sou · H4B339 · 2016-05-31 00:00:00 — Det måste för sådana fall, anser , också finnas tydliga regler i kursplanen om när en student som på detta sätt underkänts får delta i kursen på nytt. tillämpar liknande regler för exempelvis ut- bildning som leder till läkarexamen, dvs. i kursplanen finns tydligt uppställda tillträdeskrav, till exempel godkänt betyg på tidigare kurs eller praktik för tillträde till annan kurs. Detta kan innebära att studenten underkänns på aktuellt mo- ment vilket med lämpligt stöd i kursplan kan innebära att exami- nator avbryter studentens verksamhetsförlagda utbildning. För rättssäkerhetens skull ska grund varför detta beslut fattas dokumenteras och en handlingsplan tas fram där det framgår vad som krävs innan studenten ges möjlighet till fortsatt verksamhets- förlagd utbildning. 11Disciplinära åtgärder och avskiljande Vi har i kapitel 9 som tillträdeskrav till den nya högskoleutbildning som ska leda till polisexamen föreslagit ett lämplighetskrav inne- fattande bland annat krav på laglydighet hos de personer som söker utbildningen. I kapitel 10 har vi föreslagit att till högskoleutbildningens verksamhetsförlagda del bara får ta emot en student som är lämplig med hänsyn till laglydighet och övriga omständigheter. I vårt uppdrag ingår därutöver att med utgångs- punkt i det gällande regelverket för högskoleutbildning analysera behovet av särskilda bestämmelser rörande disciplinära åtgärder mot studenter på den nya högskoleutbildning som vi föreslår respektive avskiljande av studenter från denna utbildning. I detta kapitel redogör vi för de regler om disciplinära åtgärder och avskiljande som gäller för studerande på polis- programmet. Vi redovisar också hur motsvarande regler för stu- denter på en högskoleutbildning ser ut. I ljuset av gällande ordning redovisar vi därefter våra överväganden och förslag när det gäller disciplinära åtgärder respektive avskiljande av studenter. Bestämmelser om disciplinära åtgärder mot respektive avskiljande av studenter på dagens polisprogram finns i förordningen om utbildning till polisman (2014:1105). Disciplinära åtgärder och avskiljande Enligt 9 § får vidta disciplinära åtgärder mot en student vid polisprogrammet som med otillåtna hjälpmedel eller på annat sätt försöker vilseleda vid prov eller när en studieprestation annars ska bedömas stör eller hindrar undervisning, prov eller annan verksamhet inom ramen för utbildningen utsätter någon annan student eller arbets- eller uppdragstagare inom polisen för allvarliga trakasserier. De disciplinära åtgärderna är enligt 10 § samma förordning varning och avstängning. Ett beslut om avstängning innebär att studenten inte får delta i undervisning, prov eller annan verksamhet inom ramen för utbildningen. Beslutet ska avse en eller flera tids- bestämda perioder, dock sammanlagt högst . Beslut om varning eller avstängning får överklagas till Polis- myndighetens personalansvarsnämnd (14 § samma förordning). Om det blir aktuellt att vidta disciplinära åtgärder går det i praktiken till så att högskolan som utbildningen bedrivs vid har ett samtal med studenten. Därefter skickas en rapport om händelsen till , vars personalansvarsnämnd sedan kan fatta beslut om varning eller avstängning. får enligt 11 § förordningen om utbildning till polisman avskilja en student vid polisprogrammet från utbild- ningen om studenten inte rättar sig efter en varning enligt 9 § lider av en psykisk störning missbrukar alkohol, narkotika eller andra illegala substanser har gjort sig skyldig till brottslighet som inte är att anse som ringa Disciplinära åtgärder och avskiljande är frånvarande från utbildningen i sådan omfattning att han eller hon inte kan tillgodogöra sig den på annat sätt visar sig olämplig för fortsatt utbildning. Om det finns anledning att anta att en student bör avskiljas från polisprogrammet, får i vissa fall vid behov upp- mana studenten att låta sig undersökas av den läkare som anvisas (11 § andra stycket samma förordning). Om ett förfarande inleds som syftar till att en student vid polis- programmet ska avskiljas från utbildningen, får , om det behövs, med omedelbar verkan stänga av studenten från utbildningen i avvaktan på att ärendet slutligt kan avgöras (12 § samma förordning). beslut får överklagas till (14 § samma förordning). Bestämmelser om disciplinära åtgärder mot respektive avskiljande av studenter vid högskolan finns i högskolelagen, högskole- förordningen och förordningen (2007:989) om avskiljande av stu- denter från högskoleutbildning. Enligt 4 kap. 5 § högskolelagen får regeringen meddela föreskrifter om tillfällig avstängning av studenter. Dessa föreskrifter återfinns i 10 kap. högskoleförordningen. Där anges i 1 § att disciplinära åtgärder får vidtas mot studenter som med otillåtna hjälpmedel eller på annat sätt försöker vilseleda vid prov eller när en studieprestation annars ska bedömas stör eller hindrar undervisning, prov eller annan verksamhet inom ramen för utbildningen stör verksamheten vid högskolans bibliotek eller annan särskild inrättning Disciplinära åtgärder och avskiljande utsätter en annan student eller arbetstagare vid högskolan för trakasserier eller särskilda trakasserier som avses i 1 kap. 4 § diskrimineringslagen (2008:944). De disciplinära åtgärderna som avses är varning och avstängning (10 kap. 2 § högskoleförordningen). I samma paragraf anges att ett beslut om avstängning innebär att studenten inte får delta i under- visning, prov eller annan verksamhet inom ramen för utbildningen vid högskolan. Beslutet ska avse en eller flera perioder, dock sam- manlagt högst . Ett beslut om avstängning får också begränsas till att avse tillträde till vissa lokaler inom högskolan. Beslut om disciplinära åtgärder fattas vid varje högskola av en disciplinnämnd om rektor beslutar att hänskjuta ärendet dit (3 och 9 §§ samma kapitel). Besluten får överklagas hos allmän förvalt- ningsdomstol (12 kap. 3 § högskoleförordningen). Dessa regler gäller även för utbildning som leder till officersexamen (4 kap. 7 § förordningen [2007:1164] för Försvarshögskolan). Enligt 4 kap. 6 § högskolelagen får en student avskiljas tills vidare från utbildningen i fall då studenten lider av psykisk störning missbrukar alkohol eller narkotika har gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet. För att ett avskiljande ska komma i fråga gäller dessutom att det till följd av ett sådant förhållande bedöms föreligga en påtaglig risk att studenten kan komma att skada annan person eller värdefull egendom under utbildningen. , en för högskolan gemensam nämnd, prövar frågor om avskiljande (4 kap. 7 § högskolelagen). I förordningen (2007:989) om avskiljande av studenter från hög- skoleutbildning finns närmare regler om avskiljandeförfarandet. Nämnden kan enligt 12–13 §§ denna förordning besluta att avskilja en student i avvaktan på att ärendet kan avgöras slutligt. Om det finns anledning att anta att en student bör avskiljas från hög- Disciplinära åtgärder och avskiljande skoleutbildning får nämnden uppmana studenten att låta sig undersökas av en läkare som nämnden anvisar (11 § samma för- ordning). Nämndens beslut om avskiljande får överklagas till all- män förvaltningsdomstol (20 § samma förordning). Dessa regler gäller även för utbildning som leder till officers- examen (se 1 § 1 kap. högskolelagen). 11.3Våra överväganden och förslag Vårt förslag: De bestämmelser om disciplinära åtgärder som gäller vid universitet och högskolor ska också gälla för hög- skoleutbildningen som leder till polisexamen. Vid en jämförelse mellan det regelverk som gäller för studenter vid universitet och högskolor under statligt huvudmannaskap och de som gäller för studerande vid dagens polisprogram kan konstateras att de är relativt lika varandra. De skiljer sig dock åt i två avseenden. Enligt högskoleförordningen är det möjligt att utdela disciplinära åtgärder om en student stör verksamheten vid högskolans bibliotek eller annan inrättning. Någon motsvarande möjlighet finns inte i förhållande till polisstudenter enligt polisutbildningsförordningen. Enligt högskoleförordningen är det därutöver möjligt att vidta disciplinära åtgärder om en student utsätter en annan student eller arbetstagare för trakasserier. För att motsvarande åtgärder ska få vidtas mot polisstudenter är det enligt polisutbildningsför- ordningen inte tillräckligt att han eller hon har utsatt någon annan student, arbets- eller uppdragstagare inom polisen för trakasserier utan trakasserierna måste också ha varit allvarliga. Utredningen om den framtida polisutbildningen föreslog i sitt betänkande att de bestämmelser för disciplinära åtgärder och avskiljande som gäller för universitet och högskolor skulle gälla även för polisutbildningen.1 Remissinstanserna, som så gott som samtliga behandlade frågorna om disciplinära åtgärder och avskiljande i ett sammanhang, var i huvudsak negativa till förslaget. 1 Framtidens polisutbildning, SOU 2008:39, s. 131 ff. Disciplinära åtgärder och avskiljande Invändningarna berörde dock endast avskiljande av studenter och det går därför inte att dra några slutsatser om hur man resonerade beträffande förslaget om disciplinåtgärder. Vi kan inte se några bärande skäl för att de regler som gäller för disciplinära åtgärder för studenter vid universitet och högskolor inte också ska gälla för studenter på den nya högskole- utbildning som leder till polisexamen. Tvärtom finns det starka skäl för en sådan ordning. Det innebär att kravet på att trakasserierna ska ha varit allvarliga för att disciplinåtgärd ska kunna vidtas mot polisstudenter försvinner. Det är naturligtvis särskilt viktigt att studenter som utbildar sig till poliser uppträder och bemöter andra korrekt. Också när det gäller störningar på bibliotek eller annan inrätt- ning bör sådana kunna ligga till grund för disciplinåtgärder mot studenter på högskoleutbildningen som leder till polisexamen. Inte heller finns det skäl att kunna överklaga ett beslut på annat sätt än till allmän förvaltningsdomstol. Sammantaget föreslår vi alltså i denna del att högskolelagens och högskoleförordningens bestämmelser om disciplinära åtgärder även ska omfatta studenter på högskoleutbildningen som leder till polisexamen. Vårt förslag: De bestämmelser om avskiljande som gäller vid universitet och högskolor ska gälla också för polisutbildningen. Vid en jämförelse mellan de beskrivna regelverken kan konstateras att högskolelagen ställer högre krav för att ett avskiljande av en student från utbildningen ska kunna ske. Utöver de krav som liknar de som ställs i polisutbildningsförordningen (psykisk stör- ning, missbruk eller brottslighet) ställer högskolelagen således krav på att det ska föreligga en påtaglig risk för att studenten kan komma att skada annan person eller värdefull egendom under utbildningen. Vidare ställer högskolelagen krav på att eventuell brottslighet ska ha varit allvarlig medan polisutbildningsför- ordningen ställer krav på att brottsligheten inte ska anses ha varit ringa. Disciplinära åtgärder och avskiljande Utredningen om den framtida polisutbildningen föreslog som redovisats ovan att de bestämmelser om avskiljande som gäller för universitet och högskolor skulle gälla även för polisutbildningen. Som också nämnts var remissinstanserna i huvudsak negativa till en sådan ordning, främst eftersom de ansåg att det borde ställas större krav på laglydighet för en blivande polis än för studenter i allmänhet. I kapitel 4 och 9 har vi beskrivit de krav på laglydighet som ställs vid tillträde till polisutbildningen och vid anställning hos . Vi har i kapitel 9 föreslagit att ett krav på lämplighet inkluderande laglydighet ska ställas upp som ett behörighetskrav för antagning till den högskoleutbildning som ska leda till polisexamen. En sökande som förekommer i belastnings- eller misstankeregistret kommer därmed sannolikt inte att antas till utbildningen om man bortser från mer bagatellartade gärningar. Härigenom blir det tydligt för den som genomgår polisutbild- ningen att brottslig verksamhet inte är acceptabel och att den som döms för sådan inte kommer att erhålla anställning vid Polis- myndigheten efter utbildningen. Mot bakgrund av den remisskritik som riktades mot den tidi- gare utredningens förslag har vi övervägt om vi behöver föreslå särskilda regler för avskiljande av polisstudenter. Vi anser dock inte att det ur den enskilda studentens perspektiv finns skäl att ställa högre krav på polisstudenters laglydighet under utbildningen vid själva lärosätet än på andra studenter. Däremot anser vi som vi redovisat i kapitel 10 att till den verksamhets- förlagda utbildningen bara får ta emot en student som uppfyller kraven i 7 kap. 7 § 2 högskoleförordningen, dvs. som är lämplig med hänsyn till laglydighet och övriga omständigheter. Om studenten då inte bedöms lämplig, till exempel på grund av att han eller hon begått brott efter antagningen men före den verksamhetsförlagda delen av utbildningen, så kommer han eller hon inte att kunna fullgöra den verksamhetsförlagda delen av utbildningen. Det kommer i sin tur att medföra att studenten inte kan få ut en polisexamen. Andra viktiga frågor som kan hänföras till säkerheten utan att ha med brottslighet att göra är sådana som har bärighet på studentens agerande. Under polisutbildningen och i synnerhet under den del av polisutbildningen som utgör den verksamhets- Disciplinära åtgärder och avskiljande förlagda utbildningen vid är studenter så nära den reguljära polisverksamheten att det kan inträffa att de begår allvarliga fel eller misstag och därmed riskerar att skada andra personer eller verksamheter. Detta kan bland annat inträffa om de saknar de kunskaper eller färdigheter som krävs. Enligt bestämmelser i 6 kap. högskoleförordningen ska hög- skoleutbildning bedrivas som kurser, som kan ha olika omfattning och som kan bestå av delkurser eller moment där studenternas prestationer bedöms på olika sätt. Det är högskolan som lägger upp utbildningen och delar in den i kurser. För varje kurs ska det finnas en kursplan och i en sådan ska anges kursens nivå, antal hög- skolepoäng, krav på särskild behörighet, formerna för bedömning av studenternas prestationer och de övriga föreskrifter som behövs. Kurser får sammanföras till utbildningsprogram och för dem gäller att det ska finnas en utbildningsplan som bland annat ska ange de kurser som programmet omfattar och kraven för särskild be- hörighet. Betyg ska sättas på en genomgången kurs och beslutas av en särskilt utsedd lärare, examinator. I en kursplan för en viss kurs kan det t.ex. föreskrivas att en tidigare kurs ska ha godkänts för att studenten ska få påbörja kursen, dvs. att uppnådda kunskaper från den tidigare kursen är nödvändiga för att få behörighet till kursen. Genom att följa studenternas insatser under utbildningen, bland annat under den eller de kurser som den verksamhetsförlagda utbildningen består av, får högskolan kunskap om deras presta- tioner. Om en student inte uppnår målen för en kurs ska högskolan underkänna honom eller henne vid prov eller praktik. Högskolor har också, som vi beskrivit i avsnitt 10.5.2, enligt 6 kap. 21 § högskoleförordningen möjlighet att besluta om före- skrifter som begränsar antalet prov- och praktiktillfällen. Det minsta antalet för prov måste vara fem och det minsta för praktik två tillfällen. En student som efter att ha genomgått tillåtet antal provtillfällen eller tillåtet antal praktik- eller utbildningsperioder utan att ha godkänts, har inte uppnått särskild behörighet för en senare kurs. Detta förutsätter dock att det i kursplanerna eller i utbildningsplanen framgår att godkänt betyg på de tidigare kurserna är behörighetskrav för att få fortsätta till en annan kurs. Det är därför viktigt för studenternas rättssäkerhet att förutsätt- ningarna för lärosätets och studenternas agerande är tydligt Disciplinära åtgärder och avskiljande reglerade.2 Det är också viktigt att högskolorna lägger upp utbild- ningarna på ett bra sätt. Som nämnts gäller högskolelagens regler om avskiljande för officersutbildningen. Säkerhetsfrågan är också på den utbildningen en viktig fråga. När avskiljande inte kan bli aktuellt har den frågan kunnat hanteras på sätt som beskrivs ovan med tydliga krav i kursplanen. Även tillämpar liknande regler för exempelvis utbildning som leder till läkarexamen, dvs. i kursplanen finns tydligt uppställda tillträdeskrav, till exempel godkänt betyg på tidigare kurs eller praktik för tillträde till annan kurs. Sammantaget anser vi att högskolelagens avskiljanderegler i kombination med krav på förnyad lämplighetsprövning inklu- derande en prövning av laglydigheten inför den verksamhets- förlagda delen av utbildningen och med lärosätenas möjligheter att i föreskrifter begränsa antalet prov- och praktiktillfällen samt ställa upp tydliga krav i kursplanerna medför att säkerhetsfrågorna inklusive frågan om laglydighet får en väl avvägd lösning. Lös- ningen säkerhetställer att studenter på ett rättssäkert sätt får information om vad som gäller för deras utbildning. säkerställs för högskolans och övriga samhällets del att nödvändiga moment prövas så att säkra förhållanden råder. Genom vår lösning kan även allmänhetens förtroende för polisen och rättsväsendet upprätthållas. Vi föreslår alltså att högskolelagens regler om av- skiljande ska gälla även för studenter på högskoleutbildningen som ska leda till polisexamen. 2 Mer om detta i när en högskola avbryter en students praktik. 12Styrning och dimensionering av utbildningen I vårt uppdrag ingår att redovisa olika alternativ för hur en hög- skoleutbildning till polisman kan utformas och föreslå det alternativ som bedöms lämpligast. Som vi tidigare redovisat är det som beslutar även utbildningens dimensionering. Den styrs av Polis- myndighetens kompetensförsörjningsbehov och antalet studie- platser motsvarar prognosticerade behov av nyrekrytering av polismän. Enligt direktiven kommer också att i stor utsträckning ha sin rekryteringsbas bland de personer som examineras från en utbildning som leder till polisexamen. Det påverkar naturligtvis i sin tur utbildningens dimensionering. I betänkandet Framtidens polisutbildning föreslogs ett över- intag till den nya utbildning man då förespråkade, dvs. att det skulle finnas fler studieplatser än det antal examinerade som man kunde förutse skulle få anställning hos Polismyndigheten.1 Utred- ningen motiverade förslaget bl.a. med att detta skulle skapa en sund konkurrens mellan studenter under utbildningen och att det också skulle ge större flexibilitet i justering av personal- styrkan. Enligt våra direktiv måste dock fördelarna ställas mot de nackdelar som kan finnas med ett sådant överintag, bl.a. ökade kostnader och andra negativa konsekvenser av att fler studenter än de som kan väntas få anställning inom utbildas. 1 SOU 2008:39 s. 134 f. Styrning och dimensionering av utbildningen Vi har därför också i uppdrag att föreslå en ändamålsenlig dimen- sionering av polisutbildningen och hur dimensioneringen ska styras. I detta kapitel tar vi först upp frågan om hur styrningen ska ske av vilket eller vilka lärosäten som ska få möjlighet att bedriva utbildning om de får tillstånd att utfärda polisexamen. I det sammanhanget diskuteras bl.a. frågan om det bör finnas en egen högskola för polisutbildningen. Därefter tar vi upp frågor om styrning av antalet studenter som bör antas till polisutbildningen samt ersättningssystem för lärosätena. Slutligen redovisar vi några synpunkter på utbildningsinnehållet. 12.2Styrning av antalet lärosäten med utbildning som leder till polisexamen 12.2.1Våra överväganden och förslag Våra bedömningar och förslag: (regeringen i fråga om enskilda utbildningsanordnare) ska besluta om vilket eller vilka lärosäten som får tillstånd att ut- färda polisexamen. Vi avfärdar tanken på att polisutbildningen ska bedrivas vid en egen högskola. Regeringen bör i stället genom medels- tilldelning styra vilka lärosäten som efter examenstillstånd ska ges förutsättningar att bedriva polisutbildning. Antalet sådana lärosäten bör vara begränsat. I första hand bör de lärosäten som bedriver polisutbildning komma i fråga. Vilket organ ska besluta om examenstillstånd? Vi har i avsnitt 6.2.3 redogjort för den reglering som gäller tillstånd att utfärda en examen. Den examen som här är aktuell är en yrkesexamen som regeringen med stöd av högskolelagen (1992:1434) har meddelat föreskrifter om (se avsnitt 8.2.1). Alla utbildningsanordnare måste därför enligt 1 kap. 12 § högskolelagen ansöka om examenstillstånd. Samtliga sådana ansökningar prövas av . När det gäller enskilda utbildnings- anordnare är det regeringen som beslutar i tillståndsfrågan. Styrning och dimensionering av utbildningen Beträffande Statens och Försvarshögskolan föreskriver regeringen i förordning vilka examina som får utfärdas där. Vi har övervägt frågan om det för polisutbildningens del finns särskilda skäl för att frångå den normala ordningen att låta besluta i examenstillståndsfrågan. Ett skäl för att i stället låta regeringen fatta ett sådant beslut är att regeringen härigenom skulle få möjlighet att styra vilken eller vilka lärosäten som ges examenstillstånd och som på så sätt får bedriva polisutbildning. En sådan reglering skulle i princip innebära att ett lärosäte som vill bedriva polisutbildning men inte har tillstånd förbjuds att göra det trots att det uppfyller alla krav i examens- ordningen för polisexamen. En sådan ordning anser vi inte vara acceptabel. Vi har också övervägt andra speciallösningar liknande de som finns för och för Försvarshögskolan. Vi har dock inte funnit tillräckliga skäl för att föreslå några sådana lösningar. Vi har i stället kommit fram till att den normala ordningen för examenstillstånd är den bästa och mest rimliga. Med en sådan lösning får regeringen i stället på annat sätt styra vid vilket eller vilka lärosäten polisutbildningen bör bedrivas. En egen högskola för polisutbildningen? Under utredningens gång har frågan om polisutbildningen ska bedrivas vid en egen högskola, ibland kallad sektorshögskola, uppkommit. Polisutbildningen bedrivs t.ex. i samtliga våra nordiska grannländer på egna högskolor. Vår bedömning är, vilket följer av föregående avsnitt, att det nuvarande systemet, där polisutbildning bedrivs på flera olika lärosäten (om än som uppdragsutbildning) har stora fördelar som är kvalitativa, ekonomiska och organisatoriska. Utbildningen drar nytta av att finnas vid universitet och högskolor där stora delar av de lokaler och den infrastruktur som behövs redan finns (före- läsningssalar, grupprum, bibliotek, etc.). Lärarna kan undervisa vid olika utbildningar som redan är etablerade i högskolan vilket medför att dessa områden kan stärka den akademiska miljön. Detta är särskilt viktigt för en utbildning som har stora inslag av tvär- Styrning och dimensionering av utbildningen Utbildningens upplägg ger också polisstudenterna möjlig- het att röra sig bland studenter som studerar vid andra utbildningar, bl.a. till professioner som de polisstuderande kan komma att komma i kontakt med under sin framtida yrkesutövning. Detta används vid och Linnéuniversitet där polisstudenter och socionomstudenter ibland får samarbeta inom ramen för sina respektive utbildningar. Visst samarbete sker också med t.ex. studenter inom akutsjukvården. Vidare skulle en egen högskola kräva att en ny myndighet skapas med ökade kostnader som följd. Det skulle också medföra att antalet studieorter minskades. Det är oklart hur detta skulle påverka rekryteringen av studenter och lärare, och i förlängningen rekryteringen av polismän till olika delar av landet. Om flera hög- skolor skulle grundas skulle detta innebära ännu högre kostnader. Vidare skulle polisstudenterna gå miste om högskolemiljön, dess samordningseffekter och dess mångfald. Utbildningen så som den nu är placerad – på tre lärosäten – är också mindre sårbar i termer av finansiering, personal och övrig infrastruktur.