sou · H4B347 · 2016-06-22 00:00:00 — Miljömålsberedningen föreslår att följande etappmål bör införas för utsläppen i den icke-handlande sektorn: Utsläppen i i den icke-handlande sektorn bör vara lägre än utsläppen . Högst av utsläppsminskningarna får ske genom kom- pletterande åtgärder. Utsläppen i i den icke-handlande sektorn bör vara lägre än utsläppen . Högst av utsläppsminskningarna får ske genom kom- pletterande åtgärder. Beredningen föreslår dessutom att: En indikativ utsläppsbana till de föreslagna etapp- målen 2030, 2040 och därefter till 2045 bör användas som stöd för uppföljningen av utvecklingen i den icke-handlande sektorn. Den tekniska beräkningsgrunden för den icke-handlande sek- torns utsläpp fastställs i enlighet med beredningens förslag. Etappmålen behöver ses över om omfattningen av EU:s handelssystem ändras. Ambitiösa nationella mål kan ses som en förberedelse inför en skärpning av EU:s gemensamma klimatmål EU:s klimatmål till 2030 behöver skärpas för att vara mer i linje med . Ett ambitiösare nationellt mål till 2030, jämfört med landets kommande EU-åtagande, kan ses som en förberedelse för att även ska kunna uppfylla skärpta klimatmål inom EU . De överskott som kan komma att uppstå vid ett ambitiösare nationellt mål i förhållande till ett kommande EU-åtagande 2030 och EU-bana 2021–2030, behöver annulleras. Ett utsläppsmål för inrikes transporter bidrar till att etappmålen för den icke-handlande sektorn kan nås Beredningen har valt att koncentrera analysen av eventuella sektormål till transportsektorn. Det är den sektor som står för den högsta andelen av utsläppen i den icke-handlande sektorn (). Utvecklingen i transportsektorn är på många sätt avgörande för att de av beredningen föreslagna etappmålen och det långsiktiga målet till 2045 ska vara möjliga att nå. Det finns även en uttalad politisk prioritering att ska ha en fordonsflotta som är oberoende av fossila bränslen, vilket är en ambition som behöver förtydligas. Transporterna är dessutom ett område där har goda för- utsättningar att visa exempel på en utveckling som även andra länder, helt eller delvis, har möjlighet att ta efter. temperaturmål ställer krav på att det sker en omställning till(minst) nollutsläpp av koldioxid i alla samhällssektorer, inklusive transport- sektorn. I sektorer som traditionellt betraktas som särskilt svåra att ställa om, dit transportsektorn hör, är behovet av goda exempel särskilt stort. Det pågår även en omfattande aktivitet runt om i landet för att möjliggöra en omställning till låga utsläpp av växthusgaser och många av åtgärderna som genomförs är riktade mot transportsek- torn. Många aktörer efterlyser både tydligare mål och styrmedel för att utvecklingen inom sektorn nu verkligen ska kunna ta fart. Beredningens förslag till utsläppsmål för inrikes transporter är ett mål som förutsätter mycket kraftiga trendbrott jämfört med utvecklingen fram till . Beredningen menar att en sådan ut- veckling är möjlig och är även beredd att bidra till att beslut fattas om centrala styrmedelsförändringar som kan skapa förutsättningar för den transformation som krävs. När och om omställningen väl lyckas kan det mycket väl visa sig att det i praktiken går att nå längre än det mål beredningen nu föreslår. Utsläppsmålet för inrikes transporter har flera samtidiga syften vid sidan av att bidra till att etappmålet till 2030 och det långsiktiga klimatmålet nås till så låg kostnad som möjligt. Till dessa hör att ska vara ett föregångsland på området bland annat genom att teknikutveckling stimuleras, inklusive utvecklingen mot en mer omfattande bioekonomi. Dessutom kan utvecklingen mot ut- släppsmålet bidra till att utsläppen av luftföroreringar minskar och utvecklingen kan även ge ett betydelsefullt bidrag till en hållbar samhällsplanering. Inför ett utsläppsmål för inrikes transporter (utom inrikes flyg som ingår i EU:s system för handel med utsläppsrätter) som in- nebär att utsläppen från denna sektor ska minska med jämfört med . Särskilda uppföljningsmått bör användas för att systematiskt följa olika delar av utvecklingen i sektorn. Förslag till styrmedel och åtgärder Klimatfrågan behöver integreras i alla politikområden Samhällsomställningen för att klara klimatmålen kommer påverka alla sektorer och beröra samtliga samhällsaktörer. Beredningen gör bedömningen att klimatfrågan därför behöver integreras i arbetet i alla politikområden och sektorer och på alla nivåer i samhället. Alla utgiftsområden behöver konsekvensanalyseras med avseende på effekter för klimatet, särskilt i samband med budgetarbetet. Att regeringen i samband med nästa översyn av respektive sam- hällsmål ser över och vid behov omformulerar målen så att de är förenliga med klimatmålen. Att det införs bestämmelser om konsekvensanalys avseende effekter på klimatet i kommittéförordningen och förordning om konsekvensutredning vid regelgivning. Prissättning av utsläpp av växthusgaser Koldioxidskatten är en bas för styrningen i den icke-handlande sektorn Koldioxidskatten bidrar till en kostnadseffektiv minskning av utsläppen och bör även i fortsättningen utgöra en bas i styrningen av utsläppen i den icke-handlande sektorn. Beredningen gör bedömningen att nivån på koldioxidskatten framöver bör anpassas i den omfattning och takt som, tillsammans med övriga förändringar av styrmedlen, ger en kostnadseffektiv minskning av utsläppen av växthusgaser i den icke-handlande sek- torn så att etappmålet till 2030 nås. Regeringen bör även fortsatt följa hur miljöstyrningen i trans- portsektorn kan upprätthållas när den styrande effekten av energi- och koldioxidskatterna succesivt minskar på grund av en allt mer effektiv fordonsflotta. EU:s energiskattedirektiv bör ändras så att det möjliggör en ökad miljöstyrning av skattesystemet verkar för att EU:s energiskattedirektiv ska ändras i syfte att öka miljöstyrningen och skapa ett ramverk för beskatt- ningen på unionsnivå som tydligt tar hänsyn till de olika bränslenas inneboende klimat- och energiegenskaper. Beredningen gör bedömningen att fortsatt bör vara dri- vande i EU för att ändra energiskattedirektivet och andra relevanta rättsregler i syfte att öka miljöstyrningen. EU:s system för handel med utsläppsrätter bör skärpas Beredningens förslag till mål för utsläppsminskningar i har som en utgångspunkt att världen i övrigt också agerar så att de globala utsläppen minskar i linje med målen i . bör därför agera internationellt, inom EU och genom den nationella klimatpolitiken för att driva på en sådan utveckling. Inom EU behöver framför allt den takt som taket i systemet för handel med utsläppsrätter sänks med skärpas ytterligare. bör driva på för en sådan skärpning. Skärpningen behöver genom- föras på ett sätt som inte leder till ökad risk för koldioxidläckage. En närings- och innovationspolitik med klimatinriktning En huvudinriktning i svensk näringspolitik bör vara att skapa för- utsättningar för en hållbar ekonomisk tillväxt och förnyelse. Av- görande för möjligheterna att åstadkomma detta är en ekonomi i balans och goda förutsättningar för befintliga företag samt nyföre- tagande. Stat och kommun har ofta spelat en avgörande roll i närings- och innovationspolitiken och särskilt vid omfattande teknikskiften. Samspelet mellan offentliga och privata aktörer är viktigt för att åstadkomma teknikskiften och en strukturomvandling som leder i riktning mot det långsiktiga klimatmålet om nettonollutsläpp . Sveriges ambition att vara ett föregångsland i klimatomställ- ningen bör vara ett övergripande mål för närings- och innova- tionspolitiken. Det befintliga offentliga stödet till företag bör i ökad utsträck- ning styras mot tillämpningar med stor potential att minska ut- släpp av växthusgaser, både i och i omvärlden. Regeringen bör ge , i samråd med berörda myndigheter i uppdrag att utreda hur en större andel av innovationsstödet till företag kan riktas mot klimatrelevanta innovationer samt föreslå hur formerna för samverkan mellan staten och näringslivet kan utformas. En strategi för en utvecklad bioekonomi kan stödja klimatstrategin Klimatomställningen innebär stora utmaningar för alla länder. För ett skogsland som utgör den också en möjlighet att ut- veckla en mer biobaserad ekonomi genom både den rika råvaru- basen men också genom gediget industriellt kunnande och världs- ledande forskning på området. Att utveckla bioekonomin kan även stödja strukturomvand- lingen i viktiga branscher. Förverkligandet av bioekonomin kräver engagemang och inve- steringar från både stat och näringsliv. Samverkan mellan staten och företagen måste till. Strategin bör därför vara förankrad i både näringslivet och i politiken. Utvecklingen mot en mer biobaserad ekonomi måste ske på ett sätt som inte äventyrar övriga miljökvalitetsmål och biobaserade produkter bör så långt möjligt användas där de gör störst klimat- nytta. En offensiv bioekonomistrategi för bör utvecklas för att främja att nya hållbara biobaserade material och bränslen ersät- ter fossilbaserade motsvarigheter. Utvecklingen av styrmedel för att nå beredningens förslag till mål bör utformas så att de långsiktigt bidrar till att öka efterfrå- gan av hållbara biobaserade produkter. Regeringen bör ge i uppdrag till att i samråd med och , utveckla uppfölj- ningsmått så att utvecklingen mot en mer biobaserad ekonomi och att substitutionen av fossila råvaror kan följas. Strategier för material- och energihushållning i samhället, cirkulär ekonomi och delande ekonomi stödjer klimatstrategin Material- och energianvändning i olika former ligger bakom många av våra stora miljöproblem samt bidrar till växthusgasutsläpp som kunde ha undvikits i en mer resurseffektiv ekonomi. har ett bra utgångsläge genom en nära fossilfri elproduktion, hög grad av cirkulära materialflöden och högproduktiva värdekedjor i industrin. Beredningen bedömer att det finns stora möjligheter att ytterli- gare förstärka och ta tillvara potentialen i att effektivisera material- och energianvändning. Resurseffektivitet bör därför vara ett över- gripande mål till stöd för klimatpolitiken. Kretsloppet av material i teknosfären bör öka, när det ger mer ekonomiskt värde ur samma mängd resurser och skapar både till- växt och minskar miljö- och klimatpåverkan. Den tekniska revo- lutionen skapar både möjligheter och hot. Det offentliga behöver styra så att nya teknologier integreras i samhället på ett effektivt sätt som skapar bästa möjliga resursut- nyttjande och bidrar till att klimatmålen uppnås. Det lokala och regionala klimat- och luftarbetet är centralt för utvecklingen Kommuner, landsting och regioner har – inom ramen för det kommunala självstyret – en stor möjlighet och ett stort ansvar att inom transport- och bostadssektorerna bidra till en minskad kli- matpåverkan och en förbättrad luftkvalitet. Kommunerna har det närmaste decenniet en särskild utmaning i att åstadkomma ett hållbart samhällsbyggande där klimat- och luftmålen nås som takten i bostadsbyggandet ökar vä- sentligt. Vissa kommuner, till exempel kommuner med lägre be- folkningstal, kan behöva stöd inom klimat- och energiområdet. Det finns ett behov av kompetensutveckling hos berörda aktö- rer avseende tillämpningen av plan- och bygglagstiftningen, med anknuten lagstiftning, samt övrigt regelverk för att åstadkomma ett långsiktigt hållbart samhälle och nå klimatmålen. Statens roll i sammanhanget är i första hand att skapa förutsätt- ningar för ett aktivt kommunalt klimatarbete på lokal och regional nivå. Detta kan bland annat ske genom att undanröja eventuella hinder i nationell lagstiftning och genom att i specifika fall delegera beslutsbefogenheter från den statliga nivån till kommunerna för att underlätta omställningsarbetet. Staten ska också, genom vägledning från centrala myndigheter och genom länsstyrelsernas insatser på den regionala nivån, stödja kommunernas och näringslivets klimat- arbete och verka för att de nationella klimat- och energimålen får genomslag i hela landet. Staten kan även använda ekonomiska styrmedel till kommuner och landsting för att stimulera lokalt och regionalt miljö- och kli- matarbete. Ge och i uppdrag att utveckla en samordnad vägledning för miljöbedömningar till regelverken för samhällsplanering (såsom , infrastrukturlag- stiftningen, regelverken för det regionala utvecklingsarbetet samt ) för en mer samordnad planering där klimat- målen kan uppnås genom att ge mer tyngd åt de viktigaste miljöaspekterna i varje planprocess. Ge i uppdrag att ta fram vägledning för hur länsstyrel- serna ska vägleda kommunerna tidigt i planprocessen utifrån ett helhetsperspektiv som omfattar avvägningar mellan olika sam- hällsintressen för en minskad klimatpåverkan. Ge och länsstyrelserna, i samarbete med kom- muner och landsting (SKL), i uppdrag att genomföra en kun- skapshöjande insats hos de aktörer som ansvarar för samhälls- planeringen i att använda miljöbedömningsverktyget så att sam- hällsplaneringen styr mot klimatmålen. Även övriga aktörer inom samhällsbyggandet bör ges möjlighet till kunskapshöjning om planeringssystemet och dess tillämpning. Ge berörda myndigheter i uppdrag att i samband med ovan be- skrivna insatser utreda behovet av ändringar i gällande regelverk för att samhällsplaneringen i ökad grad ska styra mot klimat- målen. Sektorsvisa strategier och styrmedel Åtgärder för att minska utsläppen från transportsektorn genom att verka för ett samhälle med ett mer effektivt och klimatsmart trans- portarbete är en viktig del i det långsiktiga omställningsarbetet. En del i detta är att göra gång-, cykel- och kollektivtrafik till normgi- vande i planeringen i större tätorter, samt att resor med buss och tåg underlättas vid planering av infrastruktur mellan tätorter. En hållbar samhällsplanering som bidrar till ett transporteffek- tivt samhälle skapar många mervärden, varav minskade utsläpp av växthusgaser är ett. Åtgärder för ett effektivare transportarbete bör därför ses i ett större sammanhang så att synergier mellan flera miljö- och samhällsmål utnyttjas. Infrastrukturplaneringen bör utgå från en målstyrning som tar större hänsyn till det transportpolitiska hänsynsmålet och ett håll- bart transportsystem. Beredningens förslag till etappmål för luftföroreningar om be- gränsade utsläpp från vägtrafik i tätort som innebär att andelen persontransportresor med kollektivtrafik, cykel och gång i ska vara 2025, uttryckt i personkilometer, bidrar till ett transporteffektivt samhälle och till klimatmålen. I den mån stadsmiljöavtal ingås bör dessa utvecklas till ett instrument för hållbart samhällsbyggande och förtätning som kombinerar bostadsbyggande, infrastruktur, kollektivtrafik och minskad biltrafik och läggs in som en del i den nationella infra- strukturplanen –2027. Ökad möjlighet till finansiering av åtgärder som förändrar trans- portbehovet och främjar en effektivare användning av infra- struktur och fordon (steg 1- och 2-åtgärder enligt den så kallade fyrstegsprincipen) inom ramen för infrastrukturplaneringen. Digital infrastruktur bör ingå bland de åtgärder som kan finan- sieras. Trafikförordningen respektive Lagen om rätt för kommun att ta ut avgift för vissa upplåtelser av offentlig plats, bör ändras så att kommuner ges möjlighet att införa miljözon för lätta fordon och differentiera avgift på parkeringsplatser utifrån fordons miljöegenskaper. Vidare bör ytterligare möjligheter att delegera viss beslutsrätt till kommunerna vad gäller införande av lokala styrmedel på trafikområdet utredas. Reseavdragsystemet bör ses över så att dess utformning i högre grad gynnar resor med låga utsläpp av växthusgaser och luftför- oreningar som avdraget fyller sitt ursprungliga syfte. För att ta tillvara de möjligheter som den pågående digitali- seringen ger bör åtgärder vidtas för att säkerställa att standarder och kritisk mängd data är öppet och fritt att använda. Hinder bör även i övrigt undanröjas för att fungerande marknader för tjänster och lösningar som optimerar person- och godstrans- porter ska kunna utvecklas. En handlingsplan för att främja resfri kommunikation och till- gänglighet bör tas fram som fokuserar på åtgärder för att öka användbarheten av digital teknik och andra tekniska lösningar, påverka beteendeförändringar och undanröja eventuella hinder i befintliga regelverk. Andelen persontransportresor med kollektivtrafik, cykel och gång i ska vara 2025, uttryckt i per- sonkilometer, i riktning mot målet att fördubbla mark- nadsandelen för gång-, cykel-, och kollektivtrafik. Att utsläppen från vägtransporter minskar i snabbare takt än de gör är av särskilt stor betydelse för att föreslagna etappmål för utsläppen i den icke-handlande sektorn och utsläppsmålet för inri- kes transporter ska kunna nås. Teknikkrav som omfattar en stor fordonsmarknad kan driva på utvecklingen av särskilt utsläppssnåla bilar, till exempel olika typer av elbilar. Sverige ska fortsätta vara pådrivande för att koldioxidkraven på personbilar och lätta lastbilar stegvis skärps jämfört med nu be- slutade nivåer. Dessa krav bör innebära att nya fordon ska klara nollutsläpp räknat i ett livscykelperspektiv. Sverige bör även driva på för att det inom EU ska utvecklas koldioxidutsläppskrav för tunga fordon. Beskattnings- och förmånsreglerna för bilar bör utformas så att de stödjer en snabb svensk introduktion av fordon med särskilt låga utsläpp av växthusgaser och luftföroreningar. Reglerna bör successivt skärpas. Beredningen ser positivt på att dessa regler utformas i form av ett s.k. bonus-malus-system, men tar inte ställning till det nu aktuella förslaget från . Utsläppskrav i offentlig upphandling bör utvecklas så att de stödjer utvecklingen av energieffektiva tunga fordon med sär- skilt låga utsläpp av växthusgaser och luftföroreningar räknat i ett livscykelperspektiv. För att ska kunna nå de etappmål för utsläppsutvecklingen i den icke-handlande sektorn och utsläppsmålet för inrikes trans- porter ska kunna nås krävs incitament i form av tydliga politiska signaler och långsiktiga spelregler för marknaden. Detta gäller inte minst i fråga om utformningen av de ekonomiska styrmedlen på biodrivmedelsområdet. Därför är dagens osäkerhet, som en följd av gällande skatte- och statsstödsregler inom EU, om möjligheterna att bedriva en lång- siktigt inriktad politik för hållbara biodrivmedel, olycklig. Regeringen bör så snabbt som möjligt för presentera förslag till regler som ger mer långsiktigt hållbara och stabila villkor för biodrivmedel. Beredningen stödjer införandet av ett kvot- eller reduktions- pliktsystem med krav på drivmedelsleverantörer att leverera en viss andel biodrivmedel och eller viss klimatprestanda . Regeringen bör också driva ett proaktivt arbete inom EU för att möjliggöra en aktiv skattepolitik som prissätter utsläppen av växthusgaser och stöttar utbyggnad av förnybar energi. Hur kvot- eller reduktionspliktssystemet ska förhålla sig till energi- och koldioxidbeskattningen och andra styrmedel som stöttar övergång till förnybara drivmedel bör ingå i beredningen av kommande förslag. I det arbetet ska även beaktas hur för- säljningen av höginblandade biodrivmedel kan säkras. För att nå de föreslagna etappmålen behöver även utsläppen av växthusgaser från arbetsmaskiner nå låga nivåer. Studier visar att det finns möjligheter att sänka utsläppen från arbetsmaskiner ge- nom en kombination av teknisk utveckling, hybridisering samt arbetsplanering och sparsam körning. Sverige bör verka för gemensamma koldioxidkrav på motorer till arbetsmaskiner inom EU. Utveckling av väl fungerande mätmetoder för bränsleförbrukning krävs för att fastställa sådana krav. Ett samordningsansvar för att bidra till utvecklingen av arbets- maskiner med bättre miljö- och klimategenskaper bör tilldelas en myndighet. I ett sådant samordningsansvar kan det ingå att ha en överblick över området samt att samordna insatser för en omställning till mer hållbara arbetsmaskiner, exempelvis avseende klimatpåverkan, buller samt emissioner. Skattenedsättningarna på diesel för arbetsmaskiner bör fasas ut på ett sätt som tar hänsyn till de negativa effekter som kan uppstå på berörda näringars konkurrensförhållanden. Svensk industri har en hög andel processrelaterade utsläpp. Möjlig- heterna att minska dessa utsläpp är mer komplexa än att minska utsläppen från förbränning inom industrin. För att lyckas krävs utveckling, demonstration och kommersialisering av nya tekniker. Det bör utvecklas en bred nollutsläppsstrategi för basmaterial- industrin. Beredningen bedömer att samverkan mellan industrin och staten behövs i de inledande skedena av teknikutvecklingen. För järn-och stålindustrins omställning bör en satsning på forskning- och utveckling och demonstration av ny process- teknik prioriteras. Strategiarbetet bör även omfatta förutsättningar för att införa teknik för koldioxidavskiljning och lagring (CCS) i för delar av basmaterialindustrins omställning till lågutsläppspro- duktion samt för att belysa möjligheterna att åstadkomma ne- gativa utsläpp genom att tillämpa CCS på biogena utsläpp. Strategiarbetet behöver inledas med en förstudie och följas av beslut om satsningar på större pilotanläggningar i syfte att få fram beslutsunderlag för de vägval som behöver göras senast . Förslag till strategi med finansiering av en förstudie bör ingå i en kommande forskningsproposition. Regeringen bör utse en ansvarig myndighet som ges resurser för arbetet med att driva och koordinera forsknings- och innova- tionsinsatserna för en nollutsläppsstrategi i basmaterialindustrin. Energitillförselsektorn (el- och värmeproduktion) (direktiv 2015:25) har i uppgift att hantera frågor om den långsiktiga energipolitiken, med särskild tonvikt på den framtida försörjningen av el. Frågor om mål, åtgärder och styrmedel för energisystemet behandlas därför inte av Miljömåls- beredningen. Energisystemets utformning har en central betydelse för möj- ligheten att genomföra en effektiv klimatpolitik. Miljömålsbered- ningen utgår från att energitillförselanläggningar i inte ska ge upphov till utsläpp av koldioxid från fossila bränslen 2045. En omställning till nettonollutsläpp av växthusgaser i medför utmaningar och möjligheter för energisystemet. Strategier för hållbar avfallshantering, ökad resurseffektivitet, bioekonomi m.m. kan skapa förutsättningar för att förbränning av fossila avfallsslag kan upphöra. Bostäder, lokaler och byggande befinner sig i en situation med allvarlig bostadsbrist. Bo- verket har bedömt att det behöver byggas drygt 700 000 bostäder inom den närmaste (2015–2025). Ett bostadsbyggande av denna omfattning är en av vår tids största samhällsinvesteringar. Genom att se synergier med flera samhällsmål finns en stor möjlighet att skapa en socialt, ekonomiskt och miljömässigt värdeskapande investering. Effektiva lösningar som möjliggör höga klimatambitioner sam- tidigt som byggandet inte försvåras, fördyras eller innebär en mera tidskrävande plan- och byggprocess är avgörande. Beredningen gör bedömningen att klimatfrågan bör ha hög prioritet i den stora ut- maningen att kraftigt öka takten i bostadsbyggandet. Beredningen konstaterar vidare att, i takt med att de negativa klimat- och miljöeffekterna från bostäder flyttar från driftfasen till produktionsfasen blir det allt viktigare att klimat- och miljöpåver- kan från bostadens hela livscykel analyseras. Livscykelperspektivet bör vara en utgångspunkt vid analys av miljöpåverkan för all ny- och ombyggnad liksom vid förvaltning av befintlig bebyggelse. Samma sak bör gälla för anläggningsarbeten. Fortsatta kostnadseffektiva insatser för ökad energieffektivise- ring är motiverade då de bidrar till ökad resurseffektivitet genom att dämpa energiefterfrågan och frigöra koldioxidfri energi till andra användningsområden. Systemgränsen för byggnaders energiprestanda bör fokusera på använd energi i stället för levererad (köpt) energi. Utvärdera effekten av förbudet i för kom- muner att ställa särkrav på byggnadsverks tekniska egenskaper vid planläggning.