sou · H4B381 · 2016-11-25 00:00:00 — Enligt gällande ordning upprättar inte fördelnings- och utbetalningsbeslut i utsökningsmålen. Eftersom beslut om fördelning och utbetalning som regel inte skickas ut, får parterna i praktiken inte heller besked om när respektive över- klagandefrist går ut. Vi menar att det inte är en tillfredsställande ordning och vi lämnar förslag till hur dessa frågor bör hanteras (se avsnitt 4.3.21 och 8.4.6). Vidare föreslår vi i av- snitt 6.4.5 en annan ordning för underrättelse av beslut under till- gångsutredningen och att sökanden ska kunna få en begäran om en viss utredningsåtgärd överprövad. Vi har inte kunnat identifiera några beslut som får över- klagas särskilt men där vi anser att det skulle vara tillräckligt att de får överklagas i samband med slutligt beslut. Eftersom praktiskt taget varje beslut som fattas av i ett ut- sökningsmål har betydelse för parterna på ett eller annat sätt och eftersom besluten kan ha mycket långtgående ekonomiska och sociala verkningar för enskilda är det vår bedömning att rättssäker- hetsskäl och rätten till domstolsprövning överväger de effektivi- tetsskäl som talar för att begränsa överklagandemöjligheterna i utsökningsförfarandet. 12.3.2Partsställningen vid överklagande som avser förrättningskostnaderna Vårt förslag: ska vara part i mål som avser överklagande av förrättningskostnader. När ett överklagande avser förrättningskostnaderna ska vara part I 11 § ärendelagen fastslås den förvaltningsrättsliga principen att när en enskild överklagar en förvaltningsmyndighets beslut är myn- digheten motpart till den enskilde. I 18 kap. 1 § tredje stycket UB har det föreskrivits undantag från denna bestämmelse som innebär att inte ska vara part i överklagade utsök- ningsmål. Detta har tolkats så att det gäller även i mål som avser överklagande av beslut att ta ut förrätt- ningskostnader från svaranden eller sökanden. Bakgrunden till att inte ska vara part i ett överklagat utsökningsmål är att när var chefs- myndighet var det inte lämpligt att en enskild kronofogdemyndig- het skulle vara part i målet eftersom det skulle kunna uppstå ett motsatsförhållande mellan kronofogdemyndigheten och Riksskatte- verket.6 Vi anser att det numera finns skäl att ha en annan syn på Skatte- verkets respektive möjligheter att upp- träda som part när ett överklagat utsökningsmål enbart rör uttag av förrättningskostnaderna. Skälen för denna uppfattning utvecklas i det följande. avvecklades de regionala kronofogdemyndigheterna och en ny riksomfattande myndighet, , inrättades (prop. 2005/06:200). blev Kronofogdemyndig- heten helt fristående i förhållande till och de s.k. offen- siva borgenärsuppgifterna överfördes till (prop. 2006/07:99). Den ansvarsfördelning som tidigare fanns mellan Riks- skatteverket och kronofogdemyndigheter och som låg till grund för regleringen i 18 kap. 1 § tredje stycket andra meningen UB gäller således inte längre. Överklagade utsökningsmål som endast eller delvis avser för- rättningskostnaderna kräver att frågar vilka åtgärder som vidtagits i målet, vad kostnaderna avsett, om alla kostnader är rimliga, m.m. I dessa frågor är Skatte- verket således ”bunden” av bedömningar och tidigare vidtagna åtgärder. är Kronofogdemyndig- heten beroende av att företrädaren för lägger ned nödvändigt engagemang i tvisten, trots att frågan inte rör Skatte- 6 I förarbetena uttalas bl.a. följande (prop. 1995/96:115 s. 93): ”I utsökningsärenden och skuldsaneringsärenden är det en kronofogdemyndighets beslut som överklagas till tingsrätt. Det förekommer endast i mycket begränsad omfattning några allmänna intressen som inte redan med nu gällande regler är representerade på partssidan. Om myndigheten blev part i händelse av överklagande skulle detta kunna leda till att den kom att stå i motpartsställning till sin överordnade myndighet, . För den skull bör de berörda ärendena undantas från ärendelagens bestämmelser om beslutsmyndighetens medverkan som part.” Enligt gällande ordning kan inte påverka agerande och kan inte heller överklaga ett beslut som är till nackdel. I sammanhanget bör också nämnas Högsta domstolens pleni- avgörande , rättsfallet NJA 2015 s. 374 (bilaga 27). HD kom fram till att staten, precis som andra parter, kan bli an- svarig för att betala motpartens rättegångskostnader i överklagade utmätningsmål. Det är oklart om den av HD uttalade principen gäller alla slags utsökningsmål. Mot bakgrund av uttalande i rättsfallet Stankiewicz mot (se avsnitt 11.2.4) som innebär att det under vissa förutsättningar är i konflikt med rätten till en rättvis rättegång enligt artikel 6.1 i att en enskild som vinner ett mål mot staten inte har rätt till ersättning för sina rättegångskostnader kan det dock inte uteslutas att statens rättegångskostnadsansvar kan komma att aktualiseras även i andra utsökningsmål än just utmätningsmål. Det finns således en risk att , utan att ha något egentligt eget intresse av utgången i målet, kan komma att bli ersättningsskyldig för motpartens rätte- gångskostnader om målet rör förrättningskostnaderna. Skulle Skatte- verket bestämma sig för att inte gå in i någon process för att inte riskera bli betalningsskyldig för motpartens rättegångskostnader har inte heller någon möjlighet att få en domstolsprövning i intresse. Sammantaget anser vi att det varken är lämpligt, effektivt eller processekonomiskt godtagbart att ska driva mål i den del de avser förrättningskostnaderna. I stället bör Kronofogde- myndigheten vara part i överklagade mål om förrättningskostnader. Detta bör framgå genom ett tillägg i nuvarande bestämmelse i 2 kap. 30 § UB (vår föreslagna 3 kap. 31 § UB) samt i 18 kap. 1 § tredje stycket UB. 12.3.3En effektivare ordning för delgivning av vissa beslut Våra bedömningar och förslag: Det införs en ändring i utsök- ningsförordningen så det blir möjligt för Kronofogdemyndig- heten att använda sig av förenklad delgivning av handlingar till personer med postadress utomlands. Grundbeslut om löneutmätning och ändringsbeslut där utmät- ningsbeloppet höjs ska inte längre delges arbetsgivare. Övriga beslut om utmätning bör som huvudregel delges. Det kan utredas om förenklad delgivning skulle kunna an- vändas i alla verkställighetsmål mot en svarande om förutsätt- ningarna är uppfyllda i ett av målen. Förenklad delgivning utomlands när det bedöms lämpligt Enligt 4 kap. 5 § UF gäller att när en handling ska delges utomlands ska mottagaren avkrävas skriftligt erkännande att han eller hon fått handlingen. Detta ska ske genom att rekommenderad försändelse med mottagningsbevis eller särskild blankett för erkännande an- vänds. Bestämmelsen hindrar således att tillämpar s.k. förenklad delgivning när mottagaren har postadress utomlands trots att delgivningslagen tillåter detta om det inte är olämpligt med hänsyn till omständigheterna i delgivningsärendet. har uppskattat att delgivning utomlands förekommer i mellan 50 och 100 ärenden . En situation som nämns i delgivningslagens förarbeten när det i vissa fall kan vara olämpligt att använda förenklad delgivning är just när delgivningsmottagaren har postadress utomlands. Vid pröv- ningen om förenklad delgivning kan användas utomlands måste särskilt beaktas dels den främmande statens inställning till att andra stater delger personer som befinner sig på dess territorium med post, dels om postgången i landet kan antas ske tillräckligt snabbt och tillförlitligt (prop. 2009/10:237 s. 133). HD har i rättsfallet NJA 2006 s. 588 kommit fram till att det förhållandet att en tilltalad i brottmål har adress utomlands inte utgör något absolut hinder mot att använda förenklad delgivning av kallelse till huvudförhandling med föreläggande att inställa sig per- sonligen vid påföljd att överklagandet annars förefaller. I förordningen (2013:982) om bistånd med delgivning utom- lands och i har det förhållandevis införts nya bestäm- melser kring delgivning i utlandet. Det tidigare regelverket av- seende det internationella delgivningssamarbetet ansågs i stora delar vara föråldrat och spritt i en mängd olika författningar. De nya bestämmelserna ersatte flera av de författningar som reglerade för- farandet och formkraven för det internationella delgivnings- samarbetet samt tydliggjorde vissa förutsättningar när delgivning ska ske utomlands eller bistånd med delgivning lämnas i . I förarbetena uttalades bl.a. att det nya regelverket och de särskilda regler som gäller gränsöverskridande delgivning i förvaltningsrätts- liga mål och ärenden är tillräckliga och inte bör föranleda några ytterligare förändringar när det gäller dessa mål och ärenden (prop. 2012/13:182 s. 21). De utsökningsrättsliga bestämmelserna nämndes dock inte särskilt. Vi anser att , precis som andra myn- digheter, bör kunna använda sig av förenklad delgivning när mot- tagaren har postadress utomlands om det bedöms lämpligt (jfr 4 § andra stycket delgivningslagen: ”Delgivning får inte ske på ett sätt som är olämpligt med hänsyn till omständigheterna i delgivnings- ärendet). Vi föreslår därför en ändring i 4 kap. 5 § andra stycket UF som gör det möjligt att använda denna delgivningsform när en handling ska delges utomlands om det är lämpligt. Arbetsgivare ska inte längre delges beslut om löneutmätning Enligt bilagan till utsökningsförordningen ska arbetsgivare till per- soner som står under löneutmätning delges samtliga grundbeslut om löneutmätning. Även beslut om ändring eller upphävande enligt 7 kap. 10 § UB ska delges arbetsgivare. Om ett beslut innebär att utmätningsbeloppet sänks räcker det dock att arbetsgivaren under- rättas om beslutet. Besluten behöver inte delges sökanden och gälde- nären. delges arbetsgivare genom att besluten skickas i en för- sändelse med s.k. vitt kort som arbetsgivaren ska underteckna och skicka tillbaka för att bekräfta delgivning. fattar cirka 300 000 grund-, ändrings- och upphävandebeslut avseende löneutmätning (ungefär lika många av varje slag). Krono- fogdemyndigheten har uppskattat att av ändrings- besluten avser en sänkning av utmätningsbeloppet. Dessa beslut behöver inte delges. Återstående cirka 270 000 beslut ska enligt dagens regler delges arbetsgivare. är uppskatt- ningsvis mottagare av av besluten. kassan delges genom elektronisk kvittens. Övriga omkring 140 000 beslut skickas via post med delgivningskvitto. På grund av det stora antalet löneutmätningsbeslut är delgiv- ningsförfarandet mycket arbets- och kostnadskrävande. Enligt upp- gift från uppgår kostnaden för svarsför- sändelsen, dvs. den del som ska skickas tillbaka till Kronofogde- myndigheten, till per försändelse. Det krävs även hand- läggare som tar mot och registrerar inkomna delgivningskvitton, vilket uppskattningsvis motsvarar en årlig tidsåtgång på mellan 0,8– 1 årsarbetskrafter. I de allra flesta fall torde arbetsgivare ta del av och följa under- rättelser om löneutmätning även om de inte formellt delges besluten. lade upp 24 mål mot arbets- givare som inte följde löneutmätningsbeslut. I endast ett av dessa fall gjordes en polisanmälan. lade endast upp 10 mål mot arbetsgivare och endast en polisanmälan gjordes. De resurser som läggs på att delge arbetsgivare grundbeslut och ändringsbeslut där utmätningsbeloppet höjs är enligt vår mening inte proportionerliga till den nytta delgivningen kan medföra. En effektivare och mer kostnadsbesparande ordning är att det formella kravet att arbetsgivare ska delges grundbeslut om löneutmätning och ändringsbeslut där utmätningsbeloppet höjs slopas och att delgivning endast används när det finns ett tydligt behov, exempel- vis om det finns någon indikation på att arbetsgivaren inte kommer att redovisa pengarna enligt beslutet. Så kan t.ex. vara fallet om arbetsgivaren är närstående till gäldenären eller om arbetsgivaren inte följt beslut i andra mål. Om en så- dan ändring genomförs har uppskattat att det skulle innebära en årlig besparing om 1,4–1,, varav 500 000–avser personalkostnader och 0,9– avser portokostnader. Det går inte att bortse från att ett slopat delgivningskrav i enstaka fall skulle kunna innebära att en arbetsgivares inbetalningar med anledning av löneutmätningsbeslutet fördröjs. I så fall kan initiera delgivning av beslutet. Därefter kan genast utsöka hos arbetsgivaren vad denne skulle ha innehållit (7 kap. 21 § UB). För att en arbetsgivare som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att inom före- skriven tid betala in belopp som anges i löneutmätningsbesluten ska kunna dömas till böter enligt 7 kap. 25 § UB måste det givetvis också krävas att det går att visa att arbetsgivaren fått del av beslutet. När detta blir aktuellt blir det också fortsättningsvis upp till Krono- fogdemyndigheten att säkra bevisning om att arbetsgivaren fått del av det aktuella beslutet. Övriga beslut om utmätning bör som huvudregel delges I avsnitt 12.2.5 redovisar vi gällande bestämmelser om när beslut ska delges och när delgivning inte krävs. Enligt uppgift från Krono- fogdemyndigheten delges beslut om utmätning ofta långt efter det att utmätningsbeslutet verkställts och pengarna är utmätta. Om pengar har utmätts från ett bankkonto har svaranden ofta redan fått information om utmätningen via bankkontoutdrag. Enligt 6 kap. 9 § UF får underlåta del- givning om värdet av det utmätta inte motiverar kostnaderna för delgivning. Kostnaderna för delgivning är olika i olika delar av landet. Det kostar t.ex. mer att delge i norra på grund av de långa avstånden. har som rutin att om den utmätta egendomens värde inte bedöms överstiga är det tillräckligt med ett delgivningsförsök och ett försök att nå gäldenären per telefon. Vi har övervägt om kravet att beslut om utmätning som huvud- regel ska delges kan slopas och ersättas med att Kronofogde- myndigheten skickar underrättelser i lösbrev men har kommit fram till att en sådan ändring skulle vara alltför ingripande och påverka rättssäkerheten i utsökningsförfarandet negativt. Vidare är det vår uppfattning att det inte bör fastställas några fasta värdegränser för när ska kunna underlåta delgivning utan den frågan måste prövas i det enskilda ärendet. Den lagändring som infördes i 18 kap. 7 § UB med anledning av den kritik fick av i målet Olsby mot innebär att det är möjligt för en gäldenär att överklaga för- delnings- och utbetalningsbeslut minst som utmätnings- beslutet. När svaranden inte blir delgiven ett utmätningsbeslut kan besluten således komma att överklagas efter att de utmätta beloppen har betalats ut till fordringsägarna. kan lagändringen därför innebära att de inte med säkerhet kan för- lita sig på att de får behålla pengarna. Det är således numera ännu mer angeläget att på ett effektivt sätt kan delge svaranden utmätningsbeslutet. En möjlighet till effektivare delgivning skulle kunna vara under- rättelse genom dubbla försändelser till den adress där gäldenären är skriven. En sådan ordning skulle emellertid innebära att det inför- des en helt ny delgivningsform som avviker från delgivningslagens formkrav. Om det ska införas nya delgivningsformer bör det göras genom ändringar i delgivningslagen efter övervägande om i vilka situationer olika delgivningsformer ska kunna användas. Det ankom- mer inte på vår utredning att göra de överväganden som krävs för att införa nya delgivningsformer. Vi har därför inte utrett behovet av nya delgivningssätt. Delgivningsförfarandet torde kunna effektiviseras genom att i större utsträckning än börjar använda sig av alternativa delgivningsformer till delgivning med s.k. vitt kort, exempelvis muntlig delgivning eller förenklad delgivning enligt vad som föreskrivs i delgivningslagen (2010:1932). Detta skulle kunna leda till viktiga effektivitetsvinster i hand- läggning utan att rättssäkerheten åsidosätts. En utvidgad tillämpning av reglerna om förenklad delgivning? Enligt delgivningslagens 24 § får förenklad delgivning användas av en myndighet vid delgivning med den som är part eller har liknande ställning i ett mål eller ärende, om denne har fått information av myndigheten om att delgivningssättet kan komma att användas i målet eller ärendet. Förenklad delgivning får inte användas vid del- givning av en handling som inleder ett förfarande. I annan lagstiftning finns bestämmelser om utvidgade möj- ligheter att tillämpa reglerna om förenklad delgivning. En sådan bestämmelse finns t.ex. i 33 kap. 6 § (RB). Enligt den bestämmelsen hindrar delgivningslagens 24 § inte att en till- talad delges stämning och andra handlingar i ett brottmål genom förenklad delgivning. För att förenklad delgivning ska få användas krävs att den tilltalade vid ett personligt sammanträffande med någon av de i bestämmelsen uppräknade personalkategorierna inom , , , eller har delgetts information om att förenklad delgivning kan komma att användas i tingsrätten. Det krävs dessutom att stämningen och bifogade handlingar skickas till den tilltalade från det att informationen delgavs. Utöver de krav som uppställs i krävs att andra förutsättningar enligt delgivningslagen är uppfyllda. Det innebär bl.a. att delgivning inte sker på ett sätt som är olämpligt med hän- syn till omständigheterna i delgivningsärendet (4 § andra stycket delgivningslagen). Enligt förarbetena kan det vara olämpligt att använda förenklad delgivning om brottsmisstanken har ändrats sedan informationen delgavs. Ett annat exempel när det kan vara olämp- ligt att använda förenklad delgivning är om den misstänkte varit påverkad eller av annan anledning kan antas ha haft svårt att ta till sig innebörden av förenklad delgivning7. En annan bestämmelse som innehåller särreglering i förhållande till delgivningslagens 24 § finns i 60 a § lagen (1990:746) om betal- ningsföreläggande och handräckning. Enligt den bestämmelsen får förenklad delgivning användas i tingsrätten när målet har över- lämnats till tingsrätten efter att har med- delat ett utslag och svaranden har ansökt om återvinning om den som ska delges under handläggningen hos Kronofogdemyndig- heten har fått information om att sådan delgivning kan komma att användas i målet i tingsrätten. Vi har diskuterat om skulle kunna få använda förenklad delgivning i alla verkställighetsmål med samma svarande, om information om förenklad delgivning har delgetts svaranden i ett av målen. Till skillnad från särregleringen i rätte- gångsbalken och lagen om betalningsföreläggande och handräck- ning skulle den förenklade delgivningen komma att ”återanvändas” inom en och samma myndighet. ”Återanvändningen” skulle komma att avse flera olika mål trots att ingen inledande information del- getts i varje enskilt mål. Det är uppenbart att en möjlighet att ”återanvända” information om förenklad delgivning i samtliga nya verkställighetsmål vid skulle leda till påtagliga effektivitets- vinster och resursbesparingar. Det skulle emellertid innebära en 7 Propositionen (2009/10:237) Ny delgivningslag, s. 270. relativt genomgripande förändring mot nuvarande ordning som inne- bär att den som delges med förenklad delgivning alltid har fått information om att förenklad delgivning kan komma att användas i det aktuella målet eller ärendet. En sådan förändring kräver ingå- ende överväganden som också bör omfatta delgivningsfrågor inom andra verksamhetsområden än utsökningsförfarandet. Denna fråga får därför utredas i annan ordning. 1.Statens bredbandsinfrastruktur som resurs. 3.Höghastighetsjärnvägens finansiering och kommersiella förutsättningar. 4.Politisk information i skolan – ett led i demokratiuppdraget. 5.Låt fler forma framtiden! Del A + B. Ku. 6.Framtid sökes – Slutredovisning från den nationella samordnaren för utsatta EU-medborgare. 7.Integritet och straffskydd. 8.Ytterligare åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Fjärde penningstvättsdirektivet – samordning – ny penningtvättslag – m.m. Del 1 + 2. 9.Plats för nyanlända i fler skolor. 10.EU på hemmaplan. 11.Olika vägar till föräldraskap. 12.Ökade möjligheter till modersmåls- undervisning och studiehandledning på modersmål. 13.Palett för ett stärkt civilsamhälle. 14.En översyn av tobakslagen. Nya steg mot ett minskat tobaksbruk.S. 15.Arbetsklausuler och sociala hänsyn i offentlig upphandling – konvention nr 94 samt en internationell jämförelse. 16.Kunskapsläget på kärnavfalls- området 2016. Risker, osäkerheter och framtidsutmaningar. 17.EU:s reviderade insolvensförordning m.m. Ju. 18.En ny strafftidslag. 19.Barnkonventionen blir svensk lag. 20.Föräldraledighet för statsråd? 21.Ett klimatpolitiskt ramverk för . 22.Möjlighet att begränsa eller förbjuda odling av genetiskt modifierade växter i . 23.Beskattning av incitamentsprogram. 24.En ändamålsenlig redovisning. 25.Likvärdigt, rättssäkert och effektivt – ett nytt nationellt system Del 1 + 2. 26.På väg mot en ny politik för landsbygder – landsbygdernas utveckling, möjligheter och utmaningar. 27.Som ett brev på posten. Postbefordran och pristak i ett digitaliserat samhälle. 28.Vägen till självkörande fordon –en forskarkarriär för framtiden. 30.Människorna, medierna & marknaden. forsknings- antologi om en demokrati i förändring. 31.Fastighetstaxering av anläggningar för el- och värmeproduktion. 32.En trygg dricksvattenförsörjning. Del 1 + 2 och Sammanfattning. 33.Ett bonus–malus-system för nya lätta fordon. 35.Vägen in till det svenska skolväsendet. 36.Medverkan av tjänsteleverantörer i ärenden om uppehålls- och arbets tillstånd. 37.Rätten till en personförsäkring. –ett stärkt konsumentskydd. 38.Samling för skolan. Nationella mål- sättningar och utvecklingsområden för kunskap och likvärdighet. –polisutbildningen som högskole utbildning. 40.Straffrättsliga åtgärder mot deltagande ien väpnad konflikt till stöd för en terroristorganisation. 41.Hur står det till med den personliga integriteten? –en kartläggning av . 42.Ett starkt straffrättsligt skydd mot köp av sexuell tjänst och utnyttjande av barn genom köp av sexuell hand- ling, m.m. Ju. 44.Kraftsamling mot antiziganism. 45.En hållbar, transparent och konkurrenskraftig fondmarknad. 46.Samordning, ansvar och kommunikation – vägen till ökad kvalitet i utbildningen för elever med vissa funktionsnedsättningar. 47.En klimat- och luftvårdsstrategi Del 1 + Del 2, bilaga med underlagsrapporter. 48.Regional indelning – tre nya län. 49.En utökad beslutanderätt för . 50.Genomförande av sjöfolksdirektivet. 51.Villkor för intjänande och bevarande av tjänstepension. 52.Färre i häkte och minskad isolering. 53.Betaltjänster, förmedlingsavgifter och grundläggande betalkonton. 54.Till sista utposten. En översyn av postlagstiftningen i ett digitaliserat samhälle. 55.Det handlar om jämlik hälsa. Utgångspunkter för Kommissionens vidare arbete. 57.Utredningen om försvars- och säkerhetspolitiska samarbeten. Del 1 + Del 2. –en åtgärdsgaranti för läsning, skriv- ning och matematik. 60.Ett starkare skydd för den sexuella integriteten. 62.Ökad insyn i välfärden. 63.En robust personalförsörjning av det militära försvaret. 64.Förutsättningar enligt regeringsformen för fördjupat försvarssamarbete. 65.Ett samlat ansvar för tillsyn över den personliga integriteten. –ökad transparens och mer lika villkor. 67.En översyn av överskottsmålet. 68.Stärkt konsumentskydd på marknaden för högkostnadskrediter. 69.En inkluderande kulturskola på egen grund. 70.Ett starkt straffrättsligt skydd mot människohandel och annat utnyttjande av utsatta personer. 71.Snabbare omval och förstärkt skydd för valhemligheten. 72.Entreprenörskap i det tjugoförsta århundradet. 73.Begränsningar i föräldrapenningen för föräldrar som kommer till med barn. 74.Ökad insyn i partiers finansiering –ett utbyggt regelverk. 75.Översyn av skattereglerna för delägare i fåmansföretag. 76.Skatt på finansiell verksamhet. 77.En gymnasieutbildning för alla –åtgärder för att alla unga ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. Del 1 + Del 2. 78.Ordning och reda i välfärden. 79.En känneteckensrättslig reform. 80.En gränsöverskridande mediepolitik. För upplysning, engagemang och ansvar. 81.Ett modernare utsökningsförfarande. Genomförande av sjöfolksdirektivet. Villkor för intjänande och bevarande av tjänstepension.