sou · H4B374 · 2016-11-08 00:00:00 — För- seningsavgiften ska tas ut med ett belopp på -av en ideell förening på central nivå inom ett parti som har mandat i eller eller annars får stöd enligt lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier och av en ideell före- ning på central nivå inom ett sådant partis sidoorganisation, -av en annan ideell förening, samt -av en ledamot och av en ersättare för en ledamot. Paragrafen motsvarar delvis 16 § första stycket insynslag, se prop. 2013/14:70 s. 122. En förseningsavgift ska tas ut om en utredning enligt 31 § 1 visar att den som var skyldig att ge in en intäktsredovisning inte har gjort det inom föreskriven tid, vilket framgår i inledningen av paragrafen. Enligt insynslag krävs ingen sådan utredning eftersom alla som omfattas av den lagen är skyldiga att antingen lämna intäktsredovisning eller göra en anmälan till Kammarkolle- giet. De som omfattas av redovisningsskyldigheten ska dock enligt den nya lagen varken lämna intäktsredovisning eller göra någon anmälan om de under den aktuella redovisningsperioden har intäk- ter understigande ett gränsvärde, efter vissa avdrag, se kommen- taren till 25 §. Det krävs därför en utredning för att avgöra om den redovisningsskyldige över huvud taget skulle ha hört av sig till Kammarkollegiet. Avgifterna har differentierats. Övervägandena finns i avsnitt 14.3.1. Om en utredning enligt 31 § 2 visar att 1.intäkter har utelämnats eller redovisats med för lågt belopp ska en särskild avgift tas ut, av den ideella förening eller fysiska person som har lämnat intäktsredovisningen, med ett belopp som motsvarar de felaktigt eller icke redovisade intäkterna, dock högst , eller 2.uppgiftsskyldigheten i övrigt enligt 11 andra stycket, 14, 16 eller 18– 22 §§ inte har fullgjorts på ett korrekt sätt ska en särskild avgift tas ut, av den ideella förening eller fysiska person som har lämnat intäktsredovis- ningen, med ett belopp på a) om det är en ideell förening på central nivå inom ett parti som har mandat i eller eller annars får stöd enligt lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier eller är en ideell förening på central nivå inom ett sådant partis sidoorganisation, och b) om det är en annan ideell förening, en ledamot eller en ersättare för ledamot. Om en utredning enligt 31 § 3 visar att ett anonymt bidrag har tagits emot i strid med 9 och 10 §§ ska en särskild avgift tas ut, av den ideella förening eller fysiska person som har tagit emot bidraget, med ett belopp som är dubbelt så stort som den del av bidraget som överstiger 0,05 pris- basbelopp. Första stycket 1 motsvarar 19 § första stycket 1 och andra stycket 1 insynslag, se prop. 2013/14:70 s. 123 och 124. Enligt första stycket 2 ska, om en utredning enligt 31 § 2 visar att viss uppgiftsskyldighet inte har fullgjorts på ett korrekt sätt, en sär- skild avgift tas ut. Detta motsvarar 19 § första stycket 2 och andra stycket 2, se prop. 2013/14:70 s. 123 och 124. Uppgiftsskyldig- heten är dock mer omfattande än enligt insynslag. Intäkter i bolag m.fl. ska anges särskilt (11 § andra stycket). För intäkter från vissa lotterier ska antal lotter och pris per lott anges (14 §). Varje insamling av kontanter ska redovisas för sig med angivande av storleken av det insamlade beloppet samt tid och plats för insam- lingen (16 §). Vidare ska summan av bidrag från enskilda under- stigande en tvåhundradels (0,005) prisbasbelopp anges (18 §). Även vissa uppgifter om mottagna anonyma bidrag (19 §) och för andra mottagna bidrag (20 och 21 §§) ska redovisas. I fråga om övriga intäkter ska anges vad intäkterna huvudsakligen avser (22 §). För ideella föreningar på central nivå inom ett parti som har mandat i eller eller annars får statligt partistöd och inom ett sådant partis sidoorganisation är avgiften . För övriga ideella föreningar är den . Övervägandena finns i avsnitt 14.3.1. Bestämmelsen i andra stycket är ny. Enligt den ska en särskild avgift tas ut även i det fall en utredning enligt 31 § 3 visar att ett anonymt bidrag har tagits emot i strid med förbudet enligt 9 och 10 §§. Den särskilda avgiften ska tas ut med ett belopp som är dubbelt så stort som den del av bidraget som överstiger gränsvärdet en tjugondels (0,05) prisbasbelopp. Övervägandena finns i av- snitt 14.3.2. Kammarkollegiet får besluta att sätta ned eller avstå från att ta ut en förseningsavgift eller en särskild avgift om det finns särskilda skäl för det. För en ideell förening på central nivå inom ett parti som har mandat i eller eller annars får stöd enligt lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier får avgiften dock sättas ned endast om det finns synnerliga skäl. Det- samma gäller för en ideell förening på central nivå inom ett sådant partis sidoorganisation. Paragrafen motsvarar delvis 15 § andra stycket och 19 § andra stycket insynslag, se prop. 2013/14:70 s. 122 och124. Kammarkollegiet får även i fortsättningen besluta att sätta ned eller avstå från att ta ut en förseningsavgift eller särskild avgift. I fråga om ideella föreningar på central nivå inom partier som har mandat i eller eller annars får stöd enligt lagen om statligt stöd till politiska partier och av ideella föreningar på central nivå inom sådana partiers sidoorganisationer gäller även i fortsättningen att så får ske om det finns synnerliga skäl. I fråga om övriga ideella föreningar inom partier och sido- organisationer samt i fråga om ledamöter och ersättare för leda- möter har utrymmet för jämkning gjorts något större genom att det för dessa räcker att det finns särskilda skäl. Övervägandena finns i avsnitt 14.3.3. Förseningsavgiften och den särskilda avgiften tillfaller staten. Paragrafen motsvarar 16 och 20 §§ insynslag, se prop. 2013/14:70 s. 122 och 124. Kammarkollegiet prövar frågor om förseningsavgift och särskild avgift enligt denna lag. Paragrafen motsvarar 17 och 21 §§ insynslag, se prop. 2013/14:70 s. 122 och 124. Kammarkollegiet får behandla personuppgifter som avses i 13 § person- uppgiftslagen (1998:204), om uppgifterna har lämnats i en intäktsredovis- ning eller annars är nödvändiga för att Kammarkollegiet ska kunna fullgöra sina skyldigheter enligt denna lag. Paragrafen motsvarar 22 § insynslag, se prop. 2013/14:70 s. 124. Övervägandena finns i avsnitt 14.2.2. Beslut om föreläggande enligt 30 §, om förseningsavgift enligt 32 § och om särskild avgift enligt 33 § får överklagas till allmän förvaltningsdom- stol. Andra beslut enligt denna lag får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Första stycket motsvarar 23 § första stycket insynslag, se prop. 2013/14:70 s. 125. Andra stycket motsvarar 23 § andra stycket insynslag, se prop. 2013/14:70 s. 125. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Lagen tillämpas första gången i fråga om intäktsredovisning för eller det räkenskapsår som inleds närmast efter den 3.Genom lagen upphävs lagen (2014:105) om insyn i finansiering av partier. 4.Lagen (2014:105) om insyn i finansiering av partier gäller fort- farande i fråga om intäktsredovisning för kalenderår till och med kalen- eller för räkenskapsår som har inletts före . 5.Sedan denna lag har trätt i kraft tillämpas, i stället för bestäm- melserna i lagen (2014:105) om insyn i finansiering av partier, bestäm- melserna i denna lag om de leder till frihet från eller lägre förseningsavgift eller särskild avgift. Lagen ska enligt punkt 1 träda i kraft . Bestämmelsen i punkt 2 innebär att den nya lagen tillämpas första gången i fråga om intäktsredovisningar för det kalenderår eller räkenskapsår som inleds närmast efter ikraftträdandet. Enligt punkt 3 upphävs insynslag som den nya lagen träder i kraft. Genom bestämmelsen i punkt 4 gäller dock den gamla lagen även därefter i fråga om intäktsredovisningar som avser kalenderår och räkenskapsår som har inletts före den nya lagens ikraftträdande och den gamla lagens upphävande. Punkt 5 innebär vidare att, sedan den nya lagen har trätt i kraft, bestämmelserna i den lagen i stället ska tillämpas om de leder till att en sanktionsavgift inte ska tas ut eller ska tas ut med ett lägre belopp. Övervägandena finns i avsnitt 18.1. 20.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier Till politiskt parti som deltagit i val till utgår statligt stöd enligt denna lag. Stödformerna är partistöd och kanslistöd. Paragrafens andra stycket har upphävts och tredje stycket blir där- med paragrafens andra stycke. Ändringarna innebär en återgång till den lydelse paragrafen hade före de ändringar som infördes med verkan fr.o.m. . Det är därmed inte längre en förutsättning för rätt till stöd enligt lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier att partiet eller den som för partiet har utsetts till ledamot eller ersättare för ledamot inte har tagit emot något anonymt bidrag. Övervägandena finns i avsnitt 14.4. Ansökan om stöd enligt denna lag görs skriftligen hos . Ansökan bör göras före utgången av oktober. Till ansökan ska bifogas partiets årsredovisning för det senast av- slutade räkenskapsåret. Räkenskaperna ska ha granskats av en aukto- riserad eller godkänd revisor. Granskningen ska vara så ingående och om- fattande som god revisionssed kräver. Stöd får inte beviljas om ansökan brister i de avseenden som sagts. Partistöd och kanslistöd betalas såvitt möjligt ut . Utbetal- ningarna görs av kvartalsvis med en fjärdedel varje gång. Första utbetalningen görs inom efter det att ansökan har gjorts. Utbetalningarna sker till respektive partis riksorganisation. På begäran av partiet kan dock kanslistödet eller del därav betalas till riks- dagsgruppens kansli. Andra styckets fjärde mening har upphävts. Detta innebär en åter- gång till den lydelse paragrafen hade före de ändringar som infördes med verkan fr.o.m. . Se vidare kommentaren till 1 §. Övervägandena finns i avsnitt 14.4. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Lagen tillämpas första gången på ansökningar till som avser det stödår som inleds . Ikraftträdandebestämmelsen i punkt 1 innebär att ändringarna träder i kraft som den nya lagen om insyn i finansiering av partier och insynslag upphävs. Bestämmelsen i punkt 2 innebär att när partierna ska ge in en ansökan om stöd till , första gången efter det att ändringarna har trätt i kraft, det inte längre finns något krav på att bifoga en försäkran om att något anonymt bidrag inte har tagits emot. Övervägandena finns i avsnitt 18.2. Reservationer och särskilda yttranden Reservation av (M), (M) och (M) Krav på samtycke från enskilda medlemmar när det gäller ekonomiskt stöd som organisationer på arbetsmarknaden lämnar till partier eller valkandidater Kommittén har haft i uppdrag att analysera och överväga om det bör införas ett krav på samtycke från enskilda medlemmar när det gäller ekonomiskt stöd som organisationer som företräder arbets- marknadens parter lämnar till partier eller valkandidater. En major- itet av kommitténs ledamöter förordar att sådana regler inte införs, vilket bland annat motiveras med att det vore svårt att hitta en lämplig utformning. Som redovisas i avsnittet om andra länders lagstiftning finns dock exempel på sådan reglering i . Enligt de danska reglerna ska arbetsgivareföreningar, fackföre- ningar och andra fackliga sammanslutningar, vars huvudsakliga syfte är att tillvarata ekonomiska intressen för de yrkesgrupper som medlemmarna tillhör, säkerställa att bidrag till politiska partier eller annan partipolitisk verksamhet av medel som härrör från före- ningens medlemmar ska vara frivilligt för varje enskild medlem. Detta sker genom blanketter på vilka medlemmar kan skriva under om de inte vill att vad de betalat till föreningen ska användas till bidrag till politiska partier. Organisationerna på arbetsmarknaden har en särställning på arbetsrättens område. Denna särskilda ställ- ning gör att det i många fall framstår som ett mindre fördelaktigt alternativ för den enskilde arbetstagaren eller arbetsgivaren att stå utanför en sådan organisation. Det är mot den bakgrunden rimligt att förorda att ett krav på samtycke införs. Reservationer och särskilda yttranden Reservation av (SD) Särskilda regler om insyn och krav på samtycke från enskilda medlemmar när det gäller ekonomiskt stöd som organisationer på arbetsmarknaden lämnar till partier eller valkandidater De ideella organisationer som utgör arbetsmarknadens parter har en kvalificerad särställning bland de ideella organisationerna i . Detta innebär ett stort ansvar för att ta tillvara medlemmarnas gemensamma intressen i deras egenskap av sakägare i arbetsmark- nadspolitiska frågor. Man får därmed en särställning bland organisationer, som grun- dar sig på den modell för lönebildning och andra viktiga frågor på arbetsmarknaden som utvecklats i . Insyn i hur sådana organisationer aktivt stödjer enskilda politiska partier har därför ett starkt allmängiltigt intresse. Det är därför rimligt att, den frivilliga, redovisningen av hur man stödjer olika partier stadfästs på ett mer formellt sätt. Intresset för denna information ligger både hos allmänheten och hos organisationens medlemmar. Att behöva ställa frågor kring sådana uppgifter kan uppfattas som integritetskränkande av en enskild medlem, som inte vill avslöja sina politiska preferenser. Särskilt i ljuset av att vissa aktivt agerar med t.ex. uteslutningar på grundval av partipolitisk tillhörighet, är detta en angelägen fråga. Det finns därför särskilda skäl för att avkräva arbetsmarknadens organisationer en offentlig redovisning av sina bidrag till politiska partier och att låta medlem- marna avgöra huruvida de vill att deras andel av föreningens medel ska kunna användas i detta syfte. Kommittén har formulerat sig på följande sätt i denna fråga (avsnitt 16.3): Att vara medlem i en viss organisation på arbetsmarknaden är frivilligt. Som framhålls i kommitténs direktiv (dir 2014:90 s. 15) kan emellertid arbetsmarknadsorganisationernas särställning inom arbetsrätten med- föra att möjligheten att stå utanför organisationen i många fall fram- står som ett mindre fördelaktigt alternativ för den enskilda arbets- tagaren eller arbetsgivaren. I direktiven anges vidare att, eftersom det huvudsakliga skälet för medlemskapet oftast inte är av politisk karak- tär, det i den allmänna debatten har diskuterats om inte den enskilde borde ha möjlighet att ta ställning till om han eller hon vill att med- lemsavgiften ska få användas till att stödja ett visst parti ekonomiskt. Reservationer och särskilda yttranden Som framhålls i direktiven kan det finnas skäl för en enskild medlem att vilja vara medlem i organisationen men kunna avstå från att genom sitt medlemskap, och genom att betala sin medlemsavgift, bidra till att stödja ett visst parti ekonomiskt. Vi ser mycket allvarlig på vissa fackliga organisationers starka parti- politiska segregation, där man på ett odemokratiskt sätt exkluderar vissa medlemmars rätt att delta i den organisatoriska besluts- processen av partipolitiska skäl och därigenom exkluderar dem från inflytande i organisationen. Detta sker ofta trots att det inte finns någon saklig grund, genom luddiga påhittade ”värdegrundsargu- ment”. Det tar sig även i uttryck i form av uteslutning från den fackliga organisationen. Därigenom visar man att man inte tar det ansvar som krävs av en seriös part på den svenska arbetsmarknaden. Mot denna bakgrund anser vi att det är nödvändigt att tvinga organisationerna att, som en minsta åtgärd, undersöka hur stor andel av medlemmarna som vill att deras andel av organisationens stöd till ett visst politiskt parti ska kunna ingå i ett sådant stöd. Detta har diskuterats av kommittén och vi menar att det är nödvändigt för att upprätthålla arbetsmarknadens parters förtroende. Alternativet till en sådan ordning bör vara att helt för- bjuda arbetsmarknadens parter att lämna bidrag till partier och mot- svarande. Reservationer och särskilda yttranden Särskilt yttrande av (C) Det är glädjande att det nu finns enighet om ett regelverk för ökad öppenhet och insyn i de politiska partiernas finansiering med rim- liga beloppsgränser. Under utredningsarbetet har jag haft som inriktning att kom- mitténs förslag inte i onödan ska påverka och krångla till det ideella arbetet för kassörer och styrelser i partiernas lokala och kommunala organisationsled. För valkandidater och valda ledamöter och deras ersättare i kommunernas och landstingens fullmäktige bör endast de, som mottagit belopp av betydelse i gåvor och bidrag vara skyldiga att lämna uppgifter. Min inriktning har varit att uppgiftslämnandet endast ska avse belopp, som kan ha betydelse för partiföreningarnas, kandidaternas och ledamöternas politiska oberoende. De som inte fått några gåvor och bidrag eller endast belopp under beloppsgrän- serna ska slippa göra årlig anmälan. Jag har i allt väsentligt under utredningsarbetet kommit att få stöd för mina förslag enligt denna inriktning. Tyvärr kan det inte undvikas, när regler med beloppsgränser införs för att begränsa uppgiftslämnandet, att ett stort antal före- trädare för ideella lokala, kommunala och regionala partiorgani- sationer samt valkandidater, fullmäktigeledamöter och riksdags- ledamöter måste hålla reda på beloppsgränserna. Beloppsgränser, som kommittén föreslår, för att flertalet ska slippa lämna intäkts- redovisning och för att slippa rapportera mindre gåvor och bidrag till Kammarkollegiet samt för att slippa att inbetala beloppsmässigt små erhållna anonyma gåvor och bidrag till staten. Regler, som innebär risk för att ideella föreningar, kandidater och ledamöter kan komma att bli påförda sanktionsavgifter, på grund av att de av någon anledning inte lämnat in uppgifter i rätt tid eller lämnat på något sätt ofullständiga eller felaktiga uppgifter, innebär ett obehagligt hot. Detta kan göra att fler känner tveksamhet till att åta sig uppdrag i politiska föreningar, att ställa upp som valkandida- ter och att åta sig politiska uppdrag. Om regler om uppgiftslämnande och risk för sanktioner med- för, att färre personer är beredda att åta sig uppdrag i ideella poli- tiska föreningar eller politiska uppdrag i kommuner, landsting och riksdag, innebär naturligtvis detta ett allvarligt problem för vår demokrati. Ett problem som måste vägas mot lagstiftningsför- Reservationer och särskilda yttranden slagets syfte att förhindra ekonomiskt stöd till föreningar och politiker, som kan påverka deras oberoende. Min bedömning är, sedan vi under utredningsarbetet skapat proportionerliga avgifts- nivåer samt nedsättnings- och befrielsegrunder, kan dessa godtas. Men det kommer att behövas uppföljning av sanktionssystemets tillämpning och effekter, så att avgifterna blir rimliga i förhållande till gjorda fel och så att befrielsegrunderna tillämpas på ett generöst sätt, särskilt mot lokala och regionala ideella föreningar. Jag anser att det varit önskvärt att vi kunde lagt fram förslag gällande särskilda insamlingsorganisationer. Detta för att sådana inte ska komma att bildas för att kringgå de regler, som föreslås i vår utredning gällande anonyma bidrag och redovisning, av vilka som lämnat gåvor och bidrag med höga belopp till partier, val- kandidater och valda ledamöter. I vart fall är det viktigt att bered- skap finns för att snabbt kunna införa en sådan lagstiftning. Vår kommitté lägger, med hänvisning till pågående översyn av lotterilagstiftningen, inget förslag om information till deltagare i lotterier, som anordnas av politiska partier, om att intäkterna till- faller partiet. Av sådana lotteriers namn framgår i regel inte att det är ett parti som anordnar dem. Därför anser jag det rimligt, när det gäller lotterier som kräver tillstånd och som anordnas av politiska partier, att det på lottsedlarna ska framgå vem intäkterna tillfaller. Under utredningsarbetet har vi kommit fram till att det ska vara möjligt för lokala och regionala partiföreningar samt för partiernas valkandidater, valda ledamöter och ersättare i fullmäktigeförsamlingar att lämna sina redovisningar till Kammarkollegiet via partiernas riksorganisationer. Min bedömning är partiernas medverkan och information till sina lokala och regionala föreningar och till val- kandidater och ledamöter och ersättare är viktig, för att redovis- ningsskyldigheten till Kammarkollegiet ska bli fullgjord och kor- rekt. Att uppgifterna lämnas via partiernas riksorganisationer ska dock inte innebära att riksorganisationerna tar över ansvaret för innehållet i de lämnade uppgifterna. Reservationer och särskilda yttranden Särskilt yttrande av (L) Jag stöder – utifrån de starkt styrande direktiv som regeringen gav kommittén med tidsförlängning intill , och som inte ändrats i sak av ministären Löfven – i allt väsentligt kommitténs förslag därest en omfattande lagstiftning gällande partiernas och enskilda val- kandidater finansiering ska införas. Kommittén tillsattes mot bakgrund av beslut (2013/14:KU35) och den lag om insyn i partifinansie- ring (SFS 2014:105) som trädde i kraft vars syfte är att ”trygga allmänhetens insyn i hur partier finansierar sin politiska verksamhet och hur valkandidater finansierar sina personvals- kampanjer”. Att väljarna ska veta hur partier och kandidater erhåller framför allt offentliga medel är högst rimligt – där skattepengar hanteras ska också insyn finnas. 19 juni-direktiven går dock längre och kräver också ingående offentlig redovisning genom Kammarkollegiet av partiers och kandidaters övriga intäkter och föreskriver att förslag om bestäm- melser ska presenteras på tre plan, riksnivån, regionalt och lokalt; riksnivån jämställs med val till Europeiska unionens parlamen- tariska församling. Fria partier, obundna av intressen gentemot företag och organi- sationer, är en demokratins grundbult. Därför varken omnämns, och än mindre regleras, partier eller deras verksamhet i den regeringsform som gäller från , detta oaktat att partierna spelar en central roll i den demokratiska och parlamentariska form som styrs genom på riks-, region- och lokalplanet. Partier ska stå fria mot staten, regioner eller kommuner. Det som föreslås ske, och i olika former men ej så långt- gående har skett tidigare, är att det från väljarsynpunkt berättigade kravet på offentlig redovisning av parti- och personfinansiering lagfästs. För partierna och de enskilda företrädarna, eller till och med ej valda kandidater, fästs vid brister i den publika redovisningen bety- dande ekonomiska sanktioner. Reservationer och särskilda yttranden Kommittédirektiven har helt styrt kommitténs arbete, inte den av mig under kommitténs arbete – liksom vid andra till- fällen – förda ideologiska debatten om partiers existensberättigande eller de konstitutionella konsekvenserna av lagreglering. Jag kan endast notera att så blivit fallet. Den frihet att bedöma kommitténs förslag utifrån allmän lämp- lighet att med lagstiftning av partier på närmast detaljnivå för att tillgodose insynsbehovet i demokratiskt hänseende, har saknats. Detta blir särskilt tydligt mot bakgrund av den demokratiutred- ning som också tillsattes av regeringen . Uppgiften – enligt direktiven från – var att (med syftet) ”att analysera behovet av och utarbeta förslag till åtgärder för att öka och bredda engagemanget inom den representativa demo- kratin och för att stärka individens möjligheter till delaktighet i och inflytande över det politiska beslutsfattandet mellan de allmänna valen”. I motsats till Kommittén om insyn i finansiering av partier, som lägger fram förslag enligt 19 juni-direktiven, var Demokratiutredning en ensamutredning (förre riksdagsledamoten ). Den presenterade en rad förslag för att möjliggöra ökat medborgarinflytande. Jag tar här inte ställning till förslagen års Demokrati- utredning, men noterar att det finns vitt skilda, närmast diametrala, utgångspunkter för behovet både av insyn i finansieringsfrågan (väljarperspektivet) och brett folkligt engagemang i politiken (del- tagandeperspektivet).