sou · H4B353 · 2016-08-31 00:00:00 — Utredningen anser att det inte finns skäl att göra någon åtskillnad mellan olika leverantörer eller att i lag in- föra något förbud mot tillhandahållande av betalningsinitierings- tjänster respektive kontoinformationstjänster. Samtliga leverantörer av dessa tjänster bör alltså, oberoende av när deras verksamhet startat, kunna tillhandahålla sina tjänster på dagens oreglerade marknad fram till . Efter , men före ikraftträdandet av de tekniska standarder som ska föreslå, ska leverantörerna av betalnings- intieringstjänster eller kontoinformationstjänster följa de regler som genomför det andra betaltjänstdirektivets reglering som rör deras verksamhet. De ska alltså uppfylla de krav på tillstånd eller registre- ring som utredningen föreslår ska införas i betaltjänstlagen. Innan förslag till tekniska standarder träder i kraft ska de dock undantas från den reglering som genomför bestämmelserna om säkerhetsåtgärder i artiklarna 66.3 a), 66.4 d), 67.2 c) och 67.3 a). Även de betaltjänstleverantörer som tillhandahåller kortbaserade betalningsinstrument enligt artikel 65 ska följa den reglering som genomför det andra betaltjänstdirektivet, men med undantag för bestämmelsen i artikel 65.2 c) om säkerhetsåtgärder. Det sagda följer av att de författningsförslag som genomför dessa artiklar ska träda i kraft vid ett senare datum än de som genomför direktivets huvud- sakliga reglering. Enligt artikel 115.6 ska medlemsstaterna se till att enskilda konto- förvaltande betaltjänstleverantörer, fram tills dess att de följer de tekniska standarder som avses i artikel 115.4, inte missbrukar den bristande efterlevnaden av direktivet i denna del för att blockera eller hindra användningen av betalningsinitierings- och kontoinfor- mationstjänster för de konton som de förvaltar. Av detta följer att leverantörerna av dessa tjänster ska kunna kommunicera med de kontoförvaltande betaltjänstleverantörerna via de kanaler som är till- gängliga i väntan på att de tekniska standarderna på området träder ikraft. Som följer av artikel 97.5 (som behandlas närmare i avsnitt 10.4.2) har leverantörer av betalningsinitieringstjänster respektive kontoinformationstjänster rätt att förlita sig på de autentiserings- förfaranden som tillhandahålls av den kontoförvaltande betaltjänst- leverantören, vilket även torde vara fallet som följer av artikel 115.4. Det följer av verksamhetens art att leverantörer av betalnings- initieringstjänster respektive kontoinformationstjänster använder de autentiseringsuppgifter som den kontoförvaltande betaltjänstleve- rantören förser betaltjänstanvändaren med. Det behövs därför ingen uttrycklig övergångsbestämmelse med detta innehåll. Såväl fram till dess att de bestämmelser som genomför artikel 97 har trätt i kraft som därefter bör leverantörer av betalningsinitieringstjänster respek- tive kontoinformationstjänster kunna använda sig av de autentise- ringsuppgifter som den kontoförvaltande betaltjänstleverantören tillhandahåller. gäller detta givetvis under förutsättning att leverantörerna uppfyller de krav på tillstånd eller registrering samt de övriga krav som följer av författningsförslagen som föreslås träda i kraft . De ska t.ex. vid varje kommunikationssession identifiera sig gentemot den kontoförval- tande betaltjänstleverantören. 15.1.2Lagen om elektroniska pengar Förslag: Juridiska personer som fått tillstånd att bedriva verksam- het som pengar före får fortsätta med verksamheten fram till i enlighet med kraven i lagen (2011:755) om elektroniska pengar. En sådan juridisk person ska på begäran lämna upplysningar till för att myndigheten senast den ska kunna bedöma om bestämmelserna i 2 och 3 kap. är uppfyllda. Om bedömer att förutsättning- arna för tillstånd enligt 2 kap. 6 och 7 §§ är uppfyllda för en sådan juridisk person ska meddela tillstånd. ska informera den berörda juridiska personen innan tillstånd meddelas. Av artikel 111.2 följer att det i artikel 18 i e-penningdirektivet till- kommer en fjärde punkt som innebär att medlemsstaterna ska tillåta pengar som före har inlett verksamhet i enlighet med e-penningdirektivet och det första betaltjänstdirektivet i den medlemsstat där de har sitt säte att fort- sätta bedriva verksamhet i den medlemsstaten eller i en annan med- lemsstat. Den kan fortsätta med verksamheten fram till utan att behöva ansöka om auktorisation i enlighet med arti- kel 3 i det här direktivet eller iaktta övriga bestämmelser som fast- ställs eller anges i avdelning II i e-penningdirektivet. Enligt artikelns andra stycke ska medlemsstaterna kräva att pengar som avses i första stycket lämnar all relevant information till de behöriga myndigheterna så att dessa ska kunna bedöma om instituten uppfyller kraven som fastställs i avdelning II i e-penningdirektivet, och i annat fall vilka åtgärder som krävs för att se till att de uppfylls eller om auktorisationen bör återkallas. Slutligen följer det av artikelns tredje stycke att pengar som avses i första stycket och som vid de behöriga myndigheternas kontroll uppfyller kraven enligt avdel- ning II ska beviljas auktorisation och tas upp i registret. Om dessa pengar inte uppfyller kraven i avdelning II ska de förbjudas att ge ut elektroniska pengar. En övergångsbestämmelse med motsvarande innehåll bör tilläm- pas i väntan på ikraftträdandet av de föreslagna ändringarna i lagen om elektroniska pengar. I likhet med vad som föreslås gälla för betalningsinstitut och registrerade betaltjänstleverantörer i fråga om deras verksamhet enligt betaltjänstlagen innebär övergångsbestämmelsen alltså att Finans- inspektionen ska meddela tillstånd under förutsättning att myndig- heten har tillräcklig information om företaget för att kunna bedöma att kraven för tillstånd är uppfyllda. Det bör också framgå av över- gångsbestämmelsen att ska informera företaget innan tillstånd meddelas. 15.1.3Lagen om europakooperativ och lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism Bedömning: Inga övergångsbestämmelser behövs. Det finns inget hinder mot att ändringarna tillämpas fullt ut från ikraftträdandet. Därmed behövs inga särskilda övergångsbestämmelser. 16.1Förslaget till lag om ändring i lagen (2010:751) om betaltjänster I denna lag finns bestämmelser om betaltjänster som tillhandahålls i och utförs inom det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Bestämmelserna i 4 och 5 kap. är tillämpliga på betalningstransaktioner i en medlemsstats valuta om såväl betalarens som betalningsmottagarens betal- tjänstleverantör är etablerade inom EES-området. Detsamma gäller om den ende betaltjänstleverantören i betalningstransaktionen är etablerad i EES- området. Bestämmelserna i 4 kap., med undantag för 4 § första stycket 2, 10 § 8 och 16 § första stycket 1, och bestämmelserna i 5 kap., med undantag för 35-38, 39 § första och andra styckena och 40-41 §§, är tillämpliga på de delar av en betalningstransaktion som genomförs inom EES-området i en valuta som inte är någon medlemsstats valuta om såväl betalarens som betalningsmottagarens betaltjänstleverantörer är etablerade inom EES-området. Detsamma gäller om den ende betaltjänstleverantören i betalningstransaktionen är etablerad inom EES-området. Bestämmelserna i 4 kap., med undantag för 4 § första stycket 2, 10 § 8 och 24 samt 16 § första stycket 1, och bestämmelserna i 5 kap., med undantag för 1 § andra stycket, 25-27, 35, 37, 44-48, och 58§§, är tillämpliga på de delar av en betalningstransaktion som genomförs inom EES-området i alla valutor om en av betaltjänstleverantörerna i transaktionen är etablerad inom EES- området. I denna lag finns också bestämmelser om betalningsinstitut och registre- rade betaltjänstleverantörer. Paragrafen genomför artiklarna 2.1–24 i det andra betaltjänstdirek- tivet och beskriver lagens tillämpningsområde. Av första stycket framgår att lagen ska tillämpas på betaltjänster som tillhandahålls i och utförs inom EES-området oavsett vilken valuta som används i transaktionen. Av andra stycket, som är nytt, framgår att reglerna i 4 och 5 kap. är tillämpliga på en betalningstransaktion i en medlemsstats valuta om såväl betalarens som betalningsmottagarens betaltjänstleveran- tör, eller den ende betaltjänstleverantören i transaktionen, är etable- rad inom unionen. Ändringen syftar till att förtydliga lagens tillämp- ningsområde i förhållande till den nu gällande bestämmelsen. Enligt tredje stycket, som är nytt, är bestämmelserna i 4 och 5 kap., med undantag för vissa paragrafer, också tillämpliga på de delar av en betalningstransaktion som genomförs inom EES-området i en valuta som inte är någon medlemsstats valuta, om såväl betalarens som betalningsmottagarens betaltjänstleverantör är etablerade inom området eller om den ende betaltjänstleverantören i transaktionen är etablerad inom området. Enligt fjärde stycket, som är nytt, faller också den del av en betal- ningstransaktion som utförs inom unionen i alla valutor och där endast en av betaltjänstleverantörerna är etablerad inom unionen under betaltjänstlagens tillämpningsområde. I likhet med de betal- ningar som avses i tredje stycket är emellertid dessa betalningar undantagna från vissa av lagens bestämmelser. Övervägandena finns i avsnitt 5.2.3. Med betaltjänster avses i denna lag 1.tjänster som gör det möjligt att sätta in kontanter på och ta ut kon- tanter från ett betalkonto samt de åtgärder som krävs för förvaltning av kontot, 2.genomförande av betalningstransaktioner, inklusive överföring av medel som även kan täckas av ett kreditutrymme, genom b.kontokort eller andra betalningsinstrument, eller 3.utgivning av betalningsinstrument, 4.inlösen av transaktionsbelopp där ett betalningsinstrument har an- vänts, Paragrafen definierar vad som utgör betaltjänster. Definitionen av betaltjänster utgår från bilaga I till det andra betaltjänstdirektivet. I punkten 1 har begreppet transaktioner ersätts med åtgärder. Det senare begreppet har en vidare innebörd och innefattar även andra åtgärder än just transaktioner. Övrig ändring är endast av språklig karaktär. I punkten 3 har begreppet utgivning ersatt utfärdande då det anses vara en lämpligare översättning av direktivets originaltext. Genom punkterna 6 och 7 har det tillkommit ytterligare två slags betaltjänster; betalningsinitieringstjänster och kontoinformations- tjänster. De tjänster som tidigare omfattades av punkten 6 får i stället anses omfattade av någon av punkterna 1–5 i paragrafen, beroende på betalningstransaktionens karaktär i det enskilda fallet. Övervägandena finns i avsnitt 4.2.3. Med betaltjänstleverantörer avses i denna lag följande tillhandahållare av betaltjänster: 1.banker och kreditmarknadsföretag enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, pengar och de företag som har undantagits från tillståndsplikt enligt lagen (2011:755) om elektroniska pengar, 3.betalningsinstitut och de fysiska eller juridiska personer som har undantagits från tillståndsplikt enligt 2 kap. 3 §, 4.statliga och kommunala myndigheter, när de inte ägnar sig åt myn- dighetsutövning, 5.utländska fysiska och juridiska personer samt myndigheter inom EES som motsvarar dem i 1–4 med undantag för sådana fysiska eller juridiska personer som har undantagits från tillståndsplikt enligt nationella bestäm- melser som genomför och rådets direktiv (EU) 2015/2366 av om betaltjänster på den inre marknaden, om änd- ring av direktiven /65/EG, 2009/110/EG och 2013/36/EU samt för- ordning (EU) nr 1093/2010 och om upphävande av direktiv /64/EG, 6.Europeiska och nationella centralbanker i andra EES- länder, när de inte agerar i egenskap av monetär eller offentlig myndighet, 7.postgiroinstitut inom EES som enligt nationell lagstiftning har rätt att tillhandahålla betaltjänster, 8.filialer till kreditinstitut från länder utanför EES, och 9.filialer till pengar från länder utanför EES. Paragrafen genomför artikel 1.1 och anger vilka organ och fysiska eller juridiska personer som är betaltjänstleverantörer. I punkten 5 har det införts en hänvisning till det andra betal- tjänstdirektivet samt gjorts en språklig ändring. Enligt punkten 9 är även filialer till pengar från länder utanför EES betaltjänstleverantörer. Övervägandena finns avsnitt i 5.1.2. I denna lag betyder 1.autentisering: ett förfarande inklusive användarens personaliserade behörighetsfunktioner, genom vilket en betaltjänstleverantör kan kontrollera en betaltjänstanvändares identitet eller ett betalningsinstruments giltighet, 2.autogiro: en betaltjänst för debitering av en betalares betalkonto, där initiativet till en betalningstransaktion tas av betalningsmottagaren på grund- val av betalarens samtycke till mottagaren, mottagarens betaltjänstleveran- tör eller betalarens egen betaltjänstleverantör, 3.bankdag: på vilken en betaltjänstleverantör har öppet för verk- samhet i den utsträckning som krävs för genomförande av en betalnings- transaktion, 4.betalare: en fysisk eller juridisk person som är antingen betalkonto- innehavare och som godkänner en betalningsorder från detta betalkonto, eller en fysisk eller juridisk person som lämnar en betalningsorder, 5.betalkonto: ett konto som innehas i en eller flera betaltjänstanvända- res namn och som är avsett för genomförandet av betalningstransaktioner, 6.betalningsinstitut: ett aktiebolag eller en ekonomisk förening som har fått tillstånd att tillhandahålla betaltjänster enligt 2 kap., 7.betalningsinitieringstjänst: en tjänst för att på begäran av betaltjänst- användaren initiera en betalningsorder från ett betalkonto hos en annan betaltjänstleverantör, 8.betalningsinstrument: ett kontokort eller något annat personligt in- strument eller en personlig rutin som används för att initiera en betalnings- order, 9.betalningsmottagare: en fysisk eller juridisk person som är den av- sedda mottagaren av medel vid en betalningstransaktion, 10.betalningsorder: varje instruktion som en betalare eller betalnings- mottagare ger sin betaltjänstleverantör om att en betalningstransaktion ska genomföras, 11.betalningssystem: ett generellt betalsystem enligt 1 kap. 3 § andra stycket lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 12.betalningstransaktion: insättning, uttag eller överföring av medel som initieras av betalaren eller betalningsmottagaren, oberoende av even- tuella underliggande förpliktelser mellan betalaren och betalningsmottagar- en, 13.betaltjänstanvändare: en fysisk eller juridisk person som utnyttjar en betaltjänst, 14.debitera: att medel dras från ett konto, 15.elektroniskt kommunikationsnät: detsamma som i 1 kap. 7 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, 16.elektronisk kommunikationstjänst: detsamma som i 1 kap. 7 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, 17.filial: ett avdelningskontor med självständig förvaltning, varvid även ett utländskt betalningsinstituts etablering av flera driftställen ska anses som en enda filial, 18.grupp: en grupp av företag som är knutna till varandra genom ett sådant förhållande som avses i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554) eller en grupp av företag enligt definitionen i artiklarna 4, 5, 6 och 7 i kom- missionens delegerade förordning (EU) nr 241/2014 av om komplettering av och rådets förordning (EU) nr 575/2013 med avseende på tekniska tillsynsstandarder för kapitalbaskrav på institut, som är knutna till varandra genom ett sådant förhållande som avses i artikel 10.1 eller artikel 113.6 eller 113.7 i förordning (EU) nr 575/2013 av om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012. 19.hemland: det land där ett företag har fått tillstånd att driva sådan verksamhet som avses i denna lag, 20.inlösen av transaktionsbelopp: en betaltjänst där en betaltjänstleve- rantör accepterar och behandlar betalningsmottagarens betalningstransaktioner för att sedan överföra medel till betalningsmottagaren, 21.kapitalbas: en kapitalbas enligt definitionen i artikel 4.1.118 i förord- ning (EU) nr 575/2013 där åtminstone av primärkapitalet är i form av kärnprimärkapital enligt artikel 50 i den förordningen och supple- mentärkapitalet är högst en tredjedel av primärkapitalet, 22.kontoförvaltande betaltjänstleverantör: en betaltjänstleverantör som tillhandahåller och förvaltar ett betalkonto, 23.kontoinformationstjänst: en onlinetjänst för att tillhandahålla samman- ställd information om ett eller flera betalkonton som betaltjänstanvändaren har hos en eller flera andra betaltjänstleverantörer, 24.konsument: en fysisk person som handlar huvudsakligen för ända- mål som faller utanför näringsverksamhet, 25.kreditera: att medel tillförs ett konto, 26.kreditinstitut: banker och kreditmarknadsföretag enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 27.kvalificerat innehav: detsamma som i 1 kap. 5 § 15 lagen om bank- och finansieringsrörelse, 28.känsliga betalningsuppgifter: personaliserade behörighetsfunktioner och andra uppgifter som kan användas för bedrägerier, dock inte kontoinne- havarens namn och kontonummer i sådan verksamhet som bedrivs av en leverantör av betalningsinitieringstjänster eller en leverantör av kontoinfor- mationstjänster, 29.medel: sedlar och mynt, kontotillgodohavanden samt elektroniska pengar enligt lagen (2011:755) om elektroniska pengar, 30.penningöverföring: en betaltjänst där medel tas emot från en beta- lare, utan att något betalkonto öppnas i betalarens eller betalningsmot- tagarens namn, uteslutande i syfte att överföra motsvarande belopp till en mottagare eller en annan betaltjänstleverantör som agerar på mottagarens vägnar, eller där dessa medel tas emot på mottagarens vägnar och ställs till mottagarens förfogande, 31.personaliserade behörighetsfunktioner: personligt anpassade funk- tioner som betaltjänstleverantören tillhandahåller betaltjänstanvändaren för autentiseringsändamål, 32.ramavtal: ett avtal om betaltjänster som reglerar genomförandet av kommande enskilda och successiva betalningstransaktioner och som kan innehålla skyldigheter och villkor för att öppna ett betalkonto, 33.referensväxelkurs: den växelkurs som ligger till grund för beräkning- en av eventuell valutaväxling och görs tillgänglig av betaltjänstleverantören eller härrör från en offentligt tillgänglig källa, 34.referensräntesats: den räntesats som ligger till grund för beräkning- en av eventuell tillämplig ränta och som härrör från en offentligt tillgäng- lig källa som kan kontrolleras av båda parterna i ett avtal om betaltjänster, 35.registrerad betaltjänstleverantör: en betaltjänstleverantör som undan- tagits från krav på tillstånd enligt 2 kap. 3 §, 36.stark kundautentisering: en autentisering som grundas på användning av två eller flera komponenter, kategoriserade som kunskap (något som bara användaren vet), innehav (något som bara användaren har) och unik egen- skap (något som användaren är), som är fristående från varandra så att det förhållandet att någon har kommit över en av komponenterna inte äventyrar de andra komponenternas tillförlitlighet, och som är utformade för att skydda autentiseringsuppgifternas sekretess, 37.startkapital: detsamma som i 1 kap. 5 § 18 lagen om bank- och finansieringsrörelse, 38.unik identifikationskod: en kombination av bokstäver, siffror eller symboler som tillhandahållits av en betaltjänstleverantör, och som en be- taltjänstanvändare ska uppge för att otvetydigt identifiera en annan betal- tjänstanvändare eller dennes betalkonto, 39.utgivning av betalningsinstrument: en betaltjänst där en betaltjänst- leverantör tillhandahåller betalaren ett betalningsinstrument för att initiera och behandla betalarens betalningstransaktioner, 40.valuteringsdag: den referenstidpunkt som används av en betal- tjänstleverantör för att beräkna räntan på de medel som debiterats eller krediterats ett betalkonto, 41.överföring av medel: en betaltjänst för kreditering av en betalnings- mottagares betalkonto med en betalningstransaktion eller en rad betalningstrans- aktioner från en betalares betalkonto, vilka utförs av en betaltjänstleverantör som har tillgång till betalarens betalkonto på grundval av en instruktion som lämnats av betalaren. Paragrafen genomför artikel 4 och innehåller definitioner av begrepp som anges i lagen. Bestämmelsen har ändrats genom att femton nya definitioner har införts i lagen. Övervägandena finns i avsnitt 4.3. Denna lag gäller inte tjänster som 1.består av yrkesmässig, fysisk transport och hantering av kontanter med undantag för uppräkningsverksamhet, 2.ger möjlighet till uttag av kontanter i samband med inköp av varor eller tjänster, 3.består av valutaväxling genom utbyte av kontanter, 4.tillhandahålls av leverantörer av tekniska tjänster vilka stödjer betal- tjänstleverantörens verksamhet med betaltjänster, utan att leverantören av tekniska tjänster kommer i besittning av medel, och med undantag för betalningsinitieringstjänster och kontoinformationstjänster, 5.baseras på betalningsinstrument som enbart kan utnyttjas inom ett begränsat nätverk av leverantörer, hos en leverantör i dennes affärsställe eller i fråga om ett mycket begränsat varu- eller tjänsteutbud, 6.baseras på betalningsinstrument som tillhandahålls av ett företag eller en myndighet för inköp av en viss vara eller tjänst från en leverantör som har ingått ett avtal om detta med utgivaren av instrumentet och som utges med stöd av offentligrättslig reglering samt endast är giltigt i , eller 7.består av uttag av kontanter med hjälp av uttagsautomater, om den som tillhandahåller tjänsten a.agerar för en eller flera kortutfärdares räkning, b.inte är part i ramavtalet med den kund som tar ut medel från ett betalkonto, c.inte tillhandahåller sådana andra betaltjänster som anges i 2 § och, d.informerar kunden om eventuella uttagsutgifter innan uttaget görs och då kontanterna lämnas ut. Med undantag från vad som föreskrivs i första stycket ska 5 kap. 51–57 §§ gälla för de tjänster som avses i första stycket 5 och 6. Den som bedriver sådan verksamhet som avses i första stycket 5 och för vilken det sammanlagda värdet av de betalningstransaktioner som genom- förts överstiger ett belopp motsvarande ska anmäla detta till . Inspektionen ska där- efter meddela beslut om undantaget i första stycket 5 är tillämpligt för verk- samheten. ska föra in en beskrivning av de verksamheter som har anmälts enligt tredje stycket i det register som inspektionen ska föra enligt 8 kap. 5 §. Inspektionen ska underrätta Europeiska bankmyndigheten om en verksamhet som har anmälts enligt andra stycket, och om huruvida inspek- tionen har beslutat att undantaget i första stycket 5 är tillämpligt på verk- samheten. Paragrafen genomför artikel 3 och artiklarna 37.2, 4 och 5. I para- grafen uppräknas ett antal olika tjänster som inte omfattas av lagens bestämmelser. I första stycket punkten 1 har den ändringen gjorts att undantaget endast avser yrkesmässig, fysisk transport och hantering av kontanter och att värdebolagens uppräkningsverksamhet inte längre ska vara undantagen från lagens tillämpningsområde. I första stycket punkten 4 har det tillagts att undantaget inte gäller för betalningsinitieringstjänster eller kontoinformationstjänster. Första stycket punkten 5 ändrats så att undantaget endast är tillämp- ligt på ett mycket begränsat varu- eller tjänsteutbud. Ändringen syftar till att tydliggöra att undantaget har getts en snävare inne- börd än vad som varit fallet. I första stycket punkten 6 har tillkommit ett undantag för tjänster som baseras på betalningsinstrument som tillhandahålls av ett företag eller en myndighet för inköp av viss vara eller tjänst från en leverantör som har ingått ett avtal om detta med utgivaren av in- strumentet. En förutsättning för att undantaget ska vara tillämpligt är att instrumentet utges med stöd av offentligrättslig reglering och endast är giltigt i . I första stycket punkten 7 d har tillagts att kunden ska informeras om eventuella uttagsavgifter innan uttaget görs samt vid mottagan- det av kontanter i slutet av transaktionen sedan uttaget gjorts.