sou · H4B368 · 2016-10-12 00:00:00 — Bestämmelserna om marknadsföring i konsumentkreditlagen är ett specifikt komplement till de generella bestämmelser som finns i marknadsföringslagen.2 Bestämmelsen i 7 § genomför artikel 4 i konsumentkreditdirekti- vet.3 Den innebär att en näringsidkare alltid ska lämna information om den effektiva räntan i marknadsföring av ett kreditavtal. Om någon annan sifferuppgift än den effektiva räntan finns med, ska näringsidkaren därtill ge information om bl.a. krediträntan, avgifter för krediten, kreditbeloppet, kreditens löptid, kreditfordran samt uppgift om storleken på avbetalningar. Informationen får ges med hjälp av ett representativt exempel. För att ett exempel ska vara repre- sentativt ska det utgöra den vanligast förekommande kreditsituatio- nen som kan förutses.4 Om denna information inte lämnas tillämpas marknadsföringslagens sanktionssystem och den uteblivna informa- tionen ska anses vara väsentlig i enlighet med 10 § tredje stycket den lagen (11 § konsumentkreditlagen). Som tidigare beskrivits, se avsnitt 5.3, har konsumenten också rätt till omfattande förhandsinformation som i princip ska ges före avtalsslutet och i skriftlig eller annan varaktig form (den s.k. SEKKI- blanketten, 8 §). Formkravet kan dock eftersättas om avtal sluts på 2009/10:242 s. 92. distans och informationen inte kan ges i rätt form förrän efter avtals- slutet. Om förhandsinformation inte ges tillämpas, på samma sätt som beskrivits ovan, marknadsföringslagens sanktionssystem. De krav som gäller vid marknadsföring av krediter enligt god kreditgivningssed har framför allt betydelse som en specificering av marknadsföringslagens bestämmelse om god marknadsföringssed (5 § marknadsföringslagen). Därtill innehåller marknadsförings- lagen bestämmelser om bl.a. vilseledande och aggressiv marknads- föring, som givetvis också är tillämpliga när det gäller krediter. Den följande framställningen är dock inriktad på de särskilda krav på god sed som följer av konsumentkreditlagen. När det gäller god kreditgivningssed har detta begrepp ansetts omfatta krav på marknadsföringen sedan det infördes genom konsumentkreditlag.5 Den grundläggande lydelsen av kravet på god kreditgivningssed, i första meningen i bestämmelsen, ändrades inte vid införandet av konsumentkreditlag. Uttalanden i de tidigare förarbetena är därför fortfarande vägledande och är också i princip överförda till allmänna råd om mark- nadsföring av konsumentkrediter, vilka beskrivs längre fram i detta avsnitt. Departementschefen anförde angående marknadsföring att god kreditgivningssed får anses innebära att näringsidkaren ska iaktta viss återhållsamhet och måttfullhet i sin marknadsföring. Hon an- förde vidare: Häri ligger bl.a. att en kredit inte får framställas på ett sätt som är ägnat att missleda kunden i fråga om de ekonomiska konsekvenserna av krediten. Marknadsföring som framställer krediten som en helt bekymmersfri lösning på kundens eventuella ekonomiska problem får anses strida mot god sed. Detsamma gäller sådan marknadsföring som lockar kunden att fatta ett oöverlagt beslut om att binda sig för krediten. Marknadsföring av kredit bör i princip vara neutral i den meningen att den bör överlåta åt kunden själv att avgöra i vad mån krediten är för- månlig för honom. Däremot finns det naturligtvis inte något som hindrar att fördelarna med en kredit jämfört med andra krediter fram- hålls på ett sakligt sätt.6 55 § konsumentkreditlagen (1992:830). 1991/92:83 s. 107. Enligt marknadsföringslagen ska alltså all marknadsföring vara för- enlig med god sed. God sed när det gäller marknadsföring av kredi- ter följer inte bara av marknadsföringslagens allmänna bestämmelse utan också av de krav som ställs genom bestämmelsen om god kredit- givningssed i konsumentkreditlagen. För att marknadsföringslagens sanktionssystem ska var tillämpligt krävs därutöver att marknads- föringen ska vara otillbörlig (att marknadsföringen är otillbörlig är grunden för att t.ex. meddela ett förbud enligt 23 § marknadsförings- lagen). Marknadsföring som strider mot god marknadsföringssed enligt 5 § är att anse som otillbörlig om den i märkbar mån påverkar eller sannolikt påverkar mottagarens förmåga att fatta ett välgrundat affärsbeslut (6 § marknadsföringslagen). Prövningen av om en viss marknadsföring påverkar konsumenternas förmåga att fatta ett väl- grundat affärsbeslut brukar benämnas transaktionstestet. Transaktionstestet infördes genom marknadsföringslag och bygger på den bakomliggande EU-regleringen. Måttstocken är den genomsnittlige konsumenten i den krets som marknadsförings- åtgärden är riktad till.7 De flesta av avgöranden som avser bedöm- ningen av god sed när det gäller marknadsföring av krediter hänför sig till tiden års marknadsföringslag, och rättsfallen inne- fattar alltså inte någon bedömning av om transaktionstestet varit uppfyllt. I ett fall har prövat transaktionstestet och ansett det vara uppfyllt, vilket framgår av redogörelsen längre fram i detta avsnitt. De allmänna råd som utfärdas av har i praxis be- dömts vara en del av god sed vid bedömningen av marknadsföring enligt konsumentkreditlagen och marknadsföringslagen.8 Av de allmänna råden framgår bl.a. att uppgifter som lämnas bör vara tydliga och lätta för konsumenten att uppmärksamma. Kredi- ten bör presenteras sakligt, korrekt och i neutrala ordalag. 2007/08:115 s. 109 f., s. 143 och s. 66–68. 8Exempelvis MD 2014:18, MD 2010:30 eller MD 2014:7. tionen ska vara fullständig avseende sådant som kan antas ha sär- skild betydelse för konsumenten. När det gäller krediter som kan erhållas snabbt får inte detta i sig framhållas som ett avgörande argument i förhållande till övriga kreditvillkor. Möjligheten att få snabb kredit får inte ges en framträdande plats i marknadsföringen.9 har i flera avgöranden konstaterat att kravet på måttfullhet i första hand riktar sig mot sådana uttryck som typiskt sett är ägnade att särskilt locka konsumenter med svag ekonomi, bl.a. formuleringar som är ägnade att ge uppfattningen att krediten inte leder till någon belastning på ekonomin och uttryck enligt vilka en kredit kan tillhandahållas snabbt.10 I ett rättsfall förbjöd en kreditgivare att i sin reklam an- vända följande uttryck, eller andra liknande formuleringar, som för- medlar just ett intryck av att krediten inte belastar ekonomin: a)Behöver du extra pengar? b)Vill du förstärka din ekonomi med en reserv? c)En kassareserv som är bra att ha! d)Tänk efter vilket belopp du vill ha som extra pengar. e)Du får en kassareserv som du använder vid behov och återbetalar efter förmåga!11 har i några avgöranden bedömt om viss mark- nadsföring på ett otillbörligt sätt framhållit en kredit som snabb. I ett fall konstaterade att budskapet om snabb- het i marknadsföringen var iögonfallande och hade getts en fram- trädande plats, men att snabbheten inte syftade på utbetalningen av krediten, utan på beskedet om kredit beviljats eller inte. Annonsen gav alltså inte intrycket av att konsumenten snabbt kunde få pengar i handen.12 I ett tidigare fall hade bedömt följ- 9Konsumentverkets allmänna råd om konsumentkrediter, KOVFS 2011:1, avsnitt 2.2.1 och 2.2.2. 10Exempelvis MD 2014:18, 1988:20, 2006:20, 2007:17, 2010:30, 2014:7. ande formulering som otillbörlig för att den framhöll krediten som snabb: ”Tag med dig 0:-, vi öppnar [---]konto medan du väntar”. ansåg i det fallet dessutom att uttryckssättet gav intryck av att kredit kunde beviljas utan några som helst villkor.13 I senare avgöranden har också bedömt ut- tryck om snabba krediter i marknadsföring. ansåg att uttryck som ”Du kan snabbt låna” och ”Du har pengarna på ditt konto ” var otillbörliga när de kraftigt be- tonades och marknadsföringen i övrigt genomgående visade situa- tioner där man kan ha ett behov av en snabb kredit. Att använda så- dana uttryck, eller att betona att krediten kan ges snabbt, var dock inte otillbörligt i annan marknadsföring där det fanns en stor mängd annan information om krediten, och marknadsföringen inte heller i sig var en direkt uppmaning att låna pengar. uttalade i detta sammanhang följande (det kreditgivande företagets namn har utelämnats i citatet, liksom i citat som följer längre fram i Marknadsföringen i denna del måste ses mot bakgrund av att [kredit- givarens] verksamhet går ut på att tillhandahålla krediter snabbt. Enligt mening är detta en typ av marknadsföring som, även om den riktar sig till svaga konsumentgrupper, måste accepteras om man tillåter sådan verksamhet som [kreditgivaren] bedriver. För att förbud skall meddelas måste således krävas att snabbhetsargumentet framhålls på ett betydligt mer påträngande sätt än vad som är fallet på webbplatsen.14 förde samma typ av resonemang i ett senare rättsfall, där man fann att marknadsföringen var otillåten när det primära budskapet var kreditens snabbhet, utan att några andra uppgifter om krediten presenterades utöver möjliga kreditbelopp. uttalade i detta fall följande om marknads- föringens målgrupp. Krediter [---] genom kredittjänsten [---] avser små belopp som kan erhållas snabbt. I enlighet med KO:s resonemang anser Marknads- domstolen att det inte är sannolikt att personer med stabil ekonomi normalt sett har ett intresse av sådana krediter och att målgruppen måste anses utgöras av personer med svag ekonomi. Marknadsföringen får därmed anses särskilt riktad mot dessa personer. Argumentet om att kredit lämnas snabbt och enkelt får bedömas som lockande för denna målgrupp.15 I detta mål ansåg att transaktionstestet var uppfyllt med beaktande av vad som anförts (se citatet ovan) om målgruppen för marknadsföringen och budskapets lockelse för denna målgrupp. I ett annat fall har konstaterat att marknadsföring av kredit, som innefattat en kreditprövning med högt ställda krav på konsumentens ekonomi, inte riktas mot kon- sumenter med svag ekonomi. Å andra sidan, anförde Marknads- domstolen, är detta inte avgörande för bedömningen av om mark- nadsföring är otillbörlig eller inte, utan en helhetsbedömning måste göras. fann dock att den i frågavarande rekla- men inte direkt uppmanade till utnyttjande av krediten, inte heller användes några uttryckssätt av innebörden att ett utnyttjande av krediten gynnade konsumentens ekonomi eller var lösningen på förekommande ekonomiska problem. [Kreditgivarens] marknadsföring syftar uppenbarligen till att öka kon- sumtionen med användning av det aktuella kontokortet. Med hänsyn till vad som anförts om marknadsföringens närmare utformning kan dock inte innehållet i marknadsföringen anses locka till oöverlagd kon- sumtion på det sätt KO har påstått eller annars på ett obalanserat sätt uppmana till ökad skuldsättning. Marknadsföringen i målet utgjordes bl.a. av annonser i dagspress, där bilder på olika varor (stövlar, en tv och kavajer) visades samt budskapet att den som hade det aktuella kreditkortet ”” kunde köpa produkterna.16 har i två fall bedömt marknadsföring av kreditköp avseende hemelektronik och vitvaror. Marknadsföringen i målen var likartad och förekom både i tryckta reklambroschyrer, på företagens webbplatser och i tv-reklam. Genomgående för mark- nadsföringen var framhållandet av möjligheten att utan kostnader delbetala sitt köp. Budskapet var bl.a. att det ”endast” eller ”bara” kostade en viss summa att handla olika elektronik- produkter. framförde följande i båda målen. [Företagens] marknadsföring framhåller som främsta budskap för- månligheten och möjligheten att räntefritt och avgiftsfritt få tillgång till en tv, mobiltelefon, dator m.m. och att skjuta betal- ningen med en låg månadskostnad. För nästan alla, och särskilt för den som har begränsade ekonomiska medel, är erbjudandet med en lång avbetalningstid med låga månadsbetalningar mycket lock- ande. Marknadsföringen ger genomsnittskonsumenten intrycket att krediten inte kommer att belasta ekonomin annat än i mycket begrän- sad utsträckning. Upplevelsen av att ha möjlighet att få tillgång till något man eftertraktar till vad som upplevs som en ringa kostnad påverkar i sig konsumentens möjlighet att fatta rationella beslut. Viljan att köpa är således en stark drivkraft men förmågan att betala krediten sätter dock gränser för om en skuldsättning är ekono- miskt hållbar. Genomsnittskonsumentens intresse av att budgetera och kalkylera sina inkomster och utgifter får förmodas vara ytterst begränsad. Det är en liten sannolikhet att en genomsnittskonsument, som konfronterats med ett förmånligt och lockande erbjudande, orkar eller har lust att göra en väl genomtänkt kalkyl över hur mycket en kredit belastar den egna ekonomin under framåt. Även om konsumenten tar sig tid att göra en uppskattning av hur krediten kom- mer att belasta ekonomin finns det flera osäkerhetsfaktorer, bl.a. när det gäller inkomst- och utgiftsförhållanden. Detta gör det svårt att avgöra hur ett kreditköp kommer att påverka hushållsekonomin, framförallt när det gäller långa avbetalningstider där kreditbeloppen dessutom är högre. anförde inledningsvis att kravet på måttfullhet i första hand måste rikta sig mot sådana uttryck o.d. som typiskt sett är ägnade att särskilt locka konsumenter med svag ekonomi, exempelvis uttryck som innebär att en kredit kan fås snabbt. Mark- nadsdomstolen ansåg inte att något i marknadsföringen kunde upp- fattas som ett erbjudande om snabb kredit eller i övrigt anses sär- skilt lockande för konsumenter med svag ekonomi. Vidare ansåg att den kreditprövning som gjordes innebar högt ställda krav på konsumentens ekonomi och att detta bekräf- tade att marknadsföringen inte riktade sig mot personer med svag ekonomi. Det finns inget stöd för att en genomsnittlig konsument bland dem till vilka marknadsföringen riktar sig skulle sakna intresse av eller förmåga till att göra en kalkyl över hur en kredit av det aktuella slaget belastar den egna ekonomin , särskilt i betraktande av att så- väl köpbelopp som månadsbelopp och antalet månadsbetalningar är tydligt angivna. Med hänsyn till den kunskap som konsumenterna får förutsättas ha, kan marknadsföringen inte anses ägnad att missleda konsumenterna om de ekonomiska följderna av den erbjudna krediten eller att ge ett intryck av att krediten inte skulle innebära någon eller endast en ringa belastning på ekonomin. ansåg alltså att marknadsföringen i målen inte kunde anses strida mot god kreditgivningssed och därmed inte heller mot god marknadsföringssed.17 Riskvarningar i , och Bland de särskilda krav på kreditgivare som erbjuder high-cost short- term credit (HCSTC) i ingår att ge en särskild risk- varning i marknadsföring av krediterna. Följande text ska finnas väl synlig: Warning: repayment can cause you serious money problems. For help, go to moneyadviceservice.org.uk18 är en statlig myndighet som ger konsument- vägledning i privatekonomiska frågor, bl.a. med avseende på finan- siella tjänster. Konsumenter kan få råd och hjälp via hemsidan, men också få personlig kontakt med en rådgivare. När det gäller löne- dagslån och andra korta krediter med höga kostnader finns särskilt anpassad information som bl.a. handlar om i vilka situationer man inte ska välja en sådan kredit, hur man kan planera för att få ekono- min att gå ihop, förhandla med sina borgenärer om avbetalning av skulder, m.m.19 17MD 2014:18 och MD 2014:7. 18Consumer (2014), införd i Consumer Credit sourcebook (CONC) 3.4. Översatt ungefär: Varning; Försenad betalning kan orsaka dig allvarliga ekonomiska problem. För hjälp, besök moneyadviceservice.org.uk 19För vidare information, se hemsidan i föregående not. Brittiska Financial Conduct Authority (FCA) anförde som skäl för att införa en riskvarning, bl.a. att akademisk beteendeekono- misk forskning visar att konsumenter kan fatta irrationella beslut, men att information som är utformad på ett relevant sätt kan få dem att överväga följderna av att hamna i en situation där man inte kan betala tillbaka lånet. Som underlag för FCA:s utformning av riskvarningen fanns en studie som testade olika utformningar och deras respektive effektivetet. I FCA:s ursprungliga förslag var risk- varningen något längre än den slutliga utformningen och löd: Is this loan right for you? 2 million short-term loans were not paid off on time in 2011/12. This can lead to serious money problems. If you´re struggling, go to www.moneyadviceservice,org.uk for free and impartial help.20 Efter att FCA inhämtat synpunkter från olika aktörer kom dock riskvarningen att utformas som ovan beskrivits, alltså i en något kortare version.21 I är kreditgivare skyldiga att publicera en varnings- text vid marknadsföring av alla krediter: Let op! Geld lenen kost geld! (Ungefär: Obs! Att låna pengar kostar pengar!). Varningen infördes som en av flera åtgärder emot en växande skuld- problematik. I en intervjuundersökning utförd på uppdrag av den holländska tillsynsmyndigheten (de Autoriteit Financiële Markten) ansåg en stor del av konsumenterna att varningen fått dem att tänka över de negativa aspekterna av att ta lån.22 20Consultation Paper, CP13/10, Detailed proposals for the FCA Regime for consumer credit, October 2013, s. 68 f. Riskvarningen lyder, ungefärligt översatt: Tänk! Är det här lånet rätt för dig? Över 2 miljoner kortfristiga lån betalades inte tillbaka /12. Detta kan leda till allvarliga ekonomiska problem. Om du kämpar, besök www,moneyadviceservice.org.uk för gratis och opartisk hjälp. 21Policy Statemen,t PS14/3, Detailed rules for the FCA regime for consumer credit, February 2014, s. 56. 22Pressmeddelande från , : Let op! Geld lenen kost geld is succes, . Som fram- går av meddelandet ska varningen också innehålla en liten bild eller symbol. Denna kan be- skrivas som en streckgubbe som drar en fotboja, med ett eurotecken i, efter sig. På finns ett särskilt krav på en varning till en konsument som tar ett lån med en effektiv ränta (se vidare av- snitt 6.6 om regleringen av sådana lån). Varningen ska ges konsu- menten skriftligen i kreditavtalet och utformas enligt följande. Warning: This is a high-cost loan.23 I finns, som nämnts, inte samma marknad för snabblån som i , och . Problem med marknadsföring, som kan bedömas bidra till impulsiva och oöverlagda beslut att an- söka om kredit, har dock uppmärksammats av Forbrukerombudet även i . Forbrukerombudet har därför lagt fram ett förslag till föreskrifter om ”god kreditmarknadsföringssed”.24 Förslaget innehåller bl.a. en bestämmelse om att marknads- föringen inte får fokusera på a)hur snabbt krediten kan ges eller hur lättillgänglig den är b)hur snabbt man kan få svar på en kreditansökan c)att framhäva att det är en låg tröskel för att kunna bli beviljad kredit d)att framhäva hur enkel sökprocessen är. Som en kommentar till punkten c) anger Forbrukerombudet att bestämmelsen syftar till att förhindra marknadsföring som särskilt riktar sig till utsatta grupper, som kanske inte borde beviljas kredit. Avseende punkten d) menar att ett budskap om en enkel ansökningsprocess inte överensstämmer med flera av de krav som ställs i finansavtaleloven, både på information, förkla- ringar, kreditprövning och skriftliga kreditavtal. Lagkraven förut- sätter en grundlig process och implicit i detta ligger också att kon- 23Consumer Protection Code for Licensed Moneylenders, Financial Regulator, . Föreskriftsrätten följer av the Consumer Credit Act och the Act 1989, vilket framgår av föreskrifterna. Se även hemsida, /regulation/industry-sectors/money-lenders/Pages/legislation 24Information om och bakgrunden till förslaget finns på /2014 /12/forbrukerombudet-etterlyser-strengere-regler-for-kredittreklame. Utredningen har fått del av det fullständiga förslaget genom kontakt med Forbrukerombudet. sumenten ska ha god tid på sig att få och överväga information om kreditavtalet. Marknadsföringsbudskapet bör inte ge intryck av att någon annan ordning gäller. Förslaget till föreskrifter innehåller vidare ett förbud mot mark- nadsföring som riktar sig direkt till konsumenten genom adresserade brev, telefonförsäljning eller hemförsäljning. Forbukerombudet an- för att ett beslut att ansöka om kredit bör föregås av grundliga över- väganden av det egna behovet, men att sådana överväganden till- varatas dåligt vid sådan uppsökande marknadsföring som förslaget till föreskrift omfattar i denna del. Forbrukerombudets förslag behandlas inom Barne-, likestillings og inkluderingsdepartementet. 14.4Marknadsföringen på snabblånemarknaden och av andra krediter I kapitel 7.5.6 redogörs för utredningens kartläggning av marknads- föring och information på snabblånemarknaden . För att under- lätta läsningen av detta kapitel ges här en kort sammanfattning. Snabblånebranschens marknadsföring sker i huvudsak på inter- net.25 En form av marknadsföring är banners på andra hemsidor, med kortare budskap om kreditgivningen. Den större informa- tionsmängden finns på kreditgivarnas hemsidor, där konsumenten kan ansöka om lån. De allra flesta hemsidorna präglas av prisinformation och övrig information om lånen i sig. De flesta kreditgivare presenterar sina lån genom en lånesnurra, som har en framträdande, eller rent av den mest framträdande, platsen på hemsidan. I lånesnurran kan konsumenten välja ett lånebelopp och har ibland också en valmöjlig- het när det gäller kredittiden. När valen är gjorda genereras t.ex. kostnader, räntesatser, återbetalningsdatum, och effektiv ränta. 25 sökverktyg tv-check visar inte på att snabblånebolag marknadsfört sig i tv t.o.m. . Några möjligheter att göra samma syste- matiska kontroller av andra medier finns inte, men enligt uppfattning marknadsförs snabblån inte längre via radio eller genom affischer utomhus. I övrigt presenteras mer allmän information om kreditgivaren, förutsättningarna för att få kredit, hur ansökan går till, när kredit- beloppet kan utbetalas. Allmänna avtalsvillkor och en SEKKI-blankett finns ofta under en särskild flik. Vad som händer vid dröjsmål fram- går av allmänna avtalsvillkor, SEKKI-blanketten eller den vanligt förekommande fliken ”frågor och svar”. De fall i som har avsett snabbhetsargument i marknadsföringen har, som framgår av redogörelsen ovan, avsett snabblån i flera fall. avgöranden tycks i princip ha fått genomslag, eftersom argument om snabbhet inte ensidigt framhålls i marknadsföringen. Att man kan få snabbt svar och hur lång (eller kort) tid det tar att få pengarna på sitt konto ingår där- emot ofta i aspekter som, tillsammans med andra argument (exem- pelvis ”säker” utlåning) läggs fram som skäl för att vända sig till den aktuella kreditgivaren. Vidare har ungefär hälften av kreditgivarna information som rör i vilka situationer ett snabblån kan vara lämpligt respektive olämpligt att ta – t.ex. för att klara en oväntad utgift men inte för att finansiera spel – och risker med att ta lån. I några enstaka fall har utredningen funnit exempel på mark- nadsföring som mer eller mindre anspelar på konsumtion eller att snabblån kan vara en lösning om man befinner sig i en besvärlig ekonomisk situation. har ingripit mot snabb- låneföretag där marknadsföringen gett intrycket att en kredit inte inneburit någon belastning på ekonomin och som kunde locka till oöverlagda beslut. Marknadsföringen i fallet avsåg snabblån som var gratis och där konsumenten också fick en gåva i form av en triss-lott. I marknadsföringen framhölls också att erbjudandet var begränsat och att konsumenten borde skynda sig att ansöka för att kunna ta del av det.26 En viktig kanal för marknadsföring även av andra krediter än snabb- lån är givetvis internet. Marknadsföring för andra krediter före- kommer dock också i flertalet andra medier. har möjlighet att göra sökningar avseende tv-reklam och har funnit att 26 ärende 2011/332. sådan reklam för krediter dock är ganska sparsam. Banker (men inte storbankerna) står för den största mängden tv-reklam som avser fristående krediter. Ett konsumentkreditinstitut som erbjuder kontokrediter har också gjort reklam i tv. När det gäller fristående krediter har upp- märksammat att antalet kreditförmedlare ökar.