sou · H4B390 · 2016-12-15 00:00:00 — Det gäller särskilt utförare som kan bidra med egensats- ningar och på så vis öka den samlade nivån på satsningarna. Det finns även anledning att eftersträva ökad samverkan och kunskapsutbyte med universitet, högskolor, myndigheter och privat sektor. Som tidigare angetts går även utvecklingen inom EU i denna riktning. Inför nästa ramprogramsperiod finns förslag om ett för- svarsforskningsprogram där universitet, högskolor, myndigheter och privat sektor tillsammans verkar för ökad innovation och stärkt europisk konkurrenskraft. 1Teknikutveckling utgjorde av den samlade verksamheten som finansieras inom anslag 1:5 Forskning och teknikutveckling . 2Presenterades av dåvarande Försvarsminister . 3UK Defence Innovation Initiative. Utredningen anser att innovationskraften i större utsträckning bör tas tillvara och att fler aktörer bör ges möjlighet att delta i teknik- utvecklingen i syfte att öka Försvarsmaktens operativa förmåga och bidra till stärkt totalförsvar. Utredningen föreslår därför en för- ändrad inriktning av medel som avsätts för teknikutveckling på anslaget 1:5 Forskning och teknikutveckling. Utredningen föreslår att medel bör utlysas inom teknikområden av betydelse för den fortsatta förmågeutvecklingen. Företag tillsammans med universitet och hög- skolor samt myndigheter i ska tillsammans kunna ansöka om medel för olika utvecklingsprojekt och medfinansiering bör ske från företagens sida. Genom ett sådant nytt förfarande ökar satsningarna på de TRL-nivåer där det sker små satsningar. Försvarssektorn kan också dra större nytta av den snabba civila teknologiutvecklingen som resultat från försvarsinriktad forskning och utveckling kan komma till nytta på den civila marknaden. Det finns många företag i med hög teknisk kompetens och utredningen bedömer att små och medelstora företag i större utsträckning än bör involveras i den här typen av utlysningar. Utredningen anser att det är ändmålsenligt och kostnadseffektivt att använda medel som avsätts för teknikutveckling inom ramen för anslaget 1:5 Forskning och teknikutveckling på angivet sätt. Är resul- tatet positivt bör det övervägas att utöka denna verksamhet. Utredningen har i tidigare avsnitt belyst behovet av att MSB utvecklar en inriktningsprocess för beställningar av forskning som framför allt rör civila områden. Syftet är att långsiktigt bygga upp och bevara kunskap och kompetens inom dessa områden. Utred- ningen har tidigare också framhållit behovet av att staten långsiktigt stärker kunskapen inom dessa områden och att FOI och FHS har en viktig roll i detta sammanhang. Utredningen vill under- stryka att det inte föreligger någon motsättning mellan detta behov och förslaget om en mer öppen process kring teknikutvecklings- uppdrag. Teknikutvecklingsuppdrag utförs i stor utsträck- ning av kommersiella aktörer. Öppna utlysningar i detta sammanhang syftar till att få in fler aktörer, som kan arbeta i integrerade projekt- team, och på det viset kan öka innovationspotentialen och också den sammanlagda nivån på satsningarna genom medfinansiering. FMV har i underlag till utredningen framhållit värdet av att an- vända s.k. roadmaps eller behovs- och realiseringsplaner som ett verktyg för att identifiera och synliggöra behov av teknikutveckling kopplat till Försvarsmaktens behov av utveckling och anskaffning av materiel. Utredningen bedömer att detta kan vara ett värdefullt hjälpmedel för att ta fram en långsiktig plan för satsningar på teknik- utveckling och som då också kan ligga till grund för utlysningar av teknikutvecklingsmedel. Utredningen har övervägt olika alternativ för hur dessa utlys- ningar kan inriktas och genomföras. Utredningen har tidigare gjort bedömningen att Försvarsmakten fortsatt bör inrikta och styra verk- samheten inom anslaget 1:5 Forskning och teknikutveckling. Detta bör även gälla för utlysning av teknikutvecklingsuppdrag som FMV bör ges i uppdrag att genomföra utlysningarna varvid den myndighetens expertkompetens tas tillvara. 9.3.3Innovationsprogram för försvar och samhällets säkerhet Förslag: Regeringen bör inrikta myndigheter med ansvar för innovation att etablera innovationsprogram för försvar och samhällets säkerhet. I utredningsdirektiven framhålls att samarbeten mellan forsknings- och utvecklingsverksamhet på försvarsområdet och motsvarande verksamhet för civila ändamål gynnar uppbyggnaden av en bred kunskapsbas till nytta för både försvarsområdet och för civila ända- mål. Forskning och utveckling inriktad på civila tillämpningar kan nyttiggöras inom försvarsområdet, likaså kan forskning och ut- veckling inriktad på försvarstillämpningar kan tillgodogöras inom civil verksamhet. Utredningen har därför i uppdrag att bl.a. analy- sera hur forskning och utveckling på försvarsområdet kan utveckla samarbeten med forskning och utveckling inom andra områden i syfte att uppnå ett mer effektivt resursutnyttjande. Regeringen framhåller att samverkan mellan offentliga aktörer, näringsliv samt universitet och högskolor bidrar till att man kan hitta nya, innovativa lösningar som stärker konkurrenskraften, bidrar till en hållbar utveckling och skapar fler arbetstillfällen. För att ytter- ligare utveckla detta samarbete behöver möjligheterna för samverkan mellan aktörerna stärkas och samverkansformer som främjar innova- tion, export och fram- och tillväxten av företag stödjas. Utredningen bedömer att det bör finnas en bredare ansats när det gäller samverkan på försvars- och säkerhetsområdet än sådan som endast rör myndighetssamverkan. Den bör i högre grad inkludera innovation och företagande. Utredningen bedömer att åtgärder till stöd för forsknings- och utvecklingsverksamhet inom ramen för statens innovationspolitik kan bidra till att uppnå ett effektivare resursutnyttjande på försvars- och säkerhetsområdet som de bidrar till målen med denna politik. Det finns mot den bakgrunden skäl att analysera hur en bredare samverkan än den som sker på området kan utvecklas ytter- ligare, bl.a. för att ge ökade förutsättningar för olika aktörer att kunna delta i FoU-utlysningar som anordnas av myndigheter med ansvar för innovation och företagande. Innovationsprocessen är en process från idé och till innovation. Innovationsprocessen är interaktiv. De flesta innova- tioner uppstår genom lärandeprocesser där en mängd olika aktörer är inblandade på olika sätt. Avgörande genombrott sker inte nöd- vändigtvis vid forskningsinstitutioner eller inom företags utveck- lingsavdelningar utan kan också uppkomma i produktions- eller brukarledet. Innovationer som bygger på nya teknologier utvecklas i takt med att de olika teknologierna mognar. Detta tar i de flesta fall , från grundforskning, tillämpad forskning, teknisk verifiering och demonstration innan produktutveckling med efterföljande produktion kan ske. Inom teknikintensiva utvecklingsverksamheter används teknikmognadsnivåer för att beskriva vilka aktiviteter som behövs för att implementera forskningsresultaten i nya produkter/processer (se kapitel två). Det är normalt förenat med stora utmaningar för en aktör att skaffa och vidmakthålla alla för innovationsprocessen nödvändiga kompetenser inom organisationen. I stället är aktören hänvisad till olika former av samarbeten med andra aktörer, t.ex. myndigheter, universitet och högskolor eller företag. Ett innovationssystem består av en uppsättning aktörer, nätverk och institutioner som är ömsesidigt beroende. Aktörerna kan utgö- ras av kunskapsinfrastrukturen (universitet), produktionsstrukturen (företag) och den stödjande strukturen (offentlig sektor). Aktörerna samverkar i formella och informella nätverk, såväl inom som mellan de olika grupperna. När det handlar om innovationssystem är det dock inte alltid frågan om formaliserade, funktionella relationer, utan snarare om att dessa tre grupper ska kunna ha en fungerande samverkan och därigenom verka ömsesidigt förstärkande. Förut- sättningarna för uppkomsten av fungerande relationer mellan de i systemet ingående aktörerna avgörs i hög grad av de samhälleliga institutioner som omger systemet. Det institutionella ramverkets påverkan är dubbelriktad, dvs. det påverkar inte endast aktörernas agerande, utan påverkas också av dessa. Det är framför allt på detta plan som den innovationsstödjande politiken har störst möjligheter att påverka innovationssystemets funktionalitet, vare sig den antar nationellt, regionalt eller sektoriellt fokus. Aktörer med ett innovationspolitiskt ansvar (Verket för innovationssystem) är en statlig myndighet med ansvar för att stärka innovationskraft för hållbar till- växt och samhällsnytta. är den näst största statliga svenska forskningsfinansiären. uppgift är att främja hållbar till- växt genom att förbättra förutsättningarna för innovation, bl.a. genom att finansiera behovsmotiverad forskning. har identifierat fyra samhällsutmaningar där be- döms ha goda förutsättningar för globalt konkurrenskraftiga lös- ningar: informationssamhället, hållbara attraktiva städer, framtidens hälsa och sjukvård och hållbar industriell utveckling. insatser ska stödja konsortier som omformar bransch- eller sektorsspecifika kunskaper till en gemensam, bredare lösning inom någon av de fyra identifierade samhällsutmaningarna. driver olika program som spänner över flera samhälls- områden och näringsgrenar. Gemensamt är att programmen ofta är långsiktiga och knyter ihop aktörer inom olika näringsgrenar, offentlig sektor samt universitet och högskolor samt att samhällsutmaningar är drivkraft för innovation. har även initierat fem nya strategiska samverkanspro- gram som bygger på ett utvecklat samarbete mellan offentliga aktö- rer, näringsliv och universitet och högskola. Målsättningen är att de ska stärka globala innovations- och konkurrenskraft. Regeringen föreslår också i budgetpropositionen (prop. 2016/17:1) en förstärkning av anslag bl.a. för att stärka samverkan och innovationskraft. () är statens ägarbolag för in- dustriforskningsinstitut. omfattar 16 olika forskningsinstitut. Uppdraget är att samla den svenska institutssektorn och stärka dess roll i innovationssystemet. Institutens forsknings- och innovations- verksamhet ska bidra till en hållbar samhällsutveckling. Instituten utgör en innovationspartner för företag och bedriver bl.a. långsiktiga forskningsprojekt i samverkan med företag och lärosäten där före- tagen bidrar med egen finansiering. Regeringen har avsatt utökade resurser för utveckling av den svenska industriforskningsinstitutssektorn för , och föreslår ytterligare utökade resurser . MSB:s arbete med innovationsmekanism MSB arbetar på flera sätt med att höja förmågan i krisberedskaps- systemet. Ett centralt budskap i är beto- ningen på nyttiggörande av forskningsresultat. Enligt MSB är det en brist att forskningen i begränsad utsträckning nyttiggörs i form av innovationer, såsom nya produkter, tjänster och processer. MSB har genomfört en utlysning för att etablera en s.k. innovationsmekanism. En mindre utlysning av medel har bedömts som viktig för att skapa ökade förutsättningar och samla in prövande underlag för att inrätta och utforma en mekanism för behovsbaserade innovationer inom samhällsskydd och beredskap. Utredningen har noterat att det finns få breda nationella innova- tionsprogram inom försvars- och säkerhetsområdet. I sker satsningar på forskning och utveckling för att stärka säkerheten i samhället fortfarande ofta i strukturer som utgår från antingen civila eller militära behov. Att sammanföra civila och militära forsk- ningsaktörer för att främja områdesöverskridande forskning och innovation förekommer . Som tidigare framkommit finns en del av förklaringen att hämta i det faktum att viss forskning och utveckling är integritetskritisk och omgärdas av sekretess. Det finns dock enligt utredningens mening stora möjligheter till ökad samverkan för att därigenom kunna tillvarata de möjligheter som tekniken erbjuder till nytta för såväl civil som militär verksamhet. Som tidigare framhållits blir kunskap om hur samhällets säkerhet kan stärkas allt viktigare när utvecklingen i vår omvärld försämras. Gränsdragningen mellan vad som är ett militärt eller civilt säker- hetshot är inte lika tydlig som tidigare och tekniken i sig kan ofta ha såväl civila som militära användningsområden. Terrorism, farliga ämnens påverkan på vårt samhälle och organiserad brottslig- het men också cyberhot, störningar i samhällsviktig verksamhet och informationskrigföring drabbar hela samhället och kräver samverkan mellan många aktörer. Samhällssäkerhet är ett strategiskt viktigt område som fordrar en bred ansats från hela samhället. Det finns behov av forskning och utveckling för att öka kunskapen och för- mågan att möta utmaningarna. Samarbeten kan dra fördel av att kompetens och kunnande från flera sektorer sammanförs och därigenom leder till ökad kunskap. Utredningen har i tidigare avsnitt pekat på behovet av samver- kan och samordning mellan myndigheter med ansvar för försvaret och viktiga delar av samhällets säkerhet när det gäller deras behov av FoU. En liknande ansats bör finnas även i ett bredare samman- hang där FoU-frågorna kopplas till innovationslandskapet. Detta involverar således fler aktörer såsom civila forskningsfinansiärer, universitet och högskolor, andra statliga myndigheter och institut samt företag. Uppdraget för beställare av FoU inom försvarsområdet är inte primärt att stärka innovationskraften i . Men det finns sam- tidigt exempel på att försvarsaktörernas behov och intressen sam- manfaller med civila aktörers vilja att göra innovationssatsningar. Ett sådant område är den snabba digitaliseringen och utvecklingen inom cyberområdet där det finns operativa behov hos ansvariga myndig- heter, såväl civila som militära, men också ett stort tekniskt kunnande hos svenska företag, universitet och högskolor och in- stitut. Därutöver finns behov av att få ta del av utvecklingen i form av kunskap och tekniska lösningar hos såväl företag, kommuner och landsting. Ett annat område som kan nämnas är forskning och utveckling kring artificiell intelligens som efterfrågas av såväl militära aktörer som den civila industrin. Som utredningen har nämnt finns exempel på när Försvarsmakten deltar i satsningar där innovationsintresse och förmågebehov sammanfaller, exempelvis inom det nationella flygtekniska forskningsprogrammet (NFFP), men också det säkerhetsforskningsprogram som pågick . Vid sidan av forskningsutförarna inom försvarsområdet finns det många andra aktörer som kan både bidra och delta i olika typer av forsknings- och utvecklingssatsningar. Den civila institutssektorn tillsammans med små och medelstora företag och större koncerner satsar på forskning och utveckling. Staten finansierar också forskning och utveckling hos företag och vid lärosäten. Det finns således stor potential att inom vissa områ- den främja större satsningar som kan gynna såväl försvarsmyndig- heter som den innovationspotential som finns i landet. Utredningen bedömer att bristen på breda nationella satsningar på forskning och innovation på områden som rör försvar och sam- hällssäkerhet minskar möjligheterna till kraftsamling kring svenska styrkeområden. Det leder till att potential inte utnyttjas fullt ut vilket påverkar kunskapsnivån, innovationskraften, företagens exportmöjligheter liksom slutligen också den nytta nationella slut- användare kan ha av forskningsresultaten. Utredningen föreslår därför att regeringen tar initiativ som in- riktar myndigheter med ansvar för innovation att etablera innova- tionsprogram för försvar och samhällets säkerhet som kan inkludera behov för såväl civila aktörer som det militära försvaret. Utredningen kan notera att MSB:s satsning på innova- tionsmekanism till sin karaktär är annorlunda jämfört med andra utlysningar av forskningsmedel. Skillnaden ligger i att MSB kommer att behöva inta en ännu mer aktiv roll i en innovationsmekanism än i andra forskningssatsningar. Utredningen vill i detta sammanhang framhålla att bl.a. är den statliga myndighet som har i upp- drag att ansvara för utlysningar på innovationsområdet och att MSB:s program med innovationsmekanismen på försvar- och säker- hetsområdet bör utformas på ett sådant sätt att programmet på ett effektivt sätt stödjer genomförandet av regeringens innovations- politik. Detta ställer också krav på samverkan mellan berörda aktörer. 9.3.4Ökad användning av civilt inriktad forskning Förslag: Resultat från civilt driven forskning och utveckling bör i ökad utsträckning värderas för Försvarsmaktens behov. Detta bör bl.a. ske genom ökade satsningar på s.k. skanning och annat prognosarbete. bör också utnyttja liknande verksamhet som sker inom Nato och , m.m. Den civilt inriktade forskningen är av långt större omfattning än den försvarsrelaterade forskningen i , och det finns därmed en stor mängd områden inom vilka försvaret måste dra nytta av resultat från civilt driven forskning och utveckling. Exempel på sådana områden där det militära försvaret också har behov men där det inte bedrivs någon försvarsrelaterad FoU är energiförsörj- ning, logistik, material- och miljöområdena. Utredningen har i kapitel sju konstaterat att försvarsrelaterad FoU bör bedrivas inom områden som är av stor vikt för utveck- lingen av det militära försvarets operativa förmåga, för utvecklingen av civilt försvar och totalförsvar. MSB lägger ut forsk- ningsuppdrag brett i samhället. Försvarsmaktens forskning och ut- veckling omfattar huvudsakligen områden där civilt driven forsk- ning inte kan tillgodose Försvarsmaktens kunskapsbehov. Inom flertalet av dessa områden finns, av flera skäl, få civila utförare och därmed är möjligheterna att dra nytta av civilt driven forskning och utveckling begränsade. Försvarsmakten finansierar emellertid forsk- ning och utveckling inom områden där den civilt drivna forskningen är ledande men där försvaret också har identifierat behov av egen forskning och utveckling till stöd för förmågeutvecklingen. denna forskning och utveckling sker vid universitet och högskolor och delar, där det finns särskilda skäl, hos försvarsaktörerna. Här- igenom kan försvaret dra nytta av den civilt drivna forskningen även inom områden där de försvarsspecifika forskningsfrågeställ- ningarna är av integritetskritisk karaktär eller där nyttiggörande av resultaten förutsätter domänkunskap hos utförarna, dvs. kunskap om det sammanhang där forskningsresultaten ska användas. Sådana sam- manhang kan handla om kunskap om processer, materiel, under- rättelsesystemet eller operationsmiljöer. Kunskap och resultat med koppling till försvarets specifika behov kan på detta vis förvaltas och tillhandahållas . Begränsade satsningar hos försvarsaktörerna inom områden där huvuddelen av forskningen sker civilt ger på ett resurseffektivt sätt tillgång till kunskap, t.ex. sker detta på rymd- området. Utredningen bedömer att samverkan kan öka även inom andra områden. Detta gäller exempelvis FoU rörande autonoma system och artificiell intelligens och inte minst cyberområdet som har be- tydande beröringspunkter med civilt driven FoU. Inom detta om- råde finns betydande försvarsspecifika behov och sekretessmässiga restriktioner vilket medför behov av försvarsspecifika satsningar, men med stor potential till samverkan med civilt driven forskning och utveckling. Den snabba civila utvecklingen inom FoU med nya forsknings- områden och nya innovativa tillämpningar av befintliga resultat kan få stor påverkan också på försvarsaktörerna. Försvarsaktörerna måste därför förutom att hålla sig informerade om utvecklingen inom försvarsrelaterad FoU också kontinuerligt bevaka den civila forskningsutvecklingen för att kunna värdera dess möjligheter och värde för den egna verksamheten. Detta sker bl.a. genom s.k. skan- ning och prognosverksamhet, där civil forskning och teknikutveck- ling systematiskt bevakas och värderas för försvarstillämpningar. Denna typ av verksamhet ger indikationer om nya områden där försvarsaktörerna kan få stora behov av att dra nytta av civila landvinningar, men där det är svårt att förutse vad dessa kommer att bli. Utredningens förslag om basanslag för strategisk FoU-verksam- het, utlysning av teknikutvecklingsmedel och inrättande av breda innovationsprogram för försvar och samhällets säkerhet gynnar ut- vecklingen av samarbeten mellan forskning och utveckling på för- svarsområdet och forskning och utveckling inom andra områden. Därutöver anser utredningen att resultat från civilt driven forsk- ning och utveckling i ökad utsträckning kan värderas för Försvars- maktens behov. Detta bör bl.a. ske genom ökade satsningar på s.k. skanning och annat prognosarbete. bör också dra nytta av liknande verksamheter inom Nato och , m.m. Förslag: Internationella samarbeten bör utgå från Försvarsmaktens operativa behov och en säkerhetspolitisk helhetsbedömning. Från dessa utgångspunkter bör ett fortsatt ambitiöst internationellt samarbete eftersträvas inom t.ex. området för artificiell intelligens, cyberområdet och rymdområdet. Det finns även utrymme för en fördjupning av FoU-samarbetet inom Nordefco. Behov och förutsättningar för samarbete Utredningens direktiv anger att utredningen ska analysera och kart- lägga inom vilka områden internationellt samarbete bör eftersträvas och hur sådant samarbete bör genomföras. Utredningen ska också redovisa en omvärldsanalys av forskning och utveckling allmänt och på försvarsomårdet. Utredningen redovisar omvärldsanalysen i bilaga tre. I den försvarspolitiska propositionen (prop. 2014/15:109) kon- staterar regeringen att säkerhet byggs solidariskt tillsammans med andra och att hot mot freden och vår säkerhet avvärjs bäst i gemen- skap och samverkan med andra länder och organisationer. Vidare pekar regeringen på att det mot bakgrund av den försämrade säker- hetspolitiska situationen i bör ske en fördjupning av bi- och multilaterala försvars- och säkerhetspolitiska sam- arbeten. Regeringen betonar vidare att Försvarsmaktens operativa förmåga bör vara styrande för beslut om att ingå internationella materiel- och logistiksamarbeten och att det därför är av yttersta vikt att valet av de samarbeten som väljer att ingå i görs utifrån en bedömning som inbegriper såväl dess bidrag till För- svarsmaktens operativa förmåga som utifrån en säkerhetspolitisk helhetsbedömning. Detta bör enligt utredningen även vägleda sam- arbeten inom forskning och utveckling. Ytterligare en viktig aspekt att beakta är den kunskap som ett annat land eller organisation besitter. Det är naturligt från båda sidor att eftersträva samarbete där det finns ett reellt intresse och en möjlighet att genom informationsutbyte öka kunskapsnivån. Ofta är det en forskningsutförare som har kännedom om nivå och excellens i andra länder. Internationellt samarbete inom forskning och utveckling på försvarsområdet utgör en förutsättning för och bidrar till den operativa förmågan på en rad sätt. Det finns ett kon- tinuerligt behov av att gemensamt med andra arbeta med forskning och utveckling bl.a. med fokus på interoperabilitetsfrågor. Vidare finns kostnadsdelningsvinster att göra. Utmärkande för försvarsforskningen är att den, till skillnad från annan forskning, inte alltid är öppen för normala vetenskapliga kvalitetssäkringsmekanismer såsom peer-review, vilket innebär att internationella nätverk blir särskilt betydelsefulla i detta samman- hang. är därtill för litet för att på bredden kunna verka på den teknologiska framkanten eller parallellt utveckla flera tekniker inom samma område. Därmed finns ett särskilt stort behov av att kunna ta del av andras erfarenheter. Överväganden kring möjliga samarbetsområden Utredningen anser att internationella samarbeten är avgörande för förmåga att bygga relationer och för att vidareutveckla och fördjupa kunskap inom relevanta områden. ingår, genom ett omfattande försvars- och säkerhetspolitiskt samarbete, i en säkerhetspolitisk gemenskap som stärker vår egen och bidrar till andras säkerhet.