sou · H4B331 · 2016-04-18 00:00:00 — I äldre förarbeten ifrågasätts om det finns behov av förenklade fastighetstaxeringar för elproduktions- och industrienheter. I utred- ningens direktiv anges i stället att det är angeläget att få till stånd en mer successiv anpassning av elproduktionsenheternas taxerings- värden till prisutvecklingen. Direktivuttalandet betraktas lämpligen bl.a. mot bakgrund av att elproduktionen och elmarknaden har ge- nomgått geografiska och strukturella förändringar sedan millennie- skiftet. De äldre uttalandena får därför delvis anses obsoleta. I de äldre lagstiftningsmotiven framhålls emellertid dessutom, och som sagts ovan, att det beträffande elproduktions- och industrienheter är fråga om komplicerade taxeringar som fordrar mycket arbete av fastighetsägaren och beslutande myndigheter (se prop. 2001/02:43, s. 45). Det gäller fortfarande. Det ytterst avgörande för om elpro- duktionsenheter bör omfattas av det förenklade taxeringsförfaran- det är därför, enligt utredningens mening, om det i detta fall är möjligt att utforma förfarandet för sådana taxeringar på ett såväl förhållandevis enkelt som i övrigt ändamålsenligt sätt. 9.4.3Ett ändamålsenligt förfarande vid förenklad fastighetstaxering av elproduktionsenheter Utredningens förslag: Förenklad fastighetstaxering ska ske för el- produktionsenheter med början och därefter . Under förberedelsearbetet ska riktvärdeangivelsen anpassas med hänsyn till det genomsnittliga elpriset under nivååret och de fem föregående åren. Övriga värdepåverkande faktorer ska vara oförändrade i förhållande till närmast föregående allmänna fastighetstaxering, om det inte på grund av marknadsrelaterade faktorer finns synnerliga skäl att beakta dessa vid fastställandet av riktvärdeangivelsen. Även tabellerna som beaktar justering för säregna förhållan- den avseende värdeinverkan av elcertifikat ska anpassas till pris- läget under nivååret enligt samma metod som vid en allmän fas- tighetstaxering. Fastighetstaxeringen ska i övrigt utgå ifrån de uppgifter som låg till grund för den senaste allmänna eller särskilda fastighets- taxeringen. Det gällande förfarandet vid förenklad fastighetstaxering De materiella reglerna för att komma fram till ett taxeringsvärde vid den förenklade fastighetstaxeringen är i princip desamma som de som gäller vid den allmänna fastighetstaxeringen (1 kap. 7 a § FTL jämförd med 1 kap. 7 § samma lag). Detsamma gäller reglerna om förfarandet (1 kap. 7 b § FTL). Den stora skillnaden mellan en allmän och en förenklad fastig- hetstaxering är att förberedelsearbetet vid den förenklade fastig- hetstaxeringen ska vara mindre ingående (19 kap. 1–8 §§ FTL jäm- förda med 19 kap. 9 och 10 §§ FTL). utfärdar före- skrifter för förberedelsearbetet med stöd av 19 kap. 9 § FTL samt 3 kap. 3 § och 6 kap. 1 § fastighetstaxeringsförordningen (1993:1199), förkortad FTF. Vidare skiljer sig allmän och förenklad fastighets- taxering åt på så sätt att endast 19 kap. 2, 3 och 8 §§ i lagen tillämpas vid förberedelsearbetet till förenklad taxering. Paragraferna avser referensgrupper vid förberedelsearbetet, upprättandet av förslag till riktvärdetabeller och riktvärdeskartor samt provvärdering för värde- områdena respektive rätt att förelägga fastighetsägare att lämna uppgifter och fastighetsägares uppgiftsskyldighet. Det före- kommer även möten mellan branschen och när det gäller elproduktionsenheterna. Ytterligare bestämmelser om för- beredande åtgärder samt särskilda föreskrifter finns i 3 och 6 kap. fastighetstaxeringsförordningen. Vid en förenklad fastighetstaxering fattas på samma sätt som vid en allmän fastighetstaxering beslut om hur fastigheterna ska indelas i taxeringsenheter och om deras taxeringsvärden. Med taxeringsår avses det år för vilket fastighetstaxering bestäms. Taxeringsperio- den avser tiden från ingången av det taxeringsår då förenklad fastig- hetstaxering sker av taxeringsenheten till ingången av det år då all- män fastighetstaxering sker nästa gång. Den förenklade fastighets- taxeringen sker på grundval av fastighetens användning och beskaf- fenhet vid taxeringsårets ingång. Även om deklarationsplikt gäller vid både allmän och förenklad fastighetstaxering är huvudförfaran- det i praktiken registerbaserad fastighetstaxering (18 kap. 1 § FTL, se vidare prop. 1994/95:53, s. 76 ff. och prop. 2003/04:76, s. 15 f.) Med det avses att taxeringen grundas på uppgifter i existerande re- gister. Detta tillvägagångssätt tillämpades med början vid allmänna respektive förenklade taxering. Följaktligen är det endast om en skattskyldig har erinringar mot förslaget till fas- tighetstaxering som denne behöver inkomma med anmärkningarna till . På samma sätt som gäller vid den allmänna fastighetstaxeringen skickas det vid den förenklade fastighetstaxeringen ut ett förslag till fastighetstaxering året före taxeringsåret (18 kap. 1 § FTL). Det lämnade förslaget fastställs på samma sätt som är fallet vid allmän fastighetstaxering genom ett särskilt beslut av skattemyndigheten som meddelas taxerings- året (20 kap. 2 § FTL). Inför varje förenklad fastighetstaxering upprättas ett särskilt så kallat ”ortsprisregister” för fastighetstaxeringen vars innehåll läggs till grund för tabellkonstruktioner och nivåläggning. Underlaget hämtas från Lantmäteriverkets fastighetsprisregister. Upprättandet av ”ortspris- registret” samt granskning och gallring är en viktig del av förbered- elsearbetet. Ett annat viktigt moment av förberedelsearbetet är framtagande av föreskrifter. Inför en förenklad fastighetstaxering utarbetas dels föreskrifter för förberedelsearbetet, dels föreskrifter av värderings- teknisk natur. beslutar, som nämnts ovan, föreskrifter inför den förenklade fastighetstaxeringen andra året före taxeringsåret. Med föreskrifter av värderingsteknisk natur avses de föreskrifter som enligt 7 kap. 7 § och 19 kap. 3 § fjärde stycket FTL ska beslu- tas om indelning i värdeområden, klassindelning av värdefaktorer, klassindelningsgrunder, indelning i provvärderingsområden m.m. Det är vid den förenklade fastighetstaxeringen möjligt att använda sig av de värderingstekniska föreskrifter som har beslutats inför den allmänna fastighetstaxeringen. Värdeområdesindelningen är gene- rellt sett så pass noggrant genomgången inför en allmän fastighets- taxering att denna bör kunna kvarstå oförändrad vid en förenklad fastighetstaxering. I fråga om elproduktionsenheter bör dessutom särskilt framhållas att hela riket utgör ett värdeområde enligt 21 § SKVFS 2012:9. Det bör inte heller vara nödvändigt att ändra klass- indelningsgrunderna vid en förenklad fastighetstaxering. Skatte- myndigheten har dock möjlighet att besluta om ändrade föreskrif- ter i den ordning som föreskrivs i 7 kap. 7 § och 19 kap. 3 § fjärde stycket FTL. Detta bör normalt ske om förhållandena har ändrats i något väsentligt hänseende. Provvärdering måste dock alltid ske även vid den förenklade fastighetstaxeringen. Förenklad fastighetstaxering omfattar nivåförändringar. Nivålägg- ning bör följaktligen ske för att fastställa nya riktvärdeangivelser och markvärden för respektive värdeområde. För elproduktions- enheter utgör riket ett värdeområde. Vidare bör en viss översyn av de olika tabellverken ske. Detta eftersom tabell- verken erhåller nya värdeår på grund av att nivååret ändras och i förberedelsearbetet tar fram olika omräknings- och ned- skrivningsfaktorer. Slutligen kan noteras att i avsnitt 3.4 beskrivs förberedelsearbetet avseende fastighetstaxeringen av elproduktionsenheter, då visserligen inför den allmänna sådana. Delvis särskilt förfarande vid förenklad fastighetstaxering av elproduktionsenheter Om elproduktionsenheter infogas i systemet för förenklad fastig- hetstaxering bör de gällande reglerna för sådana taxeringar i så stor utsträckning som möjligt även avse dessa enheter. Detsamma gäller förberedelsearbetet inför taxeringarna. Ovan har dock angivits att om elproduktionsenheter ska omfattas av detta system är det, en- ligt utredningens mening, en förutsättning att förfarandet kan gö- ras enklare. Därmed har utredningen att ta ställning till om det är möjligt att hantera den omständigheten att det är komplicerat och arbetskrävande att taxera elproduktionsenheter och i så fall hur det bör ske. Det kan konstateras att förutsättningarna för att förenkla förbe- redelsearbetet i aktuellt fall är förhållandevis gynnsamt om åtgär- derna inriktas på de för värderingen centrala uppgifterna. Elpriset intar en särställning när det gäller inverkan på en elproduktions- enhets taxeringsvärde och nivån på riktvärdeangivelsen. Detsamma gäller priset på elcertifikat som tilldelas producenter av förnybar el. Elcertifikatens påverkan på taxeringsvärdet beaktas genom justering av en värderingsenhets riktvärde för säregna förhållanden (7 kap. 5 § FTL) när det gäller fastställandet av taxeringsvärdet för vattenkraftverk och andra värmekraftverk än vindkraftverk (i gäll- ande rätt definieras de sistnämnda som värmekraftverk). För vind- kraftverken beaktas värdet av elcertifikaten redan vid bestämman- det av riktvärdeangivelsen (15 kap. 13 § FTL och 1 kap. 34 f FTF). Under förberedelsearbetet upprättas tabeller som beaktar elcertifi- katens värdeinverkan. Elcertifikaten har, generellt sett, stor bety- delse i detta avseende för vind- och kraftvärmeverken och mindre eller marginell sådan för vattenkraftverken i de fall elcertifikat till- delas. Elprisets centrala roll gör även att det, i avvägningen mellan ett materiellt korrekt taxeringsresultat och ett enkelt förfarande, får anses tillräckligt att beakta prisförändringarna för att bestämma nivån på riktvärdeangivelsen och därmed taxeringsvärdet med en tillfreds- ställande noggrannhet. Det finns en detaljerad prisstatistik för el- priset genom webbplats med spotpriser för de svenska elområdena. För elcertifikatens del finns erforderlig pris- statistik tillgänglig på Svensk Kraftmäkling AB:s hemsida. funktionellare än priserna för elcertifikat i kontoföringssystemet , vilket har som kontoförande myndighet i stället för . Priserna som redovisas i speglar elcertifikatens volymviktade värden för en tidigare period. Följaktligen kan inte registerpriset, i motsats till det som redovisar, betraktas som ett marknadspris på elcertifikat. Vidare bedöms prisskillnaderna mellan elområdena även enligt vad som sägs i avsnitt 4.4.6 också vara be- gränsade i fortsättningen. Att enbart två slags prisförändringar, för el och elcertifikat, be- aktas betyder att i övrigt föreslås uppgifterna avseende de relevanta kostnaderna hämtas från förberedelsearbetet vid närmast föregåen- de allmänna fastighetstaxering. Närmare bestämt är fråga om upp- gifterna för bestämningarna av riktvärdeangivelser enligt 15 kap. 6 och 1 kap. 25 a FTF (vattenkraftverk) respektive 15 kap. 13 §§ FTL och 1 kap. 34 §§ FTF (övriga kraftverk). Riktvärdeangivelserna be- räknas på olika sätt för dessa två grupper. För vattenkraftverk bestäms värdet i kronor med utgångspunkt i fram- för allt elproduktionens lönsamhet (avkastningsberäkning). För de övriga kraftverken bestäms värdet per kilowatt installerad effekt med utgångspunkt i återanskaffningskostnaden för den aktuella typen av kraftverk och efter jämkning med hänsyn till lönsamheten för den totala elproduktionen i landet. Vid avkastningsberäkningen, som är avgörande för värderingen av ett vattenkraftverk, består intäktssidan av det på visst sätt korri- gerade genomsnittliga elpriset under nivååret och de fem föregåen- de åren. Kostnadssidan består av genomsnittskostnaderna under nivååret och de fem föregående åren, varvid skatt är en väsentlig kostnadskomponent. Både intäkter och kostnader nuvärdesberäk- nas till nivååret med hjälp av en kalkylränta. Utredningens förslag innebär att kostnaderna från närmast föregående allmänna fastig- hetstaxering används oförändrade för bestämmandet av riktvärde- angivelsen vid den aktuella förenklade fastighetstaxeringen. Värderingen av vattenkraften och värmekraften är samordnad (se SOU 1979:81, s. 35 och prop. 1979/80:40, s. 146). Mot bakgrund av införandet av en reviderad avkastningsmetod för värderingen av vattenkraften togs dock den motsvarande möjlighet till jämkning med hänsyn till elproduktionens lönsamhet som fortfarande finns för värmekraften bort inför taxeringen (prop. 1998/99:109, Jämkningsmöjligheten syftar till att förhindra att de samlade elkrafttillgångarna i ges en för hög värdering och det mot bakgrund av att värmekraftverken värderas enligt en produktions- kostnadsmetod (här bör noteras att utredningens förslag medför att termen värmekraftverk får en ändrad innebörd men att värderings- metoden för andra kraftverk än vattenkraftverk är oförändrad). När det gäller bestämmandet av riktvärdeangivelsen för andra kraftverk än vattenkraftverk enligt 15 kap. 13 § FTL är det i före- varande sammanhang den då utförda jämkningen med hänsyn till elproduktionens lönsamhet som är aktuell. Jämkningen utförs för varje enskilt kraftverk genom en avkastningskalkyl med utgångs- punkt i intäkter och kostnader. Intäkterna beräknas på samma sätt som angivits ovan för vattenkraftverken med grund i elpriserna. Motsvarande gäller även för kostnaderna. Följaktligen innebär för- slaget även i denna del att kostnaderna från närmast föregående allmänna fastighetstaxering används oförändrade för bestämmandet av riktvärdeangivelsen vid den aktuella förenklade fastighetstaxe- ringen. Det bör understrykas att förslaget avser bestämmandet av riktvärdeangivelsen. Bestämmandet av riktvärdet för den enskilda elproduktionsenheten sker på för förenklade fastighetstaxeringar sedvanligt vis, dvs. hänsyn tas till relevanta förändringar sedan den senaste allmänna fastighetstaxeringen. Med tanke på att andra kraftverk än vattenkraftverk produk- tionskostnadsvärderas bör uppmärksammas att återanskaffningskost- naden (5 kap. 6 § FTL) för en byggnad kan beräknas på två sätt. Återanskaffningskostnad beräknas antingen på grundval av de fak- tiska historiska byggkostnaderna som räknas om till nivååret eller erfarenhetstal avseende kostnaden att uppföra byggnader av olika slag och utförande under nivååret. Om de historiska kostnaderna används omräknas de till nivåårets kostnadsläge. För beräkningen av riktvärde enligt 7 kap. 3 § FTL samt 1 kap. 26, 27, 34 a och 34 b §§ FTF kan tidigare lämnade uppgifter ligga till grund för förtryckningen av riktvärden och taxeringsvärden. Om förhållandena har ändrats kan den som äger elproduktions- enheten få dessa värden justerade genom att inkomma till Skatte- verket med de uppgifter som föranleder en sådan ändring. Värdeinverkan av elcertifikat sker i enlighet med förslaget i av- snitt 8 genom justering för säregna förhållande (jfr 7 kap. 5 § FTL), dvs. en enskild värderingsenhet kan komma att få sitt riktvärde jus- terat enligt dessa regler. Justeringsbeloppens storlek bestäms genom tabeller som beaktar värdeinverkan av elcertifikat under nivååret. Dessa tabeller utarbetas av under förberedelsearbetet. Har priserna på elcertifikat förändrats på sådant sätt att det bör be- aktas ska även tabellerna för justering för säregna förhållanden revideras inför den förenklade fastighetstaxeringen. Ett förslag med nu nämnda inriktning innebär att regelverket för förenklad taxering och förberedelsearbetet inför en sådan taxe- ring är detsamma i samtliga fall. Värderingen av elproduktions- enheterna schabloniseras däremot delvis. De relevanta uppgifterna, förutom priserna på el och elcertifikat, genom att dessa hämtas från närmaste föregående allmänna fastighetstaxering. Vid beräkningen av riktvärdeangivelsen föreslås det genomsnittliga priset på el under nivååret och de fem föregående åren användas och nämnda tidigare kostnader. Värdet av elcertifikat beaktas genom justering för säregna förhållanden av riktvärdet för den aktuella värderings- enheten, om de reglerna är tillämpliga. Därmed kan samtliga upp- gifter förtryckas och även den förenklade fastighetstaxeringen av elproduktionsenheter vara registerbaserad med taxeringsförslag. Likväl bör det, enligt utredningens mening, undantagsvis finnas en begränsad möjlighet att frångå uppgifterna i närmast föregående allmänna fastighetstaxering. Oförutsedda händelser kan inträffa och ha en avsevärd påverkan på taxeringsvärdet. Följaktligen bör det finnas en så kallad ventil för dessa fall. Juridiskt tekniskt regleras det lämpligen genom att det ska vara möjligt att frångå uppgifterna från föregående allmänna taxering om det finns synnerliga skäl. I ett sådant fall får den förenklade fastighetstaxeringen ske på sed- vanligt vis. Med synnerliga skäl avses att framför allt kostnaderna som an- vänds vid avkastningsberäkningen vid nivååret avviker avsevärt från dem som användes vid motsvarande beräkning vid närmast före- gående allmänna fastighetstaxering. Exempelvis kan en skatt ha in- förts eller tagits bort eller sänkts eller höjts markant. Ett annat exempel är att bränslekostnaderna för elproduktionen på grund av en internationell krissituation ökat väsentligt för en viss typ av kraftverk. Enligt utredningens mening bör synnerliga skäl dock ytterst bedömas mot bakgrund kostnadsmassan som helhet. Om exempel- vis en kostnad ökat markant, som en eller flera andra kostnader minskat eller försvunnit helt, och ökningen därigenom väsentligen uppvägs, föreligger alltså inte sådana skäl. Ytterligare exempel på synnerliga skäl är om riktvärdeangivelsen ändras genom ett domstolsavgörande, se exempelvis Kammarrätten i dom i mål 5508-06 och Kammarrätten i dom i mål 4266-06. Båda målen avsåg bestämningen av riktvärdeangivelsen för kärnkraftverk. Avslutningsvis finns anledning att kommentera frågan om änd- rat taxeringsintervall för elproduktionsenheter i förhållande till för- slaget om nya byggnadstyper som lämnas i avsnitt 5.4.5. I det av- snittet föreslås att el- och värmeproduktionsanläggningarna i ett kraftvärmeverk ska utgöra skilda byggnader. Dessa föreslås indelas som kraftverksbyggnad respektive övrig byggnad och därmed taxe- ras som elproduktions- respektive industrienhet. Förslaget får betydelse när det gäller frågan om taxeringsinter- vall. Utredningen föreslår visserligen att förenklad fastighetstaxe- ring ska gälla för båda dessa enhetstyper (se avsnitten 9.4.3 och 9.4.4). Av där närmare angivna skäl är utredningens förslag i fråga om industrienheterna enbart motiverat av att ett sådant enligt direk- tiven ska lämnas om förenklad fastighetstaxering föreslås för elpro- duktionsenheterna. Om regeringens förslag dock skulle följa utred- ningens uppfattning i sak, och inte innehålla något förslag avseende industrienheterna, får det följder för värmeproduktionsanläggning- arna som då enbart kommer att taxeras vid allmän och särskild fastighetstaxering. Elproduktions- och värmeproduktionsanlägg- ningarna kommer med andra ord att taxeras med olika intervall. I sammanfattning föreslås att förenklad fastighetstaxering, med tanke på det gällande tidsschemat för allmän fastighetstaxering, ska ske för elproduktionsenheter med början och därefter . Riktvärdeangivelsen ska grunda sig på det genomsnittliga priset på el under nivååret och de fem föregående åren. Även tabell- erna som beaktar värdeinverkan av elcertifikat ska revideras inför den förenklade fastighetstaxeringen. Taxeringen i övrigt ska grunda sig på att de särskilt bestämda värdefaktorerna ska vara oförändrade från närmast föregående allmänna eller särskilda fastighetstaxering. Förslaget medför ändringar i 1 kap. 7 a § och 15 kap. 15 § FTL samt en ny 15 kap. 16 § FTL. 9.4.4Förenklad fastighetstaxering för industrienheter, m.m. Utredningens förslag: Förenklad fastighetstaxering ska ske för industrienheter med början och därefter . I direktiven anges att om utredningen föreslår tätare taxerings- intervall för elproduktionsenheter ska förslag om detta även lämnas för industrienheter. Grunden för direktivens ståndpunkt är syste- matiska skäl. Ovan föreslås förenklad fastighetstaxering för elpro- duktionsenheter. Utredningen har uppmärksammat att motsvarande systematiska skäl talar för att även specialenheter i ett sådant fall inkluderas i det förenklade taxeringsförfarandet. Mot denna bakgrund föreslår utredningen att förenklade fastig- hetstaxeringar införs även för industrienheter. Det bör då noteras att täktmark samt industribyggnad och övrig byggnad på sådan mark definitionsmässigt är industrienheter (4 kap. 5 § 5 FTL). Startåret för taxeringarna bör vara detsamma som för elproduktionsenheterna, dvs. Detta med tanke på att båda enhetstyperna har samma tidsschema när det gäller allmän fastighetstaxering. Något sådant förslag lämnas emellertid inte för specialenheterna, eftersom det inte följer av utredningens direktiv och att nedan närmare an- givna skäl talar emot det. Utredningen är emellertid inte övertygad om att ett förslag av- seende industrienheterna är motiverat om skälen för och emot det vägs samman. Huvudskälet för ett införande är att det, som anges i direktiven, framstår som mindre lämpligt att industrienheter ska vara den enda enhetstyp som inte omfattas av det förenklade för- farandet. Detta systematiska skäl har förvisso vikt i sammanhanget. Tyngden minskar emellertid om det hålls i åtanke att delvis skilda regler gäller för industri- respektive elproduktionsenheter. Detsam- ma följer av de äldre förarbetsuttalandena om komplexiteten i taxe- ringarna av industrienheter. Om så sker kan konstateras att det för industrienheter saknas gynnsamma möjligheter till schablonisering som kan väga upp komplexiteten utan att ge avkall på ändamåls- enligheten. För industrienheterna saknas nämligen vid värderingen en eller flera dominerande värdefaktorer motsvarande elpriset och lättillgänglig relevant statistik. Vidare är det fråga om stora skillna- der i antalet överlåtna enheter. –2015 överläts totalt 76 395 industrienheter2 exklusive täkter (mellan cirka 1 500 och 5 000 ). överläts 574 täkter (mellan cirka 5 och 60 ). För elproduktionsenheterna var motsvarande siff- ror 873 stycken (mellan cirka 20 och 75 .) I aktuellt fall delas också riket, i motsats till vad beträffar elproduktionsenheterna, regelmässigt in i ett stort antal värdeområden. Vid den allmänna fastighetstaxeringen resulterade indelningen i 1 571 sådana områden. bör nämnas att riket är ett värdeområde för indu- strienheter som produktionskostnads- i motsats till avkastnings- värderas. De förra utgör av det totala antalet indu- strienheter (15 720 av totalt 80 719 stycken ). Möjligheterna att förenkla förfarandet framstår mot denna bak- grund som alltför begränsade. Elproduktionsenheternas starka värde- mässiga koppling till priset på el och elcertifikat innebär dessutom att marknadsvärdet för dessa enheter följer samma trend i hela riket. För industri- och täktenheter är däremot marknadsförut- sättningarna olika i olika delar av landet. En fullständig kartlägg- ning av hur fastighetspriserna i olika delar av landet har utvecklats måste därmed göras. Även en kartläggning av hur olika branscher har utvecklats måste göras avseende de produktionskostnadsvärderade industrienheterna då det inte kan förutsättas att fastigheter inom olika branscherna följer samma värdeutveckling. Detta bedöms med hänsyn till den begränsade tillgången till köpeskillingsstatistik som en mycket försvårande omständighet. Specialenheter taxeras vid allmän fastighetstaxering (1 kap. 7 § FTL). Specialenheter avser specialbyggnader och tomtmark för sådan byggnad. Specialbyggnader är bl.a. försvarsbyggnader och kommunikationsbyggnader. Enligt 3 kap. 2 § FTL är specialbygg- nader samt tomtmark och övrig mark som hör till byggnaden undan- tagna från skatte- och avgiftsplikt. Mot bakgrund av att special- enheter inte beskattas löpande saknas, enligt utredningens mening, 2 Av dessa avser cirka 27 000 markenheter. skäl att föreslå att de ska omfattas av förenklad fastighetstaxering (jfr prop. 1994/95:53, s. 63). Utredningen finner sammanfattningsvis att de äldre förarbets- uttalandena är giltiga.