sou · H3B396 · 2016-01-01 00:00:00 — i förortskommunen hade 10 medlemmar. Inför valet annonserade partiet i lokaltidningen efter såväl nya medlemmar som kandidater. Nomineringsarbetet leddes av ord- föranden, som skrev en lista med tänkbara kandidater i bokstavs- ordning och skickade denna till medlemmarna för att kontrollera att alla intresserade fanns med. Därefter hölls ett medlemsmöte då man diskuterade sig fram till rangordningen. I valet var det 1 man som blev vald från partiet. i glesbygdskommunen valde att inte delta i under- sökningen. Den större staden är en ytmässigt stor kommun med omkring 100 000 invånare. Av befolkningen var i åldern 19–och var eller äldre. Social representativitet i den lokala demokratin Det fanns en högskola och flera gymnasieskolor i kommunen. Efter valet var det av fullmäktiges ledamöter som var och som var . Kvinnorepresentationen var och det var av fullmäktiges ledamöter som var utrikes födda. Av de 9 partier som ställde upp i kommunalvalet, hade 4 partier en kvinna som förstanamn på valsedeln. De flesta partierna i kommunen hade kvinno-, ungdoms- och studentföreningar. I några fall fanns det även invandrar- och seniorföreningar. Partierna hade generellt sett många medlemmar och gav en samstämmig bild när de beskrev tillgången på kandidater inför kommunalvalet. De berättade att det var lätt att engagera studenter och andra yngre, men att dessa försvinner från partipolitiken när de bildar familj. Även tillgången på äldre kandidater beskrevs som god. Det var istället ett underskott på kandidater i 30- och 40-årsåldern. Inget parti beskrev någon brist på kvinnliga kandidater, även om antalet manliga kandidater i de flesta fall var större. Alla partier varvade sina listor utifrån kön. Det var dock få av partierna som hade någon särskild strategi för att inkludera utrikes födda på valsedlarna, även om etnisk mångfald ändå fanns med i några partier som ett viktigt kriterium. Flera partier såg det som en uppenbar brist att det saknades invandrare på valsedlarna. Trots att kommunen är stor till ytan, ansåg de flesta partierna att kommundel inte är en viktig faktor att beakta i nomineringsarbetet. Den varuproducerande kommunen hade omkring 20 000 invånare på en relativt stor yta. Av befolkningen var i åldern 19– och eller äldre. var utrikes födda. Det fanns en gymnasieskola i kommunen. Efter valet var det inga av fullmäktiges ledamöter som var , medan av ledamöterna var . Kvinno- representationen var och det var av fullmäktiges ledamöter som var utrikes födda. Av de 9 partier som ställde upp i kommunalvalet, hade 4 partier en kvinna som förstanamn på valsedeln. Social representativitet i den lokala demokratin Partierna beskrev överlag problem med att rekrytera såväl medlemmar som kandidater. Några av partierna hade flera hundra medlemmar, men hade en hög medelålder och få kvinnliga medlemmar som ville ta uppdrag. Det beskrevs som svårt att engagera yngre i partiarbetet. Många aktiva yngre flyttade från kommunen för att studera eller söka arbete. De flesta partierna hade inga aktiva invandrare alls, fastän de egentligen verkade anse det vara viktigt, medan två av partierna berättade att de hade en invandrare vardera på listan. Lite motsägelsefullt är att problemen med att rekrytera medlemmar och kandidater beskrevs som större i partierna med många medlemmar än i de mindre partierna. De olika kommundelarna hade mycket stor betydelse i nomineringsarbetet. De flesta partierna eftersträvade en god geografisk spridning bland kandidaterna. Förortskommunen är liten till ytan med omkring 15 000 invånare. Av dessa var i åldern 19–och eller äldre. av befolkningen var utrikes födda. Det fanns ingen gymnasieskola i kommunen. Efter valet var det av fullmäktiges ledamöter som var och som var . Kvinnorepresentationen var och det var av fullmäktiges ledamöter som var födda utomlands. Av de 9 partier som ställde upp i kommunalvalet, hade 3 partier en kvinna som förstanamn på valsedeln. Partierna i kommunen var relativt små. Alla partier berättade om problem att rekrytera medlemmar, framförallt medlemmar under . Kommunen saknade en egen gymnasieskola, vilket innebar att politiskt intresserade tonåringar ofta engagerade sig i grann- kommunerna där de gick i skolan. Efter gymnasiet flyttade många från kommunen. Några partier berättade att det vissa år kunde uppstå en aktiv ungdomsförening inom partierna, som dock lika snabbt försvann när dessa medlemmar flyttade från kommunen. In- och utflyttningen i kommunen beskrevs av partierna generellt som hög, vilket medförde att det kunde vara svårt att hitta en kontinui- tet i partiarbetet. Kommunen var liten till ytan, men bestod ändå av flera tätorter. Detta saknade dock i stort betydelse i nominerings- Social representativitet i den lokala demokratin arbetet i alla partier. Även etnisk mångfald beskrevs av alla partier som en icke-fråga, vilket motiverades med att det fanns få invandrare i kommunen. Glesbygdskommunen hade en stor area och en liten befolkning, bara några tusen invånare. Av befolkningen var i åldern 19–och eller äldre. av befolkningen var utrikes födda. Det fanns ingen gymnasieskola i kommunen. Efter valet var det av fullmäktiges ledamöter som var och som var . Kvinnorepresentationen var och det var av fullmäktiges ledamöter som var utrikes födda. Av de 7 partier som ställde upp i kommunalvalet, hade 2 partier en kvinna som förstanamn på valsedeln. Partierna i kommunen hade generellt få medlemmar. arbetade de flesta partierna ständigt med att möta medborgare och rekrytera nya medlemmar i mer otraditionella sammanhang runt om kommunen. Alla partier upplevde problem med att rekrytera yngre medlemmar. Många unga flyttade från kommunen och partierna såg det som problematiskt att själva ta initiativ till en aktiv ungdomsverksamhet i partiet. Alla partier arbetade med att få en jämn könsfördelning på listorna, men flera beskrev att det var svårt att få de kvinnliga medlemmarna att vilja stå med på listan. Kommunen var stor till ytan och flera av partierna uppgav att geografisk spridning bland kandidaterna var väldigt viktigt. Andra partier förespråkade istället kommunen som en enhet. Genomgången av de 23 partiföreningarna visar både skillnader och likheter i nomineringsarbetets normer, rutiner och organisering. I vissa fall leddes nomineringsarbetet av föreningens tyngsta politiker i kommunen, medan det i andra fall var tydligt reglerat att den som själv kandiderade inte skulle ingå i nomineringsarbetet. En partiförening arbetade med helt öppna nomineringar, men i övrigt var det vanligast att alla medlemmar bjöds in att lämna Social representativitet i den lokala demokratin I många fall, men inte alla, kunde man även föreslå sig själv. I några föreningar låg fokus istället på att aktivt tillfråga alla medlemmar om de var intresserade, istället för att uppmana medlemmarna att föreslå andra personer. Rådgivande provval var vanligt förekommande. Det motiverades med att det var demokratiskt och gav en bra fingervisning om vad väljarna troligen tyckte. En nackdel som nämndes var att nya kandidater missgynnas. Hur själva provvalet genomfördes varierade utifrån antal kandidater som skulle väljas eller rangordnas och hur poängsättningen gick till. I några av de minsta partiföreningarna med bara 10–20 medlemmar skedde nästan hela nominerings- processen istället på ett medlemsmöte, där medlemmarna i grupp diskuterade sig fram till hur listan skulle se ut. Omvalsprincipen, d.v.s. en norm att sittande politiker får behålla sina uppdrag kommande mandatperiod om de själva vill, var genomgående stark i partierna. De allra flesta partiföreningar eftersträvade varvade listor eller en så jämn könsfördelning som möjligt. Det var bara i ett par fall som de tog avstånd från könskvotering av ideologiska skäl, men även där sågs det som positivt med en jämn könsfördelning. Även när det gäller övriga grunder för social representativitet, såsom ålder och etnisk mångfald, var föreningarna generellt positiva och engagerade. Få av föreningarna diskuterade däremot en strategi för att rekrytera äldre kandidater, trots att äldre länge varit underrepresenterade i kommunpolitiken och är det i . Så gott som alla partiföreningar argumenterade för social representativitet på samma sätt: en jämn könsfördelning är viktig därför att kvinnor och män har olika erfarenheter och olika intressen, vilket påverkar politikens innehåll. Flera föreningar argumenterade även för att det handlar om demokrati och rättvisa och att det är en självklarhet att kvinnor ska delta i politiken precis som de deltar i övriga samhället. Några partiföreningar argumenterade även för partiets ideologiska förankring i jämställd- het och feminism och att man måste föregå med gott exempel i jämställdhetsarbetet. Det fanns inga tydliga skillnader i argumenta- tionen mellan partierna. Ett genomgående tema var bristen på kandidater, framförallt vad gäller kvinnor, invandrare och yngre. I flera av kommunerna Social representativitet i den lokala demokratin beskrevs hur de yngre flyttar från kommunen och att det är svårt att bygga upp en bestående ungdomsverksamhet. Det upplevdes också vara svårt för partiförningarna att rekrytera yngre medlemmar när man saknar nätverk. ”eldsjälar” som kunde skapa dessa nätverk och få med sig andra yngre. Det verkar således inte finnas några explicit diskriminerande praktiker i själva nomineringsarbetet, som skulle kunna missgynna kvinnor och andra underrepresenterade grupper. Ett problem verkar istället vara att partiföreningarna först under det pågående nomineringsarbetet upptäcker den skeva fördelningen vad gäller kön och etnisk mångfald bland föreningens aktiva medlemmar. Då har det varit svårt att hitta nya medlemmar som ville stå på listan. Här är det tydligt att det krävs mer långsiktiga strategier inom partierna, där nya medlemmar rekryteras i mycket god tid innan nomineringsarbetet påbörjas och att dessa ges möjlighet att skaffa sig erfarenhet och kunskap inom partiet. I flera fall beskrevs det hur kvinnliga medlemmar övertalats att stå med på listan vid tidigare val trots stor tveksamhet och hur dessa sedan hoppade av sina uppdrag efter valet. Några partiföreningar arbetade aktivt med studiecirklar och ”politikerskolor” för att slussa in nya medlemmar i det politiska arbetet. Andra lät nya medlemmar börja som ersättare i en på så sätt få en chans att utvecklas som politiker. är det mycket stora skillnader mellan partiföreningarna med avseende på medlemsantal och resurser. Ett dylikt arbete är sannolikt enklare i de större föreningarna med flera hundra medlemmar än i de med ett tiotal medlemmar. Social representativitet i den lokala demokratin 7 Sammanfattning och slutsatser Att den sociala representativiteten i politiken spelar roll för både politikens innehåll och för demokratin är allmänt accepterat. Trots detta är kvinnor, yngre och invandrare fortfarande underrepresenterade i kommunpolitiken. Detta gäller i kommun- fullmäktige som väljs av medborgarna i allmänna val, men det gäller i ännu högre grad bland de indirekt valda ledamöterna i kommunerna i styrelser och på ordförandeposter. Dessa ledamöter väljs av kommunfullmäktige efter förslag från partierna. En förklaring till den ojämna könsfördelningen kan vara att kvinnor missgynnas i nomineringsprocessen. Det innebär i så fall att partierna efterfrågar och förespråkar färre kvinnor än män. En annan förklaring kan vara att kvinnor av olika skäl är mindre intresserade av politiska uppdrag än vad män är. Tidigare studier har visat att kvinnor i lägre grad än män anser sig vara tillräckligt kvalificerade för politiska uppdrag.53 Därutöver uttrycker kvinnor större svårigheter att kombinera politiska uppdrag med livet i övrigt än vad män gör.54 Förmodligen är båda förklaringarna giltiga. Föreliggande rapport visar att många partier eftersträvar en jämn könsfördelning i kommunalvalet, men att de i vissa fall upplever ett underskott på kvinnliga kandidater. är det så att även om det snarare är regel än undantag att partierna varvar sina listor, så blir förstanamnet ofta oreflekterat en man. Formellt har alltså kvinnor och män samma möjligheter, men i realiteten verkar politikernas kön på något sätt sortera upp och styra karriär- möjligheterna och uppdragsvilligheten. 53Lawless & Fox 2010. 54Erlingsson & 2010. Social representativitet i den lokala demokratin Partierna ses som ”grindvakter” till politikens församlingar. Partierna har ett mycket stort ansvar i sitt arbete med att rekrytera och nominera politiker. Könskvotering i form av varvade listor har visat sig vara ett effektivt verktyg för att öka kvinno- representationen i kommunfullmäktige. Kvotering är dock svårare att tillämpa när det gäller andra grupptillhörigheter, såsom ålder och etnicitet, och fungerar inte när partiet bara ska utse en kandidat. Det handlar inte heller bara om att ”öppna grinden”. är lika viktigt att ge nya politiker goda förutsättningar för sitt uppdrag. För att förbättra den sociala representativiteten krävs det långsiktiga strategier både inom och mellan partierna för att rekrytera medlemmar och för att låta alla partimedlemmar oavsett bakgrund meritera sig samt känna sig inkluderade i politiken. Partierna måste dessutom kritiskt granska de normer och kriterier som avgör vem som nomineras och inte. Detta gäller framför allt i nomineringen till indirekt valda poster, där könsfördelningen i många fall är väldigt skev. Män dominerar på ordförandeposter, som gruppledare, som heltids- politiker och som förstanamn på valsedlarna. När listorna ska sättas samman eftersträvas och uppnås ofta en relativt jämn köns- fördelning sett till listan i helhet, men när partierna ska utse en enda politiker till ett viktigt uppdrag tenderar det fortfarande att bli en man. Eftersom många av partierna bara har ett fåtal mandat ute i kommunerna, kan det ofta vara viktigare för kvinnorepresenta- tionen vem som toppar valsedeln än om partiet tillämpar könskvotering eller inte. Social representativitet i den lokala demokratin , (1994) Mäns makt och kvinnors intressen, , . , (1989) Den svenska folkstyrelsen, : Allmänna förlaget. Caul Kittilson, (2006) Challenging Parties, Changing Parliaments. Women and Elected Office in Contemporary Western Europe. Caul, (1999) ”Women’s Representation in Parliament. Role of Political Parties”, i: Party Politics, Vol. 5, No. 1, s. 79– 98. , m.fl. (2011) Partiernas väljare 1956–2010, Rapport 2011:2, Valforskningsprogrammet, , . Dahlerup, Drude (2006) red. Women, Quotas and Politics. Darcy, R., (1994) Women, Elections & Representation, : . , Gissur Ó & , (2010) Politikens villkor: Om engagemang och avhopp i kommunpolitiken, , . , , (2010) Politik på hemmaplan. Tiotusen fullmäktigeledamöter tycker om politik och demokrati, : . , (2013) Moderna kommuner, : . Haavio-Mannila, (1983) m.fl., Det uferdige demokratiet. Kvinner i nordisk politikk, : . Social representativitet i den lokala demokratin Hellevik, (1984) Norske kommunestyrer – plass for kvinner? , (1982) Staten – kvinner ingen adgang? , (1987) and Women . Essays in State Feminism, : Universitetsforlaget. , (2011) “Transforming local politics? The impact of gender quotas in .” I Pini, B. & P. McDonald (red.) Women and Representation in Local Government. International Case Studies, Oxon: Routledge, s. 142–158. IULA (1998) Women in Local Government, International Union of , The Hague. (2004) “Quota Legislation and the Election of Women: Learning from the ”, (66)4: 1203-23. , (2009) Quotas for Women in Politics. Gender and Candidate Selection Reform Worldwide, : . , (1993) Det svenska statsskicket, : . & . Fox (2010) It Still Takes A Candidate. Why Women ’t Run for Office, : . , (2007) ”Om kvinno- representation och rätten till heltid”, ekonomi och politik, Vol. 11, Nr. Lovenduski, (1993) red. Gender and Party Politics, : . Paxton, . (2007) Women, Politics, and : A Global Perspective, : . , (1996) ”Feminism and the Attractions of the Local”, i: (red.) Rethinking Local Democracy, Basingstoke: Palgrave , s. 111–129. , (2000) Närvarons politik – den politiska representationen av kön, etnicitet och ras, : . Social representativitet i den lokala demokratin Raaum, (1995) ”Politisk representasjon”, i: . Raaum (red.) Kjønn og politikk, : . (2011) Könsfördelning i kommunala bolagsstyrelser. Rule, (1987) “, Contextual Factors and Women’s Opportunity for Election to Parliament in Twenty- three Democracies”, Western Political Quarterly, Vol. 40, s. 477– 498. , (1997), ”Halva makten? En feministisk granskning av politik”, i: Nordborg, red. (1997), Makt & kön. Tretton bidrag till feministisk kunskap, : Symposion, s. 151–170. , (1993) “The Politics of Increased Women’s Representation: the Swedish Case”, i: Lovenduski, (red.) Gender and Party Politics, : , s. 263–290. SCB, Statistikdatabasen, . SCB (2012) Förtroendevalda i kommuner och landsting 2011, Demokratistatistik rapport 12, SCB. Skard, (1983) ”Kvinner i parlamentene”, i: Haavio-Mannila, (m.fl.) Det uferdige demokratiet. Kvinner i nordisk politikk, : , s. 78–117. Skard, (1980) Utvalgt til . En studie i kvinners frammarsj og menns makt, : Gyldendal Norsk Forlag. SOS, Allmänna valen, 1970–2002. SOS, Kommunala valen, 1919–1967. , (2013) ”en bit kvar till jämn könsfördelning i politiken”, Politologerna, , tillgänglig . Svaleryd, (2009) ”Women’s representation and public spending”, i: , Vol. 25, No. SOU 2015:96 Social representativitet i den lokala demokratin Kommuner och Landsting (2015), Kommungrupps- indelning, , tillgänglig . Verge, Tània (2011) “Women and Local Politics in : Exploring Gender Regimes and Biased Party Candidate Selection Processes”, i: (red. Women, Voice and Representation in Local Government, s. 59– 75. , (2006) Kvinnors politiska representation i ett jämförande perspektiv. Nationell och lokal nivå, . , (2014) ”Vem toppar valsedeln i riksdagsvalet?”, Om makt och politik, Wängnerud, (2001) ”Kvinnors röst: En kamp mellan partier”, i: , (red.) Forskarantologi, : /, s. 129–146. Wängnerud, (2012) “Do politics matter? Women in Swedish local elected assemblies 1970–2010 and gender equality in outcomes”. , 4: 97-120. Vertikal ojämlikhet i kommunpolitiken * Finansiellt stöd från och och har möjliggjort forskningen som ligger till grund för denna rapport. Vertikal ojämlikhet i kommunpolitiken Kvinnors politiska karriärer: återval, glastak och Ackumulering av politisk erfarenhet................................... Bristande erfarenhet vs. glastak, vad är viktigast? Familjen och den politiska karriären .......................... Utrikes föddas vertikala politiska representation.......... 4.2Personer med utländsk bakgrund och nordiska Könskvotering och utrikes föddas representation ............. Vertikal ojämlikhet i kommunpolitiken Det ligger i samhällets intresse att rekryteringsbasen för politiska uppdrag är bred. Med ett större intresse för uppdragen bland den breda allmänheten ökar möjligheterna att locka de mest engagerade och duktigaste medborgarna till politiken. Det finns också en stor forskningslitteratur som visar att politiska församlingar som är mer representativa av befolkningens demografiska sammansättning upp- fattas som mer legitima. Sådana församlingar är också mer sannolika att fatta politiska beslut i enlighet med medborgarnas önskemål. Forskning om rekrytering till politiken har i huvudsak fokuserat på att förklara variation mellan olika grupper, exempelvis utrikes och inrikes födda, utifrån sannolikheten att bli folkvald.2 Det finns också ett antal enkätstudier som undersökt avhopp från politiken. I den här rapporten fokuserar vi i stället på rekryteringen till högre politiska positioner. Denna variation är särskilt intressant eftersom personer på högre förtroendeuppdrag har ett mycket större inflytande över de politiska besluten än den genomsnittligt folkvalda ledamoten.3 Vi undersöker rekryteringen till högre positioner utifrån tre perspektiv: kön, invandrarbakgrund och familjestruktur. Analysen grundar sig på data från svenska kommuner, ett dataunderlag som innefattar samtliga nominerade och folkvalda politiker från alla partier och i alla kommunala val mellan 1982 och 2010.4 Vi undersöker variationen i socioekonomiska egenskaper på olika hierarkiska nivåer, 2Se exempelvis Dancygier m.fl. i tryck.. 3se exempelvis 2001, , 2003, diskussion av i denna antologi- 4Med hjälp av har vi tagit avstamp i samtliga kommunala valsedlar från perioden –2010 och satt samman en databas med socioekonomiska variabler för alla personer som stått på en valsedel i något val . Variablerna i databasen innefattar politikernas utbildnings- och yrkesbakgrund, antalet barn och huruvida personen är gift eller född utanför gränser. Vi har också information om både politikerns födelseregion i de fall där hen är utrikesfödd, och även födelseregionen för politikerns föräldrar. Vertikal ojämlikhet i kommunpolitiken exempelvis bland nominerade, valda till kommunfullmäktige, och på uppdrag som nämndordförande och kommunstyrelseordförande. Vi analyserar också ett antal förklaringar till att den sociala representa- tionen ser ut som den gör. Den första av rapportens tre delar handlar om könsskillnader i vertikal representation. Här analyserar vi könskillnader i ackumul- eringen av politisk erfarenhet, mätt som att bli vald till ytterligare en period i kommunfullmäktige. Vi undersöker också om kvinnors politiska karriärer hindras av ett glastak och om könskvotering ökar eller minskar sannolikheten för att kvinnor ska ta sig till partiets ledande positioner. Rapportens andra del handlar om kommunpolitikernas familjestruktur. Den innehåller en deskriptiv analys av hur sannolikheten att en person är gift och har barn har utvecklats på olika kommunpolitiska uppdrag. Vi anal- yserar också graden av skilsmässor bland kvinnor och män som utnämnts till högre förtroendeuppdrag. Rapportens tredje och sista del handlar om utrikes födda politiker. Vi beskriver graden av vertikal ojämlikhet och undersöker om bristen av utrikes födda på högre positioner kan förklaras av vistelsetid i , utbildnings- nivå, en lägre sannolikhet att ha släktband till tidigare folkvalda politiker i samma kommun eller stöd i personvalet. Vi undersöker också kopplingen mellan könskvotering och utrikes föddas representation. Vertikal ojämlikhet i kommunpolitiken 2Kvinnors politiska karriärer: återval, glastak och könskvotering Det har tidigare dokumenterats att det finns ett underskott av kvinnor på de högre positionerna inom svensk kommunpolitik.5 Den vertikala ojämlikheten illustreras i figur 2.1 nedan och med hjälp av data . Vi ser att kvinnor utgör av leda- möterna i kommunfullmäktige, av nämnd-ordföranden och av ordföranden i kommunstyrelsen. I den här sektionen undersöker vi tre aspekter av den vertikala ojämlikheten. Först undersöker vi hur kvinnor och män ackumulerar erfarenhet för högre förtroendeuppdrag genom att väljas upprepade gånger till kommunfullmäktige (återval). Syftet är att förstå vilka faktorer som kan förklara huruvida politikerna fortsätter i ytterligare en period, snarare än att avbryta sin karriär. I den andra delen undersöker vi sannolikheten att rekryteras till högre förtroendeuppdrag för en given nivå av erfarenhet och andra bakgrundsvariabler. Analysens mål är att utvärdera om kvinnors karriärer hindras av ett glastak, ett begrepp som vi preciserar genom fyra testbara hypoteser. I korthet innebär det att testa om det finns en snedrekrytering på basis av kön (och inte på basis av meriter) som förvärras ju längre upp på karriärstegen som analysen gäller. En tredje del av analysen studerar samband mellan köns- kvotering och kvinnors karriärer, både mellan partierna och inom Socialdemokraterna när detta parti införde varvade listor (Varannan Damernas) . Här är det således frågan om att utvärdera huruvida en särskild reform kan påverka den vertikala ojämlikheten 5 Se till exempel Järnbert och Wilén, 2013 och , 2015. Vertikal ojämlikhet i kommunpolitiken och i så fall på vilket sätt.