sou · H4B363 · 2016-09-28 00:00:00 — Ingen skillnad mellan män och kvinnor görs, vilket enligt utredningens uppfattning är ett mycket viktigt principiellt steg som bör ha stor inverkan på vilket sätt som normer och värderingar successivt utvecklas inom området. Utredningens övergripande perspektiv är att det kan vara kontraproduktivt att föreslå särskilda åtgärder, modifierade krav eller andra mellan könen särskiljande förslag som i sig förstärker skillnader i stället för att utgå från individuella olikheter som Försvarsmakten som arbetsgivare och verksamhetsutövare har att hantera på det sätt som kännetecknar en modern och inkluderande arbetsplats. Brister i anpassad utrustning – både för kvinnor och män – hämmar potentiell militär förmåga och effekt. Utifrån beredskapsunderlaget 2014 framgår att det fanns 43 596 personer som är godkända och kan kallas till mönstring. Om hänsyn till motivation och intresse tas finns det 22 273 individer som kan kallas till mönstring varav 14 867 män och 7 406 kvinnor. I dessa siffror ryms stor potential och i och med att utredningen föreslår att Försvarsmakten ska få tillgång till dessa resultat i syfte att informera intresserade individer, bör resultaten sammantaget förbättras vad gäller rekryteringskraft gentemot kvinnor. Totalförsvarets rekryteringsmyndighet kan inte med hänsyn till diskrimineringslagstiftningen gynna en viss grupp på bekostnad av en annan, till exempel kalla fler kvinnor än män till mönstring utifrån bestämda kvoter. Urvalet vid inskrivning till värnplikt sker genom att Totalförsvarets rekryteringsmyndighet har att välja ut de för uppgifterna bäst lämpade. Utredningen konstaterar att personalförsörjningsreformen under förra försvarsinriktningsperioden inte har genomförts i den takt ekonomin medgav, utan långsammare därför att den ekonomi som avdelats inte har kunnat utnyttjas. Utredningen bedömer att införandet av en personalförsörjningsmodell med stöd i totalförsvarsplikten innebär att de personalvolymer Försvarsmakten planerat för och avsatt ekonomi för också kan uppfyllas och produceras. Detta medför dels ökad stabilitet och förutsägbarhet i personalför- sörjningen, dels att den ekonomi som avvägts för personalförsörjningen också kan användas för ändamålet. Utredningen bedömer att modellen i huvudsak är kostnadsneutral för Försvarsmakten relativt dagens personalförsörjningsmodell. Dock kommer det IT-stödsystem – – som utvecklats för den frivilliga rekryteringen att behöva anpassas till den föreslagna modellen. Totalförsvarets rekryteringsmyndighet kommer att få ökade kostnader för att ersätta IT-stödsystemet PLIS med ett nytt stödsystem. Myndigheten kommer även att behöva rekrytera personal med anledning av att mönstring och värnplikt i form av militär grundutbildning ska genomföras. Om antalet som genomför grundutbildning med värnplikt inte skiljer sig på ett avgörande sätt från dagens nivåer, har det enligt utredningens bedömning ingen avgörande påverkan för samhällsekonomin. Om däremot volymerna ökar så mycket att individers motivation får mindre genomslag och fler därmed bortfaller från arbetsmarknaden eller får ett senare inträde i arbetslivet, innebär det alternativa kostnader som främst drabbar individen, till exempel kan det innebära att inträdet på arbetsmarknaden fördröjs. Kostnaderna för främst enskilda individer och de kostnader det kan medföra för samhället i övrigt ska ställas mot den vinst samhället gör genom att Försvarsmaktens personalförsörjningssystem kan anpassas så att statsmakternas beslutade mål kan uppfyllas. Alternativkostnaden som hade genererats om Försvarsmakten hade behövt attrahera motsvarande stora volymer på frivillig väg måste bedömas som hög, men också om det över huvud taget är möjligt att uppnå målet på så sätt. Utredningen bedömer att stabiliteten i ett sådant system inte är förenligt med att uppnå den försvarsberedskap som försvaret av kräver. Utredningen finansierar sina förslag inom den avsatta ekonomiska ramen och föreslår ökade försvarsanslag inför nästkommande inriktningsperiod. Detta för att finansiera en utbildningsvolym som är nödvändig för att personalförsörjningssystemet ska kunna anses vara långsiktigt robust. En totalförsvarspliktig har under grundutbildning som är längre än rätt till dagersättning med per tjänstgöringsdag. förordning om ändring i förordning (1995:239) om förmåner till totalförsvarspliktiga Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1995:239) om förmåner till totalförsvarspliktiga dels att 4 kap. 7 § ska upphöra att gälla, dels att 2 kap. 1 och 6 §§ och 3 kap. 10 § ska ha följande lydelse. En totalförsvarspliktig har under grundutbildning som är längre än rätt till dagersättning med per tjänstgöringsdag. rycker ut från grundutbildningen rycker ut från grundutbildningen har rätt till utbildningspremie har rätt till utbildningspremie med ett belopp motsvarande vad med ett belopp motsvarande vad han eller hon fått i dagersättning han eller hon fått i dagersättning 1Senaste lydelse 2005:1071. 2Senaste lydelse 2005:1071. han eller hon har slutfört grund- han eller hon har slutfört grund- utbildning som är längre än 60 utbildning som är längre än 60 längre än utbetalas ett längre än utbetalas ett En totalförsvarspliktig som skadas under grundutbildning som är längre än och tjänstgöringen av den anledningen avbryts har rätt till utbildningspremie med ett belopp som motsvarar vad han eller hon fått i dagersättning fram till avbrottet. Avbryts utbildning som är längre än i annat fall utgår utbildningspremie enligt de grunder som gäller vid avbrott på grund av skada under tjänstgöringen om särskilda skäl föreligger. Föreligger rätt till utbildnings- Föreligger rätt till utbildnings- premie enligt första eller andra premie enligt första eller andra stycket skall den alltid bestäm- stycket ska den alltid bestämmas Om en totalförsvarspliktig får använda ett annat transportmedel än ett allmänt kommunikationsmedel vid en fri resa, har han eller hon rätt till resekostnadsersättning om resan är längre än tre Vid resa som avses i 1–4 §§ Vid resa som avses i 1–4 §§ detta kapitel och i 4 kap. 4 § detta kapitel och i 4 kap. 4 § ska skall ersättning lämnas för billig- ersättning lämnas för billigaste aste färdväg med per färdväg med per kilo- kilometer och särskild ersättning meter och särskild ersättning med med per kilometer för per kilometer för varje pliktig som har rätt till fri resa. som har rätt till fri resa. Vid resa med taxibil ersätts det med taxibil ersätts det belopp belopp som har betalats mot som har betalats mot kvitto. Medresande har inte rätt Medresande har inte rätt till 3 Senaste lydelse 2005:1071. En kvinnlig totalförsvarspliktig har under grundutbildning som är längre än rätt till särskild beklädnadsersättning till underkläder. Ersättningen lämnas med vid inryckning, därefter med . Denna förordning träder i kraft . 4 Senaste lydelse 2005:1071. förordning om ändring i studiestödsförordning (2000:655) Härigenom föreskrivs i fråga om studiestödsförordning (2000:655) att det i förordningen ska införas en ny paragraf, 3 kap. 10 a §, av följande lydelse. Det högre bidragsbeloppet enligt 3 kap. 13 § studiestödslagen (1999:1395) får lämnas för studier vid en sådan läroanstalt eller utbildning som anges i bilagan till denna förordning om den studerande har haft en militär anställning som kontinuerligt tjänstgörande gruppbefäl, soldat eller i Försvarsmakten av . Det högre bidragsbeloppet får endast lämnas enligt denna paragraf . Det högre bidragsbeloppet lämnas inom ramen för anvisade medel och i den ordning som ansökningarna kommer in till . Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordning (2015:613) om militär grundutbildning Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2015:613) om militär grundutbildning att 1 kap. 1 § ska ha följande lydelse. I denna förordning finns bestämmelser om frivillig militär grundutbildning inom Försvarsmakten och om förmåner och villkor för dem som är antagna till eller genomgår sådan utbildning. Denna förordning får tillämpas endast när regeringen beslutat att så kan ske med hänsyn till vad försvarsberedskap tillåter. 1.Denna förordning träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för militär grundutbildning som har påbörjats innan utgången av . 2Utredningens uppdrag och arbete Utredningen har fått i uppdrag att föreslå en långsiktigt hållbar personalförsörjning av det militära försvaret som även i fortsättningen huvudsakligen baseras på frivillighet, men där en ökad användning av totalförsvarsplikten kompletterar frivilligheten när krigsorganisationens behov inte kan tryggas enbart genom frivillig rekrytering. Inom ramen för uppdraget ska utredningen: Bland annat utgående från krigsorganisationens behov och Försvarsmaktens rekryteringskraft föreslå lämplig balans mellan plikt och frivillighet, föreslå hur Försvarsmaktens och övriga berörda myndigheters produktionskapacitet bör anpassas till förslagen, föreslå hur en utökad personalvolym i krigsorganisationen kan uppnås, om ett sådant behov skulle uppkomma med hänsyn till försvarsberedskap, och redovisa de åtgärder som krävs för att förslagen ska kunna genomföras, inklusive de justeringar i den frivilliga delen av personalförsörjningen som bedöms nödvändiga. Vidare bör utredningen inhämta erfarenheter från andra länders personalförsörjningssystem där plikt och frivillighet blandats, främst genom studier av de danska och norska personalförsörjningssystemen. Enligt direktivet är det – i ljuset av det försämrade säkerhetspolitiska läget – angeläget att personalförsörjningssystemet stabiliseras så snabbt som möjligt. Utredningens förslag bör därför utgå Utredningens uppdrag och arbete från befintlig lagstiftning om totalförsvarsplikt och inte heller i övrigt bör förslagen förutsätta lagändringar. Utredningen bör även föreslå åtgärder som inom ramen för personalförsörjningen bidrar till att öka folkförankringen av det militära försvaret samt åstadkommer en jämnare könsfördelning i personalförsörjningen, bland annat genom att beakta frågan om att fler kvinnor behöver rekryteras och stanna kvar inom det militära försvaret. Utredningens förslag bör utgå från Försvarsmaktens behov av personal i enlighet med den av beslutade inriktningen för krigsförband i samt de inriktningar rörande krigsförbanden och bemanningen av dessa som regeringen har fattat beslut om. Utredningen bör också föreslå hur Försvarsmaktens och övriga berörda myndigheters produktionskapacitet bör anpassas till förslagen, samt föreslå övriga åtgärder i form av förändrade regelverk och förändrade administrativa rutiner med mera som bedöms nödvändiga för att medge rekrytering, utbildning, krigsplacering och övning av personalen i de volymer som utredningen föreslår. Försvarsmaktens personalförsörjning måste på ett ändamålsenligt sätt kunna anpassas utifrån de uppgifter som och regeringen ger till myndigheten, vilket innebär att Försvarsmaktens behov av personal kan komma att förändras . Utredningen bör därför även föreslå hur en utökad personalvolym i krigsorganisationen kan uppnås, om ett sådant behov skulle uppkomma med hänsyn till försvarsberedskap, till exempel mot bakgrund av ett försämrat säkerhetspolitiskt läge. Vad gäller ekonomi ska förslagen utredningen lägger rymmas inom de ramar som beslutat och beräknat för åren 2016– 2020, liksom att de ska utgöra de ekonomiska förutsättningarna för förslagen. Utredningen ska således: Beskriva såväl de samhällsekonomiska konsekvenserna som konsekvenserna för Försvarsmakten och övriga berörda myndigheter av förslagen, redovisa de åtgärder som krävs för att förslagen ska kunna genomföras, inklusive de justeringar i den frivilliga delen av personalförsörjningen som bedöms nödvändiga, Utredningens uppdrag och arbete i den mån förordningsändringar bedöms nödvändiga lämna fullständiga författningsförslag, och redovisa uppskattade kostnader för respektive förslag och föreslå hur dessa ska finansieras. Utredaren ska föra en dialog med Försvarsmakten, Totalförsvarets rekryteringsmyndighet och andra berörda myndigheter. Utredaren ska hålla berörda centrala arbetstagarorganisationer informerade om sitt arbete och ge dem tillfälle att framföra synpunkter. Utredaren ska även informera andra offentliga utredningar i de fall det är relevant. Utredningens uppdrag beskrivs i sin helhet i direktiven En långsiktigt hållbar personalförsörjning av det militära försvaret (2015:98). Direktivet återfinns i bilaga 1. Utredningssekreterarna anställdes i utredningen respektive . Utredningens sakkunniga och experter förordnades huvudsakligen . Arbetet har bedrivits i nära samarbete med de sakkunniga och experterna, bland annat vid de nio expertsammanträden som har hållits, samt ett planeringsinternat i början av utredningen och ett slutfasinternat. Arbetet har inom vissa områden bedrivits i särskilt sammansatta arbetsgrupper, till exempel i en juridisk grupp som för utredningens del under ledning av utredningssekreterare , har arbetat med modellkonstruktionen. Utredningen har genom huvudsekreteraren genomfört ett stort antal simuleringar av personalflöden, med stöd av förste forskare från och i nära samarbete med överste med medarbetare från Försvarsmaktens Högkvarter (HKV LEDS ). Utredningen har besökt och i syfte att granska och jämföra ländernas respektive personalförsörjningssystem och i båda huvudstäderna har värdarna varit generösa med insikter och erfarenheter, vilket har varit mycket värdefullt för utredningen. Utredningens uppdrag och arbete Vidare har utredningen haft möten med företrädare för Försvarshögskolan (FHS), (), de centrala arbetstagarorganisationerna inom försvarsområdet, Rikshemvärnschefen, försvarsföretagen (SOFF), och Stiftelsen . Den särskilda utredaren har medverkat i två arrangemang av Folk och Försvar : i samt ett seminarium om personalförsörjningen . medverkade utredningen även vid , arrangerad av Försvarsmaktsråd . Utredningen har också arrangerat ett seminarium med medverkan av försvarsminister och överbefälhavare i under Almedalsveckan, . Utredningen har även genomfört förbandsbesök vid flygflottiljen i , artilleriregementet A 9 och I 19 vid i – inklusive representanter för förbandskommunerna, Jägarbataljonen i och hemvärnet. Utredningen har även besökt och 4.sjöstridsflottiljen på , där även bland annat representanter från amfibieregementet medverkade. Utredningen har redovisat arbetet för och samrått med företrädare för berörda centrala arbetstagarorganisationer. har den särskilda utredaren medverkat vid så kallade NOAK-konferenser (Nätverk officer/anställd kvinna) vid P 4 i och F 7 i . Denna medverkan möjliggjorde värdefullt utbyte med kvinnor anställda i Försvarsmakten. Utredningen har även haft samtal med företrädare för (SveSo)och arrangerat två möten med pågående utredningar inom försvarsdepartementets och verksamhetsområden. Utredningen har tolkat direktivet på sådant sätt att uppdraget är begränsat till att se över frågor som rör personalförsörjningen av Försvarsmaktens militära personal. Utredningen har i uppgift att lämna förslag som syftar till att personalförsörja Försvarsmaktens krigsorganisation. Utredningens uppdrag och arbete ska inte lämna förslag som förutsätter ändring av lag. Dessa två faktorer avgränsar utredningens uppdrag till att inte omfatta åtgärder som till exempel utgår från en vidare syn på hur totalförsvarsplikt kan användas som ett redskap för andra samhällsintressen. Som framgår i kapitel 9 gör utredningen en gränsdragning avseende officersförsörjningssystemet, som innebär att utredningen – i enlighet med direktivet – inte lämnar förslag i den del som bland annat gäller den framtida officersutbildningen. Ytterligare en avgränsning gäller frågan om individer som har en viktig roll i samhällsviktiga funktioner, men som också är krigsplacerade i Försvarsmakten. Det är en viktig fråga, som dock ligger utanför utredningens uppdrag. Utredningen har dock erfarit att ett arbete pågår under ledning av Totalförsvarets rekryteringsmyndighet i samband med den återupptagna totalförsvarsplaneringen. Utredningen anser att de frivilliga försvarsorganisationerna och deras ungdomsverksamhet, har en viktig roll som personalförsörjningsresurs, utöver att de bidrar med ett engagemang och kunskap som är betydelsefull för samhället i stort. Organisationerna attraherar olika grupper i samhället och erbjuder tillsammans en stor bredd och mångfald. Utredningen har dock inte haft uppgiften att särskilt analysera de frivilliga försvarsorganisationernas roll i Försvarsmaktens personalförsörjningssystem. Utredningen lämnar inledningsvis i betänkandet förslag till förordning om ändring i förordning (1995:239) om förmåner till totalförsvarspliktiga, förslag till förordning om ändring i studiestödsförordning (2000:655) samt förslag till förordning om ändring i förordning (2015:613) om militär grundutbildning. Kapitel 3 beskriver översiktligt hur det militära personalförsörjningssystemet har utvecklats tiden innan, under och efter det att beslut togs om att personalförsörjningen av Försvarsmakten ska bygga på frivillighet för alla personalkategorier. I kapitel 4 redovisas ett antal utgångspunkter som utredningen bedömer vara relevanta för utredningens förslag om en långsiktigt hållbar personalförsörjning. Här redovisas ett antal av Utredningens uppdrag och arbete och regeringen beslutade principer för bemanningen av försvaret och en övergripande lägesbild vid ingången av försvarsinriktningsperioden –2020. Utredningens förslag till personalförsörjningsmodell redovisas i kapitel 5 och i kapitel 6 beskrivs hur modellen förhåller sig till författningarna. Utredningen har haft i uppdrag att studera och respektive personalförsörjningssystem och dessa beskrivs översiktligt i kapitel 7. I kapitel 8 redovisar utredningen sin syn på modellens användbarhet i enlighet med gällande politiska inriktningsbeslut, med fokus på lagliga förutsättningar för att efter erforderliga beslut använda pliktiga i internationell verksamhet. Officersförsörjningssystemet, med det nuvarande läget och utredningens överväganden redovisas i kapitel 9 och i kapitel 10 lämnar utredningen förslag gällande hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna och lokalförsvarsförband. I kapitel 11 behandlas frågan om utbildningsvolymer och utredningen lämnar förslag till lämpliga nivåer för återstoden av nuvarande och för nästkommande försvarsinriktningsperiod. Utredningen föreslår ett nytt incitamentsystem med finansiering av civil utbildning för gruppbefäl, soldater och sjömän i kapitel 12. I betänkandets kapitel 13 behandlas frågor om folkförankring och samhällsinformation i och med förändringarna i personalförsörjningssystemet. Kapitel 14 omfattar en kostnads- och konsekvensanalys av utredningens förslag och i kapitel 15 redogör utredningen för möjliga vägar att ytterligare främja det frivilliga insteget i Försvarsmakten. Utredningen redogör i kapitel 16 för sina överväganden vad beträffar jämställhet i Försvarsmakten och slutligen lämnas i kapitel 17 förklaringar till utredningens författningsöverväganden samt överväganden vad gäller behov av översyn av författningar. Betänkandet omfattar även två bilagor. I bilaga 1 återfinns utredningens direktiv och i bilaga 2 visas en översiktsbild av den personalförsörjningsmodell som utredningen föreslår. Utredningens uppdrag är att föreslå en långsiktigt hållbar personalförsörjning av det militära försvaret som även i fortsättningen huvudsakligen baseras på frivillighet, men där en ökad användning av totalförsvarsplikten kompletterar frivilligheten när krigsorganisationens behov inte kan tryggas enbart genom frivillig rekrytering. Utredningens fokus är det rådande läget i Försvarsmaktens personalförsörjning samt att föreslå åtgärder i syfte att komma tillrätta med de problem som finns. Som generell läsanvisning vill utredningen framhålla att bakgrundsbeskrivningarna i betänkandet inte är fullödiga beskrivningar av alla faktorer, beslut eller tidigare överväganden fram . Urvalet är selekterat utifrån vad som bedömts vara särskilt relevant för förståelsen av utredningens överväganden och förslag. Utredningen har ambitionen att ge en bild av hur situationen ser ut och att blicka framåt utifrån de erfarenhetsvärden som kan konstateras in i personalförsörjningsreformen. Till dessa erfarenheter läggs nya krav, som inte aktualiserats förrän in i reformen, bland annat utifrån förändrad omvärldsutveckling med den tillhörande tydligt uttryckta – och i bred enighet beslutade – politiska viljan att höja den operativa förmågan i krigsförbanden. har en lång tradition av att med tillämpning av pliktlagstiftning tillgodose totalförsvarets behov av personal. Statsmakterna har historiskt bestämt att totalförsvaret ska vara så uppbyggt och organiserat att det är en hela folkets angelägenhet. bäst kunna uppfyllas genom ett på plikt baserat personalförsörjningssystem (till exempel prop. 1986/87:95). Grunden härför har varit att var och en, inom vissa åldersgränser och efter förmåga, ska delta i landets försvar. Det militära försvaret har dock främst genom historien varit männens angelägenhet. var det varje vuxen svensk mans skyldighet att göra värnplikt i , det vill säga att lära sig hur man försvarar landet med vapen och att därefter ställas till Försvarsmaktens förfogande för repetitionsutbildning, beredskapstjänstgöring och krigstjänst. Behovet av personal inom det militära försvaret sjönk dock stadigt efterhand som krigsorganisationen inom främst armén minskade i omfattning och i samband med försvarsbeslut ändrades värnpliktslagen (1941:967) så att endast de värnpliktiga som behövs för Försvarsmaktens krigsorganisation eller fredstida beredskap skulle tas ut till värnpliktsutbildning. Övriga, som inte erhållit befrielse, placerades i en utbildningsreserv (prop. 1991/92:101). 1994 beslutades att totalförsvarets behov av personal även fortsättningsvis till stor del skulle tillgodoses genom i lag föreskriven tjänstgöringsskyldighet. En för totalförsvaret gemensam tjänstgöringsskyldighet beslutades. Denna benämndes totalförsvarsplikt. Syftet var att möjliggöra en samlad användning av de personalresurser som stod till förfogande och bestämmelserna för totalförsvarsplikten samlades i en lag, vilket var till fördel för överblickbarheten. framhöll i sitt betänkande med anledning av propositionen att övergången till en totalförsvarsplikt har stor principiell betydelse, innebärande att totalförsvaret ses som en helhet där olika personalbehov vägs mot varandra och fördelas rationellt (prop. 1994/95:6, bet. 1994/95:FöU1). I samband med lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt utvidgades möjligheterna för kvinnor att delta i totalförsvar. Antagning till militär grundutbildning skulle inte längre vara knutet till en avsikt om framtida anställning i det militära försvaret. Bestämmelserna om prövning av kvinnor som ville fullgöra värnplikt eller civilplikt med längre grundutbildning reglerades dock inte i lagen om totalförsvarsplikt eftersom prövningen skulle vara frivillig. Dessa bestämmelser togs därför in i en särskild lag, lag (1994:1810) om möjlighet för kvinnor att fullgöra värnplikt eller civilplikt med längre grundutbildning, som även omfattade bestäm- melser om den utredning som en kvinna ska genomgå för att antas till grundutbildning, det vill säga antagningsprövning. När en kvinna samtyckt till inskrivning skulle hon skrivas in för värnplikt eller civilplikt med längre grundutbildning och blev således därmed med stöd av lagstadgad plikt och vid straffansvar skyldig att fullgöra grundutbildning, repetitionsutbildning, beredskapstjänstgöring och krigstjänstgöring. Genom försvarsbesluten och försvarsinriktningsbesluten minskades krigsorganisationens storlek ytterligare och behovet av värnpliktiga och krigsplacerad personal gick stadigt ner.