sou · H4B319 · 2016-03-11 00:00:00 — Komitéens udtalelser har således reelt karakter af en dialog med medlemsstaten, hvorimod komitéen har afholdt sig fra at frem- sætte mere generelle udtalelser. När det gäller barnrättskommitténs allmänna kommentarer (General ) gjorde utredningen en värdering av vilka av dessa som kan anses ha praktisk betydelse för domstolar och andra rättstilläm- pande myndigheter vid tolkning och tillämpning av konventionens bestämmelser. Utredningen, som konstaterade att de allmänna kom- mentarerna är omfattande, utförliga och detaljerade och att majo- riteten av dessa kan anses ha praktisk betydelse vid tolkning och tillämpning av konventionens materiella bestämmelser, anförde föl- jande. 192Se bl.a. prop. 135 L (2010–2011), kap. 7.6 och 7.7. 1546, 2014. Den danska regeringen beslutade dock att inte inkorporera . 1546, 2014 s. 210. 1546, 2014 s. 211 f. Udvalget har vurderet, om komitéens generelle bemærkninger kan antages at have praktisk betydning for domstolene og andre retsanven- dende myndigheder ved fortolkningen og anvendelsen af konvention- ens bestemmelser, dvs. om domstolene og andre retsanvendende myn- digheder vil kunne finde praktisk vejledning heri, når der skal træffes afgørelser i konkrete sager. Efter udvalgets opfattelse har komitéens generelle bemærkning ved- rørende uafhængige menneskerettighedsinstitutters rolle (nr. 2) ikke praktisk betydning ved fortolkningen og anvendelsen af konventionens materielle bestemmelser. Det samme gælder den generelle bemærkning vedrørende generelle foranstaltninger til gennemførelse af konven- tionen (nr. En række af komitéens øvrige generelle bemærkninger vil efter ud- valgets opfattelse kunne have praktisk betydning for domstolene og andre retsanvendende myndigheder ved fortolkningen og anvendelsen af kon- ventionens materielle bestemmelser. Det gælder komitéens generelle bemærkninger om målene med uddannelse (nr. 1), om HIV/AIDS og barnets rettigheder (nr. 3), om unges sundhed og udvikling i sammen- hæng med konventionen (nr. 4), om gennemførelse af børns rettigheder i den tidlige barndom (nr. 7), om beskyttelse af børn mod korporlig afstraffelse og andre grusomme eller nedværdigende former for straf (nr. 8), om rettigheder for børn med handicap (nr. 9), om rettigheder for børn af oprindelige folk (nr. 11) og om statens forpligtelser for så vidt angår forretningssektorens betydning for børns rettigheder (nr. Udvalget lægger i den forbindelse bl.a. vægt på, at disse generelle be- mærkninger er omfattende, udførlige og detaljerede. Det skal dog samtidig bemærkes, at bemærkningerne i vidt omfang beskriver de ret- lige og faktiske områder, som giver anledning til særlige problemer i forhold til bl.a. bestemte grupper af børns rettigheder efter konven- tionen, ligesom de beskriver, hvad medlemsstaterne positivt skal gøre på disse områder. Da de generelle bemærkninger endvidere bygger på komitéens samlede erfaringer fra arbejdet med medlemslandendes periodiske rapporter, beskriver de i vidt omfang problemer på områder, der ikke som udgangspunkt er relevante for . Det gælder f.eks. registrering af nyfødte, adgang til rent drikkevand, uddannelse, sundhedsydelser mv., lige adgang til uddannelse for piger og drenge mv. Komitéens generelle bemærkninger om behandling af uledsagede børn (nr. 6) og børns rettigheder i retssystemet (nr. 10) kan efter udvalgets opfattelse også have praktisk betydning for domstolene og andre rets- anvendende myndigheder. Udvalget lægger vægt på, at bemærk- ningerne indeholder en omfattende, udførlig og detaljeret beskrivelse af forhold, som skal eller bør inddrages ved behandlingen af f.eks. straffe- sager mod unge eller sager om asyl for uledsagede børn. Domstolene og andre retsanvendende myndigheder vil efter udvalgets opfattelse kunne finde en vis vejledning i de generelle bemærkninger til brug for tilrettelæggelsen og behandlingen af disse og andre typer sager, som ved- rører uledsagede børn eller børns rettigheder i retssystemet. Endelig er der en række af komitéens generelle bemærkninger, som vedrører specifikke bestemmelser i konventionen. Det drejer sig om komitéens generelle bemærkninger om barnets ret til at blive hørt (nr. 12), om barnets ret til at blive beskyttet mod alle former for vold (nr. 13), om hensynet til barnets tarv (nr. 14), om barnets ret til den højest op- nåelige sundhed (nr. 15) og om barnets ret til hvile og fritid, til at lege og dyrke fritidsinteresser, som er passende for barnets alder, og til frit at deltage i det kulturelle og kunstneriske liv (nr. Bemærkningerne er omfattende, udførlige og detaljerede, og de kan efter udvalgets op- fattelse i vidt omfang bidrage til fortolkningen og anvendelsen af kon- ventionens artikel 3, stk. 1 (barnets tarv), artikel 12 (retten til at blive hørt), artikel 19 (om beskyttelse mod alle former for vold), artikel 24 (om den højest opnåelige sundhed) og artikel 31 (om retten til fritid, leg mv.). Disse generelle bemærkninger ses således at have betydning for fortolkningen og anvendelsen af konventionens materielle bestemmelser og dermed praktisk betydning for lovgivningsmagten, domstolene og andre retsanvendende myndigheder og enkeltpersoner. Det bemærkes, at de generelle bemærkninger ikke er bindende for deltagerstaterne. Betydelsen av konventionsorganens tolkning i domstolsavgöranden Uttalanden från konventionsorganen har med tiden fått en relativt stark ställning som tolkningsunderlag för bl.a. nationella och inter- nationella domstolar. och var tidiga med att tillmäta uttalanden från konventionskommittéerna betydelse som tolkningsunderlag.196 har beaktat barnrättskommitténs allmänna kommentarer.197 Även om nationella domstolar i allmänhet inte torde anse sig formellt bundna av kommittéernas tolkningar av konventionsbestämmelserna har många domstolar erkänt att de tolkningar som görs av konventions- organen, som av staterna anförtrotts med uppgifter enligt konven- tionen, förtjänar att ges betydande vikt vid fastställandet av inne- börden av en relevant rättighet.198 Norska HD (Høyesterett) (och andra norska instanser) hänvisar efter inkorporeringen av i allt större utsträckning 196McCall-Smith s. 18. 197Se t.ex. Salduz mot , dom , Maslov mot , dom den 23juni 2008, Jeunesse mot , dom och G.S. mot , dom . 198Se bl.a. (2004) s. 43 och s. 9 f. Jämför dock s. 20. till barnrättskommitténs allmänna kommentarer.199 I ett avgörande från Høyesterett som gällde innebörden av barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 6, om behandlingen av ensamkommande barn,200 diskuterades särskilt frågan om vilken vikt barnrättskommit- téns allmänna kommentarer ska tillmätas.201 Domstolen uttalade där följande (punkt 40). Det er altså på det rene at General comments etter Rule 73 [i pro- cedurreglerna] er noe annet enn de General recommendations som kan gis med direkte hjemmel i konvensjonens artikkel 44 og 45. De er klarligvis ikke bindende, men ment å være veiledende for statene. Vei- ledningen kan omfatte alt fra hvordan landrapportene skal utformes, hvordan landene best mulig kan strekke seg for å oppfylle sine for- pliktelser, og hvordan konvensjonsbestemmelsene bør forstås. Domstolen hänvisade bl.a. till att den i ett tidigare avgörande angå- ende en konventionstolkning från ansett att denna måste ges betydande vikt som rättskälla. noterade domstolen att det enligt inte upprättats någon klagomekanism för enskilda klagomål. Domstolen hänvisade till den norska propositionen om ändringar i barneloven (se ovan) och uttalade följande (punkt 44). Man kan etter mitt syn ikke legge mer i dette enn at det formelle grunnlaget for at uttalelsen er avgitt, har en viss betydning for den vekt den skal tillegges. Det avgjørende vil likevel være hvor klart den må anses å gi uttrykk for overvåkingsorganenes forståelse av partenes forpliktelser etter konvensjonene. Særlig må man vurdere om uttalel- sen må ses som en tolkingsuttalelse, eller mer som en tilråding om optimal praksis på konvensjonens område. Dernest må man vurdere om uttalelsen passer på det aktuelle faktum og rettsområde. siste er av særlig betydning ved generelle uttalelser som ikke er knyttet til enkeltsaker eller landrapporter, og som derfor ikke har vært gjenstand for dialog mellom komitéen og den berørte staten. En av domarna diskuterade de allmänna kommentarernas betydelse med delvis andra utgångspunkter än majoriteten. Domaren () utgick från folkrättsliga tolkningsregler i sin argumentation och hänvisade bl.a. till folkrättslig doktrin och (se punkt 88–92). 199Se bl.a. Rt. 2010 s. 1313, Rt. 2015 s. 93 och Rt. 2015 s. 155. 200CRC/C/GC/6. 2009 s. 1261. Det synes å være en alminnelig oppfatning i den folkerettslige littera- turen at slike tolkningsuttalelser fra ulike håndhevingsorganer under FN-konvensjonene må tillegges betydelig vekt. For så vidt gjelder barnekomitéens tolkningsuttalelser spesielt, viser jeg til Verheyde og Goedertier, A Commentary on the United Nations Convention on the Rights of the Child, Articles 43–45, of the Child (2006) side 40: ”General comments contain the view of the Committee – being the most authoritative body monitoring the Con- vention – as a whole and are addressed to all States Parties. They hence constitute an authoritative inperpretation of the rights enshrined in the Convention. The interpretations made by the Committe, although tech- nically not binding, should therefore be given considerable weight in the identification of the scope of the rights and obligations enshrined in the CRC [kursiverat här]”. Det som her sies, har også etter mitt syn gode grunner for seg. En rekke av barnekonvensjonens kjernerettigheter – herunder artikkel 3 nr. 1 – utgjør nokså vage eller generelt uttrykte normer. For å sikre felles standarder, og bidra til at rettighetene rent praktisk lar seg gjennomføre – og faktisk også blir gjennomført – på nasjonalt nivå, er det behov for felles tolkningsreferanser. Forarbeidene til konvensjonen gir begrenset veiledning, og kan etter etablert folkerettsdoktrine uansett bare tillegges helt begrenset vekt ved tolkningen, jf. Wienkonvensjon- en om traktatretten artikkel 32. Rettighetene og konvensjonen har dessuten dynamiske elementer som må ivaretas i et samvirke mellom blant annet barnekomitéen og de nasjonale myndigheter, herunder de nasjonale domstolene. Komitéens behandling av statsrapportene er barne- konvensjonens hovedpilar i så måte, jf. Men tolkingsut- talelsene fra komitéen utgjør etter mitt syn et viktig supplement: De bygger på komitéens samlede erfaring og innsikt – herunder fra be- handlingen av statsrapporter – og rettes til alle konvensjonsstatene. Uttalelsene kommer etter det jeg forstår, normalt i stand på grunnlag av samarbeid med andre organisasjoner, og er basert på brede hørings- prosesser. De uttrykker derfor en forankret og gjennomarbeidet konvensjonstolking, som er bygget på en helhetlig forståelse av reglene i lys av konvensjonens og de enkelte rettighetens gjenstand og formål. Det må forventes at det som sies om konvensjonstolkingen i disse ut- talelsene, normalt også legges til grunn av blant andre barnekomitéen selv og av andre FN-organer, herunder FNs barnefond () og FNs høykommissær for flyktninger (UNHCR). Etter det jeg forstår har man ikke fra norsk side reservert seg mot den konvensjonstolkningen som er kommer til uttrykk i barnekomitéens General . 6 (2005), eller på annen offisiell måte tatt til motmæle. Jeg går derfor ikke inn på betydningen av slike innsigelser. Barnekonvensjonen er omfattet av menneskerettsloven § 2. Det er på det rene at man ved inkorporeringen ikke bare tok sikte på selve konvensjonsteksten. Det er konvensjonen som sådan – slik den fra et folkerettslig ståsted må fortolkes – som gjennom menneskerettsloven er gjort til norsk rett, og ved § 3 også er gitt rang fremfor mot- stridende norske regler. Etablert folkerettslig tolkningspraksis følger da med, jf. justiskomitéens merknader til menneskerettsloven i Innst. 51 (1998–99) side 6. Her fremhever komitéen spesielt som et overordnet mål at norsk rettspraksis i størst mulig grad samsvarer med den ”til ei kvar tid gjeldande internasjonale tolkingspraksis”. Jeg finner det ikke tvilsomt at dette også omfatter generelle tolk- ningsuttalelser fra ulike håndhevingsorganer under FN, herunder slike uttalelser fra barnekomitéen. I ett annat avgörande från Høyesterett uttalade domstolen följande om användandet av barnrättskommitténs allmänna kommentar nr 14, om barnets bästa,202 vid tolkningen av artikel 3.1 samt 104 § andra stycket203 i den norska Grunnloven.204 14 (2013) ”on the right of the child to have his or her best interests taken as a primary consideration”, har FNs Barnekomité redegjort for regelens bakgrunn og funksjon, og foretatt en konsoliderende gjennomgang av en rekke tolkningsspørsmål. Det Barnekomiteen gir uttrykk for her, utgjør etter mitt syn et naturlig utgangspunkt ved tolkningen av artikkel 3 nr. 1 – og dermed også ved tolkningen av Grunnloven § 104 andre ledd. 7.8.5Vägledning vid tolkning av Vid en inkorporering av blir konventionens ori- ginaltexter gällande som lag vilket kommer att innebära ett ökat be- hov av information och kunskap om konventionens innehåll och tillgång till relevanta rättskällor för tolkning och tillämpning av kon- ventionen. I detta avsnitt beskriver vi vilken vägledning som finns och var man hittar den. originaltext (den engelska) och en svensk över- sättning är publicerad i internationella överenskommelser (SÖ) som ges ut av Utrikesdepartementet.205 För övriga original- 202CRC/C/GC/14. 203Ved handlinger og avgjørelser som berører barn, skal barnets beste være et grunnleggende hensyn. 2015 s. 93, punkt 64. texter (arabiska, franska, kinesiska, ryska och spanska) hänvisas till . Samtliga originaltexter finns också tillgäng- liga på FN:s traktatdatabas ().206 I bilaga 4 till detta betänkande återges konventionens engelska och franska original- texter tillsammans med den svenska översättningen. förarbeten, ”travaux préparatoires”, dvs. de för- handlingar och diskussioner som ägde rum i samband med utarbetan- det av konventionen, finns dokumenterade och har sammanställts av FN:s kontor för Högkommissarien för mänskliga rättigheter (OHCHR), ofta kallat , tillsammans med . Publikationen finns tillgänglig på webbplatsen för FN:s högkom- missarie för mänskliga rättigheter (OHCHR).207 Enligt artikel 43 i ska en kommitté för barnets rättigheter upprättas för att granska de framsteg som gjorts av kon- ventionsstaterna i fråga om förverkligandet av skyldigheterna enligt konventionen. avger uttalanden i form av bl.a. sammanfattande slutsatser (Concluding Observations), allmänna kommentarer (General ) och allmänna diskussioner (General ). Samtliga sammanfattande slutsatser, allmän- na kommentarer och rapporter från allmänna diskussioner finns på webbplatsen för FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter (OHCHR).208 206https://treaties.un.org/ 207Office of the United Nations High Commissioner for Human Rights, Legislative History of the Convention on the Rights of the Child: Vol 1 and 2. /Documents/Publications/LegislativeHistorycrc1en.pdf /Documents/Publications/LegislativeHistorycrc2en.pdf 208www.ohchr.org/EN/HRBodies/CRC/Pages/CRCIndex.aspx 1.Sammanfattande slutsatser och rekommendationer (Concluding Observations) Av artikel 44 i följer att konventionsstaterna åtar sig att avge rapporter till barnrättskommittén om de åtgärder som vidtagits för att genomföra rättigheterna enligt konventionen. Rap- porterna ska vidare ange vilka eventuella förhållanden och svårigheter som inverkar på uppfyllelsen av åtagandena. För att främja ett effek- tivt genomförande av konventionens bestämmelser kan kommittén, enligt artikel 45, på grundval av den information som erhållits avge förslag och allmänna rekommendationer, vilka ska sändas till de konventionsstater som berörs samt rapporteras till generalförsam- lingen tillsammans med eventuella kommentarer från konventions- staterna. Sedan ratificerades har barnrättskommittén granskat vid fem tillfällen. Efter det att lämnat sina periodiska rapporter till barnrättskommittén har kommittén utfärdat sammanfattande slutsatser och rekommendationer om vad ytterligare bör göra för att genomföra de rättigheter barn har enligt konventionen. Vissa sammanfattande slutsatser och rekommenda- tioner har översatts till svenska och finns tillgängliga på regeringens webbplats för mänskliga rättigheter.209 Även rekommendationer och sammanfattande slutsatser till andra länder kan vara relevanta vid tolkningen av konventionen. På webb- platsen för FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter (OHCHR) finns sammanfattande slutsatser och rekommendationer till samtliga länder tillgängliga.210 Allmänna kommentarer (General ) utarbetar allmänna kommentarer som syftar till att främja konventionens genomförande och bistå staterna med att uppfylla sina rapporteringsskyldigheter.211 De allmänna kommen- tarerna skiljer sig från de sammanfattande slutsatserna genom att de 210http://tbinternet.ohchr.org/_layouts/TreatyBodyExternal/SessionsList.aspx?Treaty=CRC 211Se CRC/C/4/Rev.4, rule 77. riktar sig till alla konventionsstater.212 har hit- tills utarbetat 18 allmänna kommentarer som täcker olika artiklar och områden i konventionen, bl.a. barnets bästa, barnets rätt att bli hörd, barnets rätt till frihet från alla former av våld och allmänna åtgärder för genomförande av konventionen.213 På webbplatsen för FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter (OHCHR) finns samtliga allmänna kommentarer tillgängliga.214 17 av de allmänna kom- mentarerna är översatta till svenska och finns tillgängliga på Barn- ombudsmannens webbplats.215 Ytterligare en allmän kommentar om artikel 4 är under utarbetande.216 Allmänna diskussioner (General ) anordnar under sina mötessessioner allmänna diskussioner om specifika artiklar i konventionen eller relaterade ämnen i syfte att fördjupa förståelsen av konventionens innehåll och innebörd.217 har kommittén anordnat 21 allmänna diskus- sioner på olika teman. Diskussionerna, som äger rum vartan- nat år, brukar pågå under en heldag och genomförs under medverkan av FN-organ, enskilda organisationer och konventionsstaterna. Kom- mittén har tagit upp bl.a. barn till frihetsberövade föräldrar (2011), alla barns rättigheter vid internationell migration (2012) och barnets rättigheter i förhållande till digital media (2014). Nästa diskussionsdag äger rum 2016 och kommer att handla om bl.a. barns tillgång till effektiva rättsmedel. De allmänna diskussions- dagarna utmynnar vanligen i rekommendationer från kommittén i den fråga eller artikel som har diskuterats. De allmänna diskussio- nerna har ibland resulterat i utarbetandet av en allmän kommentar. Samtliga rapporter från de allmänna diskussionerna finns på webb- 212Enligt Søvig har ett uttalande i en allmän kommentar större genomslagskraft ju mer utfyllande argumentationen är och ju mer specifikt den tar upp tematiken som ska prövas, se Søvig s. 37. 213Barnrättskommittén kan vid behov göra ändringar i de allmänna kommentarerna. 214http://tbinternet.ohchr.org/_layouts/treatybodyexternal/TBSearch.aspx?Lang=en&Trea tyID=5&DocTypeID=11 215www.barnombudsmannen.se/barnombudsmannen//allmanna- kommentarer/ 216Public Spending and the Rights of the Child. Beträffande denna har barnrättskommittén tagit initiativ till en omfattande konsultationsprocess där även konventions- staterna är delaktiga. 217Se CRC/C/4/Rev.4, rule 79. som svensk lag SOU 2016:19 platsen för FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter (OHCHR).218 Uttalanden i enskilda ärenden Enligt det tredje fakultativa protokollet om ett individuellt klago- målsförfarande kan barnrättskommittén även motta och pröva en- skilda klagomål från barn som rör kränkningar av barnets rättigheter enligt konventionen.219 Det fakultativa protokollet, som antogs 2011, har inte ratificerats av . Samtliga uttalanden från de av som mottar och prövar enskilda klagomål finns samlade under en rättsdatabas () under webb- platsen för FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter (OHCHR).220 Övriga rättskällor som kan tjäna som vägledning vid tolkning av är bl.a. rättspraxis och doktrin. När det gäller rättspraxis finns det avgöranden från både nationella och internationella domstolar där behandlas.221 har beaktats i ett antal rättsfall från Högsta dom- stolen (HD) och (), bl.a. genom att svensk rätt tolkats fördragskonformt med konventionen.222 Det finns också flera avgöranden från norska HD (Høyesterett) som rör ; merparten härrör från tiden efter det att inkorporerades i norsk rätt.223 Barnkonven- tionen har också med tiden i allt större utsträckning fått en själv- ständig plats i Høyesteretts argumentation.224 218www.ohchr.org/EN/HRBodies/CRC/Pages/DiscussionDays.aspx 219A/RES/66/138. 220http://juris.ohchr.org/ 221Se , 2015. 222Se fotnot 112. 223Søvig s. 27 och s. 22 f där Søvig redogör för ett antal rättsfall utifrån vilka artiklar i barnkon- ventionen de rör. 224Søvig s. 27. Se även t.ex. Rt. 2010 s. 1313, Rt. 2012 s. 2039, Rt. 2015 s. 93, Rt. 2015 s. 155 och Rt. 2015 s. 1388. omnämns även i ett fåtal avgöranden från EU- domstolen.225 Det finns också praxis från där hänvis- ningar görs till de två artiklar i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna, som utgår från (artiklarna 24 och 32). förekommer även i avgöranden från Europa- domstolen. En stor del av de avgöranden där före- kommer rör staternas hantering av olovliga bortföranden av barn m.m. enligt Haagkonventionen.226 Det finns också flera avgöranden som rör frågor om frihetsberövande, adoption, personlig integritet, utvisning och utbildning där använts av dom- stolen.227 Ett mindre antal avgöranden där före- kommer rör bl.a. asyl, omhändertagande av barn, tvångsarbete, familjeåterförening och umgänge mellan barn och föräldrar.228 Det finns också flera avgöranden där använder barn- konventionens artiklar som tolkningsunderlag för att utröna den närmare innebörden av artiklar.229 Litteratur och övrigt material tog 2008 fram en handbok om genomförandet av barnkonventionen.230 är tänkt att fungera som vägled- ning och stöd kring uttolkningen och tillämpningen av barnkon- ventionens bestämmelser. Den utgår från barnrättskommitténs sam- manfattande slutsatser och allmänna kommentarer och är uppdelad utifrån artiklar. Arbetet med handboken finan- sierades av regeringen, och handboken är huvudsakligen en översätt- 225Se t.ex. C-540/03, dom , C-244/06, dom , C-348/09, dom och C-648/11, dom . 226Se t.ex. X. mot , dom (stor kammare) och Neulinger och Shuruk mot , dom (stor kammare). 227Se t.ex. Mubilanzila Mayeka och Kaniki Mitunga mot , dom , Popov mot , dom , E.B. mot , dom (stor kammare), mot , dom (stor kammare), Nunez mot , dom och Catan m.fl. mot och , dom den 19oktober 2012 (stor kammare). 228Se t.ex. Tarakhel mot , dom (stor kammare), K.T. mot , dom , Siliadin mot , dom , Senigo Longue m.fl. mot , dom och mot , dom . 229Se fotnot 133. 230Handbok om , , 2008. ning av den handbok som 2007 gavs ut av UNICEF.231 Den svenska handboken beskriver dessutom svensk lagstiftning och praxis. Den har skrivits med utgångspunkt i barnrättskommitténs sammanfat- tande slutsatser och rekommendationer till . Det har dock inte skett någon revidering av handboken vilket gör att senare all- männa kommentarer och sammanfattande slutsatser saknas, samt att ändringar i svensk lagstiftning inte beaktats. I sammanhanget kan också nämnas den handbok om barnets rättigheter i europeisk rätt som utarbetats av för grund- läggande rättigheter (FRA) och Europarådet.232 redogör för barnets rättigheter enligt och enligt Europakonven- tionen och andra instrument inom . Där det är relevant finns också referenser till och andra internatio- nella instrument. redogör också för rättspraxis från både och . Det finns naturligtvis en stor mängd litteratur om barnkonven- tionen. Vi har dock valt att inte gå in närmare på den här. 7.8.6Vilken ytterligare vägledning behövs?