sou · H4B338 · 2016-05-16 00:00:00 — Avstämningstidpunkterna liksom periodernas längd beror på när uppföljningsinformation kan vara tillgänglig. Eftersom många åtgärder för att förbättra skolan redan har vidtagits genom de senaste årens reformer, bör de första avstämningarna ligga relativt tidigt och i vissa fall redan innan kommissionens åtgärdsförslag börjat genomföras. De sista avstämningarna ligger –2026, dvs. sex till efter det att kommissionens förslag till åtgärder kan börja genomföras. Nationella målsättningar för ett sammanhållet skolsystem En sammanfattande uppföljning som är gemensam för alla förbättringsmål bör genomföras : slutet av 2020, början av 2023 och början av 2026. kan bl.a. resultaten från två aktuella internationella kunskapsmätningar användas. Som kommer att framgå senare i kapitlet kommer, på nationell nivå, huvuddelen av målsättningar och delmål för kunskapsresultat endast att kunna följas upp genom resultat i internationella studier, som är urvalsundersökningar. På lokal nivå måste huvudmän och skolor därför följa upp dessa målsättningar på annat sätt. För några målsättningar och förbättringssteg, t.ex. betygsresultaten i årskurs 9 och genomströmningen i gymnasieskolan, kan direkta jämförelser göras mellan nationell och lokal nivå. För skolor med stora utmaningar – t.ex. med många nyanlända elever – kan dock ett förbättringssteg som är rimligt på nationell nivå vara helt orealistiskt, vilket kan äventyra att målsättningen blir accepterad. Å andra sidan kan ett förbättringssteg på nationell nivå redan vara uppnått eller överträffat av en skola med gynnsamma förutsättningar. Risken kan då vara att man på skolan slår sig till ro med vad man uppnått. För uppföljning av kvalitet i undervisningen kan man lokalt använda olika metoder. De föreslagna målsättningarna för likvärdighet är främst avsedda för uppföljning på nationell nivå. Med utgångspunkt från de övergripande målsättningarna och delmålen bör alla huvudmän och skolor sätta upp egna förbättringssteg som är ambitiösa och som rör sig i riktning mot styrdokumentens mål. Därigenom bidrar alla skolor till att förbättringsmålen på nationell nivå uppnås. Ett stödmaterial för detta lokala arbete behöver utarbetas när ställning tagits till kommissionens förslag till målsättningar. Nationella målsättningar för ett sammanhållet skolsystem 3.4Nationella målsättningar för kunskapsresultat De nationella styrdokumenten för skolans kunskapsuppdrag utgörs av läroplaner, kursplaner, ämnesplaner och examensmål. Som framgått tidigare är styrdokumentens kunskapsbegrepp mångsidigt, vilket också återspeglas i kunskapskraven och hur dessa bedöms i nationella prov och betyg. Enligt läroplanen ska utbildningen i förskoleklassen stimulera varje barns utveckling och lärande samt förbereda barnen för fortsatt skolgång. av alla sexåringar är inskrivna i förskoleklassen. Om förskoleklassen görs obligatorisk eller kommer att ingå i en tioårig grundskola, vilket föreslagits (SOU 2015:81), kommer antalet elever i alltså inte att öka dramatiskt. Att sätta upp en målsättning för andelen sexåringar i förskoleklassen ter sig inte som nödvändigt. Skolinspektionens granskning av utbildningen i förskoleklassen visar att många pedagoger inte utgår från läroplanens övergripande mål för kunskaper när de planerar undervisningen i förskoleklassen (Skolinspektionen 2015a). Det bäddar för olikvärdig utbildning och äventyrar elevens lärande och utveckling, bl.a. genom att den viktiga kontinuiteten från förskolan till inte är säkrad. (2015c) har på regeringens uppdrag föreslagit ett nytt avsnitt i läroplanen för , förskoleklassen och fritidshemmet som bl.a. ska förtydliga förskoleklassens uppdrag. Läroplanens avsnitt Kunskaper har varit ett underlag vid framtagandet av förslaget, som fått en liknande struktur som kursplanerna med en syftestext och en innehållsdel. Därigenom tydliggörs ytterligare förskoleklassens pedagogiska uppdrag. Det är dock knappast möjligt – eller lämpligt – att föreslå någon uppföljningsbar målsättning för förskoleklassens kunskapsresultat. Det kommer inte att finnas några kunskapskrav eller någon nationell uppföljning av elevernas kunskaper. Det vore dock önskvärt, med tanke på Skolinspektionens iakttagelser, att formulera en målsättning om att alla barn i förskole- Nationella målsättningar för ett sammanhållet skolsystem klass ska få en god förberedelse för att börja när det gäller läsinlärning som grund för läsförståelse. En uppföljning skulle kunna ske i årskurs 1. Läroplanen för , förskoleklassen och fritidshemmet anger bl.a. mål för normer och värden, kunskaper, elevernas ansvar och inflytande, skolan och omvärlden, bedömning och betyg. kunskapsuppdrag anges närmare i kursplaner för varje ämne: dess syfte, centralt innehåll för årskurserna 1–3, 4–6 respektive 7–9 samt i föreskrifter om kunskapskrav för de fem godkända betygsstegen. I den obligatoriska är kunskapskraven för betyget E (Godkänt) utformade så att de ska ange den grundläggande nivå som är nödvändig för varje individ och samhällsmedlem, dvs. de kunskaper som krävs för att individen ska kunna fungera i dagens samhälle: fullgöra sina skyldigheter, ta tillvara sina rättigheter och erövra en grund för fortsatt utbildning. Godkända betyg från är också en stark skyddsmekanism för unga med minskad risk för exempelvis grov kriminalitet, bidragsberoende och missbruk (2010). Mot denna bakgrund är det ideala förhållandet att alla elever med skolplikt som tillhör målgrupp ska nå godkända betyg i alla ämnen när de lämnar årskurs 9, vanligtvis . Detta är dock inte realistiskt då en del elever är nyanlända eller har bott i endast , ibland med bristfällig skolgång från hemlandet. Några elever är långvarigt sjuka eller lever under mycket svåra sociala förhållanden. Dessa omständigheter kan dock knappast förklara varför av eleverna inte når godkänt i alla ämnen och att inte har behörighet till gymnasieskolans nationella program. Dessa resultat har varit i stort sett oförändrade . Att bryta detta mönster och åstadkomma avsevärt förbättrad måluppfyllelse för samlade uppdrag är en av de viktigaste uppgifter svensk skola står inför. I denna strävan måste ingå att både minska gruppen elever med svaga kunskaper och att öka gruppen elever med goda och mycket goda kunskaper. Nationella målsättningar för ett sammanhållet skolsystem I PISA-undersökningen 2012 (15-åringar) försämrades resultaten för såväl lågpresterande som högpresterande svenska elever, för lågpresterande elever särskilt i läsförståelse jämfört med mätningen 2009 (2013b). PIRLS 2011 (årskurs 4) visade också en nedgång i läsförståelse och att de svaga läsarna ökar medan de avancerade läsarna minskar (2012b). Tidigt och adekvat stöd bör leda till färre lågpresterande i senare årskurser. rekommenderar en fokusering på ”literacy and numeracy” (2015a). Det är också i läsförståelse och matematik som uppvisar stora resultatförsämringar. Det blir därför väsentligt med förbättringsmål för de tidiga åren i . Ett kunskapskrav i läsförståelse i årskurs 1 och obligatoriska bedömningsstöd i läs- och skrivutveckling samt matematik införs från och med /17. Det är alltså inte möjligt att ange en välgrundad målsättning för hur stor andel av eleverna som bör nå den kommande kravnivån, men det är viktigt att få en nationell bild av effekterna av läroplansförändringen för förskoleklassen samt kunskapskravet och bedömningsstödet i årskurs 1. Det kan också vara rimligt att ange förbättringssteg i anslutning till de nationella proven i årskurs 3. Proven består av sju delprov i matematik där av eleverna nådde kravnivån i alla delprov. I svenska och svenska som andraspråk består provet av åtta delprov. av eleverna nådde kravnivån i alla delprov i svenska och av eleverna gjorde det i svenska som andraspråk. Förbättringssteg skulle kunna avse att fler elever ska nå kravnivån i alla delprov. Proven bedöms dock inte tillräckligt stabila för att kunna användas för uppföljning . Utredningen om nationella prov (SOU 2016:25) har vidare påpekat att elever som uppfyller kraven i proven i årskurs 3 ändå kan vara i behov av stödinsatser och sakna de kunskaper som behövs i senare årskurser. En större variation i innehåll och svårighetsgrad som gör att träffsäkerheten och det prognostiska värdet ökar bedöms önskvärd. Ett alternativ är att använda resultaten i kommande för årskurs 4 i matematik och resultaten i PIRLS- studier avseende årskurs 4 i läsförståelse. Nationella målsättningar för ett sammanhållet skolsystem Mer om läsning och läsförståelse Läsforskning liksom PIRLS visar vikten av fortsatt undervisning i olika lässtrategier sedan eleverna väl ”knäckt läskoden”. Framför allt har läsförståelsen av sakprosa och mer avancerade texter blivit sämre i (2012b). Det kan finnas en risk för att det uppstår en ny typ av läs- och skrivsvårigheter, nämligen försämrad förmåga att exempelvis jämföra, klassificera, syntetisera och utvärdera information och övergripande idéer i en text. Dessa språkfärdigheter är nödvändiga för att kunna möta de alltmer kognitivt krävande nivåer som förekommer i undervisningen i skolans olika ämnen. Det är därför naturligt att ange förbättringssteg för elevernas resultat i läsförståelse i kommande PIRLS- och PISA-undersök- ningar. I PIRLS 2011 nådde av eleverna i årskurs 4 högst elementär eller medelgod läsförståelse medan nådde hög eller avancerad nivå. (OECD-genomsnittet var .) Motsvarande andelar för svenska elever 2001 var (2012b). Nästa PIRLS-undersökning genomförs 2016 och därefter 2021. I 2012 låg av svenska 15-åringar på nivå 2 eller lägre, dvs. svaga läsfärdigheter (2013b). OECD-genom- snittet var . (2000 låg de svenska elevernas andel på , 2009 på .) Andelen på nivå 5 eller högre, dvs. starka läsare, låg 2012 på , samma andel som OECD-genomsnittet. (2000 var motsvarande andel , 2009 .) I TIMSS 2011 (2012c) nådde av eleverna i årskurs 4 högst elementär nivå i matematik, där EU/OECD- genomsnittet var . (Motsvarande andelar 2007 var .) nådde hög eller avancerad nivå mot för EU/OECD-genomsnittet. (Motsvarande andelar 2007 var .) TIMSS genomförs 2015 och planeras därefter 2019 och 2023. I 2012 (2013b) nådde av svenska 15-åringar inte upp till nivå 2, dvs. en basnivå för matematisk Nationella målsättningar för ett sammanhållet skolsystem (2003 var motsvarande andel för svenska elever .) nådde nivå 5 eller högre, dvs. avancerat matematiskt kunnande. (2003 var andelen för .) Läroplanen för gymnasieskolan är i sin övergripande del uppbyggd på samma sätt som . Här anges också examensmål för varje nationellt program samt ämnesplaner för de gymnasiegemensamma ämnena. Dessa beslutas av regeringen. Övriga ämnesplaner beslutas av . Ämnesplanerna anger ämnets syfte och för varje ingående kurs kunskapskrav för de olika betygsstegen. För gymnasieexamen krävs betyg från en utbildning om minst 2 500 poäng varav minst 2 250 ska vara godkända. Det specificeras för yrkesexamen respektive högskoleförberedande examen att vissa kurser ska ingå bland de godkända kurserna liksom att gymnasiearbetet ska vara godkänt. Elever som slutfört gymnasieskolan, dvs. som fått betyg i samtliga kurser i studievägen och i gymnasiearbetet men inte uppfyllt kraven för gymnasieexamen, får ett studiebevis. En mycket stor andel av de som avslutar går över till gymnasieskolan. Att sätta upp en målsättning att fler elever ska gå vidare från till gymnasieskolan är därför inte meningsfullt. Av de cirka 124 000 eleverna i årskurs 1 /16 gick drygt 28 000 () på introduktionsprogram. De flesta introduktionsprogrammen – preparandutbildning, programinriktat individuellt val och språkintroduktion – syftar till att eleven senare ska gå över till ett nationellt program och fullfölja utbildningen där. En nationell målsättning skulle kunna övervägas om övergången till nationella program. Programmet språkintroduktion framstår som särskilt angeläget när det gäller att öka övergången och underlätta för elever med utländsk bakgrund att skaffa sig en fullständig gymnasieutbildning. Språkintroduktion är det största introduktionsprogrammet med totalt 18 700 elever (2015), eller av alla elever på introduktionsprogram. Antalet elever i årskurs 1 på språkintroduktion ökade /16 jämfört . Även en målsättning om elevernas genom- Nationella målsättningar för ett sammanhållet skolsystem snittliga tid i programmet skulle kunna övervägas. Dessvärre är förutsättningarna för tillförlitlig statistik inte tillräckliga för att följa upp sådana målsättningar. Kommissionen anser det viktigt att komma till rätta med dessa brister (se även avsnitt 8.4). Av de som sökte till nationella program /16 var behöriga till sitt förstahandsval och antogs till detta och till den skola de sökt. En större andel behöriga, som nämnts en tänkbar nationell målsättning för , kan leda till att fler antas till sitt förstahandsval. Detta kan vara viktigt ur motivationssynpunkt. Det är däremot knappast lämpligt att sätta upp en särskild målsättning om att öka andelen antagna på förstahandsvalet. Kommunerna (men inte de enskilda huvudmännen) har en skyldighet (15 kap. 30 § skollagen) att söka anpassa utbud och dimensionering till ungdomarnas önskemål och lyckas som framgått väl, men hur långt denna anpassning bör drivas kan diskuteras. Närbesläktad denna fråga är om utbud och dimensionering mer bör bygga på aktuella och prognosbaserade behov av arbetskraft. Det förs en livlig diskussion om ”matchningsproblem” på arbetsmarknaden och det framförs inte sällan kritik mot gymnasieskolans utbud och dimensionering, särskilt av yrkesprogrammen. De nationella och lokala programråden har som en av sina uppgifter att stärka kopplingen mellan yrkesprogram och arbetsliv, där utbud och dimensionering är viktiga aspekter. bedriver flera utvecklingsprojekt inom yrkesutbildningsområdet, bl.a. om det arbetsplatsförlagda lärandet. (U 2014:01) har lämnat förslag till åtgärder som stärker den gymnasiala yrkesutbildningens kvalitet och attraktionskraft, underlättar ungdomars övergång från skola till arbetsliv och förstärker den nationella kompetensförsörjningen. Utredningens förslag har remissbehandlats och ärendet bereds inom . Om en större andel elever på yrkesprogrammen fullföljde sin utbildning skulle utflödet av utbildad arbetskraft kunna ökas väsentligt. En avslutad gymnasieutbildning är också en framgångsfaktor för ungdomar vad gäller fortsatta studier eller etablering på arbetsmarknaden. Bekymren i gymnasieskolan är således inte i första hand kopplade till att ”komma in” utan till att ”komma ut”, dvs. att eleverna med framgång genomgår och avslutar utbildningen. (U 2015:01) har i uppdrag att bl.a. Nationella målsättningar för ett sammanhållet skolsystem analysera och föreslå åtgärder för att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. Utredningen ska lämna sina förslag . Av de elever som började gymnasieskolans nationella program fullföljde utbildningen . Högst examensfrekvens hade elever på naturvetenskapsprogrammet () och lägst fordons- och transportprogrammet (). Examensfrekvensen varierade bland de högskoleförberedande programmen mellan och bland yrkesprogrammen mellan . Genomströmningen i gymnasieskolan har varit relativt . Det är mycket angeläget att bryta detta mönster så att andelen elever med gymnasieexamen studier ökar. Det är därför glädjande att en viss ökning har skett i den årskull som började gymnasieskolan 2012 jämfört med den som började . Ökningen har skett för både högskoleförberedande program och yrkesprogram. En relevant och viktig målsättning är att minska andelen ungdomar som varken studerar eller arbetar. Genom det förtydligade kommunala aktivitetsansvaret för ungdomar kommer det att vara möjligt att följa andelen ungdomar som fullföljt eller deltar i utbildning på nationella program. Vidare tar SCB fram måttet ”Unga som varken arbetar eller studerar” (15–24-åringar). Det definieras i enlighet med EU:s och definition av indikatorn NEET (Not in Employment, Education or Training). Den bör följas parallellt med de målsättningar föreslår. Slutligen finns etableringsstatistik över ungdomars verksamhet ett, tre och efter gymnasieskolan. Statistiken visar ungdomarnas sysselsättning fördelad på etablerad, osäker respektive svag ställning på arbetsmarknaden, utanför arbetsmarknaden, högskolestudier samt övriga studier. Det är viktigt att etableringsstatistiken används som underlag i uppföljningen och utvecklingen av gymnasieprogrammens innehåll. Nationella målsättningar för ett sammanhållet skolsystem anser att förskoleklassens roll som länk mellan förskola och skola behöver stärkas. I detta ingår en förbättrad ömsesidig återkoppling mellan skolformerna. Utifrån Skolinspektionens iakttagelser om stora skillnader mellan förskoleklasser i hur läroplanens kunskapsmål läggs till grund för undervisningen föreslår kommissionen en målsättning om förberedelse för läsinlärning. Uppföljning kan ske genom att resultaten från det obligatoriska bedömningsstödet i läsförståelse i årskurs 1 följs upp på nationell nivå, vilket har föreslagits av Utredningen om nationella prov (SOU 2016:25). Ett alternativ är en stickprovsbaserad nationell uppföljning. Att kunna läsa är en grundläggande färdighet som är viktig i alla skolans ämnen. Alla elever i förskoleklassen ska ges god förberedelse för när det gäller läsinlärning som grund för läsförståelse. Tabell 3.2 Andel elever (procent) som uppnår kunskapskravet i läsförståelse i årskurs 1 Det saknas underlag för att ange några förbättringssteg. Som övergripande målsättning för bör gälla att höja kunskapsresultaten för alla elevgrupper, såväl högsom lågpresterande. Nationella målsättningar för ett sammanhållet skolsystem Som sammanfattande mått på utbildningsresultat anser att både andelen elever i årskurs 9 med minst betyget E (godkänt) i alla ämnen och andelen elever med behörighet till gymnasieskolans nationella program är relevanta och viktiga. uppdrag är att ge alla elever möjlighet att nå kunskapsmålen och att stödja och stimulera dem att utveckla sina förmågor så långt som möjligt. Elever i behov av stöd ska upptäckas tidigt och få tillräcklig och adekvat hjälp så att fler får en god kunskapsgrund . Kunskapsresultaten ska förbättras i alla elevgrupper, såväl lågsom högpresterande, och i alla årskurser. 1.Andelen elever med svaga kunskaper ska minska. 2.Andelen elever med goda kunskaper ska öka. 3.Andelen elever i årskurs 9 med godkända betyg i alla ämnen ska öka. 4.Andelen elever i årskurs 9 med behörighet till gymnasieskolans nationella program ska öka. De ambitionsnivåer för resultat i internationella kunskapsmätningar som föreslås i det följande har valts utifrån en samlad bedömning av svenska elevers prestationer före försämringarna och av jämförbara länders resultat. I första hand har jämförelser gjorts med , , och . Det finns enligt kommissionen inget skäl för att de svenska resultaten ska ligga under dessa länders, men det innebär en hög ambition i relation till utgångsläget. Nationella målsättningar för ett sammanhållet skolsystem Uppföljning av delmål 1 Tabell 3.3 Andel elever (procent) som uppnår högst elementär eller medelgod läsförståelse i PIRLS (årskurs 4) Tabell 3.4 Andel elever (procent) som i TIMSS uppnår högst elementär nivå i matematik (årskurs 4) Andel 15-åringar (procent) som i uppnår högst nivå 2 i läsförståelse (svaga läsfärdigheter) Tabell 3.6 Andel 15-åringar (procent) som i inte uppnår nivå 2 i matematik (basnivå i matematisk kompetens) Uppföljning av delmål 2 Tabell 3.7 Andel elever (procent) som uppnår hög eller avancerad läsförståelse i PIRLS (årskurs 4) 5 Undersökning pågår. SOU 2016:38 Nationella målsättningar för ett sammanhållet skolsystem Andel elever (procent) som i TIMSS uppnår hög eller avancerad nivå i matematik (årskurs 4) Andel 15-åringar (procent) som i uppnår nivå 5 eller högre i läsförståelse (starka läsare) Tabell 3.10 Andel 15-åringar (procent) som i uppnår nivå 5 eller högre i matematik (avancerat matematiskt kunnande) Uppföljning av delmål 3 Tabell 3.11 Andel elever (procent) i årskurs 9 med godkända betyg i alla ämnen Uppföljning av delmål 4 Tabell 3.12 Andelen elever (procent) i årskurs 9 med behörighet till gymnasieskolans nationella program En resultatförbättring i bör innebära förbättrade resultat också i gymnasieskolan. Då antalet målsättningar totalt bör begränsas föreslår endast två delmål för gymnasie- 6 Undersökning pågår. Nationella målsättningar för ett sammanhållet skolsystem Att höja genomströmningen i gymnasieskolans nationella program är en central fråga. Vidare föreslås ett delmål om andelen ungdomar som fullföljt ett nationellt program. I den lokala uppföljningen behöver hänsyn tas till skolans programsammansättning. Gymnasieskolan ska erbjuda utbildning som motsvarar ungdomarnas intressen och behov samt stödja och stimulera dem så att fler elever får förutsättningar att fullgöra studierna och därmed en god grund för yrkesarbete eller fortsatt utbildning. 1.Genomströmningen i gymnasieskolan ska öka. 2.Andelen ungdomar med fullföljd utbildning på nationella program ska öka. Uppföljning av delmål 1 Tabell 3.13 Andel elever som fullföljt ett nationellt program med gymnasieexamen Uppföljning av delmål 2 Tabell 3.14 Andel ungdomar med fullgjord skolplikt som fullföljt eller deltar i utbildning på nationella program i gymnasieskolan (motsv.) Nationella målsättningar för ett sammanhållet skolsystem 3.5Nationella målsättningar för kvalitet i undervisningen I avsnitt 2.3 konstaterades att nyckeln till att förbättra kunskapsresultaten är att stärka förutsättningarna för kvalitet i själva undervisningen. Det gör det naturligt att pröva målsättningar för att detta ska ske. Målsättningarna blir alltså indirekt, via dessa förutsättningar, och inte direkt kopplade till undervisningskvalitet. Som tidigare nämnts visar forskning att lärarkompetens är den enskilt viktigaste faktorn för elevers kunskapsresultat. Lärarlegitimation är ett krav för att få anställas tills vidare, ansvara för undervisningen och i förekommande fall sätta betyg. Även om att det inte kan sägas råda en fullständig korrelation mellan lärarlegitimation och undervisningskvalitet är det ändå rimligt att använda legitimation som en viktig kvalitetsfaktor. Skolinspektionen (2014a) har utifrån sina granskningar slagit fast sambandet mellan formell kompetens och lärarbehörighet å ena sidan och kvaliteten i undervisningen å den andra. De allmändidaktiska undervisningskvaliteterna håller enligt inspektionen högre nivå när undervisningen bedrivs av ämnesbehöriga lärare. Dessa ger också i högre grad eleverna möjlighet att utveckla ämnesspecifika förmågor. Lärare med ämnesbehörighet anpassar i högre utsträckning undervisningen till elevernas erfarenheter och behov och ger eleverna större utrymme att reflektera över sitt lärande. Kompetensutveckling kopplad till utveckling av utbildningen är en annan viktig faktor för undervisningskvalitet. Kompetensutveckling genom kollegialt lärande, där lärare genom strukturerat samarbete utvecklar undervisningen och tillägnar sig kunskap och färdigheter, är en av de viktigaste framgångsfaktorerna för goda resultat och det vetenskapliga stödet för effekterna är starkt (2009). Det vore önskvärt att kunna formulera och följa upp en målsättning om såväl lärares som rektorers kompetensutveckling, dess kvalitet och omfattning. Det är dock svårt att göra det med tillräcklig tydlighet och det skulle också kräva en särskild uppgiftsinsamling. I studie om lärares yrkesvardag, (2014a), behandlas kompetensutveckling men ingen av variablerna i studien bedöms lämplig i detta sammanhang. Nationella målsättningar för ett sammanhållet skolsystem Rektorsfunktionen är central för skolverksamhetens kvalitet och utveckling (2011). Omsättningen på rektorer är hög i . En stor andel rektorer är nya i yrket och många av de mer erfarna rektorerna byter skola relativt ofta. Drygt var fjärde rektor har varit verksam eller mindre. Dessutom är var tredje erfaren rektor ny på skolan.