sou · H3B3107 · 2016-01-01 00:00:00 — , men inte alltid, kan inkubatorerna ta ägarandelar i de företag som omfattas av inkubatorstödet som ersättning för nedlagda resurser. En särskild fördel med inkubatorer är att de underlättar informations- och kunskapsflöden mellan universiteten och de deltagande företagen, men också mellan företagen. (2011a, kapitel 3) konstaterar att det är svårt att utvärdera effekterna av inkubatorer eller forsknings-/teknikparker och att det egentligen inte finns några studier av dessa åtgärders effektivitet. Liksom i fallet med andra typer av direkta åtgärder för att stimulera innovationer är det svårt att etablera en kontrollgrupp att jämföra effekterna av åtgärden med. Konsultföretaget (2011) utvärderade på uppdrag av Västra Götalands- regionen, det system för inkubatorer och såddfinansiering som Effekter av direkta åtgärder för att stimulera FoU och innovationer Bilaga 8 till LU15 regionen gett stöd till (målföretagen var i systemet –2008). Utvärderingen visade att inkubators- och såddfinansieringen hade positiva effekter – i förhållande till en jämförelsegrupp126 som inte fick ta del av satsningarna – på framför allt omsättningen och kapitalbildningen i målföretagen, men även på sysselsättning och sysselsättningstillväxt. Det senare resultatet gällde framför allt företag som bara omfattats av inkubators- satsningen. Även arbetsproduktiviteten påverkades positivt av båda stödformerna. När det gäller effekterna på resultaten så gav stöden positiva effekter på antalet sökta patent. Framför allt tycks inkubatorssatsningen ha lett till att målföretagen överhuvudtaget börjat ta ut patent medan företag som bara omfattades av sådd- finansieringsprogrammet ansökte om fler patent (dvs. de var mer patentaktiva även före stödet). De målföretag som bara omfattades av såddfinansieringen fick också fler patent beviljade än innan stödet jämfört med jämförelsegruppen. 5.5Utbildningssystemets utformning påverkar innovationsbenägenheten I såväl tvärsnittsanalyser som analyser är BNP per capita och utbildningsnivåer positivt korrelerade. Utvecklade länder investerar allt mer i utbildning och de direkta utgifterna för utbildning motsvarar ofta omkring 4–av BNP (, 2011b).127 Detta indikerar, något förenklat, en uppfattning bland beslutsfattare om att det finns ett starkt samband mellan utbildning och tillväxt. Även om bilagan inte uttryckligen har diskuterat vikten av ett högkvalitativt utbildningssystem är FoU-utgifter och andra indikatorer för insatsfaktorer i innovation (som diskuterats i kapitel 2 och 3) starkt korrelerade med olika mått på det human- kapital som används i FoU-verksamheten och för att generera innovationer mer generellt. Exempelvis utgör löner till forskare en 126Jämförelsegruppen utgjordes av företag som i så stor utsträckning som möjligt liknade målföretagen. Valet av jämförelseföretag skedde enligt en matchningsprocedur i fem steg. 127Om de indirekta kostnaderna i form av produktionsbortfallet som uppstår när personer studerar i stället för att arbeta, och de studerandes direkta kostnader (läromedel, kursavgifter, etc.) räknas in blir de totala utbildningskostnaderna betydligt större. Bilaga 8 till LU15 Effekter av direkta åtgärder för att stimulera FoU och innovationer betydande post i offentligt finansierad FoU (se kapitel 2). Det starka sambandet mellan humankapital (som utbildningssystemet syftar till att främja) och FoU framgår tydligt när man exempelvis försöker förklara länders specialiseringsmönster (se kapitel 3). FoU-utgifter eller mått på andelen kvalificerad arbetskraft (t.ex. andelen i arbetskraften med minst treårig högskoleutbildning) har en statistiskt signifikant påverkan på specialiseringsmönstret, men inte båda variablerna . Det finns en hel del stöd för att det finns ett statistiskt signifikant, positivt samband mellan individers utbildning och deras innovativitet, men kausaliteteten i sambandet är relativt outforskad (Toivanen och Väänänen, 2013). , Shleifer, och (1991) finner att länder med en större andel invånare med ingenjörsutbildning tenderar att växa snabbare. Vidare finner och (2007) att högre nivåer av utbildning, i samverkan med flera andra faktorer, ökar en uppfinnares produktivitet (mätt som antalet beviljade patent). Hoisl (2007) finner däremot inget samband mellan utbildning och uppfinnar- produktivitet (inventor productivity). I linje med ovan nämnda studier är det föga förvånande att uppfinnare128 ofta är högutbildade (se t.ex. Schmookler, 1957; , 1986; Amesse m.fl., 1991; och , 2014). Exempelvis var den genomsnittliga finska uppfinnaren som beviljades patent vid det amerikanska patentverket omkring , hade åtminstone en universitetsexamen (, med doktorsexamen) och hade studerat antingen naturkunskap, till ingenjör, jord- bruk/skogsbruk eller hälso- och sjukvård. Andelen uppfinnare som har universitetsutbildning129 respektive forskarutbildning i ökade från respektive ––2007.130 Vidare skriver Ejermo (2012) att trots att universitetsanställdas andel på av alla sökta patent står sig väl internationellt så går 128I linje med Ejermo (2012) beskriver vi uppfinnare som ”en grupp individer vars arbete syftar till att ta fram nya innovationer”. 129Universitetsutbildade omfattar även forskarutbildade. 130På grund av ledtiderna mellan patentansökan och det att ett patent beviljas är angivna jämförelsesiffror tämligen daterade, om en uppfinnare genererar patent kan det ta innan allmänheten ”vet” vem som är uppfinnare. Effekter av direkta åtgärder för att stimulera FoU och innovationer Bilaga 8 till LU15 lärosätenas viktigaste effekt genom utbildningssystemet. Detta eftersom att (har examen) av alla uppfinnare har någon form av högre utbildning. Ejermo (2012, s. 49) skriver också att bland ex-studenter är patenteringen hög för , och , ”vilket helt klart har att göra med det betydande antalet ingenjörsstudenter”. Att utbildningsnivån bland uppfinnare stiger är visserligen kopplat till den högre utbildnings- nivån i det svenska samhället generellt, men visar ändå på betydelsen av utbildning. Den stora andelen högutbildade bland uppfinnare indikerar att innovation är mycket kunskapsintensivt (och , 2014). Är det möjligt att få till stånd mer innovation genom mer utbildning? Toivanen och Väänänen (2013) analyserar den kausala effekten på innovation av att fler utbildar sig till ingenjörer genom att studera finska data. De finner en positiv effekt av fler ingenjörsutbildningar på sannolikheten att ansöka om patent. Författarna drar slutsatsen att antalet uppfinnare kan ökas genom lämplig utbildningspolicy, exempelvis genom att inrätta fler tekniska högskolor. Exempelvis hävdar författarna att skulle ha haft totalt färre patent än vad som är fallet om de inte hade inrättat nya tekniska högskolor efter . Hur ligger till utbildningsmässigt? Utbildningsnivån i har ökat avsevärt under . Andelen med endast förgymnasial utbildning har minskat stadigt från till , och andelen som har någon form av universitetsutbildning har mer än fördubblats och är . Utvecklingen har varit relativt likartad för män och kvinnor (, och , 2014).131 Figur 5.6 visar hur stor andel av befolkningen mellan 25–i olika som är universitetsutbildade.132 I har av befolkningen mellan 25–en universitetsut- 131Andelen kvinnor med universitetsutbildning är högre än motsvarande andel för män. 132Det är svårt att göra jämförelser av utbildningsnivåer mellan länder på grund av att klassificering ibland görs olika, varför figuren bör tolkas med viss försiktighet. Länder som brukar placera sig högt i olika rangordningar av de mest högutbildade länderna är bland annat , , , , och . Bilaga 8 till LU15 Effekter av direkta åtgärder för att stimulera FoU och innovationer bildning.133 Denna nivå är strax över OECD-genomsnittet, men något lägre än i flera andra jämförbara länder såsom och . Figur 5.6 Andel av befolkningen 25–med universitetsutbildning, 2011 eller senast tillgängliga år, procent Figuren avser exklusive , och men inklusive . Eftersom universitetsutbildningar varierar i längd och karaktär kompletterar figur 5.7a och 5.7b figur 5.6 ovan med information kring vilken typ av universitetsutbildning som befolkningen har. Figur 5.7a och 5.7b visar hur stor andel av befolkningen 25–i olika som har studerat eller längre uppdelat på praktiska och teoretiska utbildningar.134 Som framgår av figurerna är det förhållandevis många i som har en teoretisk utbildning (se figur 5.7a), men det är relativt ovanligt med kortare yrkesförberedande utbildningar på högre nivå (se figur 133Vissa avvikelser förekommer om man i stället ser till andelen med universitetsutbildning i åldrarna 25–34. För det första är andelen universitetsutbildade högre bland yngre i samtliga länder (med undantag för ). är det land med störst andel yngre som är universitetsutbildade, där har i åldrarna en universitetsutbildning. I är motsvarande siffra . 134Typ B-program inom högre utbildning (Tertiary-type B programmes, ISCED 5B) är generellt sett kortare än typ A-program (Tertiary-type A programmes, ISCED 5A), och fokuserar på praktiska, tekniska och yrkesfärdigheter för att kunna gå direkt in på arbetsmarknaden. Dessa program motsvarar heltidsstudier på högre nivå. Typ A-programmen är framför allt teoretiska och kräver heltidsstudier, men varar ofta fyra eller fler år. Dessa tillhandahåller tillräckliga kvalifikationer för att studenter ska kunna påbörja en forskarutbildning eller jobba i kunskapsintensiva yrken. Effekter av direkta åtgärder för att stimulera FoU och innovationer Bilaga 8 till LU15 , och var 2012 de länder där det var vanligast med längre, teoretiska utbildningar. Figur 5.7a Andel av befolkningen med teoretisk (ISCED 5A) utbildning på högre nivå, 25 2012, procent NL US IL NO Figur 5.7b Andel av befolkningen med praktisk (ISCED 5B) utbildning på högre nivå, 26 2012, procent Källa: Education at a Glance 2014. Flera framväxande länder, däribland och , har pekat ut utbildning inom naturvetenskap och teknik (NT) som effektiva metoder för att främja (framtida) tillväxt (Toivanen och Väänänen, 2013). har andelen studenter som tar examen i NT- ämnen minskat i många länder , vilket även gäller i exempelvis (, 2014a). Figur 5.8 illustrerar andelen examina i naturkunskap och teknik på grund- och avancerad nivå av totala antalet examina i olika . Bilaga 8 till LU15 Effekter av direkta åtgärder för att stimulera FoU och innovationer Som kan ses i figur 5.8 tog en större andel studenter examen i NT- ämnen än under 2012.135 Figur 5.8 Andel naturvetenskaps- och ingenjörsexamen av totala antalet examen, 25 1998 och 2012, procent NZ NO AU PL US NL Anm. Värden avser universitets- och forskarutbildning. Antalet examina (ISCED 5A och ISCED 6) inom naturvetenskap och ingenjör har tagits från , och har delats med totala antalet examen på motsvarande utbildningsnivåer under aktuellt år. I kvoten ingår inte utbildade i t.ex. datakunskap, matematik, statistik, livsvetenskap etc., och andra ämnen som eventuellt också kan anses höra till kategorin NT. 2012: Värde för avser 2011. Värde för avser 2009. 1998: Värde för och avser 2000. Värde för och avser 1999. Källa: and Technology Indicators och egna beräkningar. Det är dock viktigt att värdena i figur 5.8 tolkas med stor försiktighet. Storleken på andelen beror på hur brett eller smalt naturvetenskap och teknik definieras, och vilken utbildningsnivå som används i analysen. Se t.ex. ”Science, Technology and Industry Scoreboard” där andelen examina på grundnivå inom NT-ämnen i endast uppgår till , och där motsvarande andel för är . Trots att i figuren rangordnas på tredje plats är det därför viktigt att inte ta denna placering ”för given”, utan ta hänsyn till att det kan vara en överskattning. Andelen med eftergymnasial utbildning inom NT bland samtliga med eftergymnasial examen mellan 16–i låg 2000 på , men hade fallit till . Antalet invånare i med en utbildning (eller mer 135 tar allt fler människor universitetsexamen än tidigare, varför det absoluta antalet naturvetare och ingenjörer inte behöver påverkas. Effekter av direkta åtgärder för att stimulera FoU och innovationer Bilaga 8 till LU15 på högre nivå) inom naturvetenskap, matematik, data och teknik och tillverkning var drygt 290 000 (SCB)136, vilket motsvarade av arbetskraften.137 Siffror för andra jämförbara länder (t.ex. ) ligger på ungefär samma nivå, men det är viktigt att vara medveten om att jämförelser på detta område sällan är rättvisande på grund av dataproblem. Figur 5.9 illustrerar hur stor andel av befolkningen och arbetskraften som har forskarutbildning. Av figuren framgår att tillhör ett av de länder (för vilket data finns tillgängligt) som har högst andel forskarutbildade, efter , och . Figur 5.9 Andel per tusental i arbetskraften som har forskarutbildning, 24 samt 2009, procent BE AU FI FR CA NL IL UK US SE DE LU CH Anm. Värden för avser 2008. Värden för och avser 2006. Källa: Analysis of Labour Market and Mobility Indicators 2013, och . Trots att det relativa utbudet av personer i arbetskraften med högre utbildning har ökat (vilket bör minska relativlönerna jämfört med dem som endast har högst gymnasieutbildning), har lönepremierna för högt utbildade i stället stigit i många länder. Detta gäller framför allt i . Utvecklingen i är mindre dramatisk, undantaget där lönepremierna för högskole- utbildade har ökat förhållandevis kraftigt (Crivellaro, 2013). I ökade universitetslönepremierna men planade ut och har till och med 136Det är dock inte säkert att alla med denna utbildning deltar i arbetskraften, varför detta eventuellt är en överskattning. 137Data över arbetskraften kommer från . Bilaga 8 till LU15 Effekter av direkta åtgärder för att stimulera FoU och innovationer fallit något (, och , 2014).138 En möjlig förklaring till ökade lönepremier bland högut- bildade är att teknologisk utveckling har ökat produktiviteten bland högutbildade i arbetskraften relativt de med mindre ut- bildning.139 Anhängare av den s.k. accelerationshypotesen, se t.ex. Acemoglu (2002), hävdar att teknologisk utveckling har skapat ökad efterfrågan på högutbildad arbetskraft, vilket har ökat premierna på utbildning och specialistkompetens. Enligt Acemoglu (2003) bestäms lönepremier av den relativa tillgången av kompetens (skills), hur mycket mer av kvalificerad arbetskraft som behövs i produktionen relativt mindre kvalificerad arbetskraft (skill-bias) och internationell handel. Acemoglu formulerar en modell i vilken samhällets efterfrågan på kompetens är endogen; en ökning i antalet högutbildade expanderar marknaden för olika kompetenskrävande teknologier som i sin tur leder till ökad efterfrågan på kvalificerad arbetskraft. Det faktum att efterfrågan på högutbildad arbetskraft växer allt eftersom teknologin utvecklas innebär att efterfrågan på högutbildad arbetskraft kan vara positiv och tilltagande (upward sloping) även på lång sikt (i stället för att avta i takt med att marknaden mättas). 138Författarna noterar att universitetslönepremierna fortsatte öka, om än i långsammare takt, trots att utbudet av högutbildade ökade. 139Flera författare har, såväl teoretiskt som empiriskt, visat att nya teknologier ökar relativlönen för personer med hög kompetens (se t.ex. och Phelps, 1966; Griliches, 1969; Goldin och , 1998; Krusell m.fl., 2000). 6Effekter av indirekta åtgärder för att stimulera FoU och innovationer Det är allmänt erkänt att ett lands innovationsförmåga inte bara bestäms av faktorer kopplade till landets forsknings- och innovat- ionssystem, dvs. de faktorer som analyserades i kapitel 5, utan även av de indirekta ramvillkor140 som påverkar näringslivets utveckling, resursanvändning och struktur i en vidare mening. Ramvillkoren tillhandahåller resurser, incitament, kapacitet och möjligheter för företagen att investera i FoU och ägna sig åt innovativ verksamhet. I stor utsträckning är ramvillkoren som påverkar företagens FoU och innovationer desamma som påverkar deras investeringar i allmänhet samt sätt att organisera sig internt och samarbeta. Ramvillkoren tar i första hand sikte på ekonomins utbudssida, dvs. de villkor som påverkar i vilken omfattning realkapital, immateriellt kapital (inklusive humankapital), finansiellt kapital och andra produktionsfaktorer tillgängliggörs för företagen. Men, ramvillkor kan också påverka efterfrågan på innovationer. Ett tydligt exempel på efterfrågeinriktade åtgärder är miljöbaserade skatter som ökar företagens efterfrågan på innovativa lösningar för att minska utsläpp av t.ex. växthusgaser eller för att hushålla med energi. Det finns ingen enhetlig definition av vad som bör räknas som ramvillkor. I de flesta diskussioner av ramvillkorens betydelser ingår ofta makroekonomisk stabilitet, finansmarknadernas funkt- ionssätt, immaterialrättsliga förhållanden, regleringar av ekonomisk verksamhet (produktmarknadsregleringar, konkurrensregler och 140 På engelska framework conditions. Effekter av indirekta åtgärder för att stimulera FoU och innovationer Bilaga 8 till LU15 arbetsmarknadsregleringar), generella skattevillkor för företag och de villkor och regelverk som styr handel, direktinvesteringar och arbetskraftsrörlighet. Både den absoluta och den relativa betydelsen av olika ramvillkor kan skifta beroende på ett lands ekonomiska utvecklingsnivå. I ekonomiskt mindre utvecklade länder kan t.ex. betydelsen av korruption och domstolarnas oberoende vara bestämmande ramvillkor även för innovativa företags affärsmöjlig- heter. I dessa länder kan också traditionella handelshinder såsom tullar och importkvoter spela en mer framträdande roll, medan det för innovationsklimatet i ekonomiskt mer utvecklade länder är viktigare med s.k. icke-tariffera handelshinder (t.ex. tekniska standarder, regleringar för att bedriva viss typ av verksamhet eller krav på produktmärkning). Det är viktigt att understryka att indirekta och direkta åtgärder samspelar. Ett land som har väl fungerande ramvillkor för FoU och innovationer behöver inte använda sig av direkta åtgärder, som direkta FoU-stöd och skattelättnader för FoU, för att stimulera FoU-investeringar. Gynnsamma ramvillkor kan också underlätta kommersialisering av forskningsresultat som tas fram av offentliga forskningsinstitutioner. I detta kapitel diskuteras effekterna av nio ramvillkor som identifierats som viktiga för FoU och innovationer i företagen i den nationalekonomiska forskningen: immateriellt rättsskydd, arbets- och produktmarknadsregleringar, konkurrensregler, handel och utländska direktinvesteringar, finansiering av innovationer, generella skattevillkor, efterfrågeinriktade åtgärder, migration samt makroekonomisk stabilitet. Det urval av ramvillkor som görs i detta kapitel följer i huvudsak tidigare studier, t.ex. Jaumotte och Pain (2005), (2013c) och Westmore (2013). En uppenbar skillnad är att immaterialrättsligt rättsskydd (avsnitt 6.3) nedan behandlas som en indirekt åtgärd trots att den till stor del hänger samman med patenträttigheter som i sin tur ger företagen (men även andra) incitament att ta fram innovationer. Här följer vi i stället Blind (2012) som räknar immateriellt rättsskydd som en institutionell reglering (i likhet med t.ex. anställningstrygghet och konkurslagstiftning). Immateriellt rättsskydd tar explicit sikte på att underlätta – men också reglera – spridandet och kommersiali- sering (även t.ex. varumärkesskydd ingår i begreppet) av forsk- ningsresultat. Dock avser regleringen snarare marknaden för inno- Bilaga 8 till LU15 Effekter av indirekta åtgärder för att stimulera FoU och innovationer vationer (om än inte alla) än förutsättningarna för att ta fram innovationer. Innan effekterna på företagens FoU och innovationer av de enskilda ramvillkoren diskuteras, görs en genomgång av national- ekonomiska motiv varför ramvillkor är viktiga och i vissa fall motiverar åtgärder från det offentligas sida. 6.2Motiv för indirekta åtgärder 6.2.1Fragmenterade marknader och fåtalsdominans Villkoren för FoU och innovationsverksamhet skiljer sig åt mellan företag och branscher. Liksom annan aktivitet i företagen påverkas även deras FoU-investeringar och förutsättningar för innovationer av vilka produkter företagen tillverkar och hur specifika marknader är organiserade. Viss typ av FoU eller vissa innovationsprojekt låter sig inte delas upp i mindre enheter, dvs. de kännetecknas av stordriftsfördelar. Förekomsten av stordriftsfördelar gör att det kan vara olönsamt för mindre företag att investera i FoU eller genomföra vissa innovationsprojekt. Det offentliga kan (delvis) kompensera för marknadsfragmentering genom att agera ”match- ningsfunktion” mellan (mindre) företag med likartade behov av att nå en kritisk storlek i sin FoU. En annan åtgärd som det offentliga kan vidta för att möjliggöra stordriftsfördelar, men också göra marknader större, är att öppna gränser för handel och utländska direktinvesteringar (se avsnitt 6.6). Det finns också branscher som kännetecknas av fåtalsdominans, s.k. oligopol. Stora, oligopolistiska företag kan vara mindre intresserade av att investera i riskfyllda nya genombrotts- teknologier och i stället lägga resurser på att förbättra redan existerande teknologi. Det offentligas roll i en sådan marknads- situation blir då att underlätta för nya, mindre företag att komma in på de marknader som kännetecknas av fåtalsdominans. Sådana åtgärder handlar ofta om av- eller omreglering av vissa produkt- marknader samt åtgärder inom konkurrenspolitikens område. Effekter av indirekta åtgärder för att stimulera FoU och innovationer Bilaga 8 till LU15 Företag är beroende av väl fungerande finansmarknader för sin verksamhet, inte minst för att kunna finansiera investeringar av olika slag. och (2014) anger fyra förhållanden som gör att det kan vara särskilt svårt att finansiera innovationer och som bidrar till att innovationsföretag ofta möter finansierings- restriktioner: Innovationsprojekt kännetecknas i allmänhet av stor osäker- het: Innovationer är nästan per definition osäkra. Ur finansiärens synvinkel är risk betydligt lättare att hantera än den form av osäkerhet som utmärker innovationsprojekt. Kommer elbilar att ersätta fossildrivna bilar eller kommer det komma något helt nytt drivmedel? Och vilken av de metoder som utvecklas för att bota svåra sjukdomar kommer att bli mest framgångsrik? Risker kan ofta omsättas i sannolikheter, vilka i sin tur kan utgöra underlag för prissättning på aktier eller skuldinstrument. Men, den funda- mentala osäkerhet som präglar genombrottsteknologier låter sig inte lika enkelt översättas i sannolikheter och ger därmed upphov till finansieringsrestriktioner. Fördelningen av avkastningen på innovationsprojekt är (mycket) skevt fördelad: Fördelningen av avkastningen på innovationsprojekt är (ex post) mycket skevt fördelad; ett litet antal lyckosamma – och därmed lönsamma – projekt ”dränks” av en flod av misslyckade, olönsamma projekt. Denna egenskap hos innovationsprojekt gör det svårt att korrekt värdera lönsamheten i projekten. För att kunna värdera projekten krävs oftast en mer djupgående och långvarig förståelse av hur en viss marknad fungerar eller vad en ny teknologi innebär. Denna form av värdering är ofta mycket kostsam, vilket höjer avkastningskravet på de innovationer som ska finansieras. Finansiärer har ofta ett informationsunderläge i förhållande till innovatören: En annan utmärkande egenskap för innovations- projekt är att innovatören ofta vet mer om projektet än den som ska finansiera det. Det är svårt för en finansiär att direkt veta vilka resurser det innoverande företaget lägger ner på projektet och, i ännu högre grad, vilket resultatet kommer att bli. Detta gör att det blir svårt att skriva fullständiga kontrakt mellan innovatör och finansiär. I stället tvingas finansiären lägga ner stora resurser på att Bilaga 8 till LU15 Effekter av indirekta åtgärder för att stimulera FoU och innovationer övervaka innovatören, vilket också höjer avkastningskravet och gör att fler innovationsprojekt blir olönsamma på förhand.