sou · H4B387 · 2016-12-15 00:00:00 — Motsvarande ska gälla det arbete med aktiva åtgärder som regleras i skollagen. Genom de tre nya strecksatserna och förtydlig- andet att arbetet ska vara förebyggande och främjande motsvarar bestämmelsen 3 kap. 1 och 16 §§ DL. När det gäller hur bestämmel- sen ska tillämpas kan därför hänvisas till förarbetena till motsvar- ande bestämmelser i diskrimineringslagen (prop. 2015/16:135). Vidare har rubriken ändrats så att det framgår att den omfattar huvudmannens arbete med aktiva åtgärder. Huvudmannen ska genomföra arbetet med aktiva åtgärder enligt 6 § genom att 1.undersöka om det finns risker för diskriminering, annan kränkande be- handling eller repressalier eller om det finns andra hinder för barns och elevers lika rättigheter och möjligheter i verksamheten, 2.analysera orsaker till upptäckta risker och hinder, 3.vidta de förebyggande och främjande åtgärder som skäligen kan krävas, och 4.följa upp och utvärdera arbetet enligt 1–3. Paragrafen anger hur arbetet med aktiva åtgärder ska genomföras och beskriver på motsvarande sätt som 3 kap. 2 § DL det över- gripande ramverket för det förebyggande och främjande arbetet med aktiva åtgärder. De allmänna övervägandena finns i avsnitt 18.3.2. Stegen som ska genomföras enligt punkterna 1–4 motsvarar – bortsett från att arbetet även omfattar annan kränkande behandling – arbetet enligt 3 kap. 2 § DL och ska genomföras på motsvarande sätt som detta. När det gäller hur bestämmelsen ska tillämpas kan därför hänvisas till förarbetena till den bestämmelsen (prop. 2015/16:135). Arbetet med aktiva åtgärder ska genomföras fortlöpande. Åtgärder enligt 7 § 3 ska tidsplaneras och genomföras . Paragrafen är ny och har behandlats i avsnitt 18.3.2. Den motsvarar i huvudsak 3 kap. 3 § DL men gäller även aktiva åtgärder mot annan kränkande behandling. Beträffande bestämmelsens tillämpning kan även här hänvisas till förarbetena till motsvarande bestämmelse i diskrimineringslagen (prop. 2015/16:135). I första stycket anges att arbetet med aktiva åtgärder – precis som motsvarande arbete enligt diskrimineringslagen – ska genomföras fortlöpande. Det innebär precis som enligt diskrimineringslagen att arbetet ska vara ständigt pågående i verksamheterna. Av andra stycket framgår att de insatser som utgår från faktiska problemområden i verksamheten ska, precis som motsvarande så- dana enligt regleringen i diskrimineringslagen, tidsplaneras och genom- föras . Vad detta innebär är, på samma sätt som enligt diskrimineringslagen, beroende av vilka åtgärder som ska vid- tas. Huvudmannen ska ha riktlinjer och rutiner för verksamheten i syfte att för- hindra trakasserier, sexuella trakasserier och annan kränkande behandling. Huvudmannen ska följa upp och utvärdera de riktlinjer och rutiner som finns enligt första stycket. Paragrafen är ny och har behandlats i avsnitt 18.3.3. Den motsvarar 3 kap. 18 § DL och har samma innebörd som denna. När det gäller hur bestämmelsen ska tillämpas kan därför hänvisas till förarbetena till den bestämmelsen (se prop. 2015/16:135). Skollagens paragraf om- fattar dock även annan kränkande behandling. Det begreppet defi- nieras i 1 kap. 3 §. I arbetet med aktiva åtgärder ska huvudmannen samverka med barn, elever och anställda i verksamheten. Paragrafen är ny och har behandlats i avsnitt 18.3.4. Den motsvarar i huvudsak 3 kap. 19 § DL och ska tillämpas på motsvarande sätt i de delar den överensstämmer. När det gäller hur bestämmelsen ska tillämpas kan därför hänvisas till förarbetena till den bestämmelsen (se prop. 2015/16:135). Skollagens paragraf omfattar dock även arbetet mot annan kränkande behandling. En ny rubrik har införts för att tydliggöra att bestämmelser om samverkan nu finns i skollagen. Huvudmannen ska skriftligen dokumentera arbetet med aktiva åtgär- der enligt 7–7 b §§. 1.en redogörelse för alla delar av arbetet som det beskrivs i 7 och 7 a §§, 2.en redogörelse för de åtgärder som vidtas och planeras enligt 7 b §, och 3.en redogörelse för hur samverkansskyldigheten enligt 7 c § fullgörs. Planen mot kränkande behandling ersätts med ett dokumentations- krav och i bestämmelsen anges därför att huvudmannen skriftligen ska dokumentera sitt arbete med aktiva åtgärder. Doku- mentationskravet motsvarar det krav som finns i 3 kap. 20 § DL och ska tillämpas på motsvarande sätt (se förarbetena till den bestäm- 2015/16:135). De allmänna övervägandena finns i av- snitt 18.3.5. I första stycket anges dokumentationskravets omfattning och fre- kvens. Andra stycket anger vad dokumentationen ska innehålla. Punkterna är desamma som enligt motsvarande bestämmelse i diskriminerings- lagen. Vidare har rubriken ändrats så att Plan mot kränkande behand- ling har ersatts med Dokumentation. Syftet är att rubriken ska spegla vad som krävs. Förbud mot diskriminering och annan kränkande behandling Huvudmannen eller personalen får inte utsätta ett barn eller en elev för diskriminering eller annan kränkande behandling. 1.tillämpning av bestämmelser som tar hänsyn till ålder i fråga om ut- bildning i förskolan, förskoleklassen, , grundsärskolan, sameskolan, specialskolan eller fritidshemmet, eller sådan pedagogisk verksamhet som av- ses i 25 kap., eller 2.särbehandling på grund av ålder, om den har ett berättigat syfte och de medel som används är lämpliga och nödvändiga för att uppnå syftet. Förbudet hindrar inte heller att en folkhögskola vidtar åtgärder som är ett led i strävanden att främja lika rättigheter och möjligheter oavsett etnisk till- hörighet, religion eller annan trosuppfattning. Paragrafen, som tidigare reglerade förbudet mot kränkande behand- ling, innehåller numera i första stycket ett förbud mot diskrimine- ring och annan kränkande behandling. Dessa begrepp definieras i 1 kap. 3 §. Här kan därför hänvisas till kommentaren till den bestäm- melsen. I andra stycket, som är nytt, finns undantag från förbudet mot diskriminering i första stycket på grund av ålder i vissa fall. Be- stämmelsen motsvarar 2 kap. 6 § första stycket 2 och 3 DL. I tredje stycket, som är nytt, finns undantag från förbudet mot diskriminering i första stycket på grund av etnisk tillhörighet, reli- gion eller annan trosuppfattning i vissa fall. Undantaget gäller endast för folkhögskolor och de åtgärder som vidtas ska vara ett led i sträv- anden att främja lika rättigheter och möjligheter. Bestämmelsen motsvarar, såvitt gäller folkhögskolor, 2 kap. 6 § andra stycket DL. Vidare har rubriken kompletterats. Där framgår att bestämmel- sen reglerar ett förbud mot såväl diskriminering som annan kränk- ande behandling. Förslaget behandlas i avsnitt 18.4.1. Skyldighet att anmäla, utreda och vidta åtgärder mot trakasserier, sexuella trakasserier och annan kränkande behandling En lärare, förskollärare eller annan personal som får kännedom om att ett barn eller en elev anser sig ha blivit utsatt för trakasserier, sexuella tra- kasserier eller annan kränkande behandling i samband med verksamheten är skyldig att anmäla detta till förskolechefen eller rektorn. En förskole- chef eller rektor som får kännedom om att ett barn eller en elev anser sig ha blivit utsatt för trakasserier, sexuella trakasserier eller annan kränkande behandling i samband med verksamheten är skyldig att anmäla detta till huvudmannen. Huvudmannen är skyldig att skyndsamt utreda omständig- heterna kring de uppgivna kränkningarna och i förekommande fall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att förhindra trakasserier, sexuella trakasserier eller annan kränkande behandling . För verksamhet som avses i 25 kap. och för fritidshem som inte är inte- grerade med en skolenhet eller förskoleenhet gäller första stycket för den personal som huvudmannen utser. Paragrafen innehåller bestämmelser om skyldighet för skolpersonal, förskolechef och rektor att anmäla trakasserier (inklusive sexuella trakasserier) eller annan kränkande behandling samt för huvud- mannen att utreda och vidta åtgärder mot trakasserier eller annan kränkande behandling. I första stycket har ett tillägg gjorts så att utrednings- och åtgärds- skyldigheten numera även omfattar trakasserier och sexuella trakasse- rier. Den skyldigheten reglerades tidigare i 2 kap. 7 § DL och har förts över oförändrad till första stycket. I första stycket har även lyfts in den anmälningsskyldighet för lärare m.fl. i fråga om tra- kasserier som tidigare reglerades i paragrafens andra stycke. Det stycket har numera utgått. Det nuvarande andra stycket motsvarar därför det tidigare tredje stycket. Vidare har rubriken kompletterats. Där framgår numera att be- stämmelsen reglerar skyldighet att anmäla, utreda och vidta åtgär- der mot såväl trakasserier som annan kränkande behandling. I bestämmelsen i övrigt används nu begreppet annan kränkande behandling. Det begreppet definieras i 1 kap. 3 §. Våra överväganden finns i avsnitt 18.4.2. Om en sökande har nekats tillträde till en utbildning, eller inte tagits ut till prov eller intervju om sådant förfarande tillämpas vid antagningen, ska sök- anden på begäran få en skriftlig uppgift av huvudmannen om vilken utbild- ning eller andra meriter den hade som blev antagen till utbildningen eller togs ut till provet eller intervjun. Paragrafen, som är ny, innehåller en skyldighet för utbildnings- anordnare att i vissa fall lämna uppgifter om meriter. Även rubriken är ny. Förslaget behandlas i avsnitt 18.5.3. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 8 § DL. Eftersom även utbild- ningsanordnare av skollagsreglerad verksamhet omfattas av uppgifts- skyldigheten enligt den bestämmelsen förs motsvarande reglering in i skollagen. I skollagsreglerad verksamhet gäller dock uppgifts- skyldigheten för huvudmannen. Det begreppet motsvarar i princip diskrimineringslagens begrepp utbildningsanordnare och ersätter i skollagen det begreppet. Om barnet eller eleven inte får ut uppgifterna har Skolinspek- tionen möjlighet att biträda den enskilde och begära att få ut upp- gifterna. Det framgår av 26 kap. 7 § andra stycket. Huvudmannen eller personalen får inte utsätta ett barn eller en elev för repressalier på grund av att barnet eller eleven har –medverkat i en utredning enligt detta kapitel, –anmält eller påtalat att någon handlat i strid med bestämmelserna i kapitlet, – avvisat eller fogat sig i trakasserier, sexuella trakasserier eller annan kränkande behandling från den som påstås ha diskriminerat eller utsatt barnet eller eleven för annan kränkande behandling. Bestämmelsen, som innehåller ett förbud mot repressalier, har fått en ny sista punkt och redigerats i strecksatser utan att innehållet i övrigt har ändrats. Förslaget behandlas i avsnitt 18.4.3. Ändringen innebär att förbudet mot repressalier i skollagen numera även omfattar det fallet att ett barn eller en elev har avvisat eller fogat sig i trakasserier, sexuella trakasserier eller annan kränk- ande behandling från den som påstås ha diskriminerat eller utsatt barnet eller eleven för annan kränkande behandling. Bestämmelsen motsvarar i den del som rör trakasserier 2 kap. 19 § tredje punkten DL. Bestämmelsen har lagts till i skollagen som en följd av att diskriminering i skollagsreglerad verksamhet numera regleras i skol- lagen. Skollagens paragraf omfattar dock även annan kränkande be- handling. Om huvudmannen eller personalen åsidosätter sina skyldigheter enligt 7, 8, 9, 10 eller 11 § ska huvudmannen dels betala diskrimineringsersättning till barnet eller eleven för den kränkning som överträdelsen innebär, dels ersätta annan skada som har orsakats av åsidosättandet. När diskrimineringsersätt- ningen bestäms ska särskilt syftet att motverka sådana överträdelser av lagen beaktas. Om det finns särskilda skäl kan diskrimineringsersättningen sättas ned helt eller delvis. Paragrafen, som tidigare innehöll bestämmelser om ersättning i form av skadestånd vid överträdelser av vissa närmare angivna bestäm- melser i 6 kapitlet, har fått en delvis ny lydelse. Våra överväganden finns i avsnitt 18.5.2. Vi föreslår att diskrimineringsersättning ska vara ersättnings- formen vid såväl diskriminering som annan kränkande behandling. Lagtextens lydelse har därför anpassats till den i 5 kap. 1 § första stycket DL, som innehåller diskrimineringslagens bestämmelse om diskrimineringsersättning. Till följd av det har även rubriken fått en Möjligheten att få ersättning för s.k. ekonomisk skada finns dock kvar, trots att diskrimineringsersättningen ersätter skade- stånd som ersättningsform för kränkning. Av första stycket framgår nu att den ersättning som kan betalas ut vid överträdelser av de angivna bestämmelserna dels är diskrimi- neringsersättning, dels ersättning för annan skada som har orsakats av åsidosättandet. Rätten till diskrimineringsersättning omfattar samma brister och ageranden som tidigare kunde föranleda skade- stånd för kränkning enligt skollagen (se prop. 2007/08:95 s. 578 samt prop. 2005/06:38 s. 146 f.). Eftersom de paragrafer som anges i be- stämmelsen numera även reglerar åtgärder mot diskriminering kan även överträdelser i det avseendet föranleda ersättning. Det innebär bl.a. att även brister i skyldigheten att förebygga och förhindra diskriminering och skyldigheten att dokumentera det arbetet om- fattas. Diskrimineringsersättning enligt skollagen ska bestämmas på samma sätt som enligt 5 kap. 1 § DL. När det gäller hur bestämmel- sen ska tillämpas kan därför hänvisas till förarbetena till den be- stämmelsen (prop. 2007/08:95 s. 553 ff.). Hur diskrimineringsersätt- ningen ska bestämmas framgår även av praxis (se NJA 2014 s. 499 I och II). Vid bestämmandet av nivån på ersättningen ska det faktum att kränkningen har haft diskriminerande inslag inte automatiskt föranleda ett högre belopp än om det rör sig enbart om annan kränkande behandling. Den juridiska definitionen av en kränkande handling ska inte vara avgörande. För barnet/eleven kan kränkningen vara lika stor oavsett grunden för kränkningen. Förutsättningarna för att få ersättning för ekonomisk skada kvar- står oförändrade. Lydelsen av andra stycket har anpassats till den i 5 kap. 1 § tredje stycket DL. I princip är dock lydelsen densamma som . När det gäller hur stycket ska tillämpas, se förarbetena till nämnda be- stämmelse (prop. 2007/08:95 s. 554 f.). Mål om diskrimineringsersättning och om ersättning för annan skada enligt detta kapitel ska handläggas enligt bestämmelserna i om rättegången i tvistemål när förlikning om saken är tillåten. I sådana mål kan det dock förordnas att vardera parten ska bära sin rätte- gångskostnad, om den part som har förlorat målet hade skälig anledning att få tvisten prövad. Paragrafen innehåller bestämmelser om rättegången i mål om ersätt- ning enligt 6 kap. Bestämmelsen har ändrats på så sätt att det nu anges att den avser mål om diskrimineringsersättning och om ersätt- ning för annan skada enligt 6 kap. Ändringen är en följd av att diskrimineringsersättning ersätter skadestånd som ersättningsform vid såväl diskriminering som annan kränkande behandling (se vidare kommentaren till 12 §), dock att möjligheten att få ersättning för s.k. ekonomisk skada behålls oförändrad. Förslaget behandlas i avsnitt 18.5.4. Om ett barn eller en elev som anser sig ha blivit utsatt för diskriminering eller annan kränkande behandling enligt 9 § visar omständigheter som ger anledning att anta att han eller hon har blivit utsatt för sådan behandling, ska diskriminering eller annan kränkande behandling anses ha förekommit. Detta gäller dock inte om huvudmannen visar omständigheter som styrker att diskriminering eller annan kränkande behandling inte har förekommit. Vad som föreskrivs i första och andra styckena gäller även när något barn eller någon elev anser sig ha blivit utsatt för repressalier enligt 11 §. Paragrafen innehåller en bestämmelse om bevisbördan i mål om diskriminering eller annan kränkande behandling enligt skollagen. Våra överväganden finns i avsnitt 15.10.3. Ändringarna syftar till att förtydliga att bestämmelsen är en presumtionsregel. Någon änd- ring i sak är inte avsedd, mer än att bestämmelsen numera även om- fattar diskriminering. I första stycket anges att om ett barn eller en elev visar om- ständigheter som ger anledning att anta att han eller hon har blivit utsatt för diskriminering eller annan kränkande behandling så ska han eller hon anses ha blivit utsatt för sådan behandling, dvs. barnet eller eleven presumeras då ha blivit diskriminerad alternativt utsatt för annan kränkande behandling. I den situationen är det enligt andra stycket huvudmannen för verk- samheten som ska motbevisa presumtionen genom att visa omstän- digheter som styrker att det inte har förekommit någon sådan be- handling. Andra stycket är nytt, men innehållet motsvarar andra ledet i gällande bestämmelse. I tredje stycket, som är nytt, anges att samma bevisbörderegel gäller även i fall då någon anser sig ha blivit utsatt för repressalier. Det är i enlighet med nu gällande rätt. Anledningen till uppdelningen är redaktionella överväganden, främst språkliga skäl. Ändringarna i bestämmelsen motsvarar de som görs i 6 kap. 3 § DL. Se vidare kommentaren till den bestämmelsen. I en tvist om diskrimineringsersättning och om ersättning för annan skada enligt detta kapitel får som part föra talan för ett barn eller en elev som medger det. När Skolinspektionen för sådan talan får myndigheten i samma rättegång också föra annan talan för barnet eller eleven om han eller hon medger det. För barn krävs vårdnads- havares medgivande. Bestämmelserna i om part ska gälla även den för vilken Skolinspektionen för talan enligt detta kapitel när det gäller jävsförhåll- ande, pågående rättegång, personlig inställelse samt förhör under sannings- försäkran och andra frågor som rör bevisningen. När ett barn eller en elev för talan enligt detta kapitel får Skolinspek- tionen inte väcka talan för barnet eller eleven om samma sak. Bestämmelsen reglerar Skolinspektionens talerätt i tvister om ersätt- ning till barn och elever som har utsatts för diskriminering eller annan kränkande behandling. Paragrafen har ändrats endast på så sätt att ordet skadestånd har ersatts med diskrimineringsersättning och om ersättning för annan skada har lagts till. Ändringen är en följd av att diskrimineringsersättning och inte skadestånd numera är den ersättning som kan betalas ut vid alla former av kränkningar enligt 6 kap. skollagen (se 12 §). Möjligheten att få ersättning för ekono- misk skada, som tidigare innefattades i begreppet skadestånd, har dock behållits varför hänvisningen till ersättning för annan skada har lagts till. Det framgår alltså numera av bestämmelsen att Skol- inspektionens talerätt omfattar tvister om diskrimineringsersätt- ning och om annan skada enligt 6 kap. skollagen. Förutsättningarna för Skolinspektionens talerätt är desamma som . Våra överväganden finns i avsnitt 18.5.4. Sådan verksamhet som avses i 2–5 §§ ska utformas med respekt för bar- nets rättigheter och i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar och de mänskliga rättigheterna som människolivets okränk- barhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jäm- ställdhet samt solidaritet mellan människor. Den ska förmedla och förankra respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande demokratiska värderingar som det svenska samhället vilar på. Var och en som verkar inom sådan verksamhet ska främja de mänskliga rättigheterna och aktivt motverka diskriminering och annan kränkande be- handling. Verksamheten ska utgå från en helhetssyn på barnet och barnets behov samt utformas så att den främjar allsidiga kontakter och social gemen- skap. Paragrafen innehåller grundläggande bestämmelser om de aktuella verksamheternas övergripande mål och värdegrund. Första stycket är oförändrat. I andra stycket har uttrycket alla former av kränkande behandling ersatts med diskriminering och annan kränkande behandling. Avsikten är att förtydliga att det handlar om både diskriminering och annan kränkande behandling som inte har samband med någon diskrimi- neringsgrund. Detta för att begreppen ska stämma överens med de definitioner som finns i 1 kap. 3 § skollagen. Någon ändring i sak är inte avsedd. Förslaget behandlas i avsnitt 18.2.5. Den vars verksamhet står under tillsyn enligt denna lag är skyldig att på tillsynsmyndighetens begäran lämna upplysningar samt tillhandahålla hand- lingar och annat material som behövs för tillsynen. Den som omfattas av förbudet mot diskriminering och förbudet mot rep- ressalier i fråga om diskriminering är skyldig att på tillsynsmyndighetens be- gäran lämna uppgifter om meriter när tillsynsmyndigheten biträder en begäran av en enskild enligt 6 kap. 10 a §. Regeringen får meddela föreskrifter om att även någon annan som kan lämna upplysningar eller innehar handlingar och annat material som avser den granskade verksamheten och behövs för tillsynen ska vara skyldig att på tillsynsmyndighetens begäran lämna upplysningar, handlingar och annat material. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om vilka upplysningar, handlingar och annat material som ska lämnas. Paragrafen reglerar tillsynsobjektens skyldighet att lämna uppgifter till tillsynsmyndigheten. Bestämmelsen har fått ett nytt andra stycke. Förslaget behandlas i avsnitt 18.5.3. I det nya andra stycket regleras en skyldighet för huvudmän att på tillsynsmyndighetens begäran lämna uppgifter om meriter. Änd- ringen är en följd av att det införs en uppgiftsskyldighet för meriter i 6 kap. 10 a §. Stycket motsvarar 4 kap. 3 § första stycket 2 DL (se prop. 2007/08:95 s. 545). En enskild som inte får ut uppgifter om meriter kan alltså vända sig till Skolinspektionen som kan begära att få ut uppgifterna. Det är Skolinspektionen som avgör om det finns skäl för myndigheten att biträda barnet eller eleven. Det är inte någon rättighet för den enskilde att få Skolinspektionens hjälp i detta avseende. I övrigt är bestämmelsen oförändrad. 19.5Förslaget till lag om ändring i lagen om särskilt skydd mot repressalier för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhållanden Om den som anser sig ha blivit utsatt för repressalier som strider mot denna lag visar omständigheter som ger anledning att anta att så är fallet, ska repre- ssalier anses ha vidtagits. Detta gäller dock inte om arbetsgivaren visar omständigheter som styrker att sådana repressalier inte har vidtagits. Bestämmelsen innehåller visselblåsarlagens bevisbörderegel. Förslaget behandlas i avsnitt 15.10.4. Ändringen innebär att det tydliggörs att regeln är en presumtionsregel. Någon ändring i hur regeln ska tilläm- pas är inte avsedd. I första stycket anges numera att om den som anser sig ha blivit utsatt för repressalier som strider mot denna lag visar omständig- heter som ger anledning att anta att så är fallet, ska repressalier anses ha vidtagits, dvs. han eller hon presumeras då ha blivit utsatt för repressalier. I den situationen är det enligt andra stycket arbetsgivaren som ska motbevisa presumtionen genom att visa omständigheter som styrker att sådana repressalier inte har vidtagits. Andra stycket är nytt, men motsvarar innehållsmässigt andra ledet i nu gällande be- stämmelse. Ändringen motsvarar den som görs i 6 kap. 3 § DL. Se vidare kommentaren till den bestämmelsen. I kommittéförordningen (1998:1474) och förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning finns bestämmelser om skyldighet att genomföra konsekvensutredningar när nya eller änd- rade föreskrifter föreslås. Därutöver anges särskilt i direktiven att vi ska redogöra för om förslagen har några konsekvenser för internationella åtag- anden. Förslagen ska kostnadsberäknas och vi ska lämna förslag till finansiering utifrån befintliga ramar. Vi har i betänkandets olika avsnitt analyserat för- och nackdelar med respektive förslag och i en del fall presenterat alternativa lös- ningar. I detta avsnitt gör vi en mer övergripande och sammanfattan- de bedömning av de konsekvenser som våra förslag kan antas med- föra.