sou · H4B319 · 2016-03-11 00:00:00 — I kommitténs överväganden fanns också förslag om att se över viss lagstiftning för att komma till rätta med problem i tillämp- ningen av då gällande lagstiftning på några särskilda områden. tog också upp frågan om inkorporering av barn- konventionen i samband med att artikel 4 behandlades i betänk- andet. Kommittén resonerade kring fördelar och nackdelar med att inkorporera konventionen i svensk rätt och kom till slutsatsen att övervägande skäl talade mot att inkorporera konventionen.74 Kom- mittén sammanfattade sitt ställningstagande på följande sätt:75 1995/96:SoU4. 1995/96:62. 74SOU 1997:116 s. 19 och 112 f. 75SOU 1997:116 s. 19. innehåller många relativt vaga formuleringar och ett icke obetydligt inslag av artiklar som siktar till ett gradvist genom- förande, som är svåra att direkt tolka av en domstol. genomförande är en politisk process. För ett land med så omfattande barnrättslig lagstiftning som finns det inte mycket att vinna på att ge status av nationell lag. Viktigare är att det sker en ordentlig genomgång av att lagarna stämmer överens med kon- ventionen och att konventionens anda och innebörd i fortsättningen beaktas i varje lagstiftningsärende. Vi menar att tolkningen av Barn- konventionen bör göras politiskt av , som därvid kan stifta de lagar som krävs för att rättigheterna i bäst skall slå igenom. förslag ledde fram till regeringens proposition om en strategi för att förverkliga i Sverige.76 I pro- positionen togs frågan om inkorporering av inte upp. Under riksdagsbehandlingen av propositionen aktualiserades emellertid frågan om ställning i svensk rätt. anförde återigen att inte borde inkorporeras i svensk rätt och hänvisade till det yttrande som kon- stitutionsutskottet lämnat och där utskottet bl.a. anförde att tolk- ningen av bör göras av för att rättig- heterna i konventionen ska slå igenom på ett sätt som ger barnen det bästa skyddet.77 En kartläggning av svensk lagstiftning Efter Barnkommitténs översyn har det skett en successiv omarbet- ning (transformering) av svensk lagstiftning i förhållande till barn- konventionen inom olika områden. Diskussionerna i om huruvida svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med barn- konventionens krav och om bör inkorporeras i svensk rätt har också fortsatt.78 När regeringen föreslog en strategi för att stärka barnets rättigheter i , aviserade regeringen att en kartlägg- ning skulle genomföras för att belysa hur svensk lagstiftning och 1997/98:182. 1998/99:SoU6. 78Se närmare bl.a. bet. 1997/98:SoU13, bet. 2000/01:SoU7, bet. 2001/02:SoU23, bet. 2003/04: SoU9, bet. 2005/06:SoU5 och bet. 2007/08:SoU14. praxis överensstämmer med rättigheterna i barnkonventionen.79 I behandlingen av propositionen i socialutskottet togs frågan om barn- konventionens ställning i svensk rätt upp på nytt, med anledning av ett stort antal motioner i frågan.80 avstyrkte motion- erna bl.a. med hänvisning till den kartläggning som regeringen aviserat i propositionen. presenterade kartläggningen av hur svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med rättigheterna i barn- konventionen hösten 2011.81 Syftet med kartläggningen var att ge en aktuell bild av hur genom transformering genomfört åtag- andena i konventionen. Tyngdpunkten i kartläggningen låg på en redovisning av relevant lagstiftning i förhållande till barnkonven- tionen. Praxis redovisades endast i begränsad omfattning och då exemplifierande. För jämförelsen mellan bestämmelser och svenska förhållanden användes i kartläggningen de utgångspunkter som regeringen angett i sin proposition om godkännande av barn- konventionen. Däribland fanns utgångspunkten att konventionen måste tolkas så att den får en rimlig mening inom ramen för det nationella systemet och att konventionen innehåller ett flertal vaga formuleringar.82 Slutsatsen i departementspromemorian var att svensk lagstiftning överlag står i god överensstämmelse med rättigheterna i barnkon- ventionen och att den svenska lagstiftningen får anses väl utbyggd med hänsyn till rättigheterna. konstaterades i promemo- rian att lagstiftningen inte kan försäkra att rättigheterna för varje enskilt barn efterlevs i varje situation, utan att det är av central be- tydelse att även tillämpningen är förenlig med rättigheterna. I kart- läggningen lämnades några exempel på fall där tillsynsmyndigheter konstaterat brister i rättstillämpningen i förhållande till barnkon- ventionen. Det handlade dock i regel enligt promemorian inte om systematiska brister, utan om brister i individuella fall. Dit hörde bl.a. brister i samhällsvården och brister avseende bostäder och sär- skild service för barn och ungdomar med funktionsnedsättning. Departementet konstaterade att när det gäller barn i rättsprocessen 2009/10:232. 2010/11:SoU3. 82Ds 2011:37 s. 37 f. tillgodoses rättigheterna i hög grad i svensk rättsordning, men detta är i sig inte en garanti för att barnet i realiteten också får en värdig och barnanpassad straffrättslig process och kriminalvård. I prome- framhölls också att lagstiftning inte är tillräckligt för att till- varata barnets rättigheter när det gäller våld och övergrepp mot barn.83 Frågan om ställning i svensk rätt och hur tillämpningen av lagar och förordningar stämmer överens med barn- konventionens artiklar fortsatte att debatteras efter departementets kartläggning. Det resulterade i att tillsattes av regeringen . Även har inkorpo- rering av diskuterats i , bl.a. i samband med att regeringens skrivelse om åtgärder för att stärka barnets rättigheter och uppväxtvillkor i behandlades i i juni 2014.84 Motionsyrkanden om att inkorporera barnkonvention- en i svensk rätt avslogs då med motiveringen att frågan utreds. Frågan om hur konventioner om mänskliga rättigheter ska inför- livas i svensk rätt och hur mänskliga rättigheter mer generellt ska få genomslag i det svenska samhället har behandlats av två statliga utredningar. som regeringen aviserade en kartläggning av hur svensk lagstiftning och rättstillämpning överens- stämmer med rättigheterna i lämnade Delega- tionen för mänskliga rättigheter sitt slutbetänkande.85 Delegationen hade i uppdrag att utifrån en nationell handlingsplan för de mänsk- liga rättigheterna stödja det långsiktiga arbetet med att säkerställa full respekt för de mänskliga rättigheterna i Sverige.86 I uppdraget ingick också att lämna förslag på hur det fortsatta stödet till detta arbete skulle läggas upp. Ett av delegationens förslag var att utreda lämpligheten av att inkorporera fler konventioner i svensk rätt, bl.a. . Som skäl angav delegationen följande:87 83Ds 2011:37 s. 13 f. 2013/14:91, bet. 2013/14:SoU23 och bet. 2014/15:SoU10. 87SOU 2010:70 s. 20 f. Det har gått frågan om inkorporering av utreddes och en utredning över- vägde om FN:s konvention om barnets rättigheter borde inkorporeras. har arbetet för de mänskliga rättigheterna intensifierats på nationell nivå, bl.a. genom de nationella handlingsplanerna, och har fått erfarenhet av att tillämpa som svensk lag. I har flera om mänskliga rättig- heter inkorporerats. Enligt delegationens uppfattning kan det anföras argument både för och emot inkorporering av konventioner om mänsk- liga rättigheter. Oavsett att tveksamheter kan föreligga avseende effek- terna och konsekvenserna av inkorporering anser delegationen att av- görandet om vilken ställning konventionerna ska ha i svensk rätt bör bygga på en grundlig analys i ljuset av nu rådande förhållanden. Trots att frågan om inkorporering ofta diskuteras saknas det i offentligt tryck och övrig litteratur en aktuell och djupgående analys av frågan om inkorporering av konventioner om mänskliga rättigheter i svensk rätt. efter att Delegationen för mänskliga rättigheter lämnat sitt slutbetänkande avrapporterade Utredningen för utvärderingen av nationella handlingsplanen för mänskliga rättigheter sitt upp- drag.88 Utredningen ställde sig bakom delegationens förslag om att tillsätta en utredning med tillägget att en sådan utredning borde omfatta en undersökning av hur svenska domstolar i sin rättstillämp- ning förhåller sig till olika konventioner om mänskliga rättigheter som förbundit sig att följa. De båda utredningarna lämnade också förslag om att i svensk lagstiftning tydliggöra konventionsåtaganden om mänskliga rättigheter samt förslag på andra åtgärder för att stärka skyddet av de mänskliga rättigheterna i . Förslagen bereds för närvar- ande inom . Regeringen avser att återkomma till med en ny strategi för arbetet med mänskliga rättigheter i . Strategin kommer enligt regeringen att utarbetas mot bak- grund av bl.a. ovan nämnda betänkanden.89 89Budgetpropositionen 2015/16:1, utg.omr. 1 s. 122. 3.8.2Åtgärder för att genomföra konventionen är som stat skyldig att skydda och främja de rättigheter som framgår av och de fakultativa protokoll som tillträtt. Staten ska i detta sammanhang ses i vid bemärkelse, om- fattande alla delar av det allmänna. Regering och riksdag är ytterst ansvariga, men statliga myndigheter, kommuner och landsting ansva- rar för att inom ramen för sina befogenheter säkerställa rättigheterna. Det allmännas ansvar för att ta till vara barns rätt finns också uttryckt i regeringsformen (1 kap. 2 §). Av artikel 4 i framgår att staten ska vidta alla lämpliga lagstiftnings-, administrativa och andra åtgärder för att genomföra de rättigheter som erkänns i konventionen. Det är upp till staten att bedöma hur det ska ske. Sedan ratificeringen av konventionen har regeringen tagit initia- tiv till lagstiftningsåtgärder och genomfört andra åtgärder som syftat till att främja och stärka barnets rättigheter i olika delar av sam- hället. Det finns ett särskilt politikområde för genomförande av konventionens rättigheter. Barnrättspolitiken syftar till att främja och skydda barnets rättigheter och intressen i sam- hället. Det är ett sektorsövergripande politikområde och omfattar åtgärder inom de områden och verksamheter som barn är berörda av, bl.a. hälso- och sjukvårdspolitiken, utbildningspolitiken, social- tjänstpolitiken och migrationspolitiken. Målet för barnrättspolitiken är att barn och unga ska respekteras och ges möjlighet till utveck- ling och trygghet samt delaktighet och inflytande. finns också en samordningsfunktion för barnets rättigheter, som i ett internationellt perspektiv är relativt unik. Barnkonventionssamordningen ska samordna arbetet med bar- nets rättigheter på nationell, regional och lokal nivå och verka för att rättigheterna ska få genomslag i regeringens politik. Som grund för arbetet med barnets rättigheter i har riks- dagen antagit två strategier sedan ratificerade konventionen. Strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättig- heter i gällde åren 1999–2010.90 antog 2010 en ny 1997/98:182. strategi för barnrättighetsarbetet, Strategin för att stärka barnets rättigheter i Sverige.91 Regeringen har regelbundet redovisat de åtgär- der som genomförts med utgångspunkt i strategierna till och i samband med rapporteringen till barnrättskommittén vart femte år.92 I följande avsnitt ges en mycket övergripande bild av de åtgärder som regeringen har genomfört, med betoning på de senaste årens arbete. Genom att har ratificerat har riksdag och regering, som vi tidigare nämnt, förbundit sig att se till att den nationella lagstiftningen stämmer överens med de åtaganden som följer av konventionen. En av principerna i den strategi för att stärka barnets rättigheter som antog 2010 är att all lagstiftning som rör barn ska utformas i överensstämmelse med barnkonven- tionen.93 I strategin har regeringen också betonat att lagstiftningen är statens främsta instrument för att garantera att barnets rättig- heter tillgodoses i verksamheter, beslut och åtgärder som rör det enskilda barnet och barn som kollektiv.94 har, utifrån de ställningstaganden som redo- visats i tidigare avsnitt, införlivats i svensk rätt genom transformering. Det har skett i översyner av befintlig lagstiftning och när ny lag- stiftning har tagits fram. Regeringen har i olika sammanhang, bl.a. i den senaste rapporten till barnrättskommittén, konstaterat att trans- formering som metod kräver successiv och kontinuerlig anpassning av nationell lagstiftning och tillämpning allteftersom konventionen behöver tolkas i ljuset av ändrade samhällsförhållanden och utveck- ling.95 Som exempel på lagstiftning som har omarbetats utifrån konven- tionens bestämmelser kan nämnas förändringar i socialtjänstlagen (2001:453) som bl.a. innebär att barnets rätt att 2009/10:232. 92Se bl.a. prop. 1997/98:182, skr. 1999/2000:137, skr. 2001/02:166, skr. 2003/04:47, skr. 2005/06:206, skr. 2007/08:111, prop. 2009/10:232 och skr. 2013/14:91. 2009/10:232. 2009/10:232 s. 11 f. 95Regeringskansliet, 2012 s. 7. komma till tals har stärkts och att barnets bästa ska vara avgörande vid beslut som rör vård- eller behandlingsinsatser, bestämmelser i skollagen (2010:800) där barnets bästa ska vara en utgångspunkt i all utbildning och bestämmelser om barnets bästa och barnets rätt att uttrycka sina åsikter i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Även möjligheter att genomföra samtal med barn utan vårdnadshavarens samtycke har stärkts. Regeringen har också tillsatt utredningar för att bl.a. stärka barnrättsperspektivet i lagstiftningen utifrån de rättigheter barn har enligt . Som exempel kan nämnas att en särskild utredare på regeringens uppdrag gjort en översyn av bestämmel- serna i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) i syfte att stärka barns rätt och rättssäkerheten i samband med tvångsvård för barn och unga.96 har i sin allmänna kommentar om genomör- andet av konventionen betonat vikten av olika strategiska åtgärder på olika nivåer i samhället för att barn ska kunna få sina rättigheter tillgodosedda.97 Vid sidan av lagstiftningsåtgärder har regeringen sedan barnkon- ventionen ratificerades genomfört sådana åtgärder riktade till kom- muner, landsting och statliga myndigheter i syfte att säkerställa bar- nets rättigheter inom olika samhällsområden. Som tidigare nämnts har arbetet sin grund i de nationella strategier som använts för att genomföra konventionen nationellt, regionalt och kommunalt.98 Strategin för att stärka barnets rättigheter i om- fattar, som tidigare nämnts, ett antal principer som uttrycker grund- läggande förutsättningar för att främja och skydda barnets rättig- heter i Sverige.99 Den utgår från de mänskliga rättigheter som varje barn ska tillförsäkras enligt internationella överens- kommelser, särskilt de åtaganden som följer av . Strategin ska vara en gemensam utgångspunkt för alla offentliga 97CRC/GC/2003/5. 1997/98:182 och prop. 2009/2010:232. 2009/10:232. aktörer, dvs. riksdag, regering, statliga myndigheter, landsting, regio- nala samverkansorgan och kommuner, i deras arbete med barnets rättigheter och en grund för regeringens barnrättspolitik. Strategin anger att rättsväsendet i detta sammanhang har en viktig roll för att säkerställa barnets rättigheter utifrån gällande lagstiftning. De prin- ciper som strategin består av är följande: •All lagstiftning som rör barn ska utformas i överensstämmelse med . •Barnets fysiska och psykiska integritet ska respekteras i alla sammanhang. •Barn ska ges förutsättningar att uttrycka sina åsikter i frågor som rör dem. •Barn ska få kunskap om sina rättigheter och vad de innebär i prak- tiken. •Föräldrar ska få kunskap om barnets rättigheter och erbjudas stöd i sitt föräldraskap. •Beslutsfattare och relevanta yrkesgrupper ska ha kunskap om barnets rättigheter och omsätta denna kunskap i berörda verk- samheter. •Aktörer inom olika verksamheter som rör barn ska stärka bar- nets rättigheter genom samverkan. •Aktuell kunskap om barns levnadsvillkor ska ligga till grund för beslut och prioriteringar som rör barn. •Beslut och åtgärder som rör barn ska följas upp och utvärderas utifrån ett barnrättsperspektiv. Regeringen har utifrån strategin genomfört strategiska åtgärder för att öka kunskapen om och barns levnadsvillkor samt för att öka genomslaget för rättigheterna i verksamheter på nationell, regional och nivå. Regeringen gav 2012 i uppdrag att genom- föra insatser för att sprida och kommunicera strategin för att stärka barnets rättigheter och därigenom ytterligare driva på arbetet med barns rättigheter i kommuner, landsting och statliga myndigheter.100 Syftet med uppdraget var att kommuner, landsting och statliga myndigheter ska känna till och förstå hur strategins nio principer kan användas som ett verktyg för att säkerställa barnets rättigheter inom den egna verksamheten. Uppdraget, som fick namnet Pejling och dialog, genomfördes –2014 i dialog med Kom- muner och Landsting (SKL) samt berörda myndigheter. För att kunna följa upp barns levnadsförhållanden och möjlig- göra jämförelser mellan län och kommuner har uppföljningssyste- met 18 utvecklats. Uppföljningssystemet består av indikatorer som kan mäta barns levnadsvillkor inom ett antal områden som är centrala ur ett barnrättsperspektiv, såsom hälsa och utbildning. För att stärka arbetet med barnets rättigheter på regional och lokal nivå har regeringen genomfört flera satsningar . Regeringen har ingått två överenskommelser med SKL för att intensifiera arbetet med barnkonventionen.101 Arbetet inom ramen för dessa överenskommelser är avslutat. Ett arbete som också har flera beröringspunkter med vårt uppdrag och de förslag vi lämnar i avsnitt 6.3 är det regeringsuppdrag som i genomförde , i samarbete med övriga länsstyrelser och Barnombudsmannen.102 hade i uppdrag att lämna förslag på hur länsstyrelserna ska kunna utgöra en regional stödstruktur för att bidra till att barnets rättig- heter kan tillgodoses på lokal och regional nivå. I rapporten till reger- ingen föreslås att det inom varje länsstyrelse skapas en stödstruktur för att arbeta med barnets rättigheter.103 I en sådan struktur ska ingå ett regionalt forum för företrädare för länets kommuner, landsting eller region och andra berörda myndigheter. Syftet med ett sådant forum ska vara att genom samverkan tydliggöra innehållet i barn- rättsperspektivet och de sammanhang i vilket detta perspektiv genom- förs, för att därmed stärka förutsättningarna för ett likformigt, samordnat och systematiskt arbetssätt på regional och lokal nivå. Länsstyrelserna bör också enligt rapporten få i uppgift att inrätta en rådgivningstjänst för praktisk tillämpning av barnets rättigheter inom respektive län. I rapporten lämnas vidare förslag på hur arbetet 100S2011/8293/FST. 101S2010/4938/SF och S2013/8812/FST. 102S2014/1697/FST. 103Länsstyrelsen i , 2014. med barnets rättigheter ska följas upp och hur arbetet mellan läns- styrelserna ska samordnas. En viktig del i den regionala stödstruk- turen ska enligt förslaget vara att förstärka och integrera barnrätts- perspektivet i den verksamhet och de uppdrag som länsstyrelserna ansvarar för och som särskilt berör barn i utsatta situationer. För- slaget till regional stödstruktur för barnets rättigheter bereds inom . Ett pågående regeringsuppdrag är det uppdrag som Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor har fått att tillsammans med stärka och sprida kunskap bland beslutsfattare och yrkesverksamma på kommun- och landstingsnivå om vad ett barnrätts- och ungdomsperspektiv innebär. Uppdraget, som genom- förs –2016, ska ske i dialog med i , SKL och andra relevanta aktörer, såsom barn och unga själva, och redovisas i mars 2017.104 Regeringen har också genomfört åtgärder riktade till barn som är i särskilt utsatta situationer, bl.a. ekonomiskt och socialt utsatta barn och barn utsatta för våld och övergrepp. Barns rätt att komma till tals och bli lyssnade på har varit en central del i det strategiska arbetet kring barns rättig- heter. Förutom lagändringar (se avsnittet Lagstiftningsåtgärder) har det skett ett systematiskt arbete med att inhämta barns åsikter inom olika områden. Särskilt fokus har varit på barn i utsatta situationer. har på uppdrag av regeringen, och utifrån en norsk förlaga, utvecklat metoden Unga direkt. Metoden har använts för att lyssna på barn med erfarenheter av bl.a. den sociala barn- och ungdomsvården, barn som upplevt trakasserier och kränkande behandling och barn som lever med skyddade personuppgifter. Barnens synpunkter har förmedlats till ansvariga beslutsfattare inom berörda verksamheter och varit ett underlag för bl.a. lagstift- ningsåtgärder.105 Det civila samhällets organisationer har alltsedan ratificer- ade spelat en viktig roll i att stärka barns rättig- heter inom olika områden och uppmärksamma offentliga aktörer på brister i genomförandet av de rättigheter barn har enligt konven- tionen. Regeringen har också gett ekonomiskt stöd till organisa- 104U2014/3843/UC. 2013/14:91 s. 24–28. tioner för att genomföra projekt och studier för att öka kunskapen om barnets rättigheter bland barn och vuxna och för att stärka barns rättigheter när de befinner sig i utsatta situationer. Här kan också nämnas Allmänna arvsfondens stöd till projekt som på olika sätt stärker barns rättigheter, vilket är ett av fondens prioriterade områden när medel ska fördelas. har man även genomfört en särskild satsning kring och barnets rättigheter. Arbetet med barnets rättigheter är också en del av det arbete med mänskliga rättigheter generellt som syftar till att säkerställa full respekt för de mänskliga rättigheterna. Inom ramen för regeringens arbete med de mänskliga rättigheterna har två handlingsplaner tagits fram, med syfte att skapa ett systematiskt och samordnat arbete med de mänskliga rättigheterna på nationell nivå.106 Den senaste handlingsplanen som omfattade åren 2006–2009 har, som tidigare nämnts, utvärderats av en särskild utredare.107 Fyra pågående eller redovisade uppdrag på området mänskliga rättigheter kan nämnas. Regeringen har ingått en överenskommelse med SKL om arbetet med de mänskliga rättigheterna på nivå –2017.108 Överenskommelsen innefattar bl.a. en kart- läggning av behov av stöd och insatser för att kunna omsätta mänsk- liga rättigheter i praktiken och framtagande av en handlingsplan med förslag på insatser, däribland utbildning och kompetensutveckling. Vidare har i fått ett uppdrag att samordna och utveckla länsstyrelsernas arbete för mänskliga rättigheter. Läns- styrelsen ska redovisa hur arbetet bedrivits och lämna en slutrapport . I genomförandet av uppdraget ska länsstyrel- sen bl.a. ta hänsyn till det arbete som i bedrivit beträffande en regional stödstruktur för barnets rättig- heter.109 Därutöver har fått i uppdrag av reger- ingen att utarbeta och genomföra ett program för kompetensut- veckling rörande mänskliga rättigheter för berörd personal på olika nivåer inom statsförvaltningen.110 I uppdraget ingår att genomföra utbildningsinsatser till ett urval av statliga myndigheter vars verksam- 2001/02:83 och skr. 2005/06:95. 108A2014/2289/DISK. 109A2014/1944/DISK. 110A2014/3095/DISK. het särskilt tydligt aktualiserar frågor om mänskliga rättigheter. Vidare ingår att ta fram utbildningsmaterial och metoder för spridning av materialet. Arbetet ska ske i dialog med myndigheter vars verksam- het har en nära koppling till främjandet av mänskliga rättigheter, såsom länsstyrelserna, , Barnombuds- mannen och Myndigheten för delaktighet. Uppdraget ska slutredo- visas och innehålla förslag på hur utbildningen fortsättningsvis ska förvaltas och utvecklas. Ett ytterligare uppdrag inom området mänskliga rättigheter är det uppdrag som Universi- tetskanslersämbetet har haft att kartlägga hur frågor om mänskliga rättigheter beaktas i vissa universitetsutbildningar, däribland jurist- examen, socionomexamen och förskollärararexamen.111 Enligt upp- draget skulle särskilt kartlägga hur frågor om mäns våld mot kvinnor samt våld mot barn beaktas i dessa ut- bildningar och särredovisa detta. Uppdraget redovisades i december 2015.112 I genomförandet av i har Barnombuds- mannen en central roll.