sou · H4B381 · 2016-11-25 00:00:00 — Dessa förhållanden ändras över tiden. Det ligger därför i sakens natur att beräkningen av vad som ska för- behållas en gäldenär enligt beneficiereglerna kan leda till olika resultat . Rättelse av ett utmätningsbeslut kan ske om det framkommer uppgifter som gör att egendomen inte borde ha utmätts (4 kap. 34 § UB). Sådan rättelse kan inte ske senare än från utmät- ningsbeslutet. Av förarbetena framgår att denna bestämmelse avser fall då hinder rätteligen har förelegat mot verkställighet eller om utmätt egendom hade bort ingå i gäldenärens beneficium eller ut- mätning har skett i strid mot annan föreskrift som hindrar utmät- ning eller om utmätningsordningen har åsidosatts. Om egendomen överhuvudtaget inte hade bort utmätas ska rättelsen gå ut på att utmätningen hävs. För rättelse krävs att den är klart befogad (prop. 1980/81:8 s. 491 f.). Enligt 27 § förvaltningslagen (1986:223) kan en myndighet som meddelat ett beslut som första instans ändra beslutet om det är uppenbart att beslutet är oriktigt ”på grund av nya omständigheter eller av någon annan anledning”. Ändring får göras om det kan ske snabbt och enkelt utan att det blir till nackdel för någon part. Om ändrar ett beslut i ett utsökningsärende Reglerna om beneficium vid utmätning blir det så gott som alltid till nackdel för en av parterna. Förvalt- ningslagens omprövningsbestämmelse är därför inte tillämplig. I de ovan beskrivna exemplen var beslutet vid utmätningstillfället respektive kvarstadsbeslutet korrekt, dvs. egendomen borde ha ut- mätts och kvarstaden verkställts. Om utmätningsbeslut var korrekt och varken försumlighet eller fel- aktighet har skett från myndighetens sida under förfarandet kan rättelse inte ske på grund av ändrade förhållanden efter utmätnings- beslutet även om beneficiebedömningen skulle ha utfallit annor- lunda om den gjorts i ett senare skede. Vi har övervägt om nuvarande ordning är effektiv och om Krono- fogdemyndigheten bör ges en utökad möjlighet att, inom en viss tidsfrist, ompröva sina beslut på grund av ändrade förhållanden, till exempel när en gäldenärs förhållanden ändrats så att utmätt egen- dom kan antas utgöra beneficium17. Om fick möjlighet att ompröva sina beslut på grund av senare inträffade förhållanden kan det antas att de allmänna domstolarna skulle belastas med färre överklaganden. administrativa arbete med att hantera överklagade beslut skulle därmed också minska. Däremot skulle själva omprövningsförfarandet i sig medföra en ökad arbetsbörda för . Eftersom vid omprövningen skulle komma att ändra utmätningsbeslut till nackdel för en enskild part skulle motparten behöva beredas tillfälle att yttra sig innan omprövningen. Ett omprövningsförfarande skulle därför inte bli mycket effektivare än dagens ordning. Det främsta argumentet mot ett förfarande där Kronofogdemyndig- heten omprövar sina egna beslut är emellertid att det kan framstå som att en extra instans skapas med en tvåinstansprövning inom en och samma myndighet. Detta skulle kunna leda till att allmänhetens förtroende för myndigheten minskar och att dess opartiskhet ifråga- sätts. Ett omprövningsförfarande kan således ifrågasättas utifrån såväl effektivitetsskäl som utifrån de krav som ska vara uppfyllda för att utsökningsförfarandet ska vara rättssäkert och förutsebart. Vi anser därför att möjlighet till rättelse enligt 17 Den skyldighet som finns att ompröva löneutmätningsbeslut i 7 kap. 10 § UB berörs inte här. Reglerna om beneficium vid utmätning 4 kap. 34 § UB ska vara förbehållen fall där rättelsen avser fel- aktigheter som förelåg vid tiden för utmätningsbeslutet. inträffade förhållanden, som skulle kunna leda till en annan bene- ficiebedömning än den som gjordes vid utmätningsbeslutet, bör således prövas av domstol. Vi föreslår därför inte någon bestämmelse som ger möjlighet att ompröva sina beslut på grund av senare inträffade förhållanden. I detta sammanhang bör påpekas att med stöd av vår föreslagna bestämmelse i 1 kap. 5 § UB kan upp- häva ett beslut som inte har fått laga kraft om det är uppenbart att beslutet inte är proportionerligt. Den situationen skiljer sig dock från den nu behandlade frågan. Våra överväganden om en lagfäst proportionalitetsprincip finns i avsnitt 4.3.12. 7.3.4Schablonbeneficie ska bara lämnas i uppenbara fall Våra bedömningar och förslag: Så kallat schablonbeneficie bör bara tillämpas när det är uppenbart att gäldenären har ett behov av beneficium. möjlighet att i uppenbara fall lämna schablonbeneficie bör tydligt framgå av utsökningsbalkens be- stämmelser. Vi föreslår därför ett tillägg i 5 kap. 14 § UB som innebär att ska kunna undanta pengar från utmätning när det är uppenbart att pengarna behövs för gäldenärens behov. Schablonbeneficie bör inte lämnas när utmätning görs av ROT- och RUT-ersättning och utbetalningar av EU- stöd. Den rättsliga grunden för att tillerkänna gäldenärer beneficium i bankmedel eller andra kontanta medel är skyddsbestämmelsen i 5 kap. 1 § 7 UB enligt vilken pengar, banktillgodohavanden, annan fordran och förnödenheter kan undantas från utmätning om till- gången behövs för gäldenärens underhåll, dock inte Reglerna om beneficium vid utmätning än en månad om det inte föreligger synnerliga skäl (vi föreslår en ändring av bestämmelsen i avsnitt 7.3.1). tillämpar denna bestämmelse, i förening med skyldighet enligt 5 kap. 14 § UB att ”förfara efter vad som är känt eller kan utrönas utan omgång”, på så sätt att gäldenären tillerkänns ett s.k. schablonbeneficie om gälde- närens faktiska behov av beneficium är okänt eller otillräckligt utrett. Detta beräknas på olika sätt beroende på vilken typ av till- gång det är som är aktuell för utmätning. Beräkning av schablonbeneficie när saknar fullständig utredning om gäldenärens behov Om inte har några uppgifter om gälde- närens utgifter undantar myndigheten dels ett schablonbeneficie som motsvarar normalbeloppet vid löneutmätning dels en schablon- kostnad för bostad på samma sätt som vid löneutmätning. Om utmätning av banktillgodohavanden sker mellan den 18:e och den undantas ett belopp för verklig eller schablon- mässigt uppskattad boendekostnad. Om utmätning sker antas boendekostnaden vara betald.18 Av 7 kap. 5 § andra stycket UB framgår att bostadskostnaden ska beräknas särskilt och läggas till normalbeloppen vid löneutmät- ning. Enligt allmänna råd om bestäm- mande av förbehållsbeloppet vid utmätning av lön m.m. (KFM A 2015:1), bilaga 14, ska gäldenärens förbehållsbelopp beräk- nas genom att den faktiska bostadskostnaden läggs till normal- beloppet. Med faktisk kostnad avses bostadskostnaden med avdrag för eventuellt förekommande tillägg och bidrag, exempelvis bostads- tillägg, boendetillägg och bostadsbidrag. Om gäldenären bor på egen bostadsfastighet bör hänsyn tas till räntekostnader och nödvändiga driftskostnader samt till skälig amortering. 18 ställningstagande 15/08/IND/beneficium vid utmätning av bank- medel när det saknas uppgifter om gäldenärens behov (). Om det är aktuellt att utmäta bankmedel frågar banken om gäldenärens behållning på kontot. Eftersom banker inte ska behöva lämna ut mer uppgifter än nödvändigt om innehav på ett bankkonto frågar om tillgodohavande upp till det belopp som ska drivas in med ett tillägg om . anses täcka en ”normal- gäldenärs” behov av beneficium för sitt och sin familjs underhåll, men det faktiska beneficie- beloppet räknas sedan ut separat. Reglerna om beneficium vid utmätning amortering på bostadslån bör endast beaktas om fastigheten har pantförskrivits för lånet. Om gäldenären bor i en bostadsrätts- lägenhet utgör månadsavgiften bostadskostnaden. Om bostads- rätten har pantförskrivits för ett lån beaktas räntekostnader och skälig amortering. Om bostadskostnaden inte är känd kan Krono- fogdemyndigheten med ledning av kostnadsläget på orten beräkna kostnaden för en bostad av skälig storlek för gäldenären (s.k. scha- blonhyra). I meddelande, Kronofogdemyndig- hetens information om bestämmande av förbehållsbeloppet vid utmätning av lön (KFM M 2015:1), bilaga 15, anges att Försäk- ringskassans föreskrift om genomsnittlig och högsta godtagbara boendekostnad för (FKFS 2015:7), bilaga 16, bör vara vägledande vid beräkning av schablonhyra. Kronofogdemyndig- heten föreskriver vidare att innan schablonhyra tillämpas ska en utredning ske för att försöka fastställa den faktiska bostadskost- naden. Går det inte att få fram bostadskostnaden via gäldenären bör hyresvärden kontaktas. Schablonhyra tillämpas även när gälde- nären bor i egen fastighet och det inte går att få fram den faktiska bostadskostnaden. Schablonbeneficie ska bara lämnas i uppenbara fall Företrädare för borgenärskollektivet har ifrågasatt att Kronofogde- myndigheten tillerkänner gäldenärer schablonbeneficie utan att pröva om gäldenären faktiskt har behov av detta för sin försörjning. Frågan blir hur skyddsbestämmelsen i 5 kap. 1 § 7 UB bör tillämpas i förhållande till skyldighet att enligt 5 kap. 14 § UB ”förfara efter vad som är känt eller kan utrönas utan omgång”. I den senare bestämmelsen föreskrivs att ”gäldenären ska lämna de uppgifter som är tillgängliga för honom eller henne och som behövs för pröv- ning av vad som bör undantas från utmätning”. Enligt förarbetena ska bestämmelsen ses som en ”osanktionerad komplettering av reglerna om gäldenärens upplysningsplikt i 4 kap. 14 § UB” (prop. 1980/81:8 s. 506). Utsökningsbalkens bestämmelser innebär så- ledes inte att , i avsaknad av upplysningar från gäldenären, skulle vara skyldig att lämna schablonbeneficie. Reglerna om beneficium vid utmätning Från en borgenärs perspektiv finns det klara nackdelar med att gäldenärer får ett schablonbeneficie. Om det i efterhand visar sig att schablonbeneficiet är för högt kan det gå ut över sökandens möj- lighet att få betalt för sin fordran. Ett för högt schablonbeneficie kan också leda till ett mer utdraget förfarande eftersom gäldenären inte har något incitament att lämna korrekta uppgifter om sin ekonomiska situation till . Gäldenärer som medvetet håller sig undan kontakt med Kronofogdemyndig- heten får också schablonbeneficie oavsett om de har behov av det eller inte. Beroende på i vilken ordning hittar tillgångar hos gäldenären kan en gäldenär dessutom få scha- blonbeneficie två gånger, nämligen när schablonbeneficie först lämnas i bankmedel följt av ett maskinellt schablonbeneficie i sam- band med utmätning av ROT- och RUT-ersättningar eller EU-stöd (se nedan). Alternativet till att lämna schablonbeneficie är att Kronofogde- myndigheten utmäter tillgångarna och att det sedan ankommer på gäldenären att ta fram uppgifter om vilken egendom som ska undantas på grund av beneficium. När gäldenären lämnat uppgifter om sitt behov av beneficium kan bedöma om beneficium i utmätta, men ännu inte utbetalda pengar, ska läm- nas. I den situationen finns det inte något hinder för Kronofogde- myndigheten att rätta sitt beslut enligt 4 kap. 34 § UB. Gäldenären skulle därmed få ett incitament att fullgöra sin upplysningsskyldig- het enligt 4 kap. 14 § och 5 kap. 14 § UB. Det nu beskrivna alternativet lämnar dock gäldenären helt utan beneficieskydd i ett inledande skede av förfarandet. Om schablon- beneficie aldrig lämnades skulle det också leda till att Krono- fogdemyndigheten behövde göra fler rättelser av utmätningsbeslut. Effektivitetsskäl och hänsyn till gäldenärens behov gör därför att vi anser att , i avsaknad av information från gäldenären och när det är uppenbart att beneficie ska lämnas, bör kunna lämna schablonbeneficie. Om behovet inte är uppenbart bör dock ställa krav på att gäldenärer fullgör sin upplysningsskyldighet för att de ska få beneficium. möjlighet att i uppenbara fall lämna schablonbeneficie bör tydligt framgå av utsökningsbalkens bestäm- melser. Vi föreslår därför ett tillägg i 5 kap. 14 § UB som innebär att ska kunna ge gäldenären ett schablon- Reglerna om beneficium vid utmätning beneficie när det är uppenbart att pengarna behövs för gäldenärens behov. Schablonbeneficie ska kunna lämnas för gäldenärens levnads- kostnader eftersom det är uppenbart att alla gäldenärer har sådana kostnader. Vi menar att sådant schablonbeneficie, precis som , bör lämnas enligt de beräkningsmetoder som används vid löneutmät- ning. Det får också anses uppenbart att fysiska personer har kost- nader för boende. Enligt bestämmelserna om löneutmätning är bostadskostnaden en sådan kostnad som ska beräknas särskilt (7 kap. 5 § andra stycket UB). Om lämnar scha- blonbeneficie för bostadskostnad finns det givetvis en risk att schablonbeneficiet bestäms till ett för högt belopp, vilket i sin tur kan leda till att gäldenärer inte har något incitament att lämna korrekta upplysningar till . Det kan å andra sidan också finnas fall där schablonbeneficiet bestäms till ett för lågt belopp. Vi anser att såväl effektivitetsskäl som behovet av socialt skydd för enskilda väger över de eventuella nackdelar som scha- blonbeneficie för bostadskostnad kan innebära. När det inte går att utreda bostadskostnaden bör därför till- erkänna gäldenären ett schablonbeneficie för sådan kostnad. Om den faktiska bostadskostnaden kan fastställas ska förbehålls- beloppet grundas på denna kostnad i stället för en schablonkost- nad. Enligt allmänna råd bör förbehålls- beloppet för bostadskostnaden omfatta skälig amortering om gälde- nären bor på egen fastighet19. Vi anser att frågan om förbehålls- beloppet ska omfatta amortering måste prövas från fall till fall. Amortering kan jämställas med sparande som inte bör inkräkta på gäldenärens betalningsutrymme. Å andra sidan kan lånevillkoren vara sådana att viss amortering är obligatorisk. 19 allmänna råd om bestämmande av förbehållsbeloppet vid utmät- ning av lön m.m. (KFM A 2015:1). Reglerna om beneficium vid utmätning Schablonbeneficie bör inte lämnas när utmätning görs av ROT- och RUT-ersättning och EU-stöd Det är inte bara i samband med utmätning av bankmedel och andra kontanter som tillerkänner gäldenärer schablonbeneficie. Mot bakgrund av att 5 kap. 1 § 7 UB även före- skriver undantag från utmätning för ”annan fordran” har Krono- fogdemyndigheten bedömt att en gäldenärs fordran på s.k. ROT- och RUT-ersättning samt EU-stöd omfattas av skyddsregeln. Vid utmätning av sådan ersättning tillerkänner Kronofogdemyndig- heten därför gäldenären ett schablonbeneficie i samband med utmät- ning av utbetalningar av ROT- och RUT-ersättning och utbetalning av EU-stöd. I praktiken går utmätning av ROT- och RUT-ersättning och EU-stöd till på så sätt att respektive , innan utbetalningar sker, kontrollerar om avser att verkställa utmätning hos mottagaren. Om Kronofogde- myndigheten svarar myndigheten att ett visst belopp ska utmätas betalar respektive ut det förbuds- meddelade beloppet till i stället för till mottagaren. lämnar scha- blonbeneficie med per kalendermånad till enskilda näringsidkare som erhåller utbetalning av ROT- och RUT-ersätt- ning från eller EU-stöd från . Beräk- ningen av det schablonmässiga beneficiebeloppet innefattar även utbetalningar som gäldenären fått från sin uppdragsgivare kopplat till ROT- eller RUT-ersättningen från . Detta innebär att utmäter pengar först när kalender- månadens utbetalning av ROT- och RUT-ersättning överstiger och utbetalning av EU-stöd överstiger . Schablonbeneficiet lämnas inte om löneutmätning pågår mot gälde- nären och förbehållsbeloppet för den aktuella månaden därmed är tillgodosett. utfärdade 877 förbudsmeddel- anden till och 8 558 förbudsmeddelanden avseende ROT- och RUT-ersättningar till . Motsvarande antal förbudsmeddelanden uppgick till 634 och 8 239. Reglerna om beneficium vid utmätning Om efter genomförd utmätning av ROT- och RUT-ersättning eller EU-stöd hittar tillgångar på gälde- närens bankkonto ges inte något ytterligare beneficie, men om utmätning först görs från bankkonto lämnas ytterligare ett schablon- beneficie i samband med en senare utmätning av ROT- och RUT- ersättning eller EU-stöd. Detta har sin förklaring i att de senare besluten görs maskinellt och att därför inte har gjort någon individuell bedömning i det enskilda fallet. Även om situationen kan vara olika från fall till fall torde ROT- och RUT-ersättningar samt utbetalningar av EU-stöd inte typiskt sett vara sådana ersättningar som är avsedda att bekosta gälde- närens levnads- och bostadskostnader. datorsystem känner inte av om gäldenären är ensamföretagare utan några anställda, vilket skulle kunna innebära att utbetalningen är en del av gäldenärens inkomst, eller om utbetalningen är avsedd att tillföras näringsverksamheten som sådan. Avdrag för schablon- beneficie görs således även när ersättningarna tillförs gäldenärens näringsverksamhet. Sammantaget är det vår uppfattning att det generellt sett inte är uppenbart att gäldenärer som får utbetalningar av t.ex. ROT- och RUT-ersättningar samt EU-stöd, behöver pengarna för sitt uppe- hälle. Schablonbeneficie bör därför inte lämnas när utmätning sker av sådana ersättningar. Utmätning av lön innebär att beslutar att en gäldenärs arbetsgivare ska hålla inne och redovisa en del av gäld- enärens lön till myndigheten i stället för till gäldenären. Genom den löneexekutiva reformen avskaffades bl.a. reglerna om att löneutmätning endast kunde pågå . Löne- utmätning kan numera pågå utan uppehåll . I utredningens direktiv (bilaga 1) har regeringen förklarat att den löneexekutiva reformen inneburit stora effektivitetsvinster och att reglerna om löneutmätning i huvudsak fungerar väl. Enligt utredningens direktiv är ett av de övergripande syftena med vår utredning att vi ska se till att kraven på rättssäkerhet och socialt skydd för gäldenären och dennes familj upprätthålls. När det gäller löneutmätning anges att vi särskilt ska ta ställning till följande frågor. •Bör reglerna om förbehållsbelopp anpassas till reglerna om för- sörjningsstöd enligt socialtjänstlagen? Hur ska en sådan anpass- ning i så fall ske? •Kan reglerna om fastställande av normalbeloppet förändras? •Bör reglerna om ändring av löneutmätningsbeslut justeras för att undvika omprövningar när förändringen av gäldenärens eko- nomiska förhållanden är så liten att det inte kan anses ändamåls- enligt att omprövning sker? •Är proportioneringsprincipen sakligt motiverad och, om så be- döms vara fallet, ska principen lagfästas? Hur bör det i så fall ske? •Bör en gäldenär som står under löneutmätning kunna tillgodo- räkna sig umgängeskostnader? Hur ska det i så fall regleras? I avsnitt 8.2 och 8.3 redovisar vi en översiktlig bakgrund till dagens löneutmätningssystem och gällande ordning. Kronofogdemyndig- hetens föreskrifter, allmänna råd och information om bestämmande av förbehållsbeloppet vid utmätning av lön (KFMFS 2015:1, KFM A 2015:1 och KFM M 2015:1) finns i bilagorna 13–15. Våra överväganden finns i avsnitt 8.4. Utgångspunkterna för våra överväganden är att löneutmätningsförfarandet ska vara både effektivt och rättssäkert. Att löneutmätningsförfarandet ska vara effektivt innebär bl.a. att handläggningstiderna ska vara korta men också att endast en mindre andel ärenden behöver omprövas av och att antalet löneutmätningsbeslut som överklagas är få. Regleringen måste vara tydlig och enkel att förstå och tillämpa. För de inblandade parterna ska det vara tydligt vilka kriterier som tillämpas vid beräkningen av förbehållsbeloppet. I avsnitt 8.4.1 överväger vi om reglerna om fastställande av nor- malbeloppet kan förändras och om förbehållsbeloppet bör anpassas till reglerna om försörjningsstöd enligt socialtjänstlagen. I det av- snittet tar vi även ställning till om en person som står under löne- utmätning bör kunna tillgodoräkna sig umgängeskostnader och hur det i så fall ska regleras. Frågan om reglerna om ändring av löneutmätningsbeslut bör justeras för att undvika omprövningar när förändringen av de eko- nomiska förhållandena är förhållandevis liten överväger vi i av- snitt 8.4.2. Vår syn på proportioneringsprincipen och om denna princip bör lagfästas redovisar vi i avsnitt 8.4.3. I avsnitt 8.4.4–8.4.8 överväger vi och tar ställning till andra frågor som på olika sätt har samband med ett effektivare och mer rätts- säkert löneutmätningsförfarande. En fråga som avser delgivning av löneutmätningsbeslut med arbetsgivare överväger vi i avsnitt 12.3.3. När det gäller frågorna om reglerna för fastställande av normal- beloppet och om förbehållsbeloppet bör anpassas till reglerna om försörjningsstöd enligt socialtjänstlagen hänvisas bl.a. till Socialstyrel- sens fastställda riksnorm för försörjningsstöd för . Riks- för finns i bilaga 11. I detta sammanhang är även årliga beräkningar av vad som är rimliga kost- nader för hushåll av olika storlek av intresse. beräkningar för finns i bilaga 12. Löneexekution var tidigare en sammanfattande benämning för ut- mätning av lön och införsel i lön. Båda formerna användes för att ta i anspråk en gäldenärs inkomst men det fanns vissa olikheter mellan de båda exekutionsformerna. I propositionen (1994/95:49) Reformerad löneexekution och målhantering hos Kronofogdemyndig- heten föreslogs att utmätning av lön och införsel i lön skulle slås ihop till ett enhetligt system så att all löneexekution skulle komma att ske genom utmätning. Regeringen redovisade i huvudsak följande bak- grund och skäl för en löneexekutiv reform. Införsel fick bara ske för fordran på underhållsbidrag och i de flesta s.k. allmänna mål, dvs. när fordringen var av offentligrättslig natur och tillkom staten eller något annat offentligt subjekt. Om gäldenären försattes i konkurs kunde konkursboet begära införsel. Löneutmätning fick ske för alla sorters fordringar. Införsel hade företräde framför löneutmätning. Detta innebar bl.a. att om en per- son ville ha löneexekution för en fordran på underhållsbidrag, var ansökan om införsel i lön den mest effektiva åtgärden eftersom denna verkställighetsform hade bäst rätt. Om samma sökande även ville få del av andra tillgångar, t.ex. överskjutande skatt eller annan lös egendom, fick sökanden också ansöka om utmätning. Det ansågs inte vara effektivt att reglerna för de olika exekutionsformerna var olika. De belopp som en gäldenär fick förbehålla sig för sitt uppe- hälle beräknades enligt olika normer och beräkningsgrunder vid utmätning av lön respektive införsel. Denna ordning med parallella beslut ansågs vara resurskrävande för alla inblandade. Införsel fick ske utan någon tidsbegränsning. Utmätning av lön fick användas samma kalenderår. fick lönen inte tas i anspråk i följd. Dessa bestämmelser ansågs vara svårtillämpade och föranledde mycket arbete för såväl inblandade myndigheter som för arbetsgivarna. Utmätning av lön fick inte ske under konkurs. Införsel kunde ske under konkurs om inte konkursförvaltaren tog gäldenärens lön i anspråk för konkursboets räkning genom att begära att arbets- givaren skulle redovisa en viss del av lönen till förvaltaren. Det sist- nämnda förfarandet ansågs vara komplicerat och användes inte så ofta i praktiken. I stället ansökte också konkursförvaltaren om in- försel för konkursboets räkning. Den splittrade handläggningsordningen framhölls som ett annat reformskäl. Merparten av de allmänna målen var föremål för kon- tinuerlig bevakning och verkställighet, antingen tills de blev fullt betalda eller preskriberades. De enskilda målen återredovisades till sökanden så snart det hade konstaterats att verkställighet eller vidare verkställighet inte kunde ske. Av de enskilda målen som återredo- visades återkom ungefär hälften under påföljande år. Denna ordning ansågs medföra mycket extra arbete och belastning för Kronofogde- myndigheten, borgenärerna, arbetsgivarna och gäldenärerna. En mer kontinuerlig handläggning av de enskilda målen ansågs leda till för- enklingar. Regeringen föreslog att den nya formen av löneutmätning, i lik- het med vad som tidigare gällt för införsel, skulle kunna ske utan tidsbegränsning. Förslaget innebar också att anstånd skulle kunna ges under pågående löneutmätning.