sou · H4B353 · 2016-08-31 00:00:00 — En betaltjänstleverantör som är ansvarig enligt första stycket och har försökt utföra en betalningsorder ska överföra den berörda betalningsordern på nytt till betalarens betaltjänstleverantör. Om en betalningsorder överförs sent ska beloppet valuteras på betalnings- mottagarens betalkonto senast den dag då beloppet skulle ha valuterats om be- talningstransaktionen hade genomförts korrekt. Paragrafen genomför artikel 89.2 och överensstämmer i stort sett med bestämmelsen i nuvarande 27 §. I första stycket har endast paragrafhänvisningarna ändrats. I tredje stycket, som är nytt, anges när ett belopp ska valuteras på betalningsmottagarens betalkonto om betalningsorder överförs sent. Övervägandena finns i avsnitt 13.10. Betalarens betaltjänstleverantör ansvarar gentemot betalaren för en inte genomförd eller bristfälligt genomförd betalningstransaktion som initierats av eller via betalningsmottagaren, utom då mottagarens betaltjänstleveran- tör ansvarar gentemot mottagaren enligt 46 §. En betalares betaltjänstleverantör som är ansvarig enligt första stycket ska återbetala betalningstransaktionens belopp till betalaren eller återställa det debiterade betalkontots kontoställning till den som det skulle ha haft om den bristfälligt genomförda transaktionen inte hade ägt rum. Valute- ringsdagen för kreditering av betalarens betalkonto ska infalla senast den dag då beloppet debiterades kontot. Om betalarens betaltjänstleverantör kan visa att betalningsmottagarens betaltjänstleverantör har tagit emot betalningstransaktionens belopp vid en för sent genomförd betalningstransaktion ska betalningsmottagarens betaltjänst- leverantör valutera beloppet på betalningsmottagarens betalkonto senast den dag då beloppet skulle ha valuterats om transaktionen hade genomförts korrekt. Om en betalningstransaktion initierats av eller via betalningsmottaga- ren, och transaktionen inte genomförs eller genomförs bristfälligt, ska mot- tagarens betaltjänstleverantör på begäran av mottagaren försöka spåra betalningstransaktionen och underrätta mottagaren om resul- tatet. Detta ska vara avgiftsfritt för mottagaren. Paragrafen genomför artikel 89.2 och motsvaras i stort sett av reg- leringen i nu gällande 28 §. I första stycket har endast paragrafhänvisningarna ändrats. I andra stycket har det gjorts ett tillägg beträffande tidpunkten för när valuteringsdagen senast får inträffa. I tredje stycket, som är nytt, anges under vilka förutsättningar som betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ska valutera beloppet på betalningsmottagarens betalkonto och när detta senast ska ske. I fjärde stycket har det tillägget gjorts att arbetet med att spåra be- talningstransaktionen ska vara avgiftsfritt för betalningsmottagaren. Övervägandena finns i avsnitt 13.10. Betaltjänstleverantören får kräva att betaltjänstanvändaren ansvarar för betalningstransaktionens belopp, om användaren inte underrättar leveran- tören utan onödigt dröjsmål efter att ha fått vetskap om att transaktionen genomförts på ett felaktigt sätt. Detsamma gäller om leverantören har lämnat information om transaktionen till användaren eller gjort informationen till- gänglig för denne enligt bestämmelserna i 4 kap. och användaren inte under- rättar leverantören från det att beloppet belastat kontot. Det är den kontoförvaltande betaltjänstleverantören som ska underrättas enligt första stycket även om en leverantör av betalningsinitieringstjänster har initierat den felaktigt genomförda betalningstransaktionen. Paragrafen genomför artikel 71 och överensstämmer i stort sett med bestämmelsen i nuvarande 30 §. I andra stycket, som är nytt, föreskrivs att det är den konto- förvaltande betaltjänstleverantören som ska underrättas enligt första stycket oavsett om den felaktigt genomförda transaktionen har initierats av en leverantör av betalningsinitieringstjänster. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.10. Om en betalningstransaktion inte har genomförts eller genomförts bristfälligt och den har initierats av betalaren via en leverantör av betalningsinitierings- tjänster ska den kontoförvaltande betaltjänstleverantören betala tillbaka be- loppet i betalningstransaktionen till betalaren eller återställa det debiterade betalkontots kontoställning till den som det skulle ha haft om den bristfälligt genomförda betalningstransaktionen inte hade ägt rum. Detta ska inte på- verka tillämpningen av 42 § andra, tredje och fjärde styckena och 49 §. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 90.1 första stycket. Paragrafen föreskriver att det är det den kontoförvaltande betal- tjänstlevrantören som ska återbetala beloppet för en bristfälligt genomförd transaktion, oavsett om betalningstransaktionen initie- rats via en leverantör av betalningsinitieringstjänster. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.10. Ansvar för obehöriga transaktioner Om det har genomförts en obehörig transaktion från betalarens betalkonto ska den kontoförvaltande betaltjänstleverantören, om inget annat följer av 52– 56 §§, eller senast i slutet av den bankdag som inträffar efter det att betaltjänstleverantören har fått kännedom om transaktionen betala tillbaka ett belopp som motsvarar transaktionen. Leverantören ska återställa det debiterade betalkontot till den ställning som skulle ha förelegat om den obehöriga trans- aktionen inte hade ägt rum. Valuteringsdagen för kreditering av betalarens betalkonto får inte infalla senare än den dag då beloppet debiterades. Om leverantören har rimlig anledning att misstänka att betalaren genom svikligt handlande har bidragit till den obehöriga transaktionen, och skrift- ligen informerar om detta, har leverantören dock alltid rätt till en skälig tid för att undersöka transaktionen innan återbetalningen ska göras. Det är den kontoförvaltande betaltjänstleverantören som ska återbetala beloppet enligt första stycket även om en leverantör av betalningsinitierings- tjänster har initierat den obehöriga transaktionen. Paragrafen, som är ny, genomför artiklarna 73.1 och 73.2 första stycket och behandlar betaltjänstleverantörens ansvar vid en obe- hörig transaktion. Med obehörig transaktion avses en transaktion som genomförs utan samtycke från innehavaren av ett betalkonto eller någon annan som enligt kontoavtalet är behörig att använda kontot. Med betalare i avses i paragrafen inte den person som har genomfört den obehöriga transaktionen, utan den person som är innehavare av det betalkonto som debiterats den obehöriga trans- aktionen. I första stycket föreskrivs att som huvudregel ska betaltjänstleveran- tören återbetala beloppet för en obehörig transaktion till betalaren samt när återbetalningen senast ska göras och formerna för den. I andra stycket anges att den kontoförvaltande betaltjänstleve- rantören har rätt att inom skälig tid undersöka en transaktion innan återbetalning ska ske under förutsättning att leverantören har rimlig anledning att misstänka att betalaren genom svikligt handlande har bidragit till den obehöriga transaktionen. Leverantören åläggs också en skyldighet att skriftligen meddela om en sådan misstanke. I tredje stycket anges att den kontoförvaltande betaltjänstleve- rantören som ska återbetala beloppet enligt första stycket oavsett om en leverantör av betalningsinitieringstjänster har initierat den obehöriga transaktionen. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.3. Om en obehörig transaktion har kunnat genomföras till följd av att ett betal- ningsinstrument kommit bort eller använts obehörigen får betaltjänstleve- rantören kräva att betalaren står för beloppet, dock högst . Första stycket gäller inte om betalaren inte kunnat upptäcka att betal- ningsinstrumentet kommit bort eller använts obehörigen innan den obehöriga transaktionen genomfördes, eller om någon på betaltjänstleverantörens sida har orsakat den förlust som uppkommit till följd av den obehöriga trans- aktionen. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 74.1 första och andra stycket och beskriver när betalaren får åläggas att betala en självrisk. I första stycket anges att om en obehörig transaktion har kunnat genomföras på grund av att ett betalningsinstrument har kommit bort eller har använts obehörigen får betaltjänstleverantören kräva att betalaren ansvarar för beloppet. Självrisken får dock högst inte uppgå till mer än . I andra stycket föreskrivs i vilka fall betaltjänstleverantören inte får kräva att betalaren står för beloppet för en obehörig transaktion. Betaltjänstleverantören ska stå för transaktionen om förlusten eller missbruket inte kunnat upptäckas av betalaren innan den obehöriga transaktionen genomfördes eller förlusten till följd av transaktionen har orsakats av någon på betaltjänstleverantörens sida. Självrisk ska alltså inte utgå i dessa fall. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.3. Om en obehörig transaktion har kunnat genomföras till följd av att en skyldig- het enligt 6 § åsidosatts genom grov oaktsamhet, ansvarar betalaren för hela beloppet. Är betalaren konsument är ansvaret enligt första stycket begränsat till högst . Har betalaren handlat särskilt klandervärt, ansvarar han eller hon dock för hela beloppet. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 74.1, tredje och fjärde styckena. Paragrafen överensstämmer i sin helhet med bestämmelsen i 6 § lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument, se författningskommentaren till denna bestämmelse i fråga om be- stämmelsens innebörd. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.3. Oavsett vad som föreskrivs i 52 och 53 §§, ska betalaren inte ansvara för något belopp som har belastat kontot efter det att han eller hon har anmält till betal- tjänstleverantören att betalningsinstrumentet ska spärras. Detta gäller dock inte om betalaren genom svikligt handlande har bidragit till den obehöriga transaktionen. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 74.3. Paragrafen överens- stämmer i sin helhet med bestämmelsen i 7 § lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument, se författningskommentaren till bestämmelsen i fråga om bestämmelsens innebörd. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.3. Om betalarens betaltjänstleverantör inte har krävt stark kundautentisering ska den stå för hela beloppet för en obehörig transaktion. Detta gäller dock inte om betalaren genom svikligt handlande har bidragit till den obehöriga trans- aktionen. Om betalningsmottagaren eller dennes betaltjänstleverantör inte godtar stark kundautentisering ska de ersätta betalarens betaltjänstleverantör för den förlust som drabbat leverantören enligt första stycket. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 74.2. I första stycket anges som huvudregel att betalarens betaltjänst- leverantör ska stå för hela beloppet för en obehörig transaktion om denne inte har krävt att stark kundautentisering används. I andra stycket anges betalningsmottagarens och dennes betal- tjänstleverantörs ansvar om de inte har godtagit stark kundautentise- ring. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.3. Betalaren ansvarar för hela beloppet om han eller hon inte underrättar betal- tjänstleverantören utan onödigt dröjsmål efter att ha fått vetskap om den obehöriga transaktionen. Detsamma gäller om betaltjänstleverantören har lämnat betalaren information om transaktionen och betalaren inte under- rättar betaltjänstleverantören från det att beloppet be- lastat kontot. Det är den kontoförvaltande betaltjänstleverantören som ska underrättas enligt första stycket även om en leverantör av betalningsinitieringstjänster har initierat den obehöriga transaktionen. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 71. Paragrafens första stycke överensstämmer i sin helhet med regle- ringen i 8 § lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstru- ment. Se författningskommentaren till den bestämmelsen i fråga om bestämmelsens innebörd. I andra stycket anges att underrättelsen ska lämnas till den konto- förvaltande betaltjänstleverantören även i de fall där transaktionen initierats av en leverantör av betalningsinitieringstjänster. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.3. Om även någon annan än betalaren är behörig enligt kontoavtalet att an- vända ett betalningsinstrument, ska, vid bedömningen enligt 51–56 §§ av om betalaren ansvarar för något belopp, den andra personens handlande räknas som om betalaren själv hade handlat. Paragrafen överensstämmer i sin helhet med regleringen i 9 § lagen om obehöriga transaktioner med betalningsinstrument. Det hänvisas därför till författningskommentaren till denna bestämmelse i fråga om bestämmelsens innebörd. Om en betalningstransaktion inte genomförs, genomförs bristfälligt eller genomförs obehörigen och felet är hänförligt till en betaltjänstleverantör eller mellanhand som inte är ansvarig gentemot betaltjänstanvändare enligt 44–48 §§ eller 51–55 §§ har den leverantör som ansvarar gentemot en användare enligt dessa bestämmelser rätt till ersättning av den leverantör eller mellanhand som orsakade att transaktionen inte genomfördes eller genomfördes bristfälligt. Rätten till ersättning omfattar även fall där den betaltjänstleverantör som har orsakat felet har underlåtit att tillämpa stark kundautentisering. Ersättningen ska motsvara de förluster, inbegripet belopp som betalts till betaltjänstanvändare, som uppkommit hos betaltjänstleverantören en- ligt 44–48 §§. Paragrafen genomför artikel 92 och överensstämmer i stort sett med regleringen i nuvarande 31 §. I första stycket framgår under vilka förutsättningar som en betal- tjänstleverantör kan få ersättning av en annan betaltjänstleverantör eller en mellanhand. I sista meningen har det tillägget gjorts att rätten till ersättning omfattar även fall där den betaltjänstleverantör som har orsakat felet har underlåtit att tillämpa stark kundautentisering. I övrigt har endast paragrafhänvisningar ändrats. Övervägandena finns i avsnitt 13.11. Om en leverantör av betalningsinitieringstjänster är ansvarig för en betal- ningstransaktion som inte har genomförts eller genomförts bristfälligt eller för en obehörig betalningstransaktion ska leverantören ersätta den kontoförvaltande betaltjänstleverantören för de förluster, inbegripet belopp som betalats till betaltjänstanvändaren, som uppkommit hos betaltjänstleveran- tören enligt 44–48 §§ eller 51–55§§. Paragrafen, som är ny, genomför artiklarna 73.2 och 90.2. I bestämmelsen föreskrivs vilket ansvar som åvilar en leverantör av betalningsinitieringstjänster för felaktiga eller obehöriga trans- aktioner. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.10. Bestämmelserna i detta kapitel får inte frångås till nackdel för en betal- tjänstanvändare. Första stycket hindrar dock inte att en betaltjänstleverantör kommer överens med en betaltjänstanvändare som inte är konsument om avvikelser från bestämmelserna i 1 § första stycket, 25–27 §§, 32–34 §§, 44–49 §§ och 51–55 §§. Paragrafen genom artikel 61 och överensstämmer i stort sett med bestämmelsen i nuvarande 33 §. Ändringarna i andra stycket avser paragrafhänvisningar. Det har också tillagts att en betaltjänstleverantör kan komma överens med en betaltjänstanvändare som inte är kon- sument om avvikelser från bestämmelserna om obehöriga trans- aktioner i 5 kap. 51-55 §§. Operativa risker och stark kundautentisering Hantering av operativa risker Betaltjänstleverantörer ska ha ett system med lämpliga åtgärder och kontroll- mekanismer för att hantera operativa risker och säkerhetsrisker som är för- knippade med de betaltjänster som de tillhandahåller. Inom ramen för detta system ska betaltjänstleverantörerna reglera hur allvarliga incidenter ska hanteras. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 95.1. Bestämmelsen föreskriver att betaltjänstleverantörer ska inrätta system för hantering av operativa risker och säkerhetsrisker som har anknytning till den betaltjänstverksamhet de bedriver. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.2. Betaltjänstleverantörerna ska rapportera till om operativa risker och säkerhetsrisker som är förknippade med de betaltjänster som de till- handahåller och om de åtgärder som har vidtagits för att hantera dessa risker. Betaltjänstleverantörerna ska till lämna statistiska upp- gifter om bedrägerier som har ägt rum i samband med användningen av olika betaltjänster. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 95.2 och 96.6. Bestämmelsen i första stycket ålägger betaltjänstleverantörerna en rapporteringsskyldighet i fråga om sådana risker som anges i 1 §. I andra stycket anges att betaltjänstleverantörerna har en rappor- teringsskyldighet även i fråga om bedrägerier som inträffat i deras verksamhet. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.2. En betaltjänstleverantör ska utan onödigt dröjsmål underrätta Finansinspek- tionen om en allvarlig operativ incident eller säkerhetsincident som uppkom- mit i dennes verksamhet. Om en incident enligt första stycket påverkar eller kan påverka betaltjänst- användarnas ekonomiska intressen ska betaltjänstleverantören utan onödigt dröjsmål informera betaltjänstanvändarna om incidenten och om alla till- gängliga åtgärder som de kan vidta för att begränsa risken för skada. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 96.1. I första stycket föreskrivs att betaltjänstleverantörerna har en rapporteringsskyldighet i fråga om operativa incidenter eller säker- hetsincidenter som uppkommit i dennes verksamhet. I andra stycket anges under vilka förutsättningar betaltjänstleve- rantörerna ska informera sina användare om sådana incidenter som avses i första stycket. Informationsskyldigheten omfattar även vilka åtgärder som användarna kan vidta i syfte att minska risken för skada. Övervägandena finns i avsnitt 10.3.2. Efter att ha tagit emot en sådan underrättelse som avses i 3 § ska Finans- inspektionen utan onödigt dröjsmål lämna över den till Europeiska bank- myndigheten och . Paragrafen, som är ny, genomför artikel 96.2. ]Övervägandena finns i avsnitt 10.3.2. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om 1.hur ett system enligt 1 § ska utformas, 2.vilka upplysningar som ska lämnas enligt 2 § samt hur och med vilket tidsintervall de ska lämnas, 3.vad som utgör en allvarig operativ incident eller säkerhetsincident en- ligt 3 § första stycket, 4.hur bedömningen av om en incident påverkar eller kan påverka betal- tjänstanvändarnas ekonomiska intressen enligt 3§ andra stycket ska göras, och 5.hur betaltjänstanvändarna ska informeras enligt 3 § andra stycket. Av paragrafen, som är ny, framgår att regeringen eller den myndig- het regeringen bestämmer får meddela föreskrifter inom de områden som reglereras av 1–3 §§. Övervägandena finns i avsnitt 10.2.2 och 10.3.2. Den kontoförvaltande betaltjänstleverantören ska tillämpa stark kundautenti- sering när betalaren 1.loggar in på sitt betalkonto online, 2.initierar en elektronisk betalningstransaktion, eller 3.genomför någon åtgärd på distans som kan innebära en risk för be- drägeri eller andra former av missbruk. Den kontoförvaltande betaltjänstleverantören ska tillämpa stark kund- autentisering för elektroniska betalningstransaktioner som utförs på distans enligt första stycket 2 och som på ett dynamiskt sätt förbinder transaktionen till ett specifikt belopp och en specifik betalningsmottagare. Första och andra styckena gäller i tillämpliga delar även för betalnings- mottagarens betaltjänstleverantör när en betalning initieras via betalnings- mottagaren. Den kontoförvaltande betaltjänstleverantören ansvarar för att stark kund- autentisering tillämpas enligt första och andra styckena när en betalning initieras via en leverantör av betalningsinitieringstjänster och enligt första stycket 1 och 3 när information begärs via en leverantör av kontoinforma- tionstjänster. En betaltjänstleverantör ska skydda betaltjänstanvändarnas personaliserade behörighetsfunktioners konfidentialitet och integritet när stark kundautentise- ring tillämpas. Undantag från skyldigheten att tillämpa stark kundautentisering specificeras genom tekniska standarder antagna av Europeiska kommissionen. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 97. I första stycket anges i vilka situationer som betaltjänstleveran- tören ska använda sig av autentiseringsförfarandet stark kundautenti- sering. Enligt andra stycket ska den kontoförvaltande betaltjänstleve- rantören tillämpa stark kundautentisering för initiering av elektro- niska betalningstransaktioner som utförs på distans och som på ett dynamiskt sätt förbinder transaktionen till ett specifikt belopp och en specifik betalningsmottagare. Av tredje stycket följer att i de fall betalningstransaktioner initieras via betalningsmottagaren ska motsvarande regler i första och andra stycken i tillämpliga delar gälla för betalningsmottagarens betal- tjänstleverantör. Enligt fjärde stycket ansvarar den kontoförvaltande betaltjänst- leverantören för att stark kundautentisering tillämpas när en betal- ning initieras via en leverantör av betalningsinitieringstjänster och när information begärs via en leverantör av kontoinformations- tjänster. Detta innebär att tredjepartsbetaltjänstleverantörerna kan använda de autentiseringsförfaranden som den kontoförvaltande betaltjänstleverantören tillhandahåller sina användare eftersom dessa leverantörer vanligen inte tillhandahåller sina användare sådana för- faranden. Enligt femte stycket ska samtliga betaltjänstleverantörer skydda betaltjänstanvändarnas personaliserade behörighetsfunktioners kon- fidentialitet och integritet när stark kundautentisering tillämpas. Det framgår också att undantag från denna skyldighet ska specificeras i de tekniska standarder som avses i artikel 98.1 och kommer att antas av kommissionen med stöd av artikel 98.4. Övervägandena finns i avsnitt 10.4.2. 7 kap. Tillträde till betalningssystem och tillträde för betalningsinstitut till kreditinstitutens betalkontotjänster Bestämmelserna i 1 och 2 §§ gäller inte för 1.betalningssystem enligt lagen (1999:1309) om system för avveckling av förpliktelser på finansmarknaden, eller 2.betalningssystem i vilka en betaltjänstleverantör verkar eller kan verka både som betalarens och betalningsmottagarens betaltjänstleverantör samt är ensamt ansvarig för betalningssystemets ledning, och denne betaltjänst- leverantör tillåter andra betaltjänstleverantörer att delta i betalningssystemet utan att dessa kan förhandla om avgifter mellan sig avseende betalnings- systemet. Om en deltagare i ett betalningssystem enligt lagen (1999:1309) om system för avveckling av förpliktelser på finansmarknaden tillåter en betaltjänstleve- rantör som inte är deltagare i systemet att sända en överföringsorder genom systemet, ska den deltagaren på begäran på ett objektivt, proportionellt och icke- diskriminerande sätt ge även andra betaltjänstleverantörer samma möjlig- heter i enlighet med bestämmelserna i 1 §. Om begäran om tillträde avslås ska deltagaren ge betaltjänstleverantören en motivering till avslaget. Paragrafen genomför artikel 35.2. I andra stycket, som är nytt, anges att om en deltagare i ett anmält system ger betaltjänstleverantörer, som inte är deltagare i systemet, möjlighet att sända överföringsorder genom systemet, ska den del- tagaren på objektiva, proportionella och icke-diskriminerande grunder ge samma möjlighet även till andra auktoriserade eller registrerade betaltjänstleverantörer. Reglerna får inte hindra tillträde i större ut- sträckning än som är nödvändigt för att skydda mot risker i verk- samheten och för att skydda betalningssystemets finansiella och operativa stabilitet. Samma kriterier som ska beaktas enligt reglerna om tillträde till de betalningssystem som avses i 7 kap. 1–2 §§ bör således tillämpas för bedömningen av om möjligheten till tillträde ges på ett objektivt, proportionellt och icke-diskriminerande sätt. De förarbetsuttalanden som avser dessa regler bör ge ledning i frågan om hur denna bedömning ska göras. Övervägandena finns i avsnitt 8.1.3. ska på objektiva, icke-diskriminerande och proportionella grunder ges tillgång till kreditinstitutens betalkontotjänster i den omfattning som krävs för att de obehindrat och effektivt ska kunna tillhandahålla betal- tjänster.