sou · H4B311 · 2016-02-24 00:00:00 — Med hänsyn till att principen om barnets bästa är en av våra viktigaste utgångspunkter, blir den första frågan om en sådan registre- ring är förenlig med denna princip. Vi har redan konstaterat att den motsatta lösningen leder till att uppgifter som för barnet kan vara integritetskänsliga lämnas ut till utomstående, och att barnet kan hamna i situationer där det måste förklara varför det har en mor eller far av ”fel” kön. Även om kunskapen om dessa familjer är begränsad, får det antas att barnen vanligen uppfattar manliga föräldrar som far och kvinnliga föräldrar som mor. Det torde också vara så som omgivningen oftast uppfattar förhållandena. Registre- ringen skulle i så fall vara förenlig med barnens upplevda verklighet. Möjligen kan man hävda att en registrering av en KtM som far eller en MtK som bidragit med spermier som mor eller förälder enligt 1 kap. 9 § FB skulle dölja något om barnets ursprung, dvs. vilken roll föräldrarna har haft i barnets tillkomst. Detsamma gäller dock i fråga om barn som tillkommit med hjälp av donerade könsceller. Vi kan inte se att de nu aktuella situationerna skulle vara mer proble- matiska. Barnets behov av att få vetskap om hur det kommit till, bör tillgodoses på andra sätt än genom att den person som fött det till varje pris registreras som mor och att den som spermierna kom- mer från måste registreras som far. Det är inte möjligt att uttala sig om vad som i varje enskilt fall är det bästa för barnet, men mycket Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet talar för att den lösning som förvaltningsdomstolarna valt ofta är att föredra ur barnets perspektiv. Den framstår därför som förenlig med principen om barnets bästa. Vi kan inte heller se att barnets andra förälder, i förekommande fall, skulle ha något beaktansvärt intresse av att folkbokföringen avspeglar det ursprungligen registrerade könet snarare än det juridiska könet. Denna person har i de flesta fall medvetet skaffat barn till- sammans med en person som ändrat könstillhörighet och torde som regel önska att de föräldraskapsrättsliga registreringarna ska överens- stämma med parternas rättsliga och egenidentifierade könstillhörig- heter. Om det i undantagsfall inte skulle förhålla sig så, måste per- sonens intresse av en annan ordning anses väga lättare än den andra förälderns och barnets intresse av att könskorrigeringen inte avslöjas, i vart fall om registreringen inte innebär rättsförluster för den en- skilde. En tredje fråga är om en registrering av det slag som disku- teras äventyrar syftet med folkbokföringen eller om den kan leda till rättsförluster för enskilda. Målet för folkbokföringen är att upp- gifterna i den ska spegla befolkningens verkliga bosättning, identitet och familjerättsliga förhållanden så att olika samhällsfunktioner får ett korrekt underlag för beslut och åtgärder.8 I 1 § folkbokförings- lagen (1991:481) anges det att folkbokföring innebär fastställande av en persons bosättning samt registrering av uppgifter om identitet, familj och andra förhållanden som enligt lagen (2001:182) om be- handling av personuppgifter i folkbokföringsverk- samhet får förekomma i folkbokföringsdatabasen. Om den man som föder ett barn i rättsligt hänseende ska betraktas och behandlas som barnets far, är det oproblematiskt att han också registreras som far. Folkbokföringen kan då läggas till grund för korrekta beslut och åtgärder från det allmänna. Det är dock inte självklart att regleringen bör innebära detta. Förarbetsuttalandena är vaga när det gäller hur man tänker sig att de föräldraskapsrättsliga bestämmelserna ska tillämpas analogt. Det framhölls att principen om att det är det rättsliga könet som ska styra rättigheter och skyldigheter m.m. är grundläggande och genomgripande. uttalade regeringen att den som ändrat 8 Se regleringsbrev för för , , Fi2013/2986 Fi2014/4482 (delvis). Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet könstillhörighet också skulle omfattas av bl.a. de rättigheter och skyldigheter som följer med att vara mor, far eller förälder till ett barn, eller med att vara gravid eller att ha fött ett barn. Ett rimligt förhållningssätt är enligt vår mening att en man som föder ett barn, oavsett den rättsliga beteckningen på hans föräldraskap, ska ha de rättigheter och skyldigheter som han hade haft om han varit kvinna och således mor. Något annat skulle innebära rättsförluster för honom, eftersom det finns vissa förmåner, bl.a. i föräldraförsäkringen, som tillkommer barnets mor (se t.ex. 12 kap. 5 § socialförsäkrings- balken). Det finns också andra författningar där moderskapet har betydelse. Exempelvis får modern automatiskt vårdnaden om barnet vid födseln, om föräldrarna inte är gifta (6 kap. 3 § första stycket FB). Regeringen synes vid slopandet av steriliseringskravet inte ha avsett att någon ändring skulle ske i fråga om dessa fundamentala rättigheter och en sådan ändring skulle kunna ifrågasättas med hänsyn till bl.a. barnets bästa. Detta ställningstagande innebär att den som fött ett barn alltid ska omfattas av de bestämmelser som gäller för en mor. Det innebär vidare att den som bidragit med sina spermier, eller som samtyckt till en assisterad befruktning av sin make eller sambo, alltid ska ha de rättigheter och skyldigheter som en far eller förälder enligt 1 kap. 9 § FB har, oavsett hur personens rättsliga föräldraskap betecknas. Det ska här upprepas att den reglering som gäller för föräldrar enligt 1 kap. 9 § i allt väsentligt är identisk med den reglering som gäller för fäder. Det saknar därför i princip betydelse om personen anges ha de rättigheter och skyldig- heter som följer med faderskap, eller med föräldraskap enligt 1 kap. 9 § FB. En ordning där en KtM som föder barn ska ha en mors rättig- heter och skyldigheter, och en MtK ska ha en fars rättigheter och skyldigheter, innebär visserligen att personer som ändrat könstill- hörighet behandlas annorlunda än cispersoner av samma rättsliga kön. Vidare innebär det att det förvärvade rättsliga könet inte blir styrande för personens rättigheter och skyldigheter som förälder. Detta kan dock enligt vår mening godtas, dels eftersom det torde vara förenligt med vad personerna själva önskar i de flesta fall, dels eftersom den motsatta lösningen skulle få oönskade rättsliga kon- sekvenser, i synnerhet för barnet och för KtM som föder barn. Det kan uppstå vissa nackdelar om det som anges i folkbok- föringen inte överensstämmer med de rättigheter m.m. som respek- Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet tive förälder ska ha. Folkbokföringen kommer då nämligen inte att ge ett korrekt underlag för beslut och åtgärder i de fall då moder- skap, faderskap och föräldraskap enligt 1 kap. 9 § FB ska tillmätas betydelse. Vi anser dock inte att dessa nackdelar väger tillräckligt tungt för att kunna motivera en registrering av enskildas föräldra- skap som avslöjar att personerna ändrat könstillhörighet. Till att börja med handlar det om en liten grupp personer. Enligt Social- styrelsens statistik ansöker färre än 200 personer om ändrad könstillhörighet. Det är inte troligt att alla de som ändrar könstill- hörighet väljer att bli föräldrar. Vidare aktualiseras i praktiken relativt få författningar där det har betydelse om man är mor, far eller för- älder enligt 1 kap. 9 § FB. I de allra flesta fall är det relevanta numera att man är ett barns förälder eller vårdnadshavare. Det finns dock vissa undantag, som till stor del rör verksamhet. Det handlar bl.a. om barns folkbokföring enligt 2, 2 a och 6 §§ folkbok- föringslagen, vårdnad i vissa fall (6 kap. 3 § FB) och barnets namn i vissa fall (1, 16 och 46 §§ tredje stycket namnlagen). Det finns också vissa bestämmelser i främst socialförsäkringsbalken där det har betydelse om man är ett barns mor, far eller förälder enligt 1 kap. 9 § FB. Vi anser att de problem som kan uppkomma går att lösa på ett tillfredsställande sätt. När underrättas om ett barns födelse framgår det att den som fött barnet har ett manligt person- nummer. Det måste då vara möjligt för verket att registrera mannen som far och i fråga om t.ex. folkbokföring och vårdnad tillämpa de bestämmelser som gäller för en mor. får vidare underrättelse om när föräldraskapet fastställts för den andra föräldern. Under förutsättning att det av underrättelsen framgår att särskilda bestämmelser avsedda för situationer då personer med änd- rad könstillhörighet får barn har tillämpats vid fastställelsen, bör kunna hantera även detta. Att verket kan få upprätta särskilda rutiner för dessa sällsynta ärenden är enligt vår mening inte ett relevant argument mot en ordning av det slag som diskuteras. I andra fall, t.ex. i fråga om föräldraförmåner, är det rimligt att personerna själva får bära ansvaret för att underrätta myndigheter i de fall de t.ex. vill göra gällande en rättighet eller förmån som är knuten till en förälder av det andra könet. Under förutsättning att uppgifterna hanteras med sekretess, måste det kunna godtas att per- Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet sonerna på detta sätt blir tvungna att uppge att de ändrat köns- tillhörighet, om de vill ta del av förmånen. Slutligen kan det diskuteras om den ordning vi överväger är problematisk med hänsyn till den grundläggande s.k. mater est-regeln. Denna regel innebär att den kvinna som föder ett barn ska anses som barnets mor. En reglering som går ut på att den som föder ett barn i vissa fall betecknas som barnets far kan uppfattas som ett undantag från denna regel. På motsvarande sätt kan det uppfattas som ett undantag från mater est-regeln om en kvinna som inte fött barnet i vissa fall betecknas som barnets mor. Vår uppfattning är emellertid att det inte rör sig om ett undantag i egentlig mening. Den ordning som vi diskuterar här innebär visserligen ett avsteg från hur de familjerättsliga begreppen far och mor brukar användas. skulle inte personernas rättigheter och skyldigheter påverkas. Vi anser därför att en ordning av det slag som vi överväger här inte står i strid med mater est-regeln. Sammanfattningsvis gör vi följande bedömning. I avsaknad av tydlig praxis från och en europeisk konsensus i fråga om hur man bör beteckna och registrera personer som får barn efter att de ändrat könstillhörighet, kan man inte dra några säkra slutsatser i frågan om artikel 8 i innebär några krav i detta hänseende. Vi anser dock att den lösning som bäst respekterar den enskildes privatliv är att det registrerade föräldra- skapet överensstämmer med den rättsliga könstillhörigheten. Som har framgått av resonemangen i det föregående anser vi att detta är förenligt med barnets och den andra förälderns intressen, att det inte står i strid med den s.k. mater est-regeln och att de problem som eventuellt kan uppstå genom att folkbokföringen inte avspeglar per- sonens rättigheter och skyldigheter som förälder kan överbryggas. En utgångspunkt för våra fortsatta överväganden är därför att i de fall ett barn föds efter att någon av eller båda föräldrarna har ändrat könstillhörighet, ska föräldraskapet för båda föräldrar registreras på ett sådant sätt att det avspeglar respektive förälders rättsliga köns- tillhörighet. Detta bör åstadkommas genom ändringar av de för- äldraskapsrättsliga reglerna i 1 kap. FB. Man kan därigenom klargöra vilka föräldraskapsrättsliga beteckningar som ska gälla i olika fall, vilka regler som är tillämpliga beträffande personerna och hur för- äldraskapet i respektive fall ska fastställas. Genom en sådan lösning minskar behovet av analogitillämpningar på det föräldraskapsrätts- Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet liga området, vilket ökar förutsebarheten för alla berörda och under- lättar rättstillämpningen för myndigheter och domstolar. Det som sagts bör gälla oavsett om föräldraskapet grundas på att per- sonen fött barnet, på att personen bidragit med sina könsceller eller på att vederbörande samtyckt till en assisterad befruktning med donerade könsceller. Vi har i det föregående kommit fram till vissa utgångspunkter i fråga om vad som bör gälla när personer får barn efter att de ändrat köns- tillhörighet. Nästa fråga blir hur dessa principer bör komma till ut- tryck i bestämmelser. Diskussionen måste utgå från de olika kombinationer av föräldrar som är möjliga och vad den gällande regleringen innebär i de olika fallen. Vi börjar därför med en genomgång av detta. För att underlätta framställningen talar vi genomgående om cis- personer, när vi avser en person som inte har ändrat rättslig köns- tillhörighet. Naturligtvis kan det vara så att personen själv identifierar sig på något annat sätt. Så länge det inte har kommit till uttryck genom en ändring av könstillhörigheten kan det dock inte tillmätas någon rättslig betydelse i fråga om föräldraskapet. KtM och manlig cisperson En KtM och en manlig cisperson kan få ett barn som båda är gene- tiska föräldrar till. De kan också få barn genom en assisterad befrukt- ning med egna eller donerade könsceller. Det finns inga bestäm- melser som reglerar KtM:s föräldraskap om han föder ett barn. Som framgått har detta gett upphov till problem i rättstillämp- ningen. praxis att i enlighet med mater est-regeln registrera mannen som barnets mor har underkänts i två instanser och är inte heller förenlig med våra utgångspunkter. När det gäller den manliga cispersonens föräldraskap kan bestäm- melserna om faderskap delvis tillämpas direkt (1 kap. 5 § första stycket första meningen FB) och torde i annat fall kunna tillämpas analogt. Det som sägs i bestämmelserna om modern får då anses avse den man som fött barnet. De problem som nämnts i fråga Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet om KtM aktualiseras inte här. Att den manliga cispersonen i folk- bokföringen registreras som far avslöjar inte att KtM ändrat köns- tillhörighet. Det är också förenligt med vad parterna normalt får antas önska förmedla utåt, dvs. att föräldrarna är ett samkönat par. Att den manliga cispersonen både anses som far och registreras på det sättet är alltså inte något problem i sig. KtM och en kvinnlig cisperson I en relation mellan en KtM och en kvinnlig cisperson har båda möjlighet att föda ett barn efter en assisterad befruktning med done- rade spermier. Det föräldraskapsrättsliga utfallet beror på vem av parterna som föder barnet. Om KtM föder barnet uppkommer samma problem som tagits upp. I fråga om den kvinnliga cispersonens föräldraskap i ett sådant fall finns det inte några bestämmelser i som kan tillämpas direkt. En analog tillämpning av 1 kap. 9 § FB vore i och för sig möjlig, men är otillfredsställande och inte förenlig med våra utgångspunkter. Begreppet förälder enligt 1 kap. 9 § FB är näm- ligen förbehållet fall där två kvinnor får barn tillsammans. För att KtM:s ändrade könstillhörighet inte ska avslöjas och de rättsliga be- teckningarna överensstämma med båda föräldrarnas könstillhörig- het, bör den kvinnliga cispersonen betecknas och registreras som barnets mor. Om cispersonen fött barnet anses hon som barnets mor enligt den oskrivna mater est-regeln eller, om ägget är donerat, 1 kap. 7 § FB. Detta är oproblematiskt. Beträffande KtM kan reglerna om fast- ställande av faderskap vid assisterad befruktning i 1 kap. 8 § FB tilläm- pas direkt. KtM anses alltså som barnets far om han har samtyckt till den assisterade befruktningen och det är sannolikt att barnet kom- mit till genom den. Om parterna är gifta är vidare den s.k. fader- skapspresumtionen i 1 kap. 1 § FB direkt tillämplig. I denna situation avspeglar den rättsliga rubriceringen KtM:s könstillhörighet och den avslöjar inte att han har ändrat könstillhörighet. Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet MtK och en kvinnlig cisperson I en relation mellan en MtK och en kvinnlig cisperson är det med nödvändighet cispersonen som föder barnet. Som sagts anses hon som mor till barnet, vilket är oproblematiskt. I fråga om MtK:s föräldraskap blir bestämmelsen i 1 kap. 9 § FB om föräldraskap för en kvinna direkt tillämplig, om barnet kommit till genom en assiste- rad befruktning. Detta gäller oavsett om hennes spermier eller donera- de spermier använts. MtK blir då i rättslig mening barnets förälder och registreras som sådan. Även detta framstår i sig som oproble- matiskt eftersom rubriceringen dels avspeglar parternas könstillhörig- het, dels innebär att MtK får de rättigheter och skyldigheter som hon bör ha enligt våra utgångspunkter. En förälder enligt 1 kap. 9 § har nämligen samma rättigheter och skyldigheter som en far. Om barnet kommit till genom samlag (vilket är möjligt om MtK valt att behålla könsorganen) finns det däremot inte någon direkt tillämplig bestämmelse. Dock kan man tänka sig en analog tillämp- ning av regleringen om faderskap. I så fall måste det beaktas att en registrering av MtK som far skulle innebära att det för omgivningen framstår som om hon är en man. Det skulle därutöver framstå som otillfredsställande och svårförklarligt om MtK i det ena fallet blir förälder enligt 1 kap. 9 § FB och i det andra far. Bestämmelserna i 1 kap. 9 § FB torde inte kunna tillämpas analogt i denna situation, eftersom de bara handlar om assisterad befruktning och inte om barn som kommer till genom samlag. Det kan också förekomma att två personer som har ändrat köns- tillhörighet får barn tillsammans. Om personerna har olika könstill- hörighet kan KtM föda ett barn som tillkommit med hjälp av spermier från MtK. De problem som uppstår när en man föder ett barn aktualiseras naturligtvis även i detta fall. Den födande mannen bör således betecknas och registreras som far, som han bör ha de rättigheter och skyldigheter som gäller för en mor. Även rubriceringen av MtK:s föräldraskap blir problematisk. Bestämmelserna om faderskap eller föräldraskap enligt 1 kap. 9 § FB är inte direkt tillämpliga. En analog tillämpning skulle dessutom kunna leda till samma slags problem som sagts beträffande mannen Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet som fött barnet. MtK bör, i enlighet med våra utgångspunkter, be- tecknas och registreras som barnets mor, men ha de ha rättigheter och skyldigheter som gäller för en far eller förälder. I en relation med två KtM kan endera av männen föda ett barn efter assisterad befruktning med donerade spermier. Problemet med hur den som föder barnet ska betecknas har vi redan utvecklat. Det finns inte någon bestämmelse som direkt reglerar det rättsliga föräldra- skapet för den andra mannen. Han kan av naturliga skäl aldrig vara barnets genetiska far, men han kan ha samtyckt till den assisterade befruktningen.9 I ett sådant fall borde det vara möjligt att analogivis tillämpa bestämmelserna om faderskap, om parterna är gifta eller sambo. En sådan registrering avslöjar inte att parterna har ändrat könstillhörighet och överensstämmer med den rättsliga könstillhörig- heten. En särskild fråga är om den s.k. faderskapspresumtionen i 1 kap. 1 § FB kan tillämpas direkt eller analogt i olika situationer där per- soner som ändrat könstillhörighet får barn. Paragrafen lyder i rele- vanta delar som följer. Är vid barns födelse modern gift med en man, ska denne anses som barnets far, om inte annat följer av 2 § […]. Presumtionen är bara direkt tillämplig om den som föder barnet är kvinnlig cisperson och hon är gift med en man. Den omfattar alltså inte en KtM som föder ett barn. Mannen kan dock vara en manlig cisperson eller en KtM. Man kan man fråga sig om det kan bli aktuellt att tillämpa den s.k. faderskapspresumtionen analogt, i fall då den som föder barnet är en kvinnlig cisperson som är gift med en MtK. En sådan tillämp- ning skulle leda till en registrering av MtK som far, vilket utåt för- 9 Vi bortser från att hans ägg kan ha använts vid befruktningen, eftersom det saknar betydelse för den föräldraskapsrättsliga regleringen. Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet medlar en felaktig könstillhörighet. Vi ställer oss därför avvisande till en analog tillämpning av 1 kap. 1 § FB i denna situation. Möjligen skulle det vara mindre problematiskt att tillämpa bestämmelsen analogt om den som föder barnet är en KtM som är gift med en annan man. Eftersom får underrättelse om vem som fött barnet, torde det i och för sig vara okomplicerat att registrera mannens make som barnets far. Om en KtM som är ensamstående har genomgått en assisterad be- fruktning omfattas han inte uttryckligen av bestämmelserna i 1 kap. 3 § andra och tredje stycket FB.10 Dock torde bestämmelserna kunna tillämpas analogt på så sätt att faderskap eller föräldraskap för spermiedonatorn inte ska fastställas i dessa situationer. I övrigt uppstår samma problem som i andra fall då en KtM föder ett barn. Våra förslag: Det införs fyra nya paragrafer i 1 kap. föräldra- balken (fortsättningsvis balken) om föräldraskapet i fall då någon av föräldrarna ändrat könstillhörighet. Paragraferna benämns 10–13 §§. När en person ändrat könstillhörighet tillämpas de nya paragraferna i stället för 1–9 §§ i kapitlet. En person som har ändrat könstillhörighet från kvinna till man och som föder ett barn, ska anses som barnets far men om- fattas av det som i andra kapitel balken och andra författningar anges om en mor och moderskap. Om personen genomgått en assisterad befruktning som ensamstående omfattas han av det som föreskrivs i 1 kap. 3 § balken om ensamstående kvinnor. En person som har ändrat könstillhörighet från kvinna till man, och som uppfyller villkoren för att anses som förälder enligt 1 kap. 9 § balken, ska anses som barnets far. Om barnet fötts av en KtM gäller detsamma för en man som inte ändrat könstill- 10 Här avses den lydelse som gäller fr.o.m. . Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet hörighet och som uppfyller villkoren för att fastställas som far enligt 5 § eller anses som far enligt 8 §. En person som har ändrat könstillhörighet från man till kvinna, och som uppfyller villkoren för att fastställas som far enligt 5 § eller anses som far enligt 8 §, ska anses som barnets mor. Om barnet fötts av en KtM gäller detsamma för en kvinna som inte ändrat könstillhörighet och som uppfyller villkoren för att anses som förälder enligt 9 §. En person som sagts ska omfattas av det som i andra kapitel balken och andra författningar anges om en far och faderskap. Ett faderskap eller moderskap för den person som inte fött barnet fastställs genom bekräftelse eller dom. Fall där en eller båda föräldrar har ändrat könstillhörighet regleras särskilt I och med det slopade steriliseringskravet kan det uppkomma en rad nya situationer som det tidigare saknats erfarenhet av. Detta är en konsekvens av att personer med manlig könstillhörighet numera kan föda barn, och att personer med kvinnlig könstillhörighet kan bidra till ett barns tillkomst med sina egna spermier. Som har fram- gått i det föregående saknas det en tydlig och heltäckande reg- lering som kan ta hand om alla dessa situationer. Det är en svår uppgift att skapa en bra reglering för dessa nya situationer. Det är av yttersta vikt att regleringen blir tydlig och enkel att tillämpa, och att den inte leder till rättsförluster för enskilda. För att det ska råda enhetlighet bör regleringen som sagts också omfatta fall då personerna har samtyckt till en assisterad befruktning med donerade könsceller. Vi har övervägt om det är möjligt att skapa en bra reglering genom att utgå från de befintliga bestämmelserna i 1 kap. FB och så långt som möjligt vidta de ändringar som behövs i dessa bestämmelser. Man skulle exempelvis kunna tänka sig att utvidga tillämpningsområdet för 9 §, som handlar om fall där barn kommer till genom assisterad befruktning, på så sätt att föräldraskap också kan fastställas för den MtK som gett upphov till ett barn genom samlag. Man skulle också kunna tänka sig att reglerna i 1 kap. FB om faderskap görs direkt tillämpliga på de fall där en KtM föder ett barn och det ska fast- Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet ställas en andra rättslig förälder till barnet. En lösning som bygger på den befintliga regleringen har dock flera nackdelar.