sou · H4B370 · 2016-10-26 00:00:00 — Vi har redogjort för bakgrunden till nu gällande människohandels- bestämmelsen i avsnitt 3.3.3, men vill här särskilt framhålla följande omständigheter som särskilt avser straffskalan. Efter beslut av regeringen tillsattes en parlamen- tariskt sammansatt kommitté med uppdrag att göra en översyn av bestämmelserna om sexualbrott samt av vissa angränsande frågor. Översynen skulle avse såväl det materiella innehållet som systema- tik, lagteknik och språk. Kommittén skulle särskilt utreda bland annat om det finns ett behov av ett särskilt brott som tog sikte på handel med människor, främst kvinnor och barn, för sexuella ända- mål.2 sexualbrottskommitté, avlämnade sitt slut- betänkande Sexualbrotten – Ett ökat skydd för den sexuella integri- teten och angränsande frågor (SOU 2001:14). I betänkandet före- slogs att det skulle införas två särskilda bestämmelser om straff- ansvar för människohandel för sexuella ändamål, dvs. ett brott för handel med vuxna och ett brott för handel med barn. Kommittén ansåg att dessa nya bestämmelser om människohandel för sexuella ändamål och om handel med barn för sexuella ändamål borde ges en straffskala med ett lägsta straff om fängelse . Med hänsyn till de förfaranden som man avsåg att kriminalisera genom inför- andet av de nya bestämmelserna ansåg kommittén vidare att det högsta föreskrivna straffet borde vara fängelse när brottet riktades mot någon som hade fyllt och när det var frågan om handel med barn. Vidare uttalade kommittén att straff- värdet vid människohandel normalt fick anses vara högre än vid ett grovt koppleri (var straffskalan för grovt kopp- leri fängelse i två till högst ).3 Kommittén uttalade att tillämpningsområdet för de nya bestäm- melserna om människohandel skulle bli relativt omfattande och att straffskalan därför måste vara vid och ge utrymme för straffmät- ning också i ett sådant fall som inte skulle kunna hänföras till de 3SOU 2001:14 s. 463. Straffskalorna för människohandel och koppleri allvarligaste fallen av övergrepp. Ett sådant fall skulle enligt kom- mittén kunna vara att en kvinna vill åka till för att här prostituera sig och en man bistår henne med falska dokument så att hon ska kunna ta sig in i landet. I inhyser därefter mannen i sin bostad. De gör vidare upp att han ska få betalt av henne för dessa tjänster. När kvinnan är på plats i ändrar mannen vill- koren på det sättet att hon tvingas att betala av sina intäkter i stället för till honom. Han har av- sett att utnyttja henne på det sättet. Ett sådant förfarande skulle enligt kommittén med all sannolikhet bedömas som endast kopp- leri om det hade varit frågan om en svensk prostituerad som här hade blivit ekonomiskt utnyttjad på det sättet. Kommittén ansåg att de särskilda dragen av utnyttjanden visserligen borde avspegla sig i straffskalan men ett högre lägsta straff än fängelse borde inte kunna komma i fråga.4 När det gällde handel med barn för sexuella ändamål påpekade kommittén att det inte skulle uppställas något krav på att gärnings- mannen använt sig av något otillbörligt medel. Bestämmelsen skulle emellertid omfatta också tonåringar. Enligt kommittén skulle ett exempel som det beskrivna kunna komma att bedömas som handel med barn för sexuella ändamål även om gärningsmannen inte vilselett henne om villkoren, även om det varit frågan om t.ex. en 17-årig ung kvinna. Ett sådant förfarande kunde enligt kommitténs mening inte ha ett högre straffvärde än två år.5 Kommittén angav att de föreslagna högsta straffen, fängelse åtta respektive , hade bestämts med beaktande av straffsatserna för brotten människorov (4 kap. 1 § BrB) och våldtäkt (6 kap. 1 § BrB).6 infördes ett nytt brott i (BrB) rubri- cerat människohandel för sexuella ändamål (4 kap. 1 a § BrB).7 Brottet tog sikte på sådana gränsöverskridande handelsåtgärder med män- niskor som syftade till att dessa skulle utsättas för vissa sexualbrott, 4SOU 2001:14 s. 463. 5SOU 2001:14 s. 464. 6SOU 2001:14 s. 464. 2001/02:124. Straffskalorna för människohandel och koppleri utnyttjas för tillfälliga sexuella förbindelser eller på annat sätt ut- nyttjas för sexuella ändamål. Straffskalan var fängelse i lägst två och högst . Om ett brott ansågs vara mindre grovt var straffskalan i stället fängelse högst . I förarbetena uttalades att människo- handel är ett avskyvärt fenomen och att konsekvenserna för offren kan bli förödande. Det poängterades att offret inte sällan hamnar i en närmast slaveriliknande situation som han eller hon varken kan påverka eller ta sig ur. Mot denna bakgrund ansågs det viktigt att en bestämmelse med straffansvar för sådan handel skulle förenas med en sträng straffskala.8 I likhet med sexualbrottskommitté ansåg regeringen att människohandel i en del avseenden kunde jämföras med vad som hade kriminaliserats som grovt koppleri, men i regel var ett svårare brott. Regeringen menade att straffvärdet vid människohandel därför ofta måste anses vara högre än vid ett grovt koppleri. Som nämnts tidigare hade bestämmelsen om grovt koppleri för lagstiftningsärendet en straffskala på fängelse i lägst två och högst sex år.9 Regeringen delade kommitténs uppfattning att ett människo- handelsbrott som begås mot barn typiskt sett är mer allvarligt än om samma brott begås mot en vuxen person. En uppdelning på olika straffskalor beroende på om offret är ett barn eller en vuxen person ansågs dock tveksamt från systematiska utgångspunkter. Mot denna bakgrund genomförde regeringen inte kommitténs för- slag om ett högre högsta föreskrivet straff när brottet riktade sig mot en person som inte har fyllt . Det poängterades dock att brottet kunde anses mer allvarligt när det riktat sig mot ett barn och att den allmänna straffvärdebestämmelsen i 29 kap. 2 § BrB borde kunna bli tillämplig, enligt vilken som försvårande omstän- dighet vid straffvärdet, vid sidan om vad som gäller för varje sär- skild brottstyp, särskilt ska beaktas om den tilltalade utnyttjat någon annans skyddslösa ställning eller särskilda svårigheter att värja sig.10 Regeringen uttalade vidare att tillämpningsområdet för den före- slagna bestämmelsen var tämligen vidsträckt. Straffskalan måste därför vara så vid att den ger utrymme för en rimlig straffmätning i 2001/02:124 s. 29 f. 2001/02:124 s. 29 f. 2001/02:124 s. 29 f. Straffskalorna för människohandel och koppleri såväl de allvarligaste fallen av människohandel som i de fall där handeln t.ex. medfört en mer begränsad skada eller fara för offret. Mot denna bakgrund ansåg regeringen att det högsta föreskrivna straffet borde vara fängelse . Regeringen delade kommitténs bedömning att den nya bestämmelsen om människohandel borde ges en straffskala där lägsta straffet är fängelse två år.11 Vidare menade regeringen att den föreslagna regleringen innebar att ett tämligen stort antal gärningar skulle kunna bedömas som människohandel. Bestämmelsen syftar till att även omfatta gärningar som kunde bedömas vara mindre straffvärda och för vilka ett minsta straff om fängelse kunde tyckas allt för strängt. Regeringen menade därför att det för mindre grova fall borde införas en mindre sträng straffskala. En sådan ordning skulle också överensstämma med vad som gäller för de närbesläktade brotten människorov, olaga frihetsberövande och försättande i nödläge.12 Regeringen poäng- terade dock att människohandel aldrig torde föranleda ett så ringa straffvärde att böter borde ingå i straffskalan. I stället borde straff- skalan vid mindre grova fall anges till fängelse i högst fyra år.13 Bestämmelsen om människohandelsbrott har därefter genom- gått en rad förändringar (se mer om detta i avsnitt 3 ovan). Några förändringar av straffskalorna har dock inte skett. Enligt 6 kap. 12 § första stycket BrB döms den som främjar eller på ett otillbörligt sätt ekonomiskt utnyttjar att en person har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning, för koppleri till fängelse i högst . 2001/02:124 s. 29 f. 2001/02:124 s. 29 f. för lagstiftningsärendet fanns en bestämmelse i 3 § BrB, där den som genom olaga tvång eller vilseledande antingen föranleder att någon kommer i krigs- eller arbetstjänst eller annat sådant tvångstillstånd eller förmår någon att bege sig till eller stanna kvar på utrikes ort, där han eller hon kan befaras bli utsatt för för- följelse eller utnyttjad för tillfälliga sexuella förbindelser eller på annat sätt råka i nödläge, dömdes för försättande i nödläge till fängelse, lägst ett och högst . Om brottet var mindre grovt, dömdes till böter eller fängelse i högst . 1juli 2004 i samband med att människohandelsbrottet ändrades. 2001/02:124 s. 29 f. Straffskalorna för människohandel och koppleri Av andra stycket i bestämmelsen följer att om en person som med nyttjanderätt har upplåtit en lägenhet får veta att lägenheten helt eller till väsentlig del används för tillfälliga sexuella förbind- elser mot ersättning och inte gör vad som skäligen kan begäras för att få upplåtelsen att upphöra, ska han eller hon, om verksamheten fortsätter eller återupptas i lägenheten, anses ha främjat verksam- heten och dömas till ansvar enligt första stycket. Enligt bestämmelsens tredje och sista stycke döms om brott som avses i första eller andra stycket är att anse som grovt, för grovt koppleri till fängelse i lägst två och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om brottet avsett en verk- samhet som bedrivits i större omfattning, medfört betydande eller inneburit ett hänsynslöst utnyttjande av annan. Försök och förberedelse till koppleri är straffbart, vilket även försök, förberedelse och stämpling till grovt koppleri samt under- låtenhet att avslöja eller förhindra sådant brott är (6 kap. 15 § BrB). Koppleribestämmelsen syftar till att motverka prostitution. Det är alltså straffbelagt att köpa sexuella tjänster enligt 6 kap. 9 § BrB och 6 kap. 11 § BrB, men inte straffbelagt att sälja tjänsterna. I dessa fall är inte heller de allmänna medverkansreglerna tillämpliga för säljaren.14 Närmare om rekvisiten för koppleri För straffansvar enligt första stycket krävs, som har nämnts, att gärningsmannen har främjat eller ekonomiskt utnyttjat att en per- son har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning. Med uttrycket tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning avses prostitution. Av förarbetena framgår att det för straffansvar för koppleri ska vara frågan om mer än en tillfällig sexuell förbindelse. Fall där någon främjar eller otillbörligt ekonomiskt utnyttjar att annan person har eller har haft en enda tillfällig sexuell förbindelse mot ersättning faller således utanför tillämpningsområdet. En sådan enstaka förmedling av prostitutionskontakt kan dock i vissa fall i stället innebära att det skapas möjlighet eller underlättar för annan 14 m.fl., En kommentar, (version , Zeteo), kommen- taren till 6 kap. 12 § BrB. Straffskalorna för människohandel och koppleri att begå en brottslig handling t.ex. köp av sexuell tjänst enligt 6 kap. 11 § BrB. Ansvar för anstiftan av eller medhjälp till brottet, enligt 23 kap. 4 § BrB, bör därför kunna komma i fråga i sådana fall.15 Främjande av annans prostitution kan ske på många olika sätt. Det kan t.ex. ske genom att någon upplåter en lokal att användas för prostitution eller lämnar anvisningar till prostituerades adresser. Även psykisk påverkan på annan genom vilken denne beslutar sig för att prostituera sig eller fortsätta att prostituera sig kan utgöra ett främjande. För straffbarhet krävs inte att gärningsmannens åtgärd i det enskilda fallet lett till att annan person har haft prostitu- tionskontakter. Om övriga förutsättningar är uppfyllda är det till- räckligt att gärningsmannen genom sin handling har skapat möjlig- het eller underlättat för den andra personen att ha tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning, t.ex. genom vakthållning eller transport. Det krävs dock att han eller hon verksamt bidragit till att någon annan person har hemfallit åt eller fortsatt med prostitution. Gär- ningsmannen ska genom sin handling ha berett den andra personen en möjlighet till att ha tillfälliga sexuella förbindelser mot ersätt- ning som är beaktansvärt gynnsammare än de tillfällen därtill som föreligger vid vanliga levnadsförhållanden. Under sådana förhållan- den kan även en enstaka främjande handling vara straffbar som kopp- leri.16 Med att en gärningsman ekonomiskt utnyttjar att en person har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning avses att han eller hon på något sätt tillgodogör sig delar av den prostituerades inkomster. Kravet på att det ska vara frågan om ett otillbörligt ekonomiskt utnyttjande är i regel uppfyllt om någon på annans prostitution skaffar sig fördelar utan vederlag eller mot vederlag som står i missförhåll- ande till vad han å sin sida presterat. Ett sådant typfall där gärnings- mannen inte aktivt främjar annans prostitution men ändå utnyttjar att annan prostituerar sig är när en person, som sammanbor eller är gift med en prostituerad, låter sig underhållas av denne. Något krav på att utnyttjandet bör ske regelbundet uppställs inte. Även den som vid ett enstaka tillfälle ekonomiskt utnyttjar en prostituerad otillbörligt kan alltså göra sig skyldig till koppleri.17 2004/05:45 s. 108. 2004/05:45 s. 108. 2004/05:45 s. 108. Straffskalorna för människohandel och koppleri I bestämmelsens andra stycke finns en särskild bestämmelse om främjande genom underlåtenhet. Situationen som avses är när en person, som med nyttjanderätt har upplåtit en lägenhet, får vetskap om att lägenheten helt eller till väsentlig del används för tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning. Om han eller hon underlåter att göra vad som skäligen kan begäras för att få upplåtelsen att upp- höra, ska denne, om verksamheten fortsätter eller återupptas i lägen- heten, anses ha främjat den.18 Bestämmelsen avser att möjliggöra ett ingripande mot en person som efter det att han eller hon hyrt ut en lägenhet får veta att den används för prostitution. I det fall uthyraren redan vid upplåtelsen är medveten om vad lägenheten ska nyttjas till borde denne i stället, om alla förutsättningar föreligger, dömas för koppleri enligt första stycket. I förevarande stycke regleras i stället det fallet att en hyresvärd först efter det att han med hyresrätt har upplåtit en lägenhet får kunskap om att lägenheten av hyresgästen inte används som bostad utan helt eller väsentligen för prostitutionsverksamhet.19 Enligt bestämmelsen krävs att en hyresvärd för att undgå straff- ansvar antingen ska förmå hyresgästen att upphöra med prostitu- tionsverksamhet i den förhyrda lägenheten eller också göra vad som skäligen kan begäras för att få upplåtelsen att upphöra. För straff- barhet krävs vidare att det kan visas att hyresvärden har fått kun- skap om vad lägenheten används till.20 Genom uttrycket ”får veta” markeras att det krävs kunskap om prostitutionsverksamheten och det därmed inte är tillräckligt med likgiltighetsuppsåt, än mindre med oaktsamhet.21 Vad som skäligen kan begäras av hyresvärden är i första hand att han, under åberopande av den särskilda förverkandegrunden i hyres- lagen, säger upp hyresavtalet och, om det behövs, begär handräck- ning för att få hyresgästen att avflytta. 18Berggren m.fl., En kommentar, (version , Zeteo), kommentaren till 6 kap. 12 § BrB. 1983/84:105 s. 58. 1983/84:105 s. 59. 21Jfr Jareborg – m.fl., Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2 uppl. 2015 s. 147. Straffskalorna för människohandel och koppleri Närmare om rekvisiten för grovt koppleri För grovt koppleri enligt 6 kap. 12 § tredje stycket BrB döms, som tidigare angetts, om brott som avses i första eller andra stycket i samma paragraf är att anse som grovt. Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om brottet avsett en verksamhet som bedrivits i större omfattning, medfört betydande eller inne- burit ett hänsynslöst utnyttjande av en annan person. En helhets- bedömning ska göras med hänsynstagande till samtliga omständig- heter. Straffet för grovt koppleri är fängelse, lägst och högst . I förarbetena till bestämmelsen nämns särskilt som exempel på när ett koppleribrott kan vara att bedöma som grovt sådana män- niskohandelsliknande fall där en person i med kontakter i ett annat land med hjälp av dessa kontakter organiserar att flera kvinnor förs till i syfte att utnyttjas för prostitution. Rekvi- sitet betydande innebär att vinningens omfattning i sig kan utgöra grund för att bedöma ett brott som grovt. Det förutsätter dock att vinningen uppgått till avsevärda belopp.22 Ett sätt att hänsynslöst utnyttja en annan person kan vara att begagna sig av eller åstadkomma ett drogberoende hos denne för att förmå honom eller henne att prostituera sig till för gärningsmannen. Ett annat sätt kan vara att utsätta en person för misshandel i syfte att få honom eller henne att inleda eller fortsätta en verksamhet som prostituerad.23 höjdes straffmaximum för grovt koppleri från fängelse i sex till . Skälet var att man tog hänsyn till straffvärdet i män- niskohandelsliknande situationer. Om en sådan otillbörlig påverkan som krävs för brottet människohandel enligt 4 kap. 1 a § BrB inte kan visas, kan gärningen i stället komma att bedömas som grovt koppleri. Särskilt om verksamheten är noggrant planerad och orga- niserad samt innebär att gärningsmannen skaffar sig genom att hänsynslöst utnyttja andra personer, vanligen kvinnor och barn, ansågs den tidigare straffskalan som alltför snäv.24 2004/05:45 s. 151. 23Berggren m.fl., En kommentar, (version , Zeteo), kommentaren till 6 kap. 12 § BrB. 2004/05:45 s. 113. Straffskalorna för människohandel och koppleri I opublicerad överrättspraxis finns ibland generella uttalanden om att koppleri är ett brott av sådan art som talar för att påföljden ska bestämmas till fängelse. Några sådana uttalanden går dock inte att finna i förarbetena. Några vägledande avgöranden från Högsta dom- stolen i fråga om att koppleri är brott av sådan art att fängelse mera generellt bör väljas som påföljd finns inte heller. Viss refererad överrättspraxis finns emellertid där brottet ansetts vara av sådan art att fängelse borde väljas som påföljd.25 Koppleribestämmelsen i äldre rätt Vid tillkomst infördes en bestämmelse om koppleri i 6 kap. 7 § BrB. Brottet koppleri fanns i 18 kap. 11 och 12 §§ strafflagen. I 6 kap. 7 § första stycket BrB i stadgades ansvar för den som vanemässigt eller för att bereda sig främjade eller utnyttjade annans otuktiga levnadssätt och för den som för- ledde en person under tjugoett år till sådant levnadssätt. Straffet var fängelse i högst . Av andra stycket följde att om brottet var grovt, var straffet fängelse i lägst två och högst . Vid bedöm- ande av huruvida brottet var grovt skulle särskilt beaktas om gär- ningsmannen främjat otuktigt levnadssätt i större omfattning eller hänsynslöst utnyttjat annan. Paragrafens tredje stycke, som senare togs bort, innehöll en ansvarsbestämmelse under brottsbenämningen främjande av otukt, för den som för att bereda sig särskild främjade tillfällig könsförbindelse mellan andra. I lagstiftningsarbetet i samband med införandet av föreslogs att utöver ansvar enligt ovan skulle även den som för att bereda sig särskild främjar tillfällig könslig förbindelse mellan andra straffas för koppleri med fängelse i högst 4 år.26 I detta fall skulle för straffbarhet varken krävas vanemässighet eller att främ- jandet avsett annans otuktiga levnadssätt, utan det skulle vara till- räckligt att gärningsmannen i vinningssyfte främjat en tillfällig 25Se t.ex. RH 2013:18, som redovisas nedan i avsnitt 5.3.3, i vilket ett koppleri av normal- graden där straffvärdet motsvarade fängelse ansågs vara av sådan art att fäng- else borde väljas som påföljd. Dock förelåg särskilda skäl för villkorlig dom förenad med samhällstjänst. 26NJA II 1962 s. 188. Straffskalorna för människohandel och koppleri Medan den dåvarande bestämmelsen i 18 kap. 11 § första stycket strafflagen avsåg varje främjande av otukt mellan andra som sker i vinningssyfte, skulle straffbarhet enligt den före- slagna lydelsen inträda först då gärningsmannen avsett att bereda sig särskild , dvs. tagit eller betingat sig ett oskäligt vederlag för den prestation varigenom han främjat den könsliga förbindel- sen.27 Lagrådet ansåg att straffskalan, fängelse , inte var anpassad för dessa fall utan i stället borde bestämmas till böter eller fängelse i högst sex månader.28 I samband med att koppleribestäm- melsen i fick den slutliga lydelsen anförde departe- mentschefen att såsom en särskild brottstyp upptagits det fallet, att någon för att bereda sig särskild främjar tillfällig könsför- bindelse mellan andra men att stadgandet rörande denna brottstyp, som ägde nära samband med koppleribrottet, bibehållits i 6 kap. 7 §.29 Bestämmelsen ändrades då åldersgränsen i första stycket, avseende förledande till prostitution, sänktes till tjugo år.30 I syfte att ytterligare motverka prostitution genomfördes änd- ringar av bestämmelsen . Ändringarna innebar dels ett avskaff- ande av kravet på att ett främjande av prostitution ska ha varit vanemässigt eller att det ska ha lett till ekonomisk dels in- fördes i andra stycket ett straffansvar för en hyresvärd som får vet- skap om att en förhyrd lägenhet används för prostitution.31 Möjlig- heterna att ingripa mot koppleri utvidgades därigenom. Därutöver ändrades den s.k. hyreslagen (12 kap. JB) genom att förverkande av hyresrätten skulle kunna ske när lägenheten helt eller till väsentlig del utnyttjas för prostitutionsverksamhet utan att koppleri eller annan brottslig verksamhet bedrivs i lägenheten.32 I samband med lagstift- ningsärendet uttalade regeringen att det inte fanns anledning att ändra straffskalan, fängelse i högst . Det anfördes att det på samma sätt som var fallet enligt gällande rätt borde vara möjligt att döma till högre straff då brottet ter sig särskilt allvarligt, dvs. 27NJA II 1962 s. 190. 28NJA II 1962 s. 191. 29NJA II 1962 s. 191. 1983/84:105. 1983/84:105 s. 42. Straffskalorna för människohandel och koppleri är fråga om grovt koppleri. Straffskärpning borde komma i fråga då gärningsmannen främjat prostitution i stor omfattning eller om han behandlat den prostituerade på ett särskilt hänsynslöst sätt. prostitutionsutredning föreslog att koppleribestämmel- serna skulle utvidgas till framställning av pornografiska bilder samt sexuell posering. Förslaget tog sikte på pornografibranschens och sexklubbsverksamhetens huvudaktörer och syftade till att jämställa dessa med den traditionelle kopplaren. Regeringen bedömde emeller- tid att det inte borde ske någon sådan ändring av koppleribestäm- melsen. Motiveringen till detta var att konsekvenserna för tryckfri- heten och yttrandefriheten inte hade belysts tillräckligt.33 Ytterligare ändringar av bestämmelsen genomfördes då språket gjordes könsneutralt.34 sexualbrottskommitté hade i uppdrag att i flera avseenden se över koppleribestämmelsen. I samband med detta uttalade kommittén att straffskalan för kopp- leri inte borde ändras utan det föreskrivna straffet för koppleri av normalgraden borde även fortsättningsvis vara fängelse i högst . Även för grovt koppleri ansåg kommittén att den då gällande straffskalan, fängelse i lägst två och högst , borde behållas. Kommittén anförde att straffskalan borde bestämmas bl.a. med hän- syn till vad som skulle komma föreskrivas beträffande straffet i en ny bestämmelse om människohandel för sexuella ändamål och handel med barn för sexuella ändamål. Dessa brott kunde sägas utgöra en grövre form av grovt koppleri.35 Regeringen uttalade i det följande lagstiftningsärendet att till be- dömning enligt bestämmelsen om grovt koppleri kan förekomma även s.k. människohandelsliknande situationer där gärningsmannen inte kunnat överbevisas om t.ex. kravet på otillbörlig påverkan. Grovt koppleri har samma minimistraff som människohandel, fäng- else, men maximistraffen skiljer sig åt. Maximistraffet för grovt koppleri var fängelse medan det för män- niskohandel sträckte sig upp till fängelse.