sou · H4B341 · 2016-06-07 00:00:00 — Det sagda, i kombinationen med faran för ändamålsglidningar i arbetslivet, medför att kommittén anser att det finns allvarliga risker för den personliga integriteten när arbetsgivare använder sig av posi- tionering och annan övervakning för att kontrollera arbetstagarnas aktiviteter och beteenden på arbetet. måste beaktas att arbetsgivaren för att leda, organisera och följa upp arbetet kan behöva relativt detaljerade uppgifter om var arbetstagarna befinner sig, hur de använder sig av arbetsgivarens ut- rustning och vad de ägnar sin arbetstid åt. När arbetsgivare skannar av sociala medier för att bilda sig en upp- fattning om vad arbetstagarna gör på nätet, innebär det att arbets givaren träder in på en arena som den enskilde vanligen kan betrakta som privat snarare än arbetsrelaterad. Emellertid finns det oftast möjligheter för arbetstagare att begränsa åtkomsten till uttalanden som skulle kunna uppfattas som känsliga eller kontroversiella i för- hållande till arbetsgivaren. Därför anser kommittén att arbetsgivares granskningar av vad arbetstagare skriver på sociala medier, innebär en viss risk för den personliga integriteten. måste anses rimligt att arbetsgivare i sin omvärlds bevakning, inhämtar information från många olika källor, däribland publik information i sociala medier. Både kompetensdatabaser och utförande av bakgrundskontroller, kan innebära att många olika slags uppgifter om arbetstagarna han teras. kan redan enskilda uppgifter vara integritetskänsliga, medan det i andra situationer är sammanställningar av många upp gifter som tillsammans ger en närgången och detaljerad bild av arbets tagaren. är det troligen inte vanligt förekommande med omfattande och detaljerade kompetensdatabaser och bakgrunds kontroller. Vidare är spridningen av uppgifterna sannolikt begränsad, liksom åtkomsten till dem. Kommittén anser därför att kompetensdatabaser och bakgrundskontroller innebär en viss risk för den personliga integriteten. måste beaktas att arbetsgivare kan behöva dokumentera arbetstagarnas kompetenser och genomföra bakgrundskontroller för att effektivt kunna leda och fördela arbetet och så långt som möjligt undvika felrekryteringar som både kan bli kostsamma och ha negativa effekter för andra arbetstagare hos arbetsgivaren. Kameraövervakning omfattar allt fler arbetstagare som det finns granskningar som visar att många arbetsgivare tillämpar den skyddande lagstiftningen på ett felaktigt sätt. Vidare finns det rapporter om att bilder från kameraövervakning använts för helt andra ändamål än dem för vilka kamerorna installerades. Kommittén anser därför att kameraövervakning på arbetsplatser innebär en all- varlig risk för den personliga integriteten. måste beaktas att kameraövervakning kan medföra direkta fördelar för enskilda arbetstagare, främst när säkerheten på arbetsplatsen förbättras av kameraövervakningen. När en vårdgivare ska tillhandahålla både hälso- och sjukvård och personaladministrativa tjänster, kan det uppstå en sammanblandning av vårdgivarens olika roller, som kan få till följd att arbetsgivaren får ta del av uppgifter som hör till hälso- och sjukvårdsdelen av vård givarens uppdrag och som omfattas av tystnadsplikt även i för hållande till arbetsgivaren. Det finns emellertid ett tydligt regelverk både för tystnadsplikt gentemot arbetsgivare i dessa situationer, och för hur en vårdgivare får hantera personuppgifter (patientdatalagen). Kommittén anser att det finns en viss risk för den personliga integri- teten när vårdgivare ska tillhandahålla såväl hälso- och sjukvård som personaladministrativa tjänster. kan det finnas fördelar även för den enskilde arbets tagaren om både företagshälsovård och personaladministrativa tjänster tillhandahålls av samma företag, i form av snabbare och enklare kon- takt och hjälp vid sjukfall. I kommitténs möten med arbetsmarknadens parter har vidare fram- kommit att såväl fackliga organisationer som arbetsgivarorganisa tioner anser att personuppgiftslagen är svår att tillämpa på arbetslivs- Det har också gjorts gällande att Datainspektionens vägledning, i den mån den efterfrågats, inte alltid är tillräckligt tydlig för att ge parterna den hjälp som de behöver. Brister i kunskap och i den vägledning som ges, kan vara en del av förklaringen till att personuppgiftslagen mycket sällan används som sanktionsmedel av arbetstagarna eller deras organisationer. Det är anmärkningsvärt att det, trots den enorma tekniska utvecklingen, inte har uppkommit särskilt många tvister om personlig integritet inom arbetslivet i samband med användning av informationsteknik. I likhet med vad som konstaterades i betänkandet Integritetsskydd i arbetslivet27, kan det sägas att bestämmelserna i personuppgiftslagen inte förefaller ha fått det genomslag på arbets livets område som man hade kunnat förvänta sig. I betänkandet kunde vid en internationell jämförelse också konstateras att de finländska och norska motsvarigheterna till personuppgiftslagen haft ett större genomslag på arbetslivets område, utan att några avgörande skillnader finns mellan ländernas dataskyddsrättsliga och arbetsrättsliga lag- stiftning. Förklaringen antogs vara att aktiviteten helt enkelt varit högre i dessa grannländer och att man tidigare än i hade för- stått att utnyttja dataskyddsreglerna på arbetslivets område.28 Ett särskilt regelverk för integritetsskydd i arbetslivet skulle kunna medföra att det blir lättare för parterna att förstå hur regelverket ska tillämpas på förhållandena i arbetslivet, och därmed kanske skulle kunna leda till att reglerna börjar användas oftare i parternas förhand- lingar och tvister. Kommittén kan också konstatera att Datainspektionens tillsyn görs av enstaka företeelser, men att tillsynen inte leder till att myndig heten får en övergripande uppfattning av hur omfattande över vakningen faktiskt är av landets arbetstagare och i vilka former den bedrivs. Beträffande kameraövervakning bedömer vi att det inte förefaller troligt att dagens tillsynsinsatser ensamma skulle kunna åstadkomma någon generell förbättring av arbetsgivarnas tillämpning. Kommittén kan också konstatera att Datainspektionen inte används av parterna i den utsträckning som faktiskt vore möjligt – exempelvis skulle myndighetens bedömning av olika övervaknings- 27 SOU 2009:44. 28 SOU 2009:44. åtgärder kunna inhämtas vid MBL-förhandlingar i samband med införandet av nya system som kan innebära övervakning eller inför tecknandet av nya kollektivavtal. Det är tydligt att ny teknik och nya arbetssätt ökar möjligheterna att kartlägga och övervaka arbetstagare på ett mycket närgånget och detaljerat sätt. Ny teknik i kombination med nya arbetssätt innebär också risk för en ökande och oönskad sammanblandning av arbetstagarnas privatliv och arbetsliv. Till detta kommer att den ökande användningen av övervaknings- tekniker i samhället i stort, träffar arbetstagare även när den egentliga avsikten med övervakningen inte är att kontrollera arbetstagarna, utan verksamhetens kunder, patienter eller brukare. Även när detta görs oavsiktligen, bidrar det ändå till att öka övervakningen av arbets tagarna. Sådan övervakning omfattar särskilt vissa yrken, t.ex. säljare i butik, vårdbiträden samt personal i restauranger och caféer, vilka kännetecknas bl.a. av att de sysselsätter en betydligt högre andel kvinnor än män. Å andra sidan är andra, mer direkt övervakade yrken vanligare för män, t.ex. lastbils- och långtradarförare samt lager arbetare. Dessa yrken sysselsätter dock färre arbetstagare än i de tidigare nämnda kvinnodominerade yrkesgrupperna.29 De ökade möjligheterna till detaljerad kontroll, kartläggning och övervakning i realtid riskerar att förskjuta styrkeförhållandena inom arbetslivet och att försvaga arbetstagarnas ställning.30 är det viktigt att beakta att arbetsgivare har en rätt att vidta sådana åtgärder som är rimliga och som faller inom rätten att leda och fördela arbetet. Arbetsgivaren har också en skyldighet att upprätthålla säkerheten för både arbetstagare och utrustning. Effek- tiva och säkra arbetsplatser har många fördelar även ur den enskilde arbetstagarens perspektiv. 29 Enligt yrkesregister med yrkesstatistik (). 30 Norska Datatilsynet uttrycker detta i följande ordalag: ”Den totale mengden av kontroll tiltak og registreringer kan også gjøre at balansen mellom partene i arbeidslivet forskyves ytterligere. Arbeidsgiveren vet mye om hver og enkelt av oss, men vi vet ikke nødvendigvis hva som registreres, hvem som ser hva, og hva opplysningene kan og skal brukes til” Datatilsynets rapport ”En vanlig dag på jobb” Arbeidshverdagens elektroniske spor, . Digitaliseringen i samhället innebär att stora mängder uppgifter om arbetstagare kommer att sparas och att uppgifterna lätt kan spridas, bearbetas och vara tillgängliga för många. Det är inte förvånande att många arbetsgivare använder sig av olika kontroll- och övervakningsfunktioner för att minska riskerna för felaktiga beslut i verksamheten och vid rekrytering. riskerar denna utveckling att leda till en exkludering från arbetslivet av allt fler individer. 3.7.3Hälso- och sjukvården och (kapitel 9) Tillgången till relevant information är en förutsättning för en god och säker hälso- och sjukvård för alla medborgare. Ett säkert och väl fungerande utbyte av information är en nödvändighet för att med- borgarna ska få goda insatser i ett komplext system med många in- blandade aktörer. Tillgång till nya informationstjänster har en stor potential att göra patienter långt mer delaktiga i sin vård. Ändamåls- enliga och användbara informationssystem är också en förutsättning för att professionerna ska kunna använda sin kompetens och sin tid på det mest effektiva sättet. Funktionella informationssystem är en avgörande faktor för att vården ska kunna hantera framtidens ut maningar. Kommittén anser att ett gott integritetsskydd också är en nöd- vändig faktor för att åstadkomma en god och säker hälso- och sjuk- vård. Det finns integritetsrisker förknippade med den digitala hante- ringen av personuppgifter inom hälso- och sjukvården. Det är nöd- vändigt att utforma informationsutbytet inom och mellan vårdgivare på ett sådant sätt att det kan göras på ett säkert sätt. Vården måste såväl kunna uppfylla de krav på kvalitet som ställs på de medicinska insatserna som de som ställs på informationshanteringen. Ökad kunskap, ledning och styrning ifråga om möjligheterna att hantera och utbyta information har stor betydelse för målsättningen att skapa en mer säker, ändamålsenlig och sammanhållen informa- tionshantering inom hälso- och sjukvården. rätt information i vård och omsorg31 utgör okunskap om lagstift- ningens möjligheter och avsaknad av aktiv rättstillämpning från vårdgivarnas sida en del av problemen med informationshanteringen i hälso- och sjukvården. Detta bekräftas av som redogör för att det fortfarande återstår anpassning av system, regler och rutiner samt utbildning av personal för att uppfylla patientdata- lagens krav. Kommittén anser att det är anmärkningsvärt att lagen ännu inte implementerats fullt ut och att Datainspektionen efter patientdatalagens ikraftträdande, har hittat allvarliga och systema- tiska brister även hos stora och resursstarka vårdgivare. Sammanfattningsvis konstaterar kommittén att risker uppstår i samband med informationshantering inom hälso- och sjukvården till följd av •bristande ledning och ansvarstagande över informationssystemen och de personuppgifter som hanteras i dessa, •komplexa miljöer med många olika system för hantering av infor- mation, •brist på gemensamma lösningar, t.ex. gemensam infrastruktur, •bristande kunskaper hos både personal och ledning samt I hälso- och sjukvården hanteras stora mängder känslig information om i stort sett hela befolkningen. Effekten av de brister vid han teringen som iakttagits kan vara stora för enskilda individer och för hela befolkningen. Flera aktörer uppfyller ännu efter att patientdatalagen trätt i kraft inte de krav på säkerhet som måste ställas vid hantering av känsliga personuppgifter. Mot denna bak- grund bedömer kommittén att det föreligger allvarliga risker för den personliga integriteten i samband med hantering av personuppgifter inom hälso- och sjukvården. 31 SOU 2014:23, s. 121 och s. 218 i bilaga 4. Välfärdsteknik och digitala tjänster inom Användning av olika digitala och tekniska lösningar i såsom kameraövervakning, GPS-sändare och sensorer m.m. inne fattar hantering av mycket närgångna och känsliga uppgifter om en- skilda personer med stort hjälpbehov. berör stora delar av befolkningen. Det finns oklarheter i lagstiftningen om på vilket sätt personer med nedsatt beslutsförmåga kan erbjudas tjänster med hjälp av välfärdsteknik. Det finns också risker för bristande informa- tionssäkerhet och bristande ansvarstagande för hur uppgifter han teras. Kommittén bedömer sammantaget att det föreligger allvarliga risker för den personliga integriteten i samband med hantering av personuppgifter inom användning av välfärdsteknik. 3.7.4Forskning och statistik (kapitel 10) Den övergripande bilden av området är att svenska myndigheter för- fogar över ett betydande antal databaser för forsknings- och statistik ändamål som tillsammans täcker hela landets totala befolkning. På så sätt utmärker sig – det finns inte många andra länder som kan jämföra sig med oss när det gäller möjligheten för det allmänna att undersöka sina invånares liv. Det finns både inom forskningen och inom statistikverksam heten ett stort intresse för att dra nytta av att allt mer data genereras om enskilda och att det har blivit möjligt att sammanföra och analysera data från varierande datakällor. Inom forskningen rör det sig ofta om stora samlingar uppgifter som kan vara synnerligen integritetskänsliga. Inte sällan får upp gifterna hanteras utan information till den enskilde och utan sam- tycke från denne. Den enskilde har i dessa fall små möjligheter att påverka hur uppgifterna används. De samtycken som inhämtas kan ibland vara mycket breda och endast ge den enskilde en diffus upp- fattning om hur uppgifterna faktiskt kan komma att hanteras. Upp- gifterna kan också komma att spridas utan den enskildes vetskap. Vidare är det många olika huvudmän med varierande kunskap om integritetsskydd som bedriver forskning. Tillsynen visar också på vissa återkommande brister i hanteringen av personuppgifter inom forskningsprojekt. Sammantaget anser kommittén därför att han tering av integritetskänsliga personuppgifter för forskningsändamål innebär en allvarlig risk för den personliga integriteten, särskilt när uppgifterna hanteras utan stöd av samtycken eller med stöd av sam- tycken som är brett formulerade eller som lämnats tidigare i livet. Även inom den statliga statistikverksamheten rör det sig ofta om stora samlingar uppgifter som kan vara integritetskänsliga. Inte sällan får uppgifterna hanteras utan information till den enskilde och utan samtycke från denne. Den enskilde har i dessa fall inga möjligheter att påverka hur uppgifterna används. Officiell statistik produceras av en rad olika statliga myndigheter, vilka måste kunna skilja mellan han tering av uppgifter i myndighetens kärnverksamhet, och hanteringen inom myndighetens statistikverksamhet. Landets största och käns ligaste statistikdatabaser finns emellertid hos två statliga myndigheter: SCB och . Hos dessa två finns tämligen goda förutsätt- ningar att kontrollera hur uppgifterna lagras, lämnas ut och används. Det finns också särskild lagstiftning för den statistikrelaterade han teringen av personuppgifter hos dessa två och hos övriga statistik ansvariga myndigheter. Det saknas tillsynsrapporter som vittnar om brister i samband med statistikverksamhet hos någon statlig myndighet när det gäller integritetsskyddet. Sammantaget anser kommittén att statens hantering av integritetskänsliga personuppgifter för statistik ändamål innebär en viss risk för den personliga integriteten. måste beaktas, beträffande såväl forskning som den statliga statistikverksamheten, att resultaten av dessa verksamheter bidrar med viktiga värden inom en rad olika samhällsområden. Verk- samheterna är ur ett samhällsperspektiv mycket viktiga för att kunna planera och utvärdera reformer, för att skapa transparens i samhälls- styret och för att ge bättre underlag för analys, debatt och beslut. 3.7.5E-förvaltning (kapitel 11) Digitaliseringen i den offentliga förvaltningen har redan skapat be tydande värden i form av bättre service till medborgarna och en effektivare förvaltning. Nyttoeffekten av de olika företeelserna i e -förvaltningen varierar emellertid till art och omfång. Det finns även stora variationer i riskerna för den personliga integriteten som företeelserna innebär. Inom såväl statlig som hanterar myndig heterna ett stort antal uppgifter om enskilda. rör det sig om uppgifter som är känsliga i personuppgiftslagens mening, t.ex. om hälsa, eller som på annat sätt är närgångna och därmed integritets- känsliga, t.ex. uppgifter om enskildas inkomster, sociala problem, skuldsättningar och familjeförhållanden. har de enskilda inget inflytande över myndigheternas han- tering – den görs i regel utan deras samtycke. Det innebär att det vilar ett särskilt ansvar på det allmänna att se till att uppgifter bara hanteras när det verkligen är nödvändigt för att förvaltningen ska kunna utföra sitt uppdrag och att se till att hanteringen är så säker som möjligt. Teknikutvecklingen gör det möjligt för den offentliga förvalt- ningen att utveckla och effektivisera sin hantering av personuppgifter. Det innebär för det första en möjlighet att öka spridningen och vidare- användningen av uppgifter, dvs. att öka hanteringen rent generellt. Men för det andra innebär utvecklingen också en möjlighet att skydda uppgifterna på ett bättre sätt genom att använda tekniker som stärker den personliga integriteten, t.ex. anonymisering.32 Dessa två möjlig heter går i praktiken ofta att förverkliga . En generell iakttagelse som kommittén gör, är dock att myndig heter och regeringen fokuserar sitt utvecklings- och författnings arbete på den första möjligheten, medan man arbetar betydligt mindre på den andra. Det innebär att offentlig sektor riskerar att bygga in egenskaper i system, arbetsformer och i författningar, som kan bli mycket svåra och dyra att ändra på, om följderna för den personliga integriteten visar sig bli allvarliga. Informationshantering inom och mellan olika myndigheter Myndigheterna hanterar fler uppgifter om enskilda än . Det finns teknik som gör det enkelt att sprida, vidare- använda och sambearbeta uppgifter, såväl inom en myndighet som myndigheter emellan, eller mellan myndighet och enskilda. Redan komplexiteten och de tekniska utmaningarna i några av de system som byggts upp för att dela information, kan innebära att utvecklingsresurserna används enbart åt funktionalitet och inte till att analysera frågor som är av betydelse för integritetsskyddet. 32 Se vidare i bilaga 4 om integritetsstärkande tekniker. förekommer att frågor om t.ex. personuppgiftsansvar, behörighets- tilldelning och förenlighet med registerförfattningar behandlas i utvecklingsprocessen – först när systemet tagits i skarp drift eller inte alls. Anmärkningsvärt är också att det i dessa sammanhang kan finnas brister i viljan hos myndigheter att ta ansvar för både han- teringen av och säkerheten för uppgifter om enskilda personer. Faktorer som i detta sammanhang är av betydelse för risken för den personliga integriteten, är att det hos vissa myndigheter finns databaser som omfattar hela eller en stor del av befolkningen med uppgifter som kan vara mycket integritetskänsliga. Uppgifter kan spridas till handläggare, inom den egna myndigheten eller på en annan myndighet, som egentligen inte behöver kunna ta del av upp- gifterna för att utföra sitt arbete. Enskilda kan i regel inte motsätta sig att deras uppgifter hanteras av myndigheterna. Vi anser därför att den ökade informationsdelningen inom och mellan myndigheter innebär en påtaglig risk för den personliga integriteten. måste också beaktas att det finns en stor potential för att dessa företeelser både kan användas för att ge bättre service till allmänheten och för att effektivisera förvaltningen. När det gäller e-tjänster som direkt vänder sig till enskilda, exempel- vis s.k. egna utrymmen hos myndigheterna, anser kommittén att det finns en viss risk för den personliga integriteten. Faktorer som här är av betydelse för risken för den personliga integriteten, består främst i oklarheter kring personuppgiftsansvaret och i att e-tjänsterna kan ges en teknisk utformning som inte ger ett tillräckligt gott skydd för uppgifterna. Uppgifter kan spridas av misstag eller efter ett antago- nistiskt angrepp (hacker-attack) riktat mot myndigheten. måste också beaktas att det finns en tydlig potential för att sådana tjänster kan vara till stor och direkt nytta för enskilda per- soner. Emellertid har vi noterat att myndigheter när det gäller vissa före- teelser har en benägenhet att lägga över personuppgiftsansvaret på den enskilde. Det gäller till exempel möjligheten att använda sms- tjänster eller e-post i kontakten med en myndighet. Det innebär att myndigheten inte fullt ut tar ansvar för att uppgifterna hanteras bara för de avsedda ändamålen och på ett tillräckligt säkert sätt. Den enskilde förväntas ta ansvar för en hantering som de flesta inte för- mår överblicka i sin helhet. När sådana försök till förskjutning av ansvaret förekommer, kan det enligt kommitténs mening medföra att risken potentiellt ökar för den personliga integriteten. Myndigheter med uppgifter i molnet och bristen på beställarkompetens Vi har i avsnitt 21.1 om molntjänster gått igenom både risker och för- delar med användningen av molntjänster generellt. Dessa gäller i högsta grad även för myndigheter. Faktorer som för myndigheter är av särskild betydelse för risken för den personliga integriteten, är att myndigheterna kan hantera ett stort antal personuppgifter som kan vara mycket integritetskänsliga, ingå i allmänna handlingar och även omfattas av sekretess. Vidare måste myndigheter veta hur relevanta register- och arkivförfattningar ska tillämpas. Även andra integritets skyddande regler kan vara av betydelse för myndigheterna, som ex- empelvis säkerhetsskyddslagen och Myndighetens för samhällsskydd och beredskap föreskrifter om informationssäkerhet hos statliga myndigheter. Många små myndigheter saknar kompetens att välja rätt slags molntjänst som fungerar juridiskt och säkerhetsmässigt för just den aktuella verksamheten. Vi anser att dessa faktorer samman- tagna medför att det för myndigheter finns allvarliga risker med molntjänster, i synnerhet i s.k. publika moln (uttrycket förklaras när- mare i avsnitt 21.1 om molntjänster). måste också beaktas att det finns en stor potential för att effektivisera förvaltningen med hjälp av molntjänster, dvs. genom att låta företag lagra och hantera myndigheters data.33 Rent generellt för alla slags tjänster inom e-förvaltningen anser vi att det innebär en påtaglig risk för den personliga integriteten, att det alltjämt konstateras stora bister i myndigheters kompetens avseende juridik, informationssäkerhet och kravställning, som myndigheterna förväntas börja använda och utveckla nya system och tjänster. 33 utvecklar i en nyligen utgiven rapport de potentiella fördelarna för statliga myndigheter med molntjänster, se Molntjänster i staten, En ny generation av out sourcing, , 2015. Myndigheter i sociala medier och med gilla-knappar på webben Faktorer som i detta sammanhang är av betydelse för risken för den personliga integriteten, är att det finns myndigheter som i förhållande till sociala medier präglas av ett visst mått av naivitet. Myndigheter inser inte alltid att den i onödan kan hjälpa sociala medier, deras sam- arbetsparter eller företagen bakom sökmotorerna, att kartlägga vad allmänheten gör på nätet.