sou · H4B337 · 2016-05-27 00:00:00 — Den som har nekats en personförsäkring kan också, som redan har nämnts ovan, ansöka om att ska biträda honom eller henne som ombud vid allmän domstol, s.k. KO-biträde47, eller att ska föra talan för en grupp konsumenters räkning genom en grupptalan48. Behövs ett utökat tillsynsuppdrag till ? Utredningen konstaterar att fyller en viktig funk- tion när det gäller den marknadsrättsliga tillsynen över försäkrings- bolagen, och genom möjligheter att företräda konsumenter i domstol. Vi konstaterar däremot att frågor rörande den praktiska tillämpningen av kontraheringsplikten för personförsäkringar innefattar komplicerade försäkringstekniska överväganden och fordrar god insyn i förutsättningarna för försäk- ringsverksamhet i stort. Med hänsyn till detta, anser vi att den myndighet som har bäst förutsättningar att bedriva en effektiv till- syn över försäkringsbolagens praktiska tillämpning av kontrahe- ringsplikten är . Vi konstaterar också att någon skyldighet för privata företag att rapportera in allmänna uppgifter angående sin verksamhet inte heller förekommer på det marknads- rättsliga området. Det är alltså svårt att tänka sig att försäkrings- 47Se lag (2011:1211) om medverkan i vissa tvister. 48Se lag (2002:599) om grupprättegång. Finns det behov av reformer? bolagen skulle kunna föreskrivas någon sådan skyldighet att rappor- tera kvantitativa eller kvalitativa uppgifter om sin hantering av för- säkringsansökningar till . Mot den bakgrunden, och med hänsyn till att tillfredsställande tillsyn bör kunna bedrivas inom ramen för verksamhet, bör inte heller ges något utökat till- synsuppdrag. 16.6.10Inga reformer behövs avseende användning av inhämtad hälsoinformation Bedömning: På det underlag som utredningen har kunnat få fram, har utredningen inte ansett att det finns någon anledning att befara att det skulle finnas en allmän tendens hos försäkrings- bolagen att över- eller misstolka inhämtad hälsoinformation, vare sig när det gäller uppgifter som bolagen hämtar in från hälso- och sjukvården, eller med avseende på sådana uppgifter som i undantagsfall hämtas in från barnhälsovården och elev- hälsan. Det finns därför inget behov av reformer vad gäller försäkringsbolagens användning av inhämtad hälsoinformation. I vårt uppdrag har det ingått att bedöma om det finns anledning att befara att försäkringsbolagen över- eller misstolkar hälsoinforma- tion när en försäkringsansökan prövas, och särskilt hur uppgifter från barnhälsovården och elevhälsan behandlas i detta sammanhang. Utredningens överväganden i detta avseende finns i kapitel 15 ovan. Som framgår där har utredningen bedömt att försäkrings- bolagen uppvisar en försiktig och restriktiv inställning till inhäm- tande och användning av uppgifter från hälso- och sjukvården, särskilt när det gäller information från barnhälsovården och elev- hälsan. Mot den bakgrunden, och på det underlag som utredningen har kunnat få fram, har vi inte ansett att det finns någon anledning att befara att det skulle finnas en allmän tendens hos bolagen att över- eller misstolka sådan inhämtad hälsoinformation. Utred- ningen har därför bedömt att det inte behövs några lagstiftande eller andra åtgärder när det gäller försäkringsbolagens användning av inhämtade hälsouppgifter. Finns det behov av reformer? 16.6.11Önskvärda åtgärder från branschen för att främja ansökningar Bedömningar: Utredningen anser att det skulle vara positivt om branschen vidtog självreglerande åtgärder för att främja att så många som möjligt av dem som känner ett behov av en per- sonförsäkring, också ansöker om att få teckna en sådan. Det skulle vara önskvärt om branschorganisationen i detta syfte meddelade rekommendationer angående försäkringsbolagens bemötande av personer som kontaktar bola- gen angående en eventuell eller påbörjad försäkringsansökan. Rekommendationerna bör lämpligen innebära bl.a. att försäk- ringsbolagen bara ska bedöma eller ge besked angående en per- sons möjlighet att teckna en personförsäkring, i samband med prövningen av en försäkringsansökan. Det skulle också vara önskvärt med rekommendationer från Svensk Försäkring angående ökad tillgänglighet i försäkrings- bolagens ansökningsförfaranden. Förutsatt att sådana självregleringsåtgärder vidtas anser ut- redningen inte att det behövs några lagstiftningsåtgärder för att främja ansökningar om personförsäkring. Som har beskrivits närmare i avsnitt 11.6 ovan, har utredningen, tillsammans med Handikappförbunden m.fl., genomfört en enkät- undersökning riktad till konsumenter. Målgruppen för undersök- ningen har varit konsumenter som på något sätt har anknytning till förbundens medlemsorganisationer eller är intresserade av de frå- gor som förbunden driver. Undersökningen har innehållit frågor om försäkringsskydd och konsumenternas upplevelser angående att ansöka om individuell personförsäkring. Enkätundersökningen finns bifogad till detta betänkande som Bilaga 5. Som redan har nämnts ovan, anser vi att enkätundersökningen till konsumenter har indikerat vissa förhållanden, som har betydelse för kontraheringspliktens genomslag. Det handlar om att under- sökningen tyder på att det förekommer att personer som önskar teckna en personförsäkring aldrig ens kommer i den situationen att Finns det behov av reformer? de kan åberopa kontraheringsplikten. Enligt vissa uppgifter som har lämnats i undersökningen, kan ett skäl till det vara att man vid inledande kontakter med försäkringsbolaget får uppfattningen att en försäkringsansökan ändå skulle vara utsiktslös, och därför aldrig ger in en ansökan. Det är särskilt föräldrar till för tidigt födda barn som i undersökningen har lämnat kommentarer av den innebörden, och även personer med neuropsykiatriska diagnoser samt föräldrar till barn med sådana diagnoser. Av uppgifterna i enkätundersök- ningen går det visserligen inte att avgöra vilka slags frågor som har ställts till försäkringsbolagen, eller exakt vilken information som bolagen har lämnat. Det går alltså inte att avgöra i vilken omfatt- ning som det faktiskt förekommer att personer avråds från att ens ansöka om en personförsäkring. För att kontraheringsplikten ska få avsedd effekt är det ändå väsentligt att främja att så många som möjligt som känner ett behov av en individuell personförsäkring faktiskt ansöker om att få teckna en sådan. En viktig utgångspunkt bör då vara att försäkringsbolagen inte ska bedöma eller ge besked angående någons möjlighet att teckna en personförsäkring, för- utom i samband med prövningen av en försäkringsansökan. Svar som lämnats i undersökningen tyder också på att det för vissa grupper kan vara särskilt svårt att fullfölja en ansökan om en personförsäkring, även om en sådan påbörjas. Av undersökningen kan vi inte dra några säkra slutsatser när det gäller hur vanligt det är att en ansökan om personförsäkring avbryts innan bolagets pröv- ning, eller vad det i förekommande fall beror på. Däremot finns det svar i undersökningen som indikerar att det av vissa kan upplevas som komplicerat att ta sig igenom ansökningsförfarandet. Enligt utredningens expert från (en intresse- organisation för personer med neuropsykiatriska funktionsnedsätt- ningar), kan sådana svårigheter inte sällan upplevas av personer med neuropsykiatriska diagnoser, eftersom det kan vara problematiskt för dem att ta in det typen av information. Mot den här bakgrun- den anser vi att det är viktigt att försäkringsbolagen arbetar med tillgängligheten i ansökningsförfarandena. Finns det behov av reformer? Utredningen anser att frågor om försäkringsbolagens bemötande av presumtiva kunder och tillgänglighet i ansökningsförfaranden, lämpar sig väl för självreglerande åtgärder från branschens sida. Såsom Svensk Försäkring har påtalat, har även branschen ett stort intresse av att så många som möjligt ansöker om att få teckna en personförsäkring, och att så många som möjligt av dem som ger in en ansökan fullföljer denna. I dessa avseenden anser vi också att det behövs sådana riktade åtgärder och detaljerade handlingsdirektiv som bäst uppnås genom självreglering. Svensk Försäkring har uttryckt sig positivt till att arbeta för att branschen enas kring gemensamma rekommendationer kring bl.a. bemötande av personer som kontaktar bolagen angående att even- tuellt ansöka om en personförsäkring och tillgänglighet i ansök- ningsförfaranden. Utredningen anser att följande utgångspunkter lämpligen bör vara vägledande i branschens arbete med sådana rekommendationer. För att främja att så många som möjligt ansöker om en indivi- duell personförsäkring, är det önskvärt med branschrekommenda- tioner som bl.a. innebär att försäkringsbolagen inte ska bedöma eller ge besked angående någons möjlighet att teckna en person- försäkring, förutom i samband med prövningen av en försäkrings- ansökan. När det sedan gäller att skapa förutsättningar för att så många som möjligt också ska fullfölja en påbörjad ansökan, finnas det anledning för branschen att se över den allmänna tillgängligheten i ansökningsförfarandena. Enligt uppgifter från försäkringsbolagen, pågår det redan på flera håll ett sådant internt arbete inom bolagen. Svensk Försäkring har också uppgett att det i deras verksamhets- planering finns förslag på att arbeta fram rekommendationer gäll- ande bl.a. tillgänglighet på försäkringsbolagens webbplatser, inklu- sive webbaserade ansökningar. Utredningen anser att det är positivt om Svensk Försäkring genomför detta planerade arbete och att det skulle vara önskvärt om de tänkta rekommendationerna även om- fattade tillgänglighet i pappersbaserade förfaranden. Fokus bör lämp- ligen ligga på att underlätta för personer med olika typer av funk- tionsnedsättningar att ansöka om en personförsäkring. Finns det behov av reformer? Förutsatt att lämpliga självregleringsåtgärder vidtas i nu nämnda avseenden, anser vi inte att några lagstiftningsåtgärder är nödvän- diga för att främja ansökningar om personförsäkring. Bedömning och förslag: De synpunkter och förslag som utred- ningen har angett ovan angående kontraheringsplikten enligt 11 kap. 1 § FAL vid ansökan om nyteckning av en person- försäkring, ska ha samma bäring vid tillämpningen av 11 kap. 3 och 4 §§ FAL när det gäller rätten att förnya en redan tecknad personförsäkring. För att relevanta delar av 11 kap. 1 § ska bli tillämpliga i förnyelsefallen krävs en ändring i 11 kap. 3 §. På motsvarande sätt som vid ansökan om nyteckning enligt 11 kap. 1 § FAL, införs också i 11 kap. 3 och 4 §§ FAL en skyl- dighet för ett försäkringsbolag som nekar någon att förnya en personförsäkring att, i samband med ett sådant beslut, ange skälen för detta och upplysa om vad sökanden ska göra för att få beslutet prövat. Bestämmelserna i 11 kap. 3 och 4 §§ FAL behandlar uppsägning och förnyelse av personförsäkring. Tillämpningen av dessa bestäm- melser är delvis beroende av 11 kap. 1 § FAL genom hänvisningar till den paragrafen. Nedan redogör vi för innebörden av bestämmelserna i 11 kap. 3 och 4 §§ FAL. Vi redovisar också vilken betydelse som de förslag som vi redovisat har med avseende på de paragraferna och vilka lagstiftningsåtgärder som behövs med avseende på dessa. 16.7.2Uppsägning av en tidsbegränsad personförsäkring I 11 kap. 3 § FAL regleras parternas rätt att säga upp tidsbegrän- sade försäkringar till försäkringstidens utgång. Bestämmelsen gäller bara tidsbegränsad försäkring – alltså inte försäkringar på livstid utan sådana som gäller eller tills den försäkrade uppnår Finns det behov av reformer? viss ålder (jfr 11 kap. 2 § FAL). Sjuk- och olycksfallsförsäkringar är normalt tidsbegränsade och faller då under paragrafen. Enligt 11 kap. 3 § första stycket har försäkringstagaren alltid rätt att säga upp försäkringen till försäkringstidens utgång. Bestämmel- sens andra stycke reglerar möjligheten för försäkringsbolaget att säga upp försäkringsavtalet. Uppsägning från bolagets sida ska en- ligt bestämmelsen ske skriftligen. Den ska också innehålla en för- frågan om försäkringstagaren vill ha försäkringen förnyad. Försäk- ringsbolaget ska skicka uppsägningen senast en månad innan för- säkringstiden går ut, men tidigast . Skickas uppsägningen , förlängs försäkringstiden till en månad för avsändandet. En för tidig uppsägning saknar rättsverkan (se prop. 2003/04:150 s. 505).49 Om försäkringstagaren begär att försäkringen förnyas, gäller uppsägningen bara om det finns särskilda skäl att vägra försäkring med hänsyn till sådana omständigheter som anges i 11 kap. 1 § FAL. Försäkringstagaren har alltså en principiell rätt att få försäkringen förnyad efter försäkringstidens utgång, om det inte finns särskilda skäl för försäkringsbolaget att vägra förnyelse. Försäkringsbolaget har i det läget rätt att begära nya upplysningar av försäkringstaga- ren (se 12 kap. 1 § FAL), exempelvis angående hälsoförändringar. När det gäller den försäkrades hälsotillstånd är den tidpunkt när begäran om förnyelse framställdes avgörande för rätten till en för- nyad försäkring. Försäkringstagaren har liksom vid nyteckning bara rätt till sådan personförsäkring som bolaget normalt tillhandahåller allmänheten. Om försäkringsbolaget har ändrat sina normalvillkor eller sin nor- mala premiesättning för den aktuella försäkringen får bolaget där- med anpassa försäkringsvillkoren efter detta (se prop. 2003/04:150 s. 506). 49 Se även , Försäkringsavtalsrätt, tredje upplagan 2015, s. 431. Finns det behov av reformer? 16.7.3Förnyelse av försäkring och villkorsändring I 11 kap. 4 § FAL föreskrivs att en tidsbegränsad personförsäkring förnyas automatiskt om den inte har sagts upp enligt 11 kap. 3 §, eller när den uppsägning som skett inte är giltig enligt den para- grafen. Försäkringen förnyas , om inte annat har avtalats. Om parterna från början har avtalat att någon förnyelse inte ska ske, gäller detta. Enligt paragrafens andra mening får, om försäk- ringen förlängs, försäkringsvillkoren ändras i den utsträckning som är tillåten enligt 11 kap. 1 och 3 §§. Premie och andra villkor kan alltså även i det fallet anpassas efter den försäkrades aktuella hälso- tillstånd eller ändras så att de stämmer med vad som normalt gäller vid försäkring av den aktuella typen. Däremot får bolaget inte av- vika från normalvillkoren utan att det finns sådana särskilda skäl som anges i 11 kap. 1 §. 16.7.4Beslut att neka förnyelse kan prövas av domstol Är försäkringstagaren inte nöjd med bolagets beslut att vägra förny- else av ett försäkringsavtal (11 kap. 3 §) eller ett beslut från bolaget om att ändra försäkringsvillkoren vid automatisk förnyelse (11 kap. 4 §), kan denne enligt 16 kap. 7 § första stycket FAL påkalla en domstolsprövning.50 Av andra stycket i samma paragraf följer att en sådan talan måste väckas från det att bolaget har skickat den försäkrade ett meddelande om sitt beslut, inklusive uppgift om skälen för detta och upplysning om vad den försäkrade ska göra för att få beslutet prövat. Liksom vid nekad nyteckning, måste alltså bolaget motivera be- slutet om vägrad förnyelse och upplysa den försäkrade om möjlig- het till prövning i domstol, för att talefristen ska börja löpa. Precis som vid beslut från försäkringsbolaget att neka någon att nyteckna en personförsäkring, har bolaget däremot ingen skyldighet att lämna sådana upplysningar i samband med beslutet att vägra för- nyelse (se avsnitt 16.6.5 och 16.6.8 ovan). 50 Trots att bara 11 kap. 1 och 3 §§, och inte 11 kap. 4 §, nämns i 16 kap. 7 § första stycket, omfattar möjligheten till domstolsprövning enligt den bestämmelsen även sådana fall som avses i 11 kap. 4 §, dvs. då försäkringsbolaget vill ändra villkoren i en personförsäkring utan föregående uppsägning (se , Försäkringsavtalsrätt, tredje upplagan s. 433). Även i dessa fall vägrar bolaget att förnya försäkringen på de villkor som försäkringstagaren önskar, och ska 11 kap. 1 och 3 §§ tillämpas. Finns det behov av reformer? 16.7.5Särskilda skäl att vägra förnyelse Enligt 11 kap. 3 och 4 §§ får alltså ett försäkringsbolag bara säga upp eller ändra en tidsbestämd personförsäkring om bolaget kan visa att det finns sådana särskilda skäl som avses i 11 kap. 1 §. I för- arbetena till bestämmelserna i 11 kap. 3 och 4 §§ angavs ingenting särskilt om hur bedömningen av särskilda skäl skulle göras i förny- elsefallen. Enligt regeringen borde försäkringstagarens ställning vara i princip densamma när det är fråga om förlängning som när det gäller nyteckning – försäkringsbolaget borde inte kunna vägra förnyelse av en försäkring, som bolaget inte hade kunnat vägra för- säkringstagaren att nyteckna (se prop. 2003/04:150 s. 254). Utredningen konstaterar att förhållandena i förnyelsefallen del- vis avviker från nyteckningssituationen. Vid uppsägning respektive villkorsändring riskerar den försäkrade att gå miste om sitt tidigare försäkringsskydd på grund av ett försämrat hälsotillstånd, och kan då behöva ansöka om att få teckna en motsvarande personförsäk- ring hos ett annat bolag, trots försämringen. Mot den bakgrunden är det viktigt att här framhålla att kontraheringsplikten inte ska ges en svagare innebörd i förnyelsefallen än när det gäller nyteckning. De synpunkter och förslag som utredningen har angett ovan angå- ende innebörden av kontraheringsplikten enligt 11 kap. 1 § FAL vid nyteckning av en personförsäkring, ska alltså ha samma bäring vid tillämpningen av 11 kap. 3 och 4 §§ FAL när det gäller försäk- ringsbolagets beslut att neka någon att förnya en redan tecknad personförsäkring. Av lagstiftningstekniska skäl kommer en ändring behöva göras i 11 kap. 3 § för att alla relevanta delar av 11 kap. 1 § ska bli tillämpliga i förnyelsefallen (se kapitel 18, kommentaren till 11 kap. 3 §). 16.7.6En ny skyldighet för försäkringsbolagen att motivera beslut och upplysa om prövning vid nekad förnyelse I avsnitt 16.6.5 och 16.6.8 ovan, har vi föreslagit att det i 11 kap. 1 § FAL ska införas en skyldighet för försäkringsbolaget att, i samband med ett beslut att neka någon att teckna en personförsäkring, ange skälen för beslutet och upplysa den försäkringssökande om vad denne ska göra för att få beslutet prövat. De prövningsmöjligheter som bolaget ska upplysa om är möjligheten att få beslutet prövat av Finns det behov av reformer? domstol och, om ett sådant alternativt finns, av eller motsvarande tvistlösningsorgan utanför domstol, samt möjligheter till omprövning av beslutet internt inom bolaget. Mot- svarande skyldighet bör föreskrivas för försäkringsbolaget även vid beslut om att neka förnyelse av en redan tecknad personförsäkring enligt 11 kap. 3 eller 4 §§ FAL. Detta bör framgå genom tillägg till dessa paragrafer. FAL innehåller även bestämmelser om kontraheringsplikt för konsumentförsäkring. Bestämmelserna finns i 3 kap. 1, 3 och 4 §§ samt 7 kap. 6 §, och motsvarar till stora delar regleringen avseende personförsäkringar i 11 kap. 1, 3 och 4 §§ samt 16 kap. 7 §. Vissa specialregleringar har införts avseende personförsäkringar, närmast beroende på den särskilda karaktären hos dessa försäkringar. De ändringar som vi har föreslagit ovan med avseende på person- försäkring, medför att den regleringen ytterligare kommer att av- vika från motsvarande bestämmelser angående konsumentförsäk- ring. Utredningens uppdrag har varit begränsat till att avse frågan om rätten till en personförsäkring. Det har inte ingått i uppdraget att närmare överväga tillämpningen av kontraheringsplikten vid konsu- mentförsäkring. Vi konstaterar också att andra synpunkter till stor del gör sig gällande avseende konsumentförsäkring än när det är fråga om personförsäkring, och att den försäkringssökandes intresse av att få teckna en konsumentförsäkring är betydligt svagare än vid personförsäkring. Våra förslag och synpunkter när det gäller kontra- heringsplikten vid personförsäkring bör mot den bakgrunden inte utan närmare utredning påverka tillämpningen av bestämmelserna angående konsumentförsäkring. Möjligen skulle det i den fortsatta lagstiftningsprocessen kunna övervägas att ändra bestämmelserna om kontraheringsplikt för kon- sumentförsäkring på motsvarande sätt som reglerna gällande person- försäkring, i de delar det handlar om ändringar som enbart är redak- och språkliga. De aktuella paragraferna skulle då kunna ges följande lydelse (några ändringar i 3 kap. 4 § FAL aktualiseras inte). Finns det behov av reformer? 3 kap. 1 § Ett försäkringsbolag får inte neka en konsument att teckna en sådan försäkring som bolaget normalt tillhandahåller allmänheten när det har fått de uppgifter som behövs, om det inte finns särskilda skäl att neka försäkring med hänsyn till risken för framtida försäkringsfall, den be- farade skadans omfattning, den avsedda försäkringens art eller någon annan omständighet. Ett beslut att neka försäkring får inte grundas på att ett försäkringsfall har inträffat efter det att en ansökan har avsänts eller lämnats till försäkringsbolaget. 3 kap. 3 § Försäkringstagaren får när som helst säga upp försäkringen att upp- höra vid försäkringstidens utgång. Försäkringsbolaget får säga upp försäkringen att upphöra vid för- säkringstidens utgång. Uppsägningen ska göras skriftligen och sändas till försäkringstagaren senast en månad innan försäkringstiden går ut. Den ska för att få verkan innehålla en förfrågan om försäkringstagaren vill ha försäkringen förnyad. Begär försäkringstagaren att försäkringen förnyas, gäller uppsägningen bara om det finns särskilda skäl att neka försäkring med hänsyn till sådana omständigheter som anges i 1 §. 7 kap. 6 § Har ett försäkringsbolag i strid mot 3 kap. 1 eller 3 § nekat någon att teckna eller förnya en försäkring, ska domstol på yrkande av denne förklara att han har rätt att teckna eller förnya försäkringen. Talan om förklaring enligt första stycket ska väckas inom sex måna- der från det att försäkringsbolaget till sökanden har avsänt meddelande om sitt beslut, uppgift om skälen för detta och upplysning om vad sökanden ska göra för att få beslutet prövat. Väcks inte talan , är rätten att föra talan förlorad. Domstolen får bestämma att försäkringstiden ska räknas från den tid- punkt som skulle ha gällt om försäkringsbolaget hade bifallit ansökan. 16.9Sammanfattning av utredningens förslag och bedömningar Utredningens bedömning är att lagstiftarens syfte med kontrahe- ringsplikten för personförsäkring, och den nödvändiga avvägningen mellan socialt skyddsbehov och försäkringsmässiga intressen, bör kunna uppnås väl om plikten tillämpas i enlighet med den tolkning som vi har redogjort för ovan och i kapitel 12. Som också har fram- Finns det behov av reformer? gått, krävs det en till viss del ändrad praxis på marknaden om försäkringsbolagen till fullo ska leva upp till kontraherings- pliktens krav. Utredningen anser att de brister som i viss utsträck- ning förekommer i försäkringsbolagens uppfyllelse av kontrahe- ringsplikten, i vart fall delvis kan förklaras av att det i vissa avse- enden har varit oklart hur plikten är avsedd att tillämpas i praktiken. Av den anledningen har vi bedömt att det behövs följande lagstif- tande åtgärder för att förtydliga kontraheringspliktens innebörd. 11 kap. 1 § FAL ändras så att det framgår att kontraherings- plikten gäller när försäkring nekas helt eller delvis. –Därmed förtydligas att kontraheringsplikten gäller med samma styrka oavsett om en försäkringsansökan avslås helt, eller om försäkring beviljas, men med villkor som avviker från de normala. I ett tillägg till 11 kap. 1 § FAL ska det framgå att om en person- försäkring helt eller delvis nekas på grund av hälsotillståndet hos den som ska försäkras, ska beslutet grundas på en försäkrings- mässig bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet. –Genom tillägget lyfts fram att kontraheringsplikten innebär särskilda krav när försäkring nekas på grund av hälsotillstån- det hos den som försäkringen ska gälla.