sou · H4B382 · 2016-11-29 00:00:00 — Det innebär att det först ska fastställas ett gemensamt sanktionsvärde för brotten (beträffande begreppet ”sanktionsvärde”, se kommentaren till 8 §). Sanktionsvärdet ska, liksom vid bestämmandet av straffvärdet avse- ende flerfaldig bötesbrottslighet för fysiska personer, bestämmas med tillämpning av den s.k. asperationsprincipen. När det gäller penning- böter tillämpar riksåklagaren en princip enligt vilken storleken på penningböterna bestäms genom att man till de penningböter som ska utgå för det svåraste brottet lägger till hälften av summan av böterna för övriga brott.3 Motsvarande beräkningsmodell tillämpas vid dagsbotsstraff. I normalfallet ökas antalet dagsböter för det svå- raste brottet med dagsböter för övriga brott. Meto- den bör emellertid inte tillämpas helt undantagslöst och bl.a. när det är fråga om att döma ut ett gemensamt bötesstraff för ett stort antal bötesbrott kan det, enligt uttalanden i doktrinen, finnas anled- ning att justera beloppet genom en större reduktion.4 När ett gemensamt sanktionsvärde för flera brott bestäms, ska det alltså normalt ske så att man till sanktionsvärdet för brottet med högst sanktionsvärde adderar hälften av sanktionsvärdet för övriga brott. Liksom vid straffvärdebestämningen för fysiska personer är det dock viktigt att framhålla att det måste göras en helhetsbedöm- 3Se 3 § Riksåklagarens föreskrifter (1999:178) om ordningsbot för vissa brott. 4Se Borgeke, , Att bestämma påföljd för brott, 3 u., 2016, s. 176 f. ning som leder till att det slutliga sanktionsvärdet blir lämpligt avvägt. Särskilt när det är fråga om ett stort antal brott kan det därför bli aktuellt att bestämma sanktionsvärdet avsevärt lägre än vad som följer av den ovan redovisade huvudregeln. 36 kap. 8 § Vid fastställandet av företagsbotens storlek ska först bestämmas ett sank- tionsvärde om lägst och högst . Sanktionsvärdet ska bestämmas med utgångspunkt i straffvärdet av den samlade brottslighet som företagsboten ska avse. Särskild hänsyn ska tas till brottslighetens förhållande till verksamheten och till den skada eller fara som brottsligheten har inneburit för liv, hälsa eller miljö. Skälig hänsyn ska också tas till om företaget har ålagts att betala före- tagsbot. Om inte annat följer av 9 § eller 10 §, ska företagsboten fastställas till ett belopp som motsvarar sanktionsvärdet. I denna paragraf och följande regleras närmare hur företagsbotens storlek ska bestämmas. Frågan har behandlats i avsnitten 10.10, 10.11 och 10.12. Paragraferna anger också den lägsta och högsta företags- bot som kan fastställas. Den frågan har behandlats i avsnitt 10.9. Det angivna minimibeloppet, , är detsamma som . Maximibeloppet för företagsboten kommer däremot – till följd av bestämmelserna om förhöjd företagsbot i 9 § – att vara avsevärt högre än tidigare, . Motiven till bestämmelserna i första stycket har redovisats i av- snitten 10.10, 10.12.2 och 10.12.3. Innebörden är att fastställandet av företagsboten ska ske i flera steg. I ett första steg bestäms ett sanktionsvärde. Sanktionsvärdet är avsett att svara mot det mått av som kan riktas mot företaget med anledning av den samlade brottslighet som har begåtts i utövningen av företagets verksamhet. Det ska bestämmas inom samma ramar som har gällt för be- stämmandet av storleken på företagsboten, dvs. till lägst 5 000 kro- nor och högst . Sanktionsvärdet ska bestämmas med utgångspunkt i straffvärdet av den samlade brottsligheten som företagsboten ska avse. Särskild hänsyn ska tas till brottslighetens förhållande till verksamheten och till den skada eller fara som brottsligheten har inneburit för liv, hälsa eller miljö. Skälig hänsyn ska också tas till om företaget har ålagts att betala företagsbot. Trots de föreslagna förändringarna torde sanktionsvärdet ofta kunna bestämmas till i huvudsak samma nivå som företagsboten har bestämts till enligt den hittillsvarande regleringen. Beträffande begreppet ”samlade brottslighet” och dess betydel- se vid flerfaldig brottslighet kan hänvisas till kommentaren till 7 b § fjärde stycket. Uttrycket ”ska bestämmas med utgångspunkt i straffvärdet” är avsett att klargöra att brottslighetens allvar ska tjäna som utgångs- punkt när sanktionsvärdet bestäms. Bedömningen av brottslighetens straffvärde ska ske enligt de principer som anges i 29 kap. 1 §. Vid bedömningen av straffvärdet ska således beaktas bl.a. den skada, kränkning eller fara som gärningen eller gärningarna har inneburit. Den övre delen av sanktionsvärdesskalan bör förbehållas den mest klandervärda brottsligheten. Exempel på allvarliga brott som typiskt sett är ägnade att leda till ett högt sanktionsvärde är arbets- miljöbrott som innefattar vållande till annans död (grovt brott)5, grovt givande av muta6, grovt bokföringsbrott7, grovt miljöbrott8 och grovt skattebrott9. Gemensamt för dessa brott är att straffskalan sträcker sig upp till fängelse . Redan straffvärden i närheten av fängelse bör därför kunna ligga till grund för ett sanktions- värde om . På motsvarande sätt bör brottslighet som har ett straffvärde nära minimum, dvs. låga bötesstraff, sällan föranleda annat än ett sanktionsvärde i skalans nedersta del. Om brottsligheten inte är allvarligare än att påföljden kan stanna vid böter, bör utgångspunkten därför vara att sanktionsvärdet fastställs till mellan och . Som exempel på andra riktvärden kan anges att sanktionsvärdet för brottslighet med någon eller några månaders straffvärde ofta kan bestämmas till mellan och , att sanktionsvärdet för brotts- lighet med ett straffvärde ofta bör uppgå till åtminstone och att sanktionsvärdet för brottslighet 53 kap. 7 § andra stycket och 10 § . 610 kap. 5 c § . 711 kap. 5 § andra stycket . 829 kap. 1 § andra stycket . 94 § skattebrottslagen (1971:69). med ett straffvärde ligger kring . Det är viktigt att framhålla att de nu nämnda riktvärdena är avsedda endast som exempel och att även brottslighetens förhållande till verksam- heten liksom den skada eller fara som brottsligheten har inneburit för liv, hälsa eller miljö kan ha avgörande betydelse för sanktionsvärdet. I ett enskilt fall där även dessa andra faktorer beaktas kan därför sanktionsvärdet komma att avvika kraftigt från angivna riktvärden. Som har framgått ovan ska särskild hänsyn tas till bl.a. ”brotts- lighetens förhållande till verksamheten”. I detta avseende bör det, liksom enligt den gällande regleringen, tas hänsyn till i vilken utsträckning företaget kan klandras för brottsligheten. Så är i syn- nerhet fallet om brottet har begåtts av någon i företagets ledning eller om syftet med brottet har varit att berika företaget eller att uppnå någon annan fördel för detta. Vid bedömningen av i vilken utsträck- ning som företaget kan klandras bör hänsyn tas till bl.a. graden av åsidosättande av företagets skyldigheter; grövre åsidosättanden ger anledning till högre företagsbot. Vidare bör gärningsmannens ställ- ning i företaget beaktas; att gärningsmannen har haft en högre posi- tion talar för en högre företagsbot. Av betydelse är också om brotts- ligheten på något sätt har varit godtagen eller påbjuden av ledningen eller av någon annan person i motsvarande ställning; även detta talar för en högre företagsbot än vad som annars hade blivit fallet. Det gäller självfallet i synnerhet om ett företag har använts uteslutande i ett brottsligt syfte (s.k. brottsverktyg). Och tvärtom; har företagets ledning enbart i mindre grad försummat sina skyldigheter att över- vaka verksamheten eller har det saknats allt syfte att berika företaget eller uppnå andra fördelar för detta, talar det givetvis för att före- tagsboten kan sättas lägre. Vid bestämmandet av sanktionsvärdet ska också tas särskild hän- syn till ”den skada eller fara som brottsligheten har inneburit för liv, hälsa eller miljö”. Syftet med detta är att säkerställa att sanktions- värdet kan bestämmas till en tillräckligt ingripande nivå vid brotts- lighet som har inneburit skada eller fara för dessa särskilt utpekade skyddsintressen (jfr avsnitt 10.10). Det förhållandet att ett brott med- för skada eller fara av dessa slag ska visserligen beaktas redan när brottets straffvärde bestäms för gärningsmannen (jfr 29 kap. 1 §) och får redan därigenom genomslag vid bedömningen av brottets sank- tionsvärde. När samma förhållande omnämns särskilt i förevarande paragraf innebär det emellertid att förhållanden av detta slag ska till- mätas särskild vikt vid bestämmandet av sanktionsvärdet för före- taget och således medföra ett högre sanktionsvärde än vad som annars – om enbart straffvärdet för gärningsmannen hade beaktats – hade blivit fallet. Miljö- och arbetsmiljöbrott är exempel på brott som typiskt sett innebär skada eller fara för liv, hälsa eller miljö och där bestämmelsen är avsedd att ha särskild betydelse. När det gäller exempelvis arbetsmiljöbrott genom vållande till kroppskada bör sank- tionsvärdet kunna bestämmas till under förutsätt- ning att det har varit fråga om en allvarlig skada, t.ex. invalidisering. Sanktionsvärdet kan i sådana fall alltså bestämmas till ett belopp som är högre, ända upp till 20 gånger, än vad som är ”normalt” för bötesbrottslighet som inte har inneburit någon skada eller fara för liv, hälsa eller miljö. Även om skadan i ett enskilt fall har varit lindrig, kan det vara befogat att bestämma sanktionsvärdet till ett väsentligt högre belopp än annars om det har funnits en påtaglig fara för en betydligt allvarligare skada. När en sådan situation är för han- den, finns det anledning att vid bedömningen mer beakta graden av fara än den skada som faktiskt har inträffat. Med graden av fara förstås såväl hur stor risk som har funnits för att en skada skulle in- träffa som hur allvarlig skadan hade kunnat bli. Graden av fara kan också ge anledning till en mildare bedömning; så blir fallet om en arbetsolycka visserligen har fått mycket allvarliga effekter men den fara som kan tillräknas företaget har varit förhållandevis begränsad. Slutligen ska, enligt lagtexten, skälig hänsyn tas till ”om företaget har ålagts att betala företagsbot”. Liksom tidigare ska en tidigare ålagd företagsbot beaktas endast i försvårande riktning. Ut- trycket ”skälig” markerar att bestämmelsen är avsedd att tillämpas med viss försiktighet. Bedömningen av om en tidigare ålagd företags- bot ska beaktas vid bestämmandet av sanktionsvärdet för en ny bot bör ske med hänsyn till bl.a. verksamhetens omfattning och vilka typer av överträdelser det har varit fråga om. För att ett återfall ska kunna tillmätas betydelse bör normalt krävas att det har varit fråga om någorlunda likartade överträdelser som är hänförliga till samma typ av verksamhet. När det gäller stora företag bör också krävas att överträdelserna har varit hänförliga till samma gren av verksamheten. Det är främst flagranta fall av lagtrots som bör föranleda att sank- tionsvärdet bestäms till ett högre belopp än vad som annars hade blivit fallet. En omständighet som kan tala mot att en tidigare ålagd företags- bot beaktas är – såvitt gäller juridiska personer – att nya personer har tagit över kontrollen av den juridiska personen. Den tidigare ålagda företagsboten bör i ett sådant fall inte nödvändigtvis för- anleda ett högre sanktionsvärde än vad som annars hade kommit i fråga. Av andra stycket följer att företagsboten ska bestämmas till sank- tionsvärdet om inte annat följer av 9 § eller 10 §, dvs. om det inte finns skäl att ålägga företaget förhöjd företagsbot eller skäl att sätta ned eller efterge företagsboten. 36 kap. 9 § Om sanktionsvärdet uppgår till , ska företags- boten för ett större företag fastställas till det högre belopp som är befogat med hänsyn till företagets finansiella ställning. Företagsboten får dock högst bestämmas till ett belopp som motsvarar tio gånger sanktionsvärdet. Med större företag avses enskilda näringsidkare och juridiska per- soner som uppfyller kriterierna för större företag enligt 1 kap. 3 § första stycket 4 årsredovisningslagen (1995:1554). Bestämmelserna i denna paragraf ska inte tillämpas i fråga om staten, kommuner eller landsting. Bestämmelserna i paragrafen är nya. Motiven har redovisats i av- snitten 10.11, 10.12.2 och 10.12.4. Av första stycket framgår att företagsboten i vissa fall ska höjas till ”det högre belopp som är befogat med hänsyn till företagets finan- siella ställning” (s.k. förhöjd företagsbot). Två förutsättningar måste då vara för handen. Dels måste sanktionsvärdet (jfr 8 §) av brottet eller brotten uppgå till eller mera. Dels måste det aktuella företaget vara ett s.k. större företag. Den förhöjda företagsboten får högst bestämmas till ett belopp som motsvarar tio gånger sanktions- värdet. Bestämmelsen innebär t.ex. att en förhöjd företagsbot kan bestämmas till om sanktionsvärdet är och till om sanktionsvärdet är 500 000 kro- nor. Vad som avses med större företag framgår av paragrafens andra stycke. Vid bedömningen av vad som ”är befogat med hänsyn till före- tagets finansiella ställning” ska framför allt storleken på företagets eget kapital beaktas. Viss hänsyn kan dock tas även till andra näraliggande omständigheter som har betydelse för företagets finansiella ställning eller som indikerar att storleken av det egna kapi- talet inte ger en rättvisande bild av företagets ekonomiska situation. Sålunda kan företagets soliditet vara av intresse, eftersom den ger en indikation på företagets stabilitet och förmåga att klara sig på . Soliditeten kan beräknas genom förhållandet mellan främ- mande kapital och eget kapital. Också företagets likviditet och kassa- flöde kan vara av intresse. Om företaget visserligen har stora till- gångar men dessa är låsta i verksamheten eller om företaget måste ha ett särskilt stort eget kapital med anledning av bestämmelser om kapitalkrav, kan det finnas skäl att bestämma den förhöjda företags- boten till ett något lägre belopp än vad som annars hade varit fallet. Företagets resultat speglar normalt inte dess finansiella ställning i den bemärkelse som uttrycket har i denna paragraf. Undantagsvis kan det dock finnas anledning att ta hänsyn till att företaget under en följd av år har haft dålig resultatutveckling, eftersom detta långsiktigt kan antas påverka också företagets finansiella ställning. Begreppet ”företag” syftar här på den juridiska personen eller, i förekommande fall, den enskilda näringsidkaren i vars verksamhet brottet har begåtts. Det är alltså den juridiska personens eller den en- skilda näringsidkarens finansiella ställning som ska beaktas. Att före- taget ingår i en koncern eller att det aktuella brottet har begåtts inom ramen för en rörelsegren eller en filial saknar därmed betydelse. Det är i första hand åklagarens sak att presentera en utredning om företagets finansiella ställning. Normalt kan denna utrednings- börda fullgöras genom hänvisning till företagets årsredovisning. gällande att årsredovisningen inte ger en rättvisande bild av företagets förhållanden, får det normalt anses ankomma på före- taget att visa detta. Vanligtvis bör bedömningen grundas på den senast upprättade årsredovisningen. kan det dock, för att bedömningen inte ska bli missvisande, vara motiverat att se även till förhållandena under tidigare räkenskapsår. Så kan vara fallet om företaget exempelvis gör det sannolikt att storleken på det egna kapitalet i den senast upp- rättade årsredovisningen berodde enbart på tillfälliga omständigheter. Det får anses ankomma på den som påstår att uppgifterna i ett före- tags årsredovisning är oriktiga – eller att de av annan anledning inte bör läggas till grund för en bedömning av företagets finansiella ställ- ning – att lägga fram utredning som visar att företagets faktiska finansiella ställning är en annan. Om storleken på ett större företags eget kapital inte överstiger (vilket motsvarar knappt 2 300 prisbas- belopp), kan en lämplig tumregel vara att företagsboten ska bestäm- mas till det dubbla sanktionsvärdet. Om det egna kapitalet är mycket lågt eller om det finns andra omständigheter som talar för att före- tagets finansiella ställning är särskilt svag, t.ex. ett långsiktigt dåligt verksamhetsresultat eller dålig soliditet, kan det dock finnas anledning att bestämma företagsboten till ett lägre belopp än det dubbla sanktionsvärdet. Möjligheten att tiodubbla sanktions- värdet bör, som tumregel, användas enbart om det egna kapitalet över- stiger (motsvarande drygt 564 000 prisbasbelopp). Andra lämpliga tumregler kan vara att företagsboten bestäms till 1.högst sanktionsvärdet, om det egna kapitalet uppgår till mellan och (mot- svarande knappt 11 300 prisbasbelopp), 2.högst fem gånger sanktionsvärdet, om det egna kapitalet uppgår till mellan och (mot- svarande knappt 113 000 prisbasbelopp), eller 3.högst åtta gånger sanktionsvärdet, om det egna kapitalet över- stiger men inte . Ju större företagets eget kapital är, desto närmare respektive högsta- nivå bör företagsbotens storlek bestämmas. Vid tillämpningen av de tumregler som har angetts bör – i enlig- het med vad som ovan har sagts – hänsyn även kunna tas till spe- ciella omständigheter som indikerar att företagets eget kapital inte ger en rättvisande bild av företagets finansiella ställning. Exempelvis bör ett flerårigt dåligt verksamhetsresultat undantagsvis kunna med- föra att den förhöjda företagsboten bestäms till ett lägre belopp än vad som hade varit fallet vid en ren bedömning av storleken på det egna kapitalet. De ovan angivna tumreglerna innebär – i fråga om brott som har ett sanktionsvärde om – att om företagets eget kapital uppgår till högst ska den förhöjda före- tagsboten bestämmas till det dubbla beloppet, dvs. 2 miljoner kro- nor. Ett mycket lågt eget kapital eller särpräglade förhållanden, t.ex. att företagets tillgångar är låsta i anläggningar som inte kan avyttras eller att företaget har en dålig resultatutveckling, kan ge anledning att sätta den förhöjda företagsboten till ett belopp som är lägre än . Om företagets egna kapital uppgår till , är utgångspunkten i stället att den förhöjda företagsboten ska bestämmas till , eftersom stor- leken på det egna kapitalet är i närheten av ”maximum” för att moti- vera en höjning med upp till sanktionsvärdet (jfr punkt- en 1 ovan); även här gäller dock att särpräglade förhållanden kan ge anledning att sätta boten lägre. Om företagets eget kapital i stället uppgår till , kan – med tumreglerna i punkterna 2 och 3 som grund – en lämplig förhöjd företagsbot vara . Även i detta fall kan dock givetvis särpräglade förhållanden motivera att boten sätts lägre. Det är förhållandena för domen eller utfärdandet av strafföreläggandet som ska ligga till grund för bedömningen av företagets finansiella ställning. Undantagsvis kan ett företags finan- siella ställning ha förändrats markant från gärningstillfället fram till tidpunkten för dom eller utfärdande av strafföreläggande. Det kan t.ex. bero på att ett mindre företag har blivit uppköpt av ett större företag. Även när sådana omständigheter är för handen ska förhål- landena för avgörandet ligga till grund för bedöm- ningen av företagets finansiella ställning. Liksom en vanlig företags- bot, bestämd enbart med tillämpning av 8 §, kan emellertid en förhöjd företagsbot sättas ned eller jämkas enligt bestämmelserna i 10 §. Inom ramen för de bestämmelserna kan också sådana omständig- heter som att företagets finansiella ställning har förändrats markant från gärningstillfället fram till tidpunkten för avgörandet beaktas. Enligt andra stycket är enskilda näringsidkare och juridiska per- soner som uppfyller kriterierna för större företag i 1 kap. 3 § första stycket 4 årsredovisningslagen (1995:1554) att anse som större före- tag också i den här bestämmelsens mening. Med större företag avses enligt årsredovisningslagen dels företag vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (”note- rade företag”), dels företag som uppfyller fler än ett av följande villkor: a)medelantalet anställda i företaget har under vart och ett av uppgått till mer än 50, b)företagets redovisade balansomslutning har för vart och ett av uppgått till mer än , c)företagets redovisade nettoomsättning har för vart och ett av uppgått till mer än . Årsredovisningslagen är normalt tillämplig enbart på svenska företag. Såsom lagtexten är utformad kommer emellertid även ett utländskt företag att utgöra ett ”större företag” i paragrafens bemärkelse om det uppfyller de i 1 kap. 3 § första stycket 4 årsredovisningslagen angivna kriterierna. När det gäller bedömningen av om kriterierna i 1 kap. 3 § första stycket 4 årsredovisningslagen är uppfyllda, är det förhållandena hos det företag som talan riktas mot som ska ligga till grund för pröv- ningen. Detta innebär t.ex. att om ett brott har begåtts i utövningen av en filials verksamhet, så är det förhållandena i huvudföretaget, in- begripet filialen, och inte enbart filialens förhållanden som ska ligga till grund för bedömningen av om företaget är att bedöma som ett större företag. Och om brottet har begåtts i utövningen av ett dotter- bolags verksamhet, är det dotterbolagets, och inte koncernens eller moderbolagets, förhållanden som ska ligga till grund för bedöm- ningen av om företaget utgör ett större företag. Vid en bedömning enligt 1 kap. 3 § första stycket 4 (andra streck- satsen) årsredovisningslagen är det förhållandena under ”” som är av betydelse. I detta sammanhang innebär det att det är förhållandena före tidpunkten för dom eller utfärdande av strafföreläggandet som ska beaktas. Om det ännu inte har upp- rättats någon årsredovisning för det senaste räkenskapsåret, får be- dömningen grundas äldre förhållanden. Som framgår ovan är ”noterade företag” alltid att anse som större företag. Frågan om ett företag är att bedöma som ett större företag med anledning av att det är noterat ska därmed bestämmas med utgångspunkt i för- hållandena för domen eller utfärdande av strafföre- läggandet. Undantagsvis kan ett företags status ändras under handlägg- ningen av ett mål i domstol. Ett företag som för tingsrättens dom var ett mindre företag kan, när målet handläggs i hovrätten, ha blivit ett större företag. Företaget kan då inte åläggas förhöjd företagsbot, eftersom en åklagare inte kan yrka på ett hög- re företagsbotsbelopp i högre rätt än vad han eller hon yrkade vid tingsrätten. Inte heller i den motsatta situationen – ett företag som vid tingsrätten utgjorde ett större företag övergår under processen i hovrätten till att bli ett mindre företag – kan företaget åläggas för- höjd företagsbot. Av tredje stycket framgår att staten, kommunerna och lands- tingen inte kan åläggas en förhöjd företagsbot. Däremot kan givet- vis ett statligt, kommunalt eller landstingskommunalt bolag åläggas en förhöjd företagsbot, om det uppfyller kriterierna i 1 kap. 3 § första stycket 4 årsredovisningslagen. 36 kap. 10 § En företagsbot får sättas lägre än vad som borde ha skett med tillämp- ning av 8 och 9 §§, om 1.brottet medför annan betalningsskyldighet eller särskild rättsver- kan för företaget och den samlade reaktionen på brottsligheten skulle bli oproportionerligt sträng, 2.företagets ägare döms till påföljd för brottet och den samlade reaktionen på brottsligheten för honom eller henne skulle bli opropor- tionerligt sträng, 3.företaget efter förmåga har försökt förebygga, avhjälpa eller be- gränsa de skadliga verkningarna av brottet, 4.företaget frivilligt har angett brottet, eller 5.det annars finns särskilda skäl för jämkning. Om det är särskilt påkallat med hänsyn till något förhållande som avses i första stycket, får företagsboten efterges. Paragrafen anger förutsättningarna för att sätta ned eller efterge den företagsbot som har bestämts med tillämpning av 8 och 9 §§. Frågor kring detta har behandlats i avsnitten 10.12.5 och 11.7. Paragrafen har ändrats genom att det i första stycket 2 har införts en ny jämkningsbestämmelse.