sou · H4B375 · 2016-11-03 00:00:00 — Det gäller bl.a. de bestämmelser som är avsedda att ge kompensation för de risker som är förknippade med att starta och driva företag. De partnerbolag som tillämpar principen ”naken-in-naken-ut” be- gränsar delägarnas risktagande. I ett uppmärksammat avgörande av Kammarrätten i har förvärvspriset för ”nakna aktier”, som i det närmaste uppgick till noll kronor, godtagits som mark- nadsvärde på andelarna trots mycket stora utdelningsbelopp.63 Av- görandet överklagades inte. De ”nakna aktierna” aktualiserar frågor om förfoganderätts- inskränkningar och värdering. Värderingen innefattar bl.a. frågan om hur rätten till framtida utdelning ska beaktas. Det fordrar in- gående överväganden angående tillämplig värderingsmetod. De nu berörda frågorna ligger utanför ramen för 3:12-systemet och utred- ningen har därför stannat för att inte gå vidare med frågorna. Lämpligen bör det i annat sammanhang övervägas om de skatte- mässiga frågorna rörande nakna aktier kan lösas genom en särskild reglering. Utredningens förslag: Definitionen av dotterföretag i 57 kap. 19 a § IL tas bort. Av 57 kap. 17 § första stycket IL framgår att löneunderlaget ska beräknas på grundval av ersättning som lämnats till arbetstagarna i företaget och i dess dotterföretag. Om ersättningen avser arbets- tagare i ett dotterföretag som inte är helägt ska enligt paragrafens andra stycke så stor del av ersättningen räknas med som motsvarar moderföretagets andel i dotterföretaget. 63 Se Kammarrätten i dom , mål nr 701–702-14. Innan kapitalandelskravet infördes innehöll inkomstskattelagen ingen egen definition av vad som avses med moderföretag och dotter- företag. I stället tillämpades de definitioner som finns i den associa- tionsrättsliga lagstiftningen.64 Enligt dessa kan ett dotterföretag ha flera moderföretag. Det innebär att det är möjligt att skapa dubbla koncerntillhörigheter. I samband med lagstiftningen om kapitalandelskravet infördes en särskild definition av dotterföretag i 57 kap. 19 a § IL som gäller vid tillämpningen av bestämmelserna om det lönebaserade utrym- met.65 Syftet var att förhindra kringgående av kravet på att det bara är delägare som innehar av kapitalet i ett företag som ska få möjlighet att beräkna ett lönebaserat utrymme. avses enligt den särskilda definitionen ett företag i vilket moderföretaget, direkt eller indirekt genom ett annat dotterföretag, äger av kapitalet. På så sätt kan löneunderlaget i ett företag endast utnyttjas av delägare i företag som ingår i en och samma koncern. Utredningen föreslår att kapitalandelskravet ska tas bort. Frågan är om det trots det finns anledning att behålla den särskilda defini- tionen av dotterföretag. Utan den särskilda definitionen ska löneunderlaget i ett dotter- företag som har flera moderföretag fördelas mellan moderföretagen i relation till deras ägarandelar. En sådan fördelning mellan moder- företagen ter sig materiellt korrekt även om de inte tillhör samma koncern utifrån andelsägandet. Såvitt utredningen känner till har möjligheten att skapa dubbla koncerntillhörigheter inte heller med- fört något otillbörligt utnyttjande av löneunderlagsreglerna. Kravet på att företagen ska tillhöra samma koncern med hänsyn till andelsägandet för att få utnyttja löneunderlaget i ett dotter- företag missgynnar företag som utan sådan koncerngemenskap valt att samarbeta i ett verksamhetsbolag genom egna företag, vilket följande exempel illustrerar. 64Se bl.a. 1 kap. 11 § aktiebolagslagen (2005:551), 1 kap. 4 § lagen (1987:667) om ekono- miska föreningar och 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554). 20013/14:1. Budgetpropositionen , s. 273 ff. Företagen A och B äger tillsammans företaget X genom var sitt eget aktie- bolag. A:s aktiebolag äger av andelarna i X. B:s aktiebolag, som äger , har i stället rätt att utse eller tillsätta mer än hälften av styrelseledamöterna. Båda företagen uppfyller därmed kraven i 1 kap. 11 § aktiebolagslagen på att utgöra moderbolag till det gemensamt ägda dotter- företaget. Dotterföretagsdefinitionen i 57 kap. 19 a § IL innebär dock att B som äger via sitt aktiebolag inte får tillgodoräkna sig något löneunderlag. Den skatterättsliga begreppsbildningen bör som regel bygga på den civilrättsliga om det inte finns starka skäl för en avvikande skatte- rättslig reglering. Det bidrar till enhetlighet i regelsystemet och mot- verkar att företagen anpassar sin organisationsstruktur efter skatte- reglerna. Om kapitalandelskravet tas bort finns det, såvitt utred- ningen kan bedöma, inte några bärande skäl för att behålla koncern- definitionen i 57 kap. 19 a § IL. Utredningen föreslår därför att den ska tas bort. som definitionen av dotterföretag infördes för fåmans- företag reglerades motsvarande förhållanden för handelsbolag och i utlandet delägarbeskattade juridiska personer. Regleringen innebär att för att ett löneunderlag i ett sådant företag ska få utnyttjas måste samtliga andelar i företaget ägas, direkt eller indirekt, av ett och samma moderföretag. Handelsbolaget eller den i utlandet del- ägarbeskattade juridiska personen måste alltså vara helägt inom en koncern. I propositionen konstaterade regeringen att det inte var klart om beräkningen av löneunderlaget för ett handelsbolag skulle ske utifrån andel i insatskapitalet, antalet bolagsmän, andelen i bolagets resultat eller på något annat sätt.66 I förhandsbeskedsavgörandet HFD 2012 not. 37 fann att när ett dotterföretag är ett handelsbolag så kan ägarandelen inte utan vidare härledas ur storleken av förekommande insatser, men domstolen gav inget svar på vilken annan metod som ska tillämpas. 66 A. prop. Frågan om fördelningen av löneunderlaget i handelsbolag har också prövats av kammarrätten. I ett mål, som avgjordes före Högsta förvaltningsdomstolens avgörande, ansåg Kammarrätten i att löneunderlaget skulle fördelas efter ägarandelarna. I ett annat avgörande fann Kammarrätten i däremot att löneunderlaget skulle fördelas utifrån den avtalade fördelningen av det årliga resultatet.67 Mot bakgrund av det osäkra rättsläget ansåg regeringen att det var nödvändigt för att undvika kringgående av kapitalandelskravet att införa ett krav på att samtliga andelar i ett handelsbolag för att få tillgodoräknas löneunderlaget måste ägas, direkt eller indirekt, av ett och samma moderföretag. Den nuvarande bestämmelsen medför att inget löneunderlag från handelsbolag i vilket det finns en extern delägare får tillgodo- räknas ägarna till handelsbolaget. Det är enligt utredningen inte pro- portionerligt att ha kvar en sådan bestämmelse om den inte längre behövs för att förhindra ett kringgående av kapitalandelskravet. Utredningen har förståelse för att det med hänsyn till det oklara rättsläget kan behöva bestämmas hur löneunderlaget i ett handels- bolag ska fördelas mellan dess ägarföretag. Hur en sådan reglering ska utformas bör övervägas i annat sammanhang. Utredningen föreslår således att bestämmelsen i 57 kap. 19 a § IL tas bort. 8.9.3Ökat spann i individualiserat löneuttagskrav Utredningens förslag: Löneuttagskravet utgörs av åtta inkomst- basbelopp med tillägg av av andelsägarens och närstå- endes löneunderlag, dock högst 15 inkomstbasbelopp. Ökat spann i löneuttagskravet Löneuttagskravet är ett sätt att motverka att det lönebaserade ut- rymmet används för inkomstomvandling. Genom löneuttagskravet säkerställs att ägaren tillgodogör sig värdet av sitt eget arbete i före- taget i vart fall delvis genom lön. 67 Se Kammarrätten i dom i mål nr 7800-09 och Kammarrätten i dom i mål nr 889-13. Sedan det nuvarande löneuttagskravet infördes har taket för löne- uttagskravet sänkts från 15 inkomstbasbelopp till 9,6 inkomstbas- belopp. Löneuttagskravet varierar numera mellan som lägst 6,32 in- komstbasbelopp och som högst 9,6 inkomstbasbelopp. Det minskade spannet i löneuttagskravet har medfört att löneuttagskravet numera i lägre grad förmår variera i förhållande till intjäningsförmågan. När det gäller löneuttagkravets förmåga att motverka inkomst- omvandling ska dessutom noteras att den nedre brytpunkten för statlig skatt går vid ungefär 7,5 inkomstbasbelopp. Den del av span- net som har praktisk betydelse för risken för inkomstomvandling är således mycket begränsat. För sjukförsäkringen och arbetskadeförsäkringen ger löner upp 7,5 prisbasbelopp (förhållanden) rätt till förmåner från socialförsäkringen. Taket för den inkomstgrundande ålderspensionen och efterlevandepensionen är i praktiken 8,07 in- komstbasbelopp (förhållanden). Vid be- stämmande av nivån på golvet i löneuttagskravet bör dessa tak beaktas. För att löneuttagskravet ska få större praktisk betydelse för att minska risken för inkomstomvandling för de andelsägare som be- räknar ett lönebaserat utrymme bör kravet skärpas. I första hand aktualiseras en höjning av taket. För att upprätthålla progressivi- teten i beskattningen av arbetsinkomster bör taket ligga väsentligt över den övre brytpunkten för statlig skatt som ligger vid knappt 11 inkomstbasbelopp. Taket i löneuttagskravet bör därför inte ligga lägre än den ursprungliga nivån, 15 inkomstbasbelopp. Värt att beakta i detta sammanhang är att löneuttagskravet medför en anpassning av delägarnas handlande. När taket i löneuttagskravet sänktes från 15 till 10 inkomstbasbelopp 2009 minskade antalet delägare som tog ut en lön strax över 15 inkomstbasbelopp som antalet delägare som tog ut en lön strax över 10 inkomstbasbelopp ökade (se figur 6.1 i avsnitt 6.4). Golvet i löneuttagskravet, sex inkomstbasbelopp, bör också höjas. Nivån bör ligga över den nedre brytpunkten för statlig skatt. Åtta inkomstbasbelopp är en lämplig nivå. Den ligger i närheten av taket för beräkning av pensionsgrundande inkomst och den nedre skiktgränsen för statlig inkomstskatt. Den ligger dessutom över taket för den sjukpenninggrundande inkomsten. Det är enligt utredningen skäligt att kräva att en aktiv ägare i ett fåmansföretag för att kunna få tillgodoräkna sig det lönebaserade utrymmet åtminstone har tagit ut en lön som ligger i nivå med dessa tak. Det är också upp till den nivån som det är rimligt att anta att en fåmansföretagare strävar efter att ta ut lön under förutsättning att intjäningsförmågan är tillräckligt hög. Nivån ligger också i närheten av den föreslagna gränsen för det nedre skiktet för beräkningen av det lönebaserade utrymmet, se av- snitt 8.8. Stegringen mellan golvet och taket, , bör avvägas så att löneuttagskravet varierar med ägarnas intjänings- förmåga. Om taket höjs till 15 inkomstbasbelopp och golvet sam- tidigt höjs till åtta inkomstbasbelopp med tillägg av av löneunderlaget nås taket vid ett löneunderlag på 140 inkomstbas- belopp (15 - 8/0,05). Om övriga anställda i företaget har en genom- snittslön på sex inkomstbasbelopp nås taket vid 21 anställda utöver ägaren (15 + 21 × 6 = 141). Det får enligt utredningen anses vara ett väl avvägt tak för löneuttagskravet och det nuvarande tillägget på bör därför vara oförändrat. Utredningen föreslår att det lönebaserade utrymmet individuali- seras, dvs. löneunderlaget fördelas på andelsägarna innan det löne- baserade utrymmet beräknas. I konsekvens härmed bör även löne- uttagskravet individualiseras. I första hand berör det uppräkningen av golvet i löneuttagskravet på . Genom en individua- lisering kommer löneuttagskravet att korrespondera med det löne- baserade utrymme som en andelsägare får tillgodoräkna sig. Effek- ten av förslagen blir att storleken på det lönebaserade utrymmet och kravet för att få beräkna ett sådant utrymme svarar mot respek- tive andelsägares löneunderlag. Därigenom kommer förhållandet mellan antalet anställda utan ägarintresse och antalet delägare i ett företag att återspeglas i både det lönebaserade utrymmet och löne- uttagskravet (se exemplen i författningskommentaren till 57 kap. 19 §). Utan denna anpassning skulle en andelsägare som äger exempelvis av andelarna få samma löneuttagskrav som en andels- ägare som äger av andelarna i ett och samma företag, trots att andelsägaren med det mindre innehavet får tillgodoräkna sig ett mindre lönebaserat utrymme. Det skulle strida mot likformig- hetsprincipen. Utredningen anser således att tillägget på till åtta inkomstbasbelopp ska beräknas på andelsägarens löneunderlag. Endast en närstående behöver uppfylla löneuttagskravet En fråga som kan övervägas är om alla närstående delägare i ett före- tag bör uppfylla löneuttagkravet. I samband med reform av 3:12-reglerna ansågs det dock vara viktigt från jämställdhets- synpunkt att makar som båda är aktiva i ett företag ska få beräkna löneunderlag under förutsättning att en av dem uppfyller uttags- kravet. Risken för att delägare inom en närståendekrets skulle kring- gå reglerna ansågs vägas upp av att aktiva delägare har intresse att ta ut löner upp till en nivå som motsvarar förmånstaket i socialförsäk- ringen.68 Ett annat skäl mot att fordra att alla delägare uppfyller ut- tagskravet är att det skulle vara betungande för små och medelstora familjeföretag med flera aktiva delägare. Dessutom skulle det vara oförenligt med principen om att behandla närstående delägare som en person vid tillämpningen av 3:12-reglerna. Med hänsyn till det anförda anser utredningen att det även fortsättningsvis bör räcka med att endast en av delägarna i en närståendekrets uppfyller löneuttags- kravet för att reglerna om lönebaserat utrymme ska få tillämpas. Tillägget på beräknas på det sammanlagda löneunderlaget för närstående För närstående bör tillägget på i löneuttagskravet be- räknas på deras sammanlagda löneunderlag. Den fördel som närstå- ende får av att alla inom en närståendekrets behandlas som en person när det lönebaserade utrymmet beräknas bör motsvaras av ett i mot- svarande mån höjt löneuttagskrav. Det kan synas oskäligt att när- stående som har olika stora andelar i ett företag behöver uppfylla samma nivå i löneuttagskravet, särskilt för de med lägre andel. I sam- manhanget ska dock uppmärksammas att för närstående räcker det att en av dem uppfyller löneuttagskravet för att alla ska få beräkna 2005/06:40, s. 53. ett lönebaserat utrymme. På så sätt upprätthålls 3:12-reglernas syste- matik att alla inom en närståendekrets behandlas som en delägare (se exemplen i författningskommentaren till 57 kap. 19 §). Vilka andelsägare påverkas av det förändrade löneuttagskravet? Förslaget innebär att golvet i löneuttagskravet höjs från sex till åtta inkomstbasbelopp. Andelsägare som har ett lägre löne- uttagskrav än 8,42 inkomstbasbelopp berörs.69 Individualiseringen av löneuttagkravet medför att tillägget på inte längre får samma effekt i företag med flera andels- ägare eftersom tillägget beräknas på andelsägarens löneunderlag i stället för på ersättningen i företaget och dess dotterföretag. Oav- sett antalet delägare är det först vid ett löneunderlag för en delägare på cirka 8 500 000 som delägaren når taket och måste ta ut en lön på 15 inkomstbasbelopp. Den lindring som en individualisering av löneuttagskravet kan leda till motverkas dock av att golvet i löneuttagskravet höjs från sex till åtta inkomstbasbelopp och att taket höjs från 9,6 till 15 inkomst- basbelopp. Det är således endast i spannet 8,42 till 9,6 inkomstbas- belopp som individualiseringen av löneuttagskravet kan innebära en sänkning av löneuttagskravet för en enskild andelsägare jämfört med nuvarande regler. I företag som endast ägs av närstående kom- mer effekten av tillägget att vara detsamma som med nuvarande reg- ler eftersom tillägget räknas på samtliga närståendes löneunderlag. 8.9.4Taket för det lönebaserade utrymmet Utredningens förslag: Taket för det lönebaserade utrymmet tas bort. Det lönebaserade utrymmet får högst uppgå till 50 gånger den egna eller någon närståendes kontanta ersättning från företaget.70 En sådan takregeln fanns . 69Ett tillägg görs av utbetalda löner. Det betyder att golvet i praktiken är 8,42 inkomstbasbelopp (8/0,95), eftersom den utbetalda lönen till ägaren ska tas med vid beräkningen av tillägget. 7057 kap. 16 § tredje stycket inkomstskattelagen (1999:1229). för att komma till rätta med ökningen av sparade utdelningsutrym- men. Utan en övre gräns för hur stort det lönebaserade utrymmet kunde bli var det i praktiken obegränsat. Det ansågs kunna få till följd att det i vissa fåmansföretag, trots att det fanns stora utdel- ningsbara medel som i sin helhet rymdes inom gränsbeloppet, ändå kvarstod stora gränsbelopp som kunde sparas. Det lönebase- rade utrymmet kunde vara så stort att delägarna i praktiken aldrig kommer att kunna utnyttja detta i sin helhet. Ett införande av ett tak bedömdes främst ha en återhållande effekt på tillväxten av de sparade utdelningsutrymmena och inte på den faktiska beskattningen av ut- delning.71 Utredningen anser att det efter de föreslagna förändringarna inte längre finns behov av ett tak för det lönebaserade utrymmet. Det är i ytterst få fall som taket aktualiseras och när det gör det är det fråga om företag som ska ”fasas ut” från 3:12-reglerna. Den förenkling det innebär att ta bort taket väger enligt utredningen tyngre än dess marginellt återhållande effekt på tillväxten av sparade utdelnings- utrymmen. Taket för det lönebaserade utrymmet bör därför tas bort. 8.9.5Ytterligare krav för att få beräkna ett lönebaserat utrymme bör inte införas Utredningens bedömning: Ytterligare krav för att få beräkna ett lönebaserat utrymme bör inte införas. Utredningen ska enligt direktiven ta ställning till om ytterligare krav för att få beräkna ett lönebaserat utrymme bör införas. För att få beräkna ett lönebaserat utrymme bör det räcka med att uppfylla löneuttagskravet. Den förenkling som uppnås genom att kapitalandelskravet tas bort skulle försvinna om en ny regel in- fördes i stället. Utredningen anser att om de föreslagna förändringarna genom- förs behöver inte ytterligare krav för att få beräkna ett lönebaserat utrymme införas. 2013/14:1, s. 276 f. Utredningen ska enligt utredningsdirektiven analysera tillämpningen av förenklingsregeln och med utgångspunkt från denna analys lämna förslag som utredningen finner lämpliga för att begränsa skattemässig inkomstomvandling. storleken på schablonbeloppet i förenklingsregeln och förutsättningarna för att få använda förenklingsregeln. När det gäller förutsättningarna för att få använda förenklingsregeln ska utredningen särskilt undersöka om det bör införas ett aktivitets- krav på företagsnivå. I direktiven påpekas att förändringarna i 3:12-reglerna samman- taget har medfört att reglerna blivit mer förmånliga för verksamma delägare i fåmansföretag som möjligheterna till inkomst- omvandling har ökat. En faktor som lyfts fram är att schablon- beloppet i förenklingsregeln höjts, vilket ökat det kapitalbeskattade utrymmet. I kapitlet redogörs först för bakgrunden och motiven till för- enklingsregeln (avsnitt 9.2). Därefter görs en analys av problem med den nuvarande förenklingsregeln (avsnitt 9.3). Utifrån analysen läm- nar utredningen förslag på förändringar av regeln (avsnitt 9.4). Förenklingsregeln infördes eftersom 3:12-reglerna ansågs komplicerade. För fåmansföretag som har möjlighet och resurser att hantera regelsystemet och vars skattemässiga resultat påverkas positivt ansågs regelsystemets komplexitet acceptabelt. ansågs det inte lämpligt att tvinga företagare som har ett litet kapi- tal och ett fåtal anställda att använda komplicerade regler som har marginell effekt på deras ekonomiska förhållanden. Detta gäller för många nystartade företag. Ytterligare ett skäl som lyftes fram var att löneunderlagsregeln hade ett begränsat värde för bl.a. ägare till nystartade företag eftersom de oftast inte kunde uppfylla löne- uttagskravet i ett start- eller expansionsskede. Slutligen påpekades att kapitalunderlaget och därmed omkostnadsbeloppet är lågt för många företag.1 Från början gällde att ett schablonbelopp på ett och ett halvt inkomstbasbelopp alltid skulle kunna tas ut som kapitalbeskattad inkomst. Redan när regeln infördes var den avsevärt förmånligare än vad som tidigare diskuterats. I 3:12-utredningens betänkande hade föreslagits ett schablonbelopp som motsvarar hälften av pris- basbeloppet.2 Expertgruppen föreslog sedermera ett belopp mot- svarande av inkomstbasbeloppet.3 I propositionen an- förde regeringen att förenklingsregeln borde utformas generöst och föreslog att schablonbeloppet skulle bestämmas till ett och ett halvt inkomstbasbelopp.4 Förslaget antogs av . Nivån på schablonbeloppet har härefter stegvis höjts till gällande 2,75 inkomstbasbelopp. När schablonbeloppet 2007 höjdes till två inkomstbasbelopp var syftet att stimulera nyföretagande och förenkla för ägarna av de mindre fåmansföretagen.5 Regeringen ansåg att det fanns skäl att ytterligare stimulera nyföretagande och förenkla för ägarna av de mindre fåmansföretagen och höjde schablonbeloppet till två och ett halvt inkomstbasbelopp.6 När den senaste höjningen till 2,75 inkomst- basbelopp genomfördes angavs i förarbetena följande.7 2005/06:40. Reformerade beskattningsregler för ägare i fåmansföretag, s. 54. Beskattning av småföretagare, 1, 3:12-reglerna, s. 410. 3Finansdepartementet, expertgruppens rapport . Promemorian Reformerad ägar- beskattning – effektivitet, prevention, legitimitet, s. 55. 2006/07:1. Budgetpropositionen , s. 153. 2008/09:65. Sänkt bolagsskatt och vissa andra skatteåtgärder för företag, s. 76. 2011/12:1. Budgetpropositionen , s. 429 f. används förenklingsregeln i ungefär tre fjärdedelar av de drygt 300 000 K10-blanketter som lämnas in vid deklarationstillfället. Det finns nu anledning att ytterligare stimulera nyföretagande och för- enkla för ägarna av de mindre fåmansföretagen. Förslaget i promemorian innebär att schablonbeloppet höjs till två och tre fjärdedels inkomst- basbelopp . Detta väntas medföra att förenklingsregeln kommer att användas i ytterligare 2 500 fall. Regeringen ansåg att förenklingsregeln fyller en viktig funktion för företag med litet kapital och få anställda. Vidare ansågs det viktigt att stimulera nyföretagande och förenkla för ägarna av de mindre fåmansföretagen. Dessa argument hade sådan tyngd att det fanns skäl att höja schablonbeloppet även om neutralitetsskäl i viss mån kunde tala mot en höjning. 9.3Problem med den nuvarande förenklingsregeln 9.3.1Högt schablonbelopp har medfört ökat utrymme för inkomstomvandling Den reform av beskattningsreglerna för utdelning och kapitalvinst i fåmansföretag som genomfördes hade bl.a. till syfte att för- bättra regelverkets effekter på risktagande i näringslivet. skulle reglernas preventiva funktion bibehållas, dvs. reglerna skulle motverka skattemässig inkomstomvandling. Det ansågs också vik- tigt att de särskilda beskattningsreglerna så långt som möjligt var neutrala. Vid reformeringen var det enligt regeringen nödvändigt att göra en avvägning mellan å ena sidan kraven på prevention och neutral behandling av olika framtidsalternativ och å andra sidan kra- ven på acceptans för regelverket vid beskattning av faktiska utfall.8 Från det att förenklingsregeln infördes har nivån på schablon- beloppet höjts från 1,5 inkomstbasbelopp till 2,75 in- komstbasbelopp. Motivet har varit att stimulera nyföretagande och förenkla för ägarna av de mindre fåmansföretagen. Höjningarna har medfört en kraftig ökning av gränsbeloppen som genereras av bestämmelsen, från 9,8 miljarder till 33,9 miljarder . Det har även skett en ökning av utdelningar till andelsägare från fåmansföretag utan anställda från 1,2 miljarder 2005/06:40, s. 38 och 40. kronor 2004 till 9,6 miljarder . I sådana företag tillämpar andels- ägarna regelmässigt förenklingsregeln. har löneutveck- lingen för andelsägare i fåmansföretag varit svagare i förhållande till vad som kunnat observeras för arbetskraften i stort (se tabell 6.17 i avsnitt 6.2.4 samt tabellerna 6.6 och 6.10 i avsnitt 6.2.1). användes förenklingsregeln i cirka 312 500 K10-blanketter9 som lämnades in till Skatteverket.10 I 94 600 stycken av dessa blan- ketter redovisades också utdelning från företaget.