner. Många mindre kulturskolor har haft svårt att avsätta resurser för administrativa uppgifter av detta slag vilket lett till att vissa kulturskolor saknas i underlagen. Betänkandet inleds med en kartläggning av den kommunala kultur- skolan, från dess start fram till , vilket beskrivs i kapitel 3. Här redogörs för verksamhetens organisation och ekonomi men också för elevunderlag och kompetensförsörjning. En beskrivning av det övriga utbudet av kulturutbildning för barn och unga återfinns i detta kapitel. I kapitel 4 redogör utredningen Uppdraget och dess genomförande för vissa omvärldsfaktorer och de spänningsfält som den kom- munala befinner sig i. I kapitel 5 redogör utredningen för sin grundläggande syn på vad en inkluderande kulturskola på egen grund innebär och dess betydelse för vår samtid. Kapitel 6 behandlar utredningens förslag och rekommendationer. Förslagen inrymmer bl.a. nationella mål, ett nationellt kulturskolecentrum, en ökad samordning på regional nivå och särskilda statliga stimulans- bidrag. Utöver detta föreslås förstärkta utbildningsvägar för peda- goger i och en satsning på kulturskolerelaterad forsk- ning. I kapitel 7 behandlas konsekvenserna av utredningens förslag. Därutöver ingår en författningskommentar, en referenslista samt bilagor. Detta kapitel inleds med en beskrivning av musik- och kulturskol- ornas framväxt och vilket förhållningssätt äldre statliga utredningar haft till området. I avsnitten 3.2 till 3.6 redogörs för dagens kultur- skola utifrån dess organisation, samverkansformer, kompetensför- sörjning och deltagare. Avsnitt 3.6 inleds med en övergripande bild av barn och unga av . Kapitlet avslutas med en kort nordisk och internationell utblick. 3.1Framväxten av den kommunala musik- och De kommunala musikskolorna växte successivt fram i allt fler kom- muner och kom att bli en del av det svenska välfärdsbygget. Det var som kännetecknades av ekonomisk uppgång. En bildningstanke om att ge barn och unga möjlighet till en meningsfull fritid, oavsett föräldrarnas ekonomiska förutsätt- ningar, låg till grund för utvecklingen; att arbetarklassen borde få tillgång till det borgerliga bildningsideal som varit reserv- erad för de övre klasserna. Där fanns också en önskan om att samla och fostra människor med musiken i centrum: ”Med kårer, körer och till viss del instrumentalundervisning, blir musiken det medel som lyckas samla människor och etablera sunda fritidssysslor och därmed även bidra till att hålla spriten och den hotande misären i schack”.1 Kommunerna hade även ett stort behov av kompetenta musiker som kunde upprätthålla ett sådant musikliv som höll en högre kvalitet än den som eleverna kunde uppnå inom skolans 1 K. , Musik- och i senmoderniteten: reservat eller marknad? (, 2010). musikundervisning.2 Musikledarutredning beskrivs detta mål som att: ”meddela skolungdom och vuxna bosatta i kommunen undervisning i musik samt att även på annat sätt verka för att främja musiklivet i kommunen”.3 Verksamhetens framväxt hängde också nära samman med entusiasmen från de eldsjälar som kom att anställas som musikledare, dvs. de personer som med ett brinnande intresse för musik tog ett lokalt förankrat ansvar för att driva på utvecklingen av musik- skolor.4 Dessa hade ofta en bakgrund som folkskollärare/kantor eller hade verkat som musiker inom en militär- eller symfoni- orkester. Musikskolorna fick av denna anledning stora lokala variationer, där den enskilde musikledaren och dess anställda satte sin personliga prägel på verksamheten. I en musikledares uppdrag ingick att vara föreståndare för musikskola med skyldighet att leda körer, orkestrar och blåskårer inom kommunen. Dessutom ingick ofta att undervisa i skola eller musikskola och ibland viss konsulent- verksamhet för skolorna. Lärarna som rekryterades till de första musikskolorna kunde bestå av arbetslösa restaurang- eller militär- musiker, flyktingar med musikbakgrund och musikaktiva lärare i folkskolan och på läroverken, vilka nu kunde komplettera sina tjänster eller få en helt ny sysselsättning.5 Deras pedagogiska yrkes- mässighet var av naturliga skäl helt beroende av de personliga förut- sättningarna. Det var först , när musik- pedagogiska institut (SMI) grundades, som fortbildning av anställda lärare kom igång.6 saknade av lärarna pedagogisk utbildning.7 Utvecklingen gick fort och efter en viss inbromsning under hade den kommunala vuxit till att 1966 omfatta 100 000 barn och unga i en verksamhet som be- kostades av kommunerna med , vilket 2 Se t.ex. H. Sandh, Kulturskolorna – lika och unika (Mandatus, 2015); T. , Den kom- munala framväxt och turbulenta 90-tal (, 2001); K. , Musik- och i senmoderniteten: reservat eller marknad? (, 2010); O. Tivenius, Musiklärartyper (, 2008). 3SOU 1962:51 s. 33. , Den kommunala framväxt och turbulenta 90-tal (, 2001) s. 329 och kap 7. Sandh, Kulturskolorna – lika och unika (Mandatus, 2015). motsvarar ungefär det tiodubbla i dagens penningvärde.8 Den nya verksamheten fick tidigt stor betydelse för musikundervisningen. Den kommunala musikbildningsverksamheten, som helt och hållet vuxit fram , utgör (…) en aktningsvärd del av den totala musikbildningsverksamheten i landet. Musikverksam- heten i kommunernas regi har visserligen fått olika organisatorisk utformning på olika orter, men överallt har man lagt tyngdpunkten på en tidig musikalisk fostran. Man har klart insett nödvändigheten av att lägga bredast möjliga grund för ett aktivt musikintresse. Man efter- strävar en planmässig och målmedveten musikfostran i de tidiga ungdomsåren med syfte att hos ungdomarna skapa ett musikintresse, som skall vara i efterskolåldern och vuxen ålder.9 Under musikskolornas första decennier kom undervisningen att domineras av blåsinstrument, mycket på grund av att det var just blåsmusiker som fanns till hands vid rekryteringen av lärare till men också för att samhället hade ett behov av blås- orkestrar vid olika högtidligheter och evenemang. hade engagerat sig i utvecklingen av de kommunala musikskolorna och gav 1976 ut skriften . Skriften kom att sätta stort avtryck på landets verksamheter som hade verkat helt utan någon form av gemensamma ramar. Två styrdokument som menade att musikskolorna borde förhålla sig till var FN:s barn- konvention och det allmänna skolväsendets dåvarande läroplan. Detta var och är den första och enda ansatsen att göra musik- skolornas verksamhet mer enhetlig: Undervisningen i ska vidga och fördjupa elevernas musikupplevelser och ge dem förutsättningar att förstå olika slag av musik. Den ska bidra till att öka elevernas uttrycksförmåga och deras möjligheter till kontakt med människor. De instrumentala/vokala färdigheterna ska utvecklas efter vars och ens intresse, så att musiken kan bli en meningsfull och stimulerande fritidsaktivitet. Undervisning- en ska möjliggöra för elever som så önskar att senare aktivt delta i musiklivet som medlemmar av olika slag av ensembler och/eller som lyssnare. Elever med särskilt stort musikintresse eller goda förutsätt- 8Kartläggning av den kommunala . (, 1966). 9SOU 1962:51 s. 41. ningar för musikalisk yrkesverksamhet ska erhålla sådan undervisning som kan ligga till grund för högre musikutbildning.10 Intentionerna konkretiseras i särskilda mål för ämneskurserna: Ämneskurserna avser att vidareutveckla en positiv attityd till musik och stimulera musikintresset utveckla elevernas uttrycksförmåga, fantasi, motorik, gehör, koncentrationsförmåga och förmåga att lyssna ge färdighet och repertoarkunskap i ämnet föra eleverna i kontakt med och låta dem uppleva olika slag av musik utveckla förmågan att samverka i grupp förbereda eleverna för deltagande i det allmänna musiklivet förbereda yrkesinriktade elever för högre musikutbildning11 Trots att kommunerna var helt fria att organisera sin verksamhet efter egna förutsättningar och behov blev skriften normerande för i hela landet. Sannolikt svarade skriften upp mot en efterfrågan på råd och stöd för verksamheten. Råden är mycket detaljerade och ger förslag till upplägg av undervisningen, organi- sering av verksamheten och om riktlinjer för pedagogiken. I den tidiga kommunala förekom såväl avgiftsfri som avgiftsbelagd undervisning. musikutbildningskommitté beskrivs verksamheten som belagd med ”vanligen mindre elev- avgifter” med en i övrigt finansiering.