sou · H4B381 · 2016-11-25 00:00:00 — Gällande ordning enligt 7 kap. 5 § UB är att brytpunkten för de olika ålderskate- gorierna för barn är kalenderår. Av praktiska skäl bör detta gälla även fortsättningsvis. Enligt upphör föräldrars underhållsskyldighet för barn när barnet fyller . Om barnet går i skolan efter denna tidpunkt är föräldrarna underhållsskyldiga som skol- gången pågår, dock längst till dess barnet fyller . Till skolgång räknas studier i eller gymnasieskolan och annan jäm- förlig grundutbildning (7 kap. 1 § andra stycket FB). Kronofogde- myndigheten har inte någon bevakning eller uppföljning av när föräldrarnas underhållsskyldighet upphör. Som vi har sett i våra exempel ovan är behovet av att förändra normalbeloppen störst när det gäller barnfamiljer och särskilt barn- familjer med ensamstående föräldrar och tonårsbarn eller ung- domar. Av exemplen framgår också att normalbeloppet för vuxna, särskilt de som är ensamstående, kan leda till att en enskild får förbehålla sig mindre vid löneutmätning än vad personen hade kunnat få i försörjningsstöd förutsatt att försörjningsstödet om- fattar t.ex. kostnader för fackförbund, hushållsel och hemförsäk- ring. En höjning av normalbeloppet för vuxna som är ensamstående till och för makar och sambor till 8 000 kro- nor skulle därför kunna vara motiverad. Det skulle leda till att förbehållsbeloppen sammanlagt höjdes med omkring 360 miljo- ner kronor (se beräkning i avsnitt nedan). Vid den avvägning som måste göras mellan behovet av att garantera gäldenären en skälig levnadsstandard och att få en så effektiv löneutmätning som möjligt har vi emellertid stannat för att bara föreslå höjningar av normalbeloppen för barn. Den av oss just diskuterade höjningen av normalbeloppen även för vuxna skulle om lagstiftaren så önskar, emellertid enkelt kunna genomföras genom att normalbeloppen för ensamstående bestämdes till och normal- beloppen för makar och sambor till prisläge. I bilaga 17 redovisar vi olika räkneexempel som visar hur mycket en person som står under löneutmätning får förbehålla sig som normalbelopp enligt dagens löneutmätningssystem jämfört med vårt förslag. Vi redovisar även hur mycket en person med samma familje- situation skulle kunna få som bidrag enligt reglerna om försörj- ningsstöd i socialtjänstlagen samt beräkningar av rimliga kostnader för ett jämförbart hushåll. Även med den av oss föreslagna höjningen av normalbeloppen för barn går det inte att i varje enskilt fall försäkra sig om att det slutliga förbehållsbeloppet för en viss enskild person kommer att bli högre än vad personen hade kunnat få i försörjningsstöd. Exempelvis har den som uppbär försörjningsstöd möjlighet att, efter en individuell behovsbedömning, få extra stöd för skäliga kostnader för internetuppkoppling. Även i fortsättningen kommer personer som står under löneutmätning att behöva göra val och prioriteringar mellan olika kostnader som kanske alla framstår som självklara för den som inte har löneutmätning. Inom ramen för försörjningsstödet kan lämnas stöd för t.ex. in- köp av viss hemutrustning, flyttkostnader, kostnader för spädbarns- utrustning, viss rekreation och kostnader för begravning av anhörig eller närstående. Dessa kostnader är högst individuella och ofta engångsvisa eller tillfälliga. Vi anser att sådana kostnader inte bör leda till ett högre förbehållsbelopp vid löneutmätning. I vissa situa- tioner kommer en viss kostnad att utgå som försörjningsstöd, trots att kostnaden inte beaktas när förbehållsbeloppet bestäms för en person som står under löneutmätning. Vissa sådana kostnader skulle dock kunna beaktas inom ramen för löneutmätningssystemets anståndsförfarande (se avsnitt 8.4.4). Om gäldenären beviljas an- stånd med löneutmätning skjuts verkställigheten upp och gälde- nären får möjlighet att använda en del av sin inkomst till den särskilda utgiften. Dessutom finns det ett visst utrymme att beakta vissa oförutsedda, engångsvisa kostnader inom löneutmätningsför- farandet när det föreligger särskilda skäl (se nedan). Gränserna för detta utrymme får utvecklas inom rättstillämpningen. Bostadskostnaden bör beräknas särskilt Enligt gällande ordning beräknar gälden- ärers bostadskostnad för sig och lägger den kostnaden till normal- beloppet. När bostadskostnaden inte är känd tillgodoräknas gälde- nären kostnaden för en bostad av skälig storlek med ledning av kostnadsläget på orten, s.k. schablonhyra. I information om bestämmande av förbehållsbeloppet vid utmätning av lön (KFM M 2015:1), bilaga 15, anges att vid beräkning av schablonhyra bör 3 § Försäkrings- kassans föreskrifter om genomsnittlig och högsta godtagbara bostads- kostnad för (FKFS 2015:7), bilaga 16, vara vägledande. Innan schablonhyra tillämpas ska en utredning göras för att försöka fast- ställa den faktiska bostadskostnaden. Går det inte att få fram bostadskostnaden via gäldenären kan hyresvärden kontaktas. När gäldenären bor i egen fastighet och det inte går att få fram uppgifter om den faktiska bostadskostnaden använder Kronofogdemyndig- heten också en schablonhyra. Bostadskostnaden är högst individuell och vår bedömning är att den, precis som , ska beräknas särskilt. Det får förutsättas att alla personer som står under löneutmätning har kostnader för bo- ende. När gäldenärens bostadskostnad inte går att utreda bör gälde- nären därför, precis som , förbehållas en schablonhyra. Vårt förslag innebär således inte någon ändring av gällande ordning för beräkningen av bostadskostnaden. Kostnader för gäldenärens livsföring i övrigt Det finns andra kostnader som avser gäldenärens livsföring i övrigt som precis som bostadskostnaden är högst individuella och som inte går eller är olämpliga att beakta inom ramen för normal- beloppet. Om dessa kostnader beräknas enligt schabloner finns det en risk för att enskildas skyddsbehov inte tillgodoses i tillräcklig omfattning. Det skulle också kunna bli så att enskilda i vissa fall skulle få förbehålla sig högre belopp än den faktiska kostnaden. Dessa kostnader bör i stället, precis som i dagens löneutmätnings- system, beräknas individuellt. Som huvudregel bör gäldenären för- behållas den faktiska kostnaden, så länge kostnaden är skälig. När det gäller umgängeskostnader som avser den dagliga livsföringen är vi dock av uppfattningen att schabloner ska kunna användas (se nedan). För att en kostnad ska beaktas måste gäldenären framställa ett yrkande. Om bedömer att det behövs måste gäldenären kunna presentera utredning om att han eller hon har haft eller kommer att ha den aktuella kostnaden. myndigheten ska alltså inte på eget bevåg beakta kostnader eller använda schabloner. ska inte heller justera kostnaderna om inte gäldenären kommer in med en begäran om justering och underlag som utvisar den nya kostnaden. Samtliga de kostnader som beaktas inom ramen för dagens löne- utmätningsförfarande bör beaktas även . Närmare vägledning för hur olika kostnader beräknas finns i Krono- fogdemyndighetens information om bestämmande av förbehålls- beloppet vid utmätning av lön (KFM M 2015:1), bilaga 15. Vi före- slår inte några ändringar för hur dessa kostnader ska beräknas och vilka belopp som kan godtas som skäliga. Mot bakgrund av HD:s praxis som innebär att personer som står under löneutmätning ska få förbehållas kostnader för umgänge med barn utvecklar vi vår syn på sådana kostnader i ett följande avsnitt. Eftersom det inte går att förutse samtliga kostnader som kan behöva beaktas i löneutmätningsförfarandet för att för- säkra att en person som står under löneutmätning inte hamnar under ”skälig levnadsnivå” bör det, när det finns särskilda skäl, finnas en ventil för att beakta andra kost- nader som avser gäldenärens livsföring. Vilka kostnader som ska kunna beaktas om det föreligger särskilda skäl och vad som ska krävas för att särskilda skäl ska anses föreligga bör utvecklas inom rättstillämpningen. Det bör dock inte vara frågan om sådana en- gångsvisa eller oförutsedda kostnader som är bättre lämpade att beakta inom anståndsförfarandet (se avsnitt 8.4.4). Ett exempel på en kostnad som vi anser skulle kunna beaktas vid fastställande av förbehållsbeloppet är om en löneutmätningsgäldenär har särskilt höga reskostnader på grund av att barn bos växelvis hos för- äldrarna. Som regel förutsätter växelvis boende dock att föräldrarna bor förhållandevis nära varandra vilket gör att de kostnader som uppkommer för barnets resor mellan föräldrarna och till och från skola som huvudregel inte ska beaktas. Avstånd som understiger enkel resa bör som regel inte anses medföra kostnader som ska påverka förbehållsbeloppet. Regeringen bör besluta vilka kostnader som kan beaktas avseende gäldenärens livsföring i övrigt Ett effektivt och rättssäkert förfarande kännetecknas bl.a. av att enskilda snabbt och enkelt kan utläsa vilka kostnader som kan be- aktas och att tillämpningen av bestämmelserna är densamma i hela landet. Vi anser att regeringen bör besluta vilka kostnader avseende gäldenärens livsföring i övrigt som ska kunna beaktas i löneutmät- ningsförfarandet i stället för att det som endast framgår av ett meddelande från . Med en sådan ordning kan regeringen göra de anpassningar som kan komma att behövas till följd av justeringar av försörjningsstödet. Vi föreslår därför att kostnader som ska kunna beaktas avseende gäldenärens livsföring i övrigt räknas upp i utsökningsförordningens 7 kap. 4 § enligt följande. •Kostnader för fullgörande av tjänst. •Kostnader för umgänge med barn. •Kostnader för barntillsyn. •Kostnader för sjukdom17. •Kostnader för tandvård. •Kostnader för glasögon och linser. •Avgifter för service, ansöknings- och förmedlings- avgifter18. •Fordringar som anges i 7 kap. 14 § utsökningsbalken (vissa ford- ringar med företrädesrätt, bl.a. underhållsbidrag). Som angetts ovan får andra kostnader än de uppräknade beaktas om det finns särskilda skäl. I 7 kap. 4 § utsökningsförordningen bemyndigas Kronofogde- myndigheten att meddela föreskrifter om hur kostnaderna ovan ska beräknas. 17I detta ryms kostnader för hälso- och sjukvård och medicin, specialkost, sjukresor och färdtjänst. 18I detta ryms kostnader för hemtjänst, god man och förvaltare, vårdavgifter vid vistelse på sjukhus eller behandlingshem, avgifter och matkostnader på särskilt boende för äldre och kostnader för hjälpmedel vid funktionshinder och liknande. Kostnader för umgänge med barn ska beaktas i löneutmätningsförfarandet En förälder som står under löneutmätning har tidigare inte till- godoräknats kostnader som uppstår i samband med umgänge med ett barn som bor hos den andra föräldern. Denna rättstillämpning har inte varit lagreglerad utan det har framgått av Kronofogde- myndighetens riktlinjer att något tillägg till normalbeloppet inte skulle göras beträffande kostnader för umgänge med barn som inte varaktigt bodde tillsammans med gäldenären. Denna ordning fick i vissa fall till följd att föräldrar inte hade råd att umgås med sina barn. De utsökningsrättsliga reglerna kunde därmed komma i kon- flikt med reglerna i om att barn ska ha rätt till um- gänge med den förälder som barnet inte varaktigt bor tillsammans med. meddelade HD beslut i ett ärende som hand- lade om löneutmätning och umgängeskostnader (NJA 2015 s. 211, bilaga 26) där HD frångick ovan beskriven praxis. Avgörandet handlar om en gäldenär vars tre barn vistades hos honom . När beslutade att någon hänsyn inte skulle tas till umgängeskostnader överklagade gälde- nären beslutet. Tingsrätten ändrade beslut om löneutmätning på så sätt att förbehållsbeloppet för den enskilde höjdes med med motiveringen att gäldenären hade hamnat mellan två regelsystem där utmätningsreglerna inte tar hänsyn till det omfattande umgänget. Tingsrätten ansåg att det fanns skäl att göra avvikelser från normalbeloppet varför förbehålls- beloppet höjdes, vilket fick till följd att det disponibla beloppet för utmätning sänktes. Hovrätten för västra fastställde tings- rättens beslut. HD framhöll att även barn som inte bor varaktigt hos gäldenären hör till dennes familj och att det vid löneutmätning hos en gäldenär därför finns anledning att beakta kostnader för umgänget med ett schablonmässigt bestämt belopp som är bero- ende av omfattningen av umgänget. HD ansåg att det saknades skäl att frångå vad underrätterna bestämt om förbehållsbeloppet. Enligt nu gällande praxis från HD kan umgängeskostnader alltså beaktas vid beräkningen av förbehållsbeloppet. Ett argument som kan framhållas mot den av HD nu beslutade ordningen är att det blir borgenärskollektivet som indirekt får be- tala för barnens umgängesrätt med sina föräldrar. Eftersom barn har en absolut rätt till umgänge med den förälder som det inte var- aktigt bor hos ter det sig dock naturligt att en gäldenär ska få för- behålla sig kostnader för umgänge. Även om en höjning av förbe- hållsbeloppet i viss mån kommer att gå ut över borgenärskol- lektivets rätt att få betalt menar vi därför att detta är en rimlig ord- ning. I det ovan nämnda rättsfallet accepterade HD det av underrät- terna bestämda förbehållsbeloppet men uttalade sig inte om hur höga belopp som bör kunna godtas. Inte heller uttalade HD på vilket sätt kostnader för umgängesresor kan eller bör beaktas. Med anledning av HD:s avgörande har Kronofogdemyndig- heten beslutat att myndigheten på yrkande av en gäldenär kan med- ge tillägg till normalbeloppet för kostnader för umgänge med barn för vilka gäldenären är försörjningsskyldig. Tillägget uppgår till per dag och barn. Däremot ger inte något tillägg för kostnader för umgängesresor. Något tillägg ges inte heller för de kostnader som en gäldenärs make eller sambo har för umgänge med sina barn. Kostnader för umgänge med barn beaktas således inte vid tillämpning av proportioneringsprincipen (se avsnitt 8.4.3). För att ska medge tillägg för umgängeskostnader krävs att gäldenären begär det och gör sanno- likt att denne har umgänge med barn. Rätten till tillägg påverkas inte av om gäldenären har rätt att göra umgängesavdrag eftersom detta för en restförd gäldenär inte frigör några medel att använda för umgänget19. Enskilda kan få ekonomiskt bistånd till sin ”livsföring i övrigt” för bl.a. umgängeskostnader. Enligt allmänna råd om ekonomiskt bistånd (SOSFS 2013:1) bör bistånd utgå för skä- liga kostnader för att ett barn ska kunna umgås med en förälder som bor på annan ort. Med annan ort avses även ort utanför . Vad en familj i allmänhet har råd med bör vara avgörande för vad som är skälig kostnad för resor och hur ofta bistånd bör ges till kostnader för umgänge. Vid bedömningen bör även beaktas vad som har reglerats genom dom eller beslut av domstol eller genom avtal om umgänge. Förutom reskostnader bör även andra kost- 19 beslut med dnr 832 10012-15/121. nader som är nödvändiga för att umgänget ska kunna komma till stånd ingå i biståndet, t.ex. kostnader för logi. Om barn till en person som står under löneutmätning ska för- säkras rätt till umgänge med sin förälder måste föräldern få för- behålla sig pengar som behövs för umgänget. I det ingår kostnader för eventuella resor till och från ett umgänge samt de merkostnader som umgänget medför. Vår uppfattning är därför att såväl kost- nader för umgänge som kostnader för resor och logi som föranleds av umgänget ska kunna beaktas i löneutmätningsförfarandet. Eftersom kostnader för resor och logi är högst individuella bör schablonbelopp inte tillämpas. Det är däremot lämpligt att Krono- fogdemyndigheten även fortsättningsvis använder schablonbelopp avseende kostnader för den dagliga livsföringen. När det gäller umgängesresor bör skäliga kostnader för att ett barn ska kunna umgås med sin förälder som bor på annan ort beaktas. Med annan ort bör även avses en ort utanför . Av- görande för vad som bör vara skälig kostnad för resor och hur ofta kostnader för umgänge ska kunna beaktas bör precis som vid pröv- ning av rätt till ekonomiskt bistånd anpassas till vad en familj i all- mänhet har råd med. Vid denna bedömning bör Kronofogdemyn- digheten beakta vad som har reglerats genom dom eller beslut av domstol eller genom avtal om umgänge. I sammanhanget bör Krono- fogdemyndigheten även beakta bestämmelse som innebär att om barnet bor tillsammans med endast en förälder, ska den föräldern ta del i kostnaderna för de resor som föranleds av barnets behov av umgänge med den andra föräldern efter vad som är skäligt med hänsyn till föräldrarnas ekonomiska förmåga och övriga omständigheter (6 kap. 15 b § första stycket FB). Förutom reskostnader bör även andra kostnader som är nödvändiga för att umgänget ska kunna komma till stånd kunna beaktas, t.ex. kostna- der för logi. Även barn som inte varaktigt bor hos gäldenären hör till dennes familj. Detsamma gäller för gäldenärens makes eller sambos barn. Vi menar därför att kostnader för umgänge även ska beaktas vid proportioneringen (se avsnitt 8.4.3). Borgenärskollektivet kommer att påverkas av att normalbeloppen för barnfamiljer höjs Genom löneutmätning betalas vilket motsvarar ungefär en tredjedel av totalt indrivna belopp om . Löneutmät- ning är således en mycket effektiv verkställighetsform. Eftersom staten har företrädesrätt till löneutmätning före andra fordringar kommer vårt förslag att få störst betydelse för staten som borgenär, men även enskilda borgenärer kommer att påverkas. Det kan hävdas att ett högre normal- och förbehållsbelopp vid löneutmätning går ut över borgenärernas intresse av att få så mycket betalt som möjligt. Löneutmätning är emellertid inte tidsbegränsad utan kan i princip pågå till dess skulderna är betalda. Ett högre förbehållsbelopp leder därför i normalfallet inte till lägre betal- ningsgrad utan bara till en längre betalningstid. Att löneutmätning kan komma att pågå för att skulderna ska slut- betalas kan dock innebära vissa risker för att gäldenärens situation förändras till det sämre genom exempelvis sjukdom, arbetslöshet eller separation. Detsamma gäller om gäldenären blir underhålls- skyldig för fler barn eller behöver en större bostad. Vidare kan förslaget komma att innebära att vissa personer som skulle vara aktuella för löneutmätning, framöver inte kommer ifråga för löneutmätning överhuvudtaget eftersom det inte längre finns något överskott att utmäta. Detta innebär dock inte med nödvändighet inkomstförluster för borgenärskollektivet eftersom det kan finnas möjlighet att utmäta annan egendom. I detta sammanhang måste också framhållas att det på samma sätt som det finns risk för att gäldenärens situation utvecklas till det sämre , även finns möjlighet att situationen förändras till det bättre, exempelvis genom en högre inkomst eller minskad försörjningsbörda. Det förhåll- andet att gäldenärers livssituation inte är statisk utan förändras och att förändringarna inte går att förutse gör att det är mycket svårt att göra några konkreta beräkningar eller uppskatt- ningar av de ekonomiska konsekvenserna av vårt förslag. För offentligrättsliga fordringar som drivs in enligt bestämmel- serna i indrivningslagen finns det särskilda regler i lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m. (SPL). enligt skatteförfarandelagen preskriberas efter utgången av det kalenderår de lämnades för indrivning. För övriga fordringar som omfattas av SPL gäller enligt huvudregeln att fordringarna preskriberas efter utgången av det kalenderår de förföll till betalning. En automatisk förlängning av preskriptionstiden upp- kommer vid beslut om inledande av företagsrekonstruktion och skuldsanering eller om gäldenären medges skriftligt uppskov av . Det sker inte någon förlängning för att det pågår löneutmätning. I dessa fall gäller alltså en absolut pre- skription . Varken eller Kronofogdemyn- digheten har någon statistik över antal fordringar och fordrings- belopp som preskriberas innan full betalning. Eftersom det i vissa fall kan finnas en möjlighet att utmäta annan egendom i stället för lön behöver vårt förslag inte leda till någon större ökning av antalet fordringar som preskriberas. Borgenärskollektivet kommer att påverkas av vårt förslag. I det följande beräknar vi hur mycket betalningar genom löneutmätning kan komma att minska. Minskningen måste dock ställas mot de samhällsekonomiska kostnaderna för ekonomiskt utanförskap. Vi har också valt att särskilt inrikta vårt förslag mot barnfamiljer efter- som de negativa konsekvenserna av ekonomiskt utanförskap är särskilt allvarliga för barn. Tabell 8.2 visar hur mycket större nor- malbeloppet skulle bli med vårt förslag. Riksnormen för försörjningsstöd finns i bilaga 11. I bilaga 17 finns några olika räkne- exempel där skillnaderna mellan löneutmätningssystemet, försörj- ningsstödet och beräkningar framgår. Tabell 8.2 Barn som berörs av löneutmätning och effekten av ändrade normalbelopp i kronor Antal barn är baserat på uppgifter från 0–6 år 7–10 år 11–14 år De sammanlagda normalbeloppen för de barnfamiljer som är före- mål för löneutmätning skulle med vårt förslag öka med eller () . Detta kan sättas i relation till att det betalas genom löneutmätning. pågick det löneutmätning hos cirka 100 000 personer. Det genom- snittliga löneutmätningsbeloppet uppgår således till per person. Variationerna är emellertid stora i de en- skilda fallen. Det finns personer som endast har ett utmätnings- belopp om , medan det finns andra som har utmätning med belopp överstigande . Att normalbeloppen ökar med inne- bär emellertid inte att löneutmätningen totalt sett skulle minska med så mycket som . Det främsta skälet till detta är att många fortfarande skulle komma att betala hela sin skuld. Genom ett högre normalbelopp skulle det dock ta för gäldenären att bli skuldfri. Ett annat skäl är att en del gäldenärer har ett relativt litet utrymme som kan tas i anspråk genom löneutmätning. I detta avseende kan det antas att det generellt sett är barnfamiljerna som har lägre månatliga utmätningsbelopp än de som inte har försörj- ningsskyldighet för barn eftersom de har högre normal- och förbe- hållsbelopp. Om en gäldenär har två barn i övre tonåren och hans eller hennes utmätningsbara belopp uppgår till kommer vårt förslag att innebära att den här gäldenärens normalbelopp höjs med . För borgenärernas del blir intäktsförlusten emellertid inte utan . har inte någon bevakning av när en gäldenärs underhållsskyldighet mot barn upphör. Med vårt för- slag om höjda normalbelopp för barnfamiljer får frågan om per- sonen som står under löneutmätning är underhållsskyldig mot barn ännu större betydelse. Om en gäldenär har barn som är bör kunna utgå från att underhålls- skyldigheten upphört om gäldenären inte gör gällande fortsatt underhållsskyldighet. Det har inte varit möjligt för oss att beräkna intäktsförlusten för borgenärerna men vi kan konstatera att en höjning av normal- beloppet med kommer att leda till att löneutmätningen inbringar mindre pengar, dock inte i stor- leksordningen . Borgenärskollektivet påverkas av att kostnader för umgänge med barn beaktas i löneutmätningsförfarandet har i rättsfallet NJA 2015 s. 211 (bilaga 26) fast- slagit att kostnader för umgänge med barn ska beaktas i löne- utmätningsförfarandet. beaktar således sådana kostnader. Vi föreslår att Högsta domstolens praxis ska kodifieras. Enligt vårt förslag ska umgängeskostnaderna även omfatta skäliga kostnader för eventuella resor till och från umgänge samt andra merkostnader som umgänget kan komma att medföra. Att umgängeskostnaderna beaktas i löneutmätningsförfarandet har naturligtvis konsekvenser för borgenärskollektivet. Eftersom vårt förslag i princip innebär en kodifiering av praxis har dessa konsekvenser redan inträffat. Den ytterligare minskning av betal- ning genom löneutmätning som vårt förslag kan innebära, torde ha en marginell påverkan på borgenärskollektivet. Ekonomisk påverkan om även normalbeloppet för vuxna skulle komma att höjas pågick löneutmätning hos cirka 100 000 personer. Deras normalbelopp uppgår till om de är ensam- stående och om de är sambor. Enligt en uppskattning från är av alla som står under löneutmätning ensamstående.