sou · H4B377d2 · 2016-10-31 00:00:00 — Till detta kommer andra test som elever måste genomgå för att få möjlighet till vidare studier. Ett exempel är the Scholastic Aptitude Test (SAT) som elever i high school kan göra det sista utbildningsåret (årskurs 12). Ytterligare ett exempel på ett särskilt test för personer som vill studera på college är College Admission Test (ACT). Det har dock riktats kritik mot dessa test för att de inte är tillräckligt avancerade och inte heller återspeglar djup- kunskaper och analysförmåga i tillräckligt hög utsträckning. ligger på fjortonde plats i välden när man jämför andelen som påbörjar utbildning på eftergymnasial nivå. Det är alltså en mycket stor andel elever som går vidare från high school till college- och universitetsutbildningar. av befolk- ningen i åldersgruppen 25–har studerat på eftergymnasial nivå (2012). En förklaring till detta, förutom att en generellt hög inkomstnivå tenderar att generera en stark efterfrågan på utbildning, är att yrkesutbildningen har en relativt svag ställning i high school. För att tillgodogöra sig erkända och mer statusfyllda yrkesutbildningar krävs ofta att man väljer att studera vidare. Traditionellt sett har yrkesutbildningen haft låg status i , men när high school-systemet expanderade kraftigt åren efter omfattade utbildningarna betydligt mer av yrkesut- bildning än . I takt med att den högre utbildningen har byggts ut och att kraven på arbetsmarknaden har förändrats har yrkes- utbildningsinslagen på gymnasial nivå blivit mindre omfattande. Fokus har legat på att skapa en grundläggande utbildning som är så lite differentierad som möjligt – en huvudsakligen medborgligt inriktad utbildning (civic education) – och som ska förbereda för högre utbildning (’s civic learning crisis). Renodlade yrkesutbildningar på gymnasial nivå erbjuds inom vad som brukar kallas career programs eller technical education programs. Eftersom yrkesutbildningarna rekryterar relativt få elever har de skolor som erbjuder dessa utbildningar ofta ett relativt stort geo- grafiskt upptagningsområde. Utbildningarna är regionalt organi- serade och pendlingsavstånden kan vara avskräckande långa. Flera initiativ har tagits för att förändra förhållandena. Ambi- tionen har framför allt varit att höja prestationerna i de akademiska ämnena. publicerades en utredning med titeln at Risk, vilken fick ett betydande genomslag i såväl debatten som det praktiska skolarbetet. De genomgående svaga prestationerna hos eleverna i ämnen som matematik och läsförståelse, jämfört med elevers prestationer i andra länder, påverkade också uppfattning- arna om yrkesutbildningens roll. Även lagen No Child Left Behind Act bidrog till att myndigheter fick effektivare redskap för att följa upp kvaliteten i undervisningen. Årliga tester av mate- matikkunskaper och av elevers läsförståelse skulle genomföras, bl.a. i skolor som erbjöd yrkesundervisning. Underpresterande skolor skulle avvecklas. Den negativa bilden av grundläggande yrkesutbildning har för- stärkts av strukturomvandlingen i ekonomin. Utslagningen av trygga och högavlönade industrijobb i spåren av den globala ekono- miska integrationen har påverkat kvalifikationskraven i arbetslivet. Precis som i andra länder på motsvarande utvecklingsnivå förut- sätter fler jobb utbildning på eftergymnasial nivå. kom- mer det också rapporter i som talar för en brist på yrkes- utbildade på gymnasial nivå, och bl.a. den nuvarande politiska led- ningen (2016) argumenterar ofta för att unga inte enbart bör fokusera på college- och universitetsutbildningar. Yrkesutbildning på high school kan vara ett värdefullt alternativ, menar man. Insatser för unga med låg utbildning Andelen som inte fullföljer en high school-utbildning har minskat i . Man räknar med att av dem som påbörjar en utbildning fullföljer den och håller tidsramen. Andelen som aldrig påbörjar en utbildning eller som gör studieavbrott (dropouts) har också minskat (The Conditions of Education 2015). Enligt de senaste uppgifterna utgjorde andelen dropouts totalt 8 pro- cent i åldersgruppen 16–. Fler pojkar än flickor blir dropouts, och även skillnaden mellan olika etniska grupper är betydande. Bland vita är andelen enbart , bland svarta knappt 10 pro- cent och bland latinamerikaner . Andelen som över huvud taget aldrig påbörjar high school är låg, (2015). Det finns emellertid ett problem med redovisningen av andelen dropouts, för i statistiken ingår inte unga som är bestraffade eller omhändertagna. av en årskull döms för brott och placeras bl.a. i särskilda detention centers (), och totalt är det av ungdomarna i ålders- gruppen 16–som tillhör NEET-gruppen, dvs. varken förvärvs- arbetar eller studerar. Problemen med studieavbrott uppmärksammas mycket i den utbildningspolitiska debatten och i den politiska debatten generellt i . En avgörande orsak till detta är att man precis som i andra länder har kunnat konstatera att försörjningsproblemen tilltar för den aktuella gruppen i takt med att utrymmet på arbetsmarknaden minskar. Andelen förvärvsarbetande bland dem som inte har full- bordat en high school-utbildning ligger bara strax . De lågutbildade som förvärvsarbetar är också hänvisade till de mest hälsofarliga och sämst avlönade jobben. 4 Likartade trender och utmaningar De utbildningssystem som har beskrivits uppvisar betydande olik- heter. Det handlar framför allt om skillnader mellan integrerade och differentierade utbildningsmodeller på grundläggande och gymnasial nivå, om när valet mellan studieförberedande och yrkes- inriktad utbildning förväntas ske och om möjligheterna för yrkes- utbildade att gå vidare till högre utbildning. går det att urskilja gemensamma utmaningar och trender mellan länderna. I detta avsnitt ska vi koncentrera oss på dessa likheter: Vilka är dessa gemensamma utmaningar och likartade trender? En påtaglig trend är att den studieförberedande gymnasieutbild- ningen lockar allt fler elever och att yrkesutbildning omfattar mer av studieförberedande inslag. I nästa avsnitt kommer vi att ta ett steg vidare och beröra frågan om hur denna utveckling kan för- . Utgångspunkten är då att det handlar om grundläggande för- ändringar av kvalifikationskrav som i sin tur hänger samman med förändringar av arbetsliv och arbetsorganisationer. Samtliga berörda länder präglas av ett högt utbildningsdeltagande på alla nivåer. Även i , som fram till avvek från mönstret med en betydande grupp unga som aldrig deltog i utbildning på gymnasial nivå, påbörjar nu det stora flertalet unga utbildning på gymnasial nivå. kan vi konstatera att det är betydande skillnader i hur många elever som tar sig igenom utbildningssystemets olika etapper med godkända resultat. Ett generellt mönster är att samtliga länder lägger allt större tonvikt på åtgärder för att underlätta genomströmning och minska andelen som inte fullföljer en gymnasial utbildning. Bakgrunden till detta är de sysselsättnings- och försörjningsproblem som drabbar unga som inte har klarat en utbildning på gymnasial nivå. Dessa negativa effekter är tydligt urskiljbara i samtliga länder. Andelen arbetslösa och helt inaktiva (dvs. varken förvärvsarbetande eller studerande och inte heller registrerade som arbetssökande) är betydligt högre bland unga och unga vuxna som inte har fullbordat en gymnasie- utbildning än bland personer i motsvarande ålder med en full- bordad gymnasieutbildning. Källor: (Youth unemployment) samt (The Condition of Education). *Avser hela . **Avser 2013. Som framgår av tabell 1 ovan finns det ett tydligt samband mellan andelen arbetslösa och uppnådd utbildningsnivå. Arbetslöshets- talen är två till så höga för unga vuxna som inte har full- bordat en utbildning på gymnasial nivå jämfört med gymnasie- utbildade. Arbetslöshet för med sig en rad sociala risker kopplade till försörjningssvårigheter, ohälsa och minskade framtida jobbchanser. Sambanden mellan låg utbildning och sociala margi- naliserings- och exkluderingsmönster motiverar ett starkt politiskt fokus på insatser för att möjliggöra att fler fullbordar en gym- nasieutbildning. Utmaningarna hanteras emellertid på olika sätt i olika länder. Det handlar inte bara om skillnader i välfärdspolitik utan också om betydande skillnader i hur arbetsmarknaden är organiserad. Eng- land och är, som framhållits, exempel på länder med mindre reglerade arbetsmarknader. System med yrkeslegitimationer och reglerade yrken är mindre utbredda. Löneskillnaderna mellan olika grupper på arbetsmarknaden är också större, t.ex. mellan unga och äldre samt mellan lågutbildade och högutbildade. Erfarenheterna från och , där lågutbildade har betydande etablerings- svårigheter precis som i länder med mer reglerade arbetsmarknader, talar för att det är andra och mer strukturella förändringar på arbets- marknaden som har påverkat efterfrågebilden på ett sätt som syste- matiskt missgynnar gruppen med ofullbordad gymnasieutbildning (Wolbers 2007). Det är också detta som förklarar att även de länder som är mer utpräglade ”liberala välfärdsstater” prioriterar stöd- insatser på utbildningsområdet i betydligt större omfattning . Det går alltså att urskilja några gemensamma trender i ländernas strategier för att höja andelen unga med fullbordad gymnasieutbild- ning. Det finns en trend i riktning mot att förlänga utbildnings- obligatoriet. I uppfattas gymnasieutbildning (high school) som en självklar del av den grundläggande tolvåriga utbildningen, även om det är ett begränsat antal delstater som har tagit steget fullt ut och gjort gymnasieutbildning obligatorisk. I , och har man däremot förlängt utbildningsplikten till att omfatta alla unga . Det handlar inte om en för- längning av skolplikten utan om ett krav på att unga upp till denna ålder, dvs. även efter att de har lämnat en utbildning på grundskole- nivå, ska fortsätta att delta i någon form av utbildning på heltid eller halvtid. Det starka fokus på uppföljningsansvaret för unga som inte deltar i gymnasial utbildning som finns i , och den utbild- ningsgaranti som finns i , pekar i grunden i samma riktning. Här finns dock inte obligatorisk utbildning men ett högt del- tagande, och det etableras en norm i samhället att unga som inte har fullbordat en utbildning på gymnasial nivå i första hand ska få ett stöd som möjliggör vidare utbildning. Förvärvsarbete ska inte framstå som ett likvärdigt alternativ för unga individer under som saknar gymnasieutbildning. Utformningen av den s.k. aktive- ringspolitiken, där socialt understöd till lågutbildade villkoras med krav på utbildningsdeltagande, pekar i samma riktning. Det här är en politik som flera länder i har slagit in på, även i och med förslagen på särskilda utbildningskontrakt, och det upp- muntras inom EU som ett centralt inslag i medlemsländernas ungdomsgarantier. Någon direkt motsvarighet till den svenska gymnasieskolans introduktionsprogram finns inte i de länder som har berörts här. Men det finns olika exempel på uppföljningsansvar (aktivitetsansvar) och på särskilda och flexibelt utformade utbildningsinsatser, ofta med stora inslag av praktik, som syftar till att göra det möjligt för flertalet unga och unga vuxna att uppnå en utbildning på gymnasial nivå. Ytterligare en gemensam trend i länderna är att allt fler unga väljer bredare studieförberedande utbildning snarare än yrkesinrik- tad utbildning. Även i länder som och , där det finns starkare traditioner kopplade till yrkes- och lärlings- utbildning, väljer färre yrkesutbildning.9 I och har däremot yrkesutbildningen traditionellt varit svag, vilket också hänger samman med arbetsmarknadens organisering (Streeck 2012). I , , och , med starka partsintressen och branschorganisationer, har kompetensförsörj- ning och yrkesutbildning i högre grad uppfattats som ett kollektivt åtagande där näringsliv, fackliga organisationer och offentliga insti- tutioner har sin beskärda del av ansvaret (Busemeyer 2015). Det finns dock skillnader även mellan dessa länder. I för- väntas företagen ta ett större ansvar medan , i likhet med , utgör ett exempel på ett land där stat och kommuner har ett huvudansvar. Gemensamt är att kompetensförsörjningen regleras i ett kollektivt system med flera berörda intressenter. I länder som och har kompetensförsörjning traditionellt inte uppfattats som ett kollektivt åtagande, utan yrkes- utbildning har i högre grad betraktats som en individuellt och privat åtagande. ansvarar för sin egen kompetens- försörjning och enskilda individer förväntas vara motiverade att investera i de kvalifikationer som arbetsgivare efterfrågar. Det vikande och i vissa länder mycket svaga intresset för yrkesutbildning som uppvisas av såväl elever som arbetsgivare har emellertid tvingat fram förändringar i samtliga länder. Även i och argumenterar politiskt ansvariga numera för att yrkes- utbildning i högre grad statusmässigt ska jämställas med studieför- beredande utbildning. Det betyder också att yrkesutbildade ska ges möjligheter att uppnå behörighet för högre studier och studera fler allmänteoretiska ämnen. Samma trend kan urskiljas i och 9 Forskningen visar också att avkastningen på högre utbildning ökat i termer av högre löner i flertalet länder på senare decennier, något som sätts samman med förändringar i arbetslivet och nya kvalifikationskrav. , där möjligheterna att komplettera yrkesutbildning med studier av akademiska ämnen har blivit mer generösa. I Fin- land är det en grundläggande princip att även yrkesinriktad gym- nasieutbildning ska leda fram till behörighet för eftergymnasiala studier och i kan alla elever komplettera med sådan behörig- het inom gymnasieutbildningen. förs en parallell diskussion i samtliga länder om be- hovet av en yrkesutbildning på lägre nivå med betydande inslag av arbetsplatsförlagt lärande. Det handlar då om att skapa utbildnings- alternativ och kontaktytor mot arbetslivet för elever med stora problem att finna sig tillrätta inom reguljär utbildning. För denna grupp elever ska det alltså finnas möjligheter att få del av arbets- platsförlagt lärande inom ramen för ett uppföljningssystem eller en utbildningsgaranti, men det handlar om en socialpolitiskt moti- verad lärlingsinriktad utbildning åtskild från kvalificerad lärlings- utbildning. Länderöversikterna visar också att det finns några andra gemen- samma mönster. I många länder väljer man att i högre grad organisera utbildningen på regional nivå. Det handlar om att man eftersträvar en ökad samordning mellan enskilda skolor, både akademiskt inriktade och yrkesinriktade. Den regionala samord- ningen anses underlätta spridning av goda exempel och möjliggöra en effektivare samverkan med akademiska lärosäten och företrädare för arbetslivet. Det går också att urskilja en ökad betoning på målstyrning och uppföljning i många länder. Enskilda skolor, både på grundskole- och gymnasienivå, ges ett större ut- rymme att själva organisera verksamheten efter de riktlinjer som föreskrivs i läroplaner och andra styrdokument. läggs ökade resurser på inspektionsmyndigheter och kvalitetssäkrande insatser för att garantera att riktlinjer och mål följs. Faktorer som påverkar relationen mellan studieförberedande och yrkesinriktad utbildning Det finns några faktorer som är gemensamma för samtliga här berörda länder och som påverkar förhållandet mellan studieför- beredande och yrkesinriktad utbildning. För det första handlar det om en förändrad betydelse av kompetensbegreppet (Keep 2012). Begreppet omfattar inte bara en förmåga att utföra vissa arbetsmoment utan det har en bredare betydelse. Förutom en mer handfast kompetens i relation till enskilda arbetsuppgifter förut- sätts att kompetenta personer besitter mer generella förmågor, social kompetens och problemlösningsförmåga. För många jobb är social och kulturell kompetens lika viktiga färdigheter som tekniska färdigheter. Det innebär också att skolans ambition att erbjuda medborgerlig bildning får ökad betydelse för yrkesutbildningen. För det andra handlar det om en väldig tillväxt av den högre utbildningen. I flera av de berörda länderna deltar upp emot hälften av en årskull i eftergymnasial utbildning. Denna utbildningsexpan- sion påverkar förutsättningarna på arbetsmarknaden för dem som inte deltar i högre utbildning. Ett utbud av unga med allt mer om- fattande utbildningsmeriter påverkar konkurrensförutsättningarna för gymnasieutbildade generellt men kanske framför allt för unga med en mindre statusfylld yrkesutbildning. I länder med system med reglerade yrken, där genomgången yrkesutbildning är ett villkor för att en individ ska kunna få det aktuella jobbet, är denna utmaning mindre trängande. För det tredje har det skett grundläggande sociala förändringar som påverkar relationen mellan studieförberedande utbildning och yrkesutbildning. Andelen unga som har föräldrar med låg utbildning (under gymnasienivå) minskar. Det sistnämnda påverkar karriär- och utbildningsvalen, och högre utbildning ligger närmare till hands för många unga än t.ex. lärlingsutbildning. Inom vissa branscher kan detta förvisso skapa problem; de rekryteringssvårigheter som industrin möter i många länder när man efterfrågar yrkeskvalifi- cerad arbetskraft är delvis ett uttryck för en krock mellan vad branschen har att erbjuda och den unga generationens sociala ambi- tioner. Nya krav på utbildningen Frågan är då hur förändringar i arbetslivet har påverkat förut- sättningarna för och kraven på den gymnasiala utbildningen. Det handlar rimligen om att utbildningen ska erbjuda kompetenser som är relevanta i arbetslivet, men vad menas med begreppet kompetens? Enligt kan kompetens beskrivas som ”en dispositiv handlingsberedskap som handlar om individens förut- sättningar att hantera olika framtida arbetsuppgifter på ett fram- gångsrikt sätt, vanligen yrkesuppgifter” (Höghielm 2005). Den här definitionen är dock ganska allmän och behöver både breddas och specificeras. Med utgångspunkt från de förändrade kraven i arbetslivet brukar det framhållas att yrkesutbildning på gymnasial nivå måste erbjuda såväl tekniska och sociala som mer allmänna kunskaper och färdig- heter (Wieringen & Attwell 2010; 2004; 2009). Det har skett en förskjutning från en föreställning att yrkes- utbildning främst handlar om tekniska kunskaper och om träning av avgränsade arbetsmoment till en föreställning att yrkesutbild- ning ska ge individer bredare förmågor och möjligheter att utveckla sin kompetens i socialt och tekniskt mer komplexa sammanhang. Om utbildningen uppfattas som för smal väljs den bort till förmån för bredare och studieförberedande utbildningar. Yrkesutbild- ningen får en lägre status, både bland elever och bland arbetsgivare. Det är förmodligen detta som har skett i och flera andra länder. Med allmänna färdigheter avses just förmågor som är efter- traktade i arbetsorganisationer som ställer höga krav på funktionell flexibilitet. Det handlar t.ex. om samarbetsförmåga och problem- lösningsförmåga. Det handlar också om personliga egenskaper som pålitlighet, omdömesförmåga och uthållighet. framhålls betydelsen av fördjupade kunskaper och färdigheter i förmågan att uttrycka sig i tal och skrift samt i matematik och naturvetenskap, och även it-kompetens är en avgörande förutsättning för att unga ska anses anställningsbara på dagens arbetsmarknad. Arbetslivet förutsätter alltså multikompetens snarare än snävt avgränsad yrkes- kompetens. Lärandet i en kunskapsintensiv ekonomi talas det mycket om en kunskapsintensiv ekonomi, men det vore kanske mer relevant att tala om en lärandeekonomi. Det som framför allt kännetecknar den moderna ekonomin är de snabba förändringarna i kunskapsbehoven och behovet av redskap för att bearbeta information, inte så mycket mängden information eller behovet av på förhand definierade kunskaper. kvenser för synen på utbildning och lärande. Kunskaper relaterade till fakta och färdigheter föråldras snabbt. En dansk undersökning visade att kunskapsinnehållet för den genomsnittliga högskole- ingenjören har devalverats till hälften efter examen. Halveringstiden för övriga utbildningar var (m.fl. 2008). Detta ställer stora krav på möjligheter till nytt lärande och ligger bakom det stora intresset för livslångt lärande och informellt lärande. Lärande inom reguljära utbildningssystem – det s.k. formella lärandet – kan inte ensamt tillgodose det behov av kompetens- mässig uppdatering som följer individen genom livet. har den skolförlagda utbildningen en avgörande betydelse för att ge individer förutsättningar och redskap för ett lärande på olika arenor och i olika faser av livet. Förändrade marknadsförutsättningar samt nya produktions- och organisationsmönster ställer större krav på individer som ska introduceras och fungera effektivt i olika prak- tikgemenskaper, i olika skolmiljöer, på olika delar av arbetsmark- naden och på enskilda arbetsplatser. Inom forskningen om yrkesutbildningen har fokus allt mer kommit att riktas mot yrkeslärandets betydelse, både för individens personliga utveckling och för utvecklingen av företag och arbets- platser. Det arbetsplatsförlagda lärandet har ofta, men inte enbart, stått i centrum för uppmärksamheten. Föreställningen om olika nyckelkompetenser talar för att det förutsätts en kombination av arbetsplatsförlagt och skolförlagt lärande. Inte sällan återkommer begrepp som expansivt lärande (Fuller & Unwin 2003). Avsikten är att tydliggöra förutsättningarna för kvalitet i yrkeslärandet. Frågor om utbildningsbredd, handledning och examinationsformer kom- mer ofta i förgrunden. Ett annat begrepp som är mer långtgående och kopplat till läran- dets betydelse för utveckling av arbetsorganisationer är utvecklings- orienterat lärande. Forskare som skiljer mellan utvecklingsinriktat och anpassningsinriktat lärande (2010). Hans utgångspunkt är att det moderna arbetslivet ställer allt större krav på arbetskraftens initiativ- och samarbetsförmåga. Att hitta nyskapande lösningar på uppkomna problem är helt centralt för att man ska fungera effektivt på många arbetsplatser där rutinartade arbetsuppgifter i en miljö präglad av hård hierarkisk kontroll övergivits, menar . Det blir därmed av stor betydelse att utbildningen ska ha en frigörande betydelse som stimulerar enskildas initiativkraft och innovativa förmåga. Ett anpassningsinriktat lärande som enbart riktar in sig på att individer ska fungera effektivt i statiska och hårt reglerade arbetsmiljöer bidrar i det perspektivet till att motverka förutsättningar för ökad produktivitet, som individens egen utvecklingspotential beskärs. Utgår man från att yrkeslärandet ska vara utvecklingsinriktat får det naturligtvis också konsekvenser för hur man ser på pedagogiska och yrkesdidaktiska metoder. Gene- rellt sett ökar intresset för pedagogiska arbetsformer som upp- muntrar projektsamverkan och individuell reflektion snarare än en- sidig faktaförmedling och mängdträning i enskilda arbetsmoment. Slutsatsen är att den moderna yrkesutbildningen bör ha ett brett innehåll och också ge de färdigheter som möjliggör nytt lärande. Allt detta talar i grunden för ett närmande mellan traditionell studieförberedande och yrkesförberedande utbildning. Som fram- hållits är det också denna trend som kan urskiljas i många länder. Om inte yrkesutbildningen reformeras för att möta ett allt starkare förändringstryck riskerar den att marginaliseras genom att allt fler elever väljer andra utbildningsvägar. A21st-century vocational high school. American Radio Works, /segments/a-21st-century- vocational-high-school/. Accredited Qualifications, /qualification-awarding- bodies-in-the-uk.html. ’s Civic Learning crisis: Preparing for informed and engaged citizenship is the co-equal goal of education: A Fact Sheet. /the-campaign/civic-learning- fact-sheet. (2015), Here’s how different the US educational system is vs. other nations, /publication/global-perspective-features-american- education/. & , L. (2006), ”Still Social and Democratic? Inclusive Education Policies in the Nordic Welfare States”, i BIBB (2013), Report 2013.