sou · H4B342 · 2016-06-16 00:00:00 — Av betydelse är vidare om det rör sig om ovanliga eller omfattande transaktionsmönster eller om transaktionen uppenbart saknar ett legitimt ekonomiskt syfte.211 Som nämnts ovan förekommer även straffbestämmelser inom specialstraffrätten som kan leda till ansvar för brott vid oaktsamhet i förhållande till att ett visst erforderligt tillstånd saknades. Exempel på sådana straffbud finns i 5 kap. 2 § yrkestrafiklagen (2012:210) och 5 kap. 3 § taxitrafiklagen (2012:211). I de båda lagrummen regleras det s.k. beställaransvaret, tidigare kallat transportköparansvaret. I yrkestrafiklagen anges att om yrkesmässig trafik enligt förordning (EG) nr 1071/2009 eller denna lag har bedrivits utan tillstånd, döms den som yrkesmässigt för egen eller annans räkning har slutit avtal om transporten med trafikutövaren till böter eller fängelse i högst , om han eller hon kände till eller hade skälig anledning att anta att tillstånd saknades. På motsvarande sätt regleras i taxitrafiklagen att om taxitrafik enligt denna lag har bedrivits utan tillstånd, döms den som yrkesmässigt för egen eller annans räkning har slutit avtal om transporten med trafikutövaren till böter eller fängelse i högst , om han eller hon kände till eller hade skälig anledning att anta att tillstånd saknades. 2013/14:121 s. 114. 2013/14:121 s. 114. Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … Bestämmelser där det uppställs krav på grov oaktsamhet Ett exempel på en straffbestämmelse inom specialstraffrätten som uppställer ett krav på grov oaktsamhet är 10 § skattebrottslagen (1971:69). Enligt paragrafen döms den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet åsidosätter bokföringsskyldighet eller sådan skyldighet att föra och bevara räkenskaper, som föreskrivs för vissa uppgifts- skyldiga och därigenom ger upphov till fara för att myndighets kon- trollverksamhet vid beräkning eller uppbörd av skatt eller avgift all- varligt försvåras, döms för försvårande av skattekontroll till böter eller fängelse i högst eller, om brottet är grovt, till fängelse i lägst och högst . 5.7Förhållandet i andra länder Av straffeloven § 228 följer att om gärningsmannen inte har vetskap om den utsattes tillstånd eller ålder, kan denne inte dömas för upp- såtligt brott. Dock kan det, om vissa förutsättningar föreligger, bedömas som ett oaktsamhetsbrott. I finsk lagstiftning finns inte motsvarande stadgande om åldersbe- dömning som i svensk rätt. Det innebär att det enligt finsk rätt alltid krävs att gärningsmannen har uppsåt i förhållande till den utsattes ålder. Liksom i svensk rätt finns i norsk rätt ett krav på aktsamhet gällan- de barnets ålder. I straffeloven § 307 anges att okunskap om barnets riktiga ålder inte leder till straffrihet om den tilltalade på någon punkt kan klandras för sin okunskap. Detsamma gäller för den som, genom missbruk av beroendeställning, utnyttjar en person under Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … för köp av sexuella tjänster eller förevisar barn som utsätts för sexuella övergrepp mot barn eller där barn sexualiseras. För de flesta sexualbrott mot barn krävs enligt nederländsk rätt inte att gärningsmannen kände till eller borde ha känt till att barnet var under en viss ålder. Det krävs varken uppsåt eller oaktsamhet i förhållande till barnets ålder. En person kan alltså fällas till ansvar även om barnet t.ex. har ljugit om sin ålder, och gärningsmannen inte haft skäl att ifrågasätta uppgiften, men barnet de facto varit under en viss ålder. I tysk rätt finns ett krav på uppsåt. Kravet innebär att uppsåtet även ska omfatta barnets ålder. Kravet på uppsåt är uppfyllt även i de fall där gärningsmannen insett risken att offret var under en viss ålder för brottet, men inte närmare undersökt hur det förhållit sig. Huvudregeln är att det krävs uppsåt för att någon ska kunna fällas till ansvar för brott enligt , men om det särskilt före- skrivs något annat gäller det (1 kap. 2 § första stycket BrB). För sexualbrotten i 6 kap. BrB finns ett sådant undantag. Enligt 6 kap. 13 § ska nämligen också den dömas för brott som inte insåg men som hade skälig anledning att anta att den andra personen inte hade uppnått en viss ålder. De bestämmelser i 6 kap. som föreskriver ansvar för gärningar som begås mot någon under en viss ålder är, som tidigare angetts, 4 § (våldtäkt mot barn och grov våldtäkt mot barn), 5 § (sexuellt utnyttjande av barn), 6 § (sexuellt övergrepp mot barn och grovt sådant brott), 8 § (utnyttjande av barn för sexuell Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … posering och grovt sådant brott), 9 § (köp av sexuell handling av barn), 10 § första stycket (sexuellt ofredande) och 10 a § (kontakt med barn i sexuellt syfte). Vid dessa brott uppställs således inte något krav på full insikt om barnets ålder. Det är i stället tillräckligt med oaktsamhet. Bestämmelsen i 6 kap. 13 § infördes i samband med tillkomst. I samband med sexualbrottsreform gjordes be- dömningen att bestämmelsen skulle kvarstå i princip oförändrad.212 Av de ursprungliga förarbetena till bestämmelsen framgår att bestäm- melsen ska tillämpas med stor försiktighet och att det för straff- ansvar ställs krav på en tämligen hög grad av oaktsamhet.213 Vidare anges att till ansvar ska inte dömas om barnet har en kroppsutveck- ling som är naturlig för den som klart passerat åldersgränsen och omständigheterna i övrigt inte ger gärningsmannen anledning att vara på sin vakt. Det sagda innebär enligt förarbetena att det är i gräns- fallen som gärningsmannen inte ska kunna undgå ansvar genom att hänvisa till att han eller hon inte haft säker kännedom om barnets verkliga ålder.214 Bestämmelsen i 6 kap. 13 § BrB fyller en viktig funktion i upprätt- hållandet av det straffrättsliga skyddet för barn mot att utsättas för sexuella övergrepp. Bestämmelsen har haft i stort sett samma lydelse sedan den infördes i samband med tillkomst. har lagstiftningen om sexualbrott mot barn utvecklats och genom- gått betydande förändringar i riktning mot ett förstärkt skydd för barn . Vidare har frågor om bestämmelsens tillämpning uppkommit i den allmänna debatten, framför allt i samband med upp- märksammade domar. I det sammanhanget har det bl.a. hävdats att tillämpningsområdet kommit att bli alltför begränsat. Det är mot angiven bakgrund vi har i uppdrag att se över och utvärdera tillämpningen av oaktsamhetskravet i 6 kap. 13 § BrB samt med utgångspunkt i resultatet av det arbetet överväga behovet av lagändringar. 2004/05:45. 213NJA II 1962 s. 192 f. 2004/05:45 s. 113 f. Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … 5.8.2Behovet av en förändring av oaktsamhetsbestämmelsen för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder vid sexualbrott mot barn i 6 kap. 13 § BrB Bedömning: Det framstår som oklart vilken nivå av oaktsamhet som krävs för straffansvar enligt gällande rätt. Vidare varierar dom- stolarnas oaktsamhetsbedömningar i alltför stor utsträckning. Bestämmelsens nuvarande tillämpningsområde framstår därför inte som allt igenom rimligt och ändamålsenligt. Bestämmelsens tillämpningsområde framstår inte som rimligt och ändamålsenligt I vårt uppdrag ingår att överväga och ta ställning till om bestämmel- sens tillämpningsområde framstår som rimligt och ändamålsenligt eller om det finns skäl att i något avseende förändra det. För det fall vi bedömer att det finns behov av författningsändringar, ska vi lämna förslag till sådana. Det är oklart vilken nivå av oaktsamhet som krävs för straffansvar I vår genomgång av praxis har framkommit att det saknas en gemen- sam aktsamhetsstandard. Uttrycket skäligen kan antas signalerar att det inte krävs någon kvalificerad form av oaktsamhet, som för t.ex. brott där det uttryckligen krävs grov oaktsamhet för att straffansvar ska komma i fråga. Grov oaktsamhet utgörs ofta av s.k. medveten oaktsamhet, det vill säga när gärningsmannen insett eller haft en be- rättigad misstanke om en möjlig följd av sitt handlande eller om att en viss omständighet möjligen förelåg, men inte handlat med en så stor likgiltighet att gärningen kan bedömas vara uppsåtlig. Uttrycket skälig anledning att anta medger enligt doktrinen att en tilltalad ska kunna dömas till ansvar även om han eller hon hand- lat omedvetet oaktsamt. Som nämnts ovan i avsnitt 5.3 anses den omedvetet oaktsamma gärningsmannen ha kunnat rätta sig efter lagen om han eller hon hade tänkt efter, varit aktsam eller gjort kon- troller. En gärningsman som är omedvetet oaktsam visar alltså en likgiltighet inför huruvida det finns en risk för att en viss omstän- dighet förelåg eller att en viss följd skulle inträffa. Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … Att formuleringen skälig anledning att anta i bestämmelsen i 6 kap. 13 § BrB medger straffansvar även vid omedveten oaktsamhet motsägs dock till viss del av förarbetsuttalandena, där det uttrycks att bestämmelsen ska tillämpas med stor försiktighet och att det för straffansvar ställs krav på en tämligen hög grad av oaktsamhet.215 Vidare uttalades i lagstiftningsärendet inför tillkomst att det var angeläget att regeln skulle få en restriktiv tillämpning. Detta medför enligt vår mening att bestämmelsens tillämpningsom- råde blir otydligt, vilket också återspeglas i praxis. Av vår praxisgenomgång kan också konstateras att domstolarna sällan resonerar kring frågan om den tilltalade handlat omedvetet oaktsamt. Resultaten av vår genomgång av praxis kan i detta avseende jämföras med en genomgång vid av 56 under- rättsdomar –2011 där bl.a. köp av sexuell handling av barn prövats.216 I den studien kunde slutsatsen, i de fall där ansvar funnits vid omedveten oaktsamhet, dras att det ställts mycket höga krav på aktivitet och information från barnets sida för att gärnings- mannen ska anses ha haft skäl att misstänka underårighet. Det bör även beaktas att bestämmelsen inte har förändrats i sak sedan tillkomsten . Som framgått ovan faller tillämp- ningen av bestämmelsen tillbaka på förarbetena från , vilket är problematiskt, bl.a. mot bakgrund av samhällets utveckling i stort, men särskilt till den tekniska utveckling som skett. Som vi redovisat ovan om utvecklingen av ungas användning av internet och att den tilltalade och målsäganden numera ofta får kontakt med varandra via internet, utan tidigare kännedom om varandra, i mer än hälften av de domar vi studerat har bestämmelsen ännu större betydelse än vad den hade vid dess tillkomst. Det finns endast begränsad vägledning rörande tillämpningen av bestämmelsen i 6 kap. 13 § BrB i praxis. De vägledande avgöranden som finns där bestämmelsen tillämpats tyder emellertid på att tillämp- ningen numera i viss mån har distanserat sig från den restriktivitet som de tidigare motivuttalandena ger uttryck för, se t.ex. NJA 2006 s. 79 II. I samma riktning talar det som anförs i senare kommen- 215NJA II 1962 s. 192 f. 216Märta C. . Att göra ett ansvarigt sexköp: uppsåts- och oaktsamhetsbedömningar vid underårighet i fall av människohandel, koppleri och sexköp. SvJT 2012 s. 219. Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … tarer till bestämmelsen och i doktrin.217 Detta är dock inte något som tydligt avspeglats i den praxis som vi har gått igenom inom ramen för utredningens arbete. I flertalet fall har domstolarna explicit hän- visat till den restriktivitet som motivuttalandena ger uttryck för. Vid vår genomgång av praxis har vi sett att domstolar beaktat liknande omständigheter på olika sätt. En del domstolar har, som det får förstås, lagt stor vikt vid det uttalande om restriktivitet som anges i förarbetena, medan andra domstolar hanterat frågan annor- lunda. Omständigheten talar enligt vår mening för att det i praktiken råder en osäkerhet kring hur stadgandet ska uppfattas och kring vilken grad av oaktsamhet som krävs i förhållande till barnets ålder. Förhållandet får anses otillfredsställande. Det är av vikt för inte minst rättssäkerheten att lika förhållanden bedöms lika och att det också är tydligt för den enskilde vilka krav, som ställs på denne när det gäller graden av aktsamhet i förhållande till ålder. Domstolarnas oaktsamhetsbedömningar varierar i stor utsträckning Vår genomgång av praxis visar vidare att oaktsamhetsbedömningen i flera fall, där samma eller liknande typ av omständighet beaktats, lett till diametralt motsatta utfall. Ett exempel på ett sådant förhållande är gärningsmannens egen ålder. I vissa fall har det ansetts att det inte kan ställas särskilt höga krav på en ung person i frågan om möjlig- heten att göra en korrekt bedömning av målsägandens ålder, medan det i andra fall har ansetts att en ung person har bättre förutsätt- ningar att göra en sådan bedömning än vad en äldre person har. Ett annat exempel på en sådan omständighet är gärningsmannens kännedom om målsägandens skolgång. I flera fall har det förhållan- det att en gärningsman har känt till att målsäganden gick på en hög- stadieskola, där ungdomarna i årskurs nio normalt är mellan 15– (men i årskurserna sju och åtta är de 13–), inte ansetts ha gett honom eller henne anledning att misstänka att målsäganden kunde vara under . I några fall har dock en sådan kännedom om målsäganden hos den tilltalade lett till att denne an- setts ha haft skälig anledning att anta att målsäganden inte fyllt . 217 Se m.fl., En kommentar, (version , Zeteo), kommen- taren till 6 kap. 13 §, Lexino och , Ulväng och Jareborg, Kriminalrättens grunder, 2 uppl., 2013 s. 315 ff. Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … En annan typ av förhållande som ofta förekommer i denna typ av mål är att målsäganden har använt sitt födelseår i sin e-postadress eller profilnamn. I många fall har den tilltalade inte ansetts ha fått anledning att misstänka att målsäganden var född just det året som siffran som användes i e-postadressen. Därmed har gärningsmannen inte heller ansetts fått en misstanke om att målsäganden kunde ha varit underårig. I andra fall har dock denna typ av omständighet lett till att gärningsmannen har ansetts haft i vart fall skälig anledning att anta att målsäganden inte hade uppnått en viss ålder. Förhållandet att gärningsmannen inte har kontrollerat målsägan- dens ålder i tillräcklig utsträckning har i flertalet fall lett till att denne ansetts ha varit oaktsam218 medan det i andra fall har lett till att domstolen funnit att den tilltalade varit likgiltig i förhållande till om målsäganden varit underårig.219 Vi kan alltså konstatera att det finns stora variationer i dom- stolarnas oaktsamhetsbedömningar. Detta riskerar att allvarligt för- sämra skyddet för de barn som utsatts för sexuella övergrepp men även förutsebarheten för den tilltalade sätts ur spel. Bestämmelsen bör därför förtydligas för att öka förutsättningarna för en rättssäker och förutsebar tillämpning av bestämmelsen. Den unges kroppsutveckling som en omständighet i bedömningen Som framgår av vår genomgång av praxis förekommer det stor varia- tion i hur domstolarna resonerar kring målsägandens kroppsutveck- ling för att bedöma gärningsmannens skuld. Enligt förarbetena till bestämmelsen ska gärningsmannen inte anses ha agerat oaktsamt om barnet haft en kroppsutveckling som är naturlig för den som klart passerat åldersgränsen och det inte heller finns andra omständigheter som gör att gärningsmannen borde ha varit på sin vakt. Det förekommer dock i praxis att domstolarna för att bedöma om målsäganden har en sådan kroppsutveckling i stället konstaterar att målsäganden har ett åldersadekvat utseende, upplevs 218Se t.ex. domar i mål nr B 10508-14 (dom den 21oktober 2014 i mål nr B 1490-14) och i mål nr B 6472-15 (dom i mål nr B 1475-15). 219Se t.ex. dom i mål nr B 6183-10 (tingsrätts dom i mål nr B 401-10), tingsrätts dom i mål nr B 722-10 och tingsrätts dom i mål nr B 3863-12. Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … som äldre än åldersgränsen eller sin egen ålder, eller till och med inte har en kroppsutveckling som förekommer hos den som inte har pas- serat åldersgränsen. Detta medför en betydande risk för att rätts- tryggheten för de barn som utsätts för sexuella övergrepp äventyras eftersom domstolarna tenderar att använda vitt skilda utgångspunk- ter för sina bedömningar av gärningsmannens uppsåt eller oaktsam- het. Ungas kroppsutveckling har behandlats ovan i avsnitt 5.4.3. Det har framkommit att ungas pubertetsutveckling varierar avsevärt mellan olika individer och mellan flickor och pojkar, bl.a. inträder barn och unga generellt i och fullbordar sin pubertet i betydligt lägre ålder . Det kan därför konstateras att ett använ- dande av bedömningar av ungas kroppsutveckling som utgångspunkt för gärningsmäns insikt eller misstanke om barns ålder innefattar brister, inte minst ur ett barnskyddsperspektiv eftersom barn med tidig pubertetsutveckling får svagare skydd än barn med senare pubertetsutveckling. Barns rätt till ett effektivt skydd mot sexuella övergrepp är förpliktat enligt internationella instrument att se till att alla barn skyddas mot sexuella övergrepp (se avsnitt 5.2.2 ovan). Med barn avses alla ungdomar . Genom sättet den nuva- rande bestämmelsen har kommit att tillämpas på finns det en risk för att en del barn inte erhåller det skydd som de har rätt till. Av de domar vi gått igenom har cirka vart femte åtal för sexual- brott mot barn ogillats på grund av att domstolen inte funnit att gärningsmannen haft uppsåt till eller varit oaktsam i förhållande till barnets ålder. Detta gäller i synnerhet brott som begås mot en per- son har fyllt 15 men inte . Vår praxisgenomgång visar också att det endast är ett fåtal domar som rör barn i åldrarna 15–. Även företrädare för de brottsbekämpande myndigheterna har uppfatt- ningen att det är mycket svårt att visa en gärningsmans insikt eller oaktsamhet i förhållande till en 15–17-årings ålder. En slutsats som kan dras av det sagda är att barn i åldrarna 15–17 riskerar att erhålla ett otillräckligt skydd mot sexuella övergrepp. Ytterligare en aspekt gällande barns behov av skydd har fram- kommit vid möten med poliser som arbetar med bl.a. unga som ut- Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … nyttjas genom köp av sexuella handlingar. Det har i dessa samman- hang anförts att karaktären av de sexuella handlingar som köparna efterfrågar av dessa unga offer generellt sett är av ett mer hänsynslöst slag eftersom de unga har betydligt svårare att sätta gränser än vuxna personer som säljer sex (se ovan i avsnitt 4.7.4). Som nämnts i avsnitt 4 ovan visar aktuell forskning att de barn och ungdomar som utnyttjas genom sexköp ofta är särskilt utsatta genom att de har en mycket problematisk livssituation, med dålig psykisk hälsa, bristande vuxenkontakter, missbruk eller andra själv- destruktiva beteenden. Dessa barn är således utsatta i dubbel be- märkelse och det är av vikt att de kommer i åtnjutande av det skydd mot sexuella övergrepp som de är berättigade till enligt bl.a. barn- konventionen. Det kan också framhållas att i flera fall har domstolar kommit fram till att en tilltalad inte haft skälig anledning att anta att måls- äganden var i fall när flickor varit så unga som 12 år.220 Utifrån ett barnskyddsperspektiv framstår detta som högst otill- fredsställande. I de fall där domstolen resonerat kring frågan huruvida barnet haft en kroppsutveckling eller ett utseende som förekommer hos en person krävs i praktiken att barnet är underutvecklat för sin ålder för att omfattas av bestämmelsen. Inte ens de barn som har en åldersadekvat kroppsutveckling bereds således skydd i samtliga fall. Detta framstår som oförenligt med åtaganden enligt bl.a. . Vidare kan nämnas att vi i avsnitt 5.2.5 ovan har redogjort för ungas användning av internet och deras utsatthet för brott i sam- band med detta. Det kan konstateras att barn i mycket hög utsträck- ning använder internet i sina sociala liv. Ungas användning av internet har skapat en i det närmaste helt obevakad kontaktyta mellan barn och vuxna vilket ger mycket gynnsamma förutsättningar för vuxna som vill komma i kontakt med barn i sexuella syften. Det är därför viktigt att tillämpningen av brottsbestämmelserna i 6 kap. BrB sker på ett ändamålsenligt sätt. 220 Se t.ex. dom i mål nr B 883-14 (tingsrätts dom i mål nr B 3015-14) och Hovrätten för Västra dom i mål nr B 5506-14 (tingsrätts dom i mål nr B 1875-12). Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … Mot angiven bakgrund anser vi att den nuvarande utformningen och tillämpningen av bestämmelsen riskerar att medföra att inte alla barn erhåller det skydd som de är berättigade till. Det finns skäl att förändra bestämmelsen Vi har ovan funnit att det råder en osäkerhet kring vilken nivå av oaktsamhet som krävs i förhållande till barnets ålder för att en till- talad ska fällas till ansvar för sexualbrott mot barn. Vidare har vi vid vår genomgång av praxis noterat stora variationer i domstolarnas oaktsamhetsbedömningar. Detta riskerar att allvarligt försämra skyd- det för de barn som utsatts för sexuella övergrepp och även förutse- barheten för de tilltalade. Som framgår av vår genomgång av praxis förekommer det vidare stor variation i hur domstolarna resonerar kring målsägandens kroppsutveckling för att bedöma gärningsman- nens skuld. Att som utgångspunkt för bedömningen av en gärnings- mans insikt eller misstanke om barns ålder använda sig av den unges kroppsutveckling innefattar brister, inte minst ur ett barnskydds- perspektiv. Med hänsyn till det ovan sagda finns det starka skäl att ändra och så långt möjligt förtydliga bestämmelsen i 6 kap. 13 § BrB, för att öka förutsättningarna för en rättssäker och förutsebar tillämp- ning av bestämmelsen. Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … 5.8.3En ny utformning av oaktsamhetsbestämmelsen i 6 kap. 13 § BrB Förslag: Bestämmelsen i 6 kap. 13 § BrB ska utformas så att till ansvar som i 6 kap. BrB är föreskrivet för en gärning som begås mot någon under en viss ålder ska dömas även den som varit oakt- sam i förhållande till att den andra personen inte hade uppnått den åldern. Utformningen av en ny oaktsamhetsregel Vi har ovan funnit att bestämmelsen i 6 kap. 13 § BrB bör förtydligas till följd av den osäkerhet om vilken nivå av oaktsamhet som krävs i förhållande till barnet ålder för att en tilltalad ska fällas till ansvar för sexualbrott mot barn. Vi har också funnit att det förelegat alltför stora variationer i domstolarnas oaktsamhetsbedömningar samt även en osäkerhet kring vilka utgångspunkter domstolarna tillämpar beträffan- de den unges kroppsutveckling. Det sagda riskerar enligt vår mening att allvarligt försämra skyddet för de barn som utsatts för sexuella övergrepp. Som angetts medför detta även att förutsebarheten för de tilltalade riskerar att sättas ur spel. Sammantaget har vi funnit skäl att förändra och förtydliga bestämmelsen för att öka förutsättningarna för en rättssäker och förutsebar tillämpning av bestämmelsen. Vi redogör nedan för hur vi anser att en sådan ändring bör ske. Vilka grundläggande krav bör ställas för straffansvar? Vår utgångspunkt är att det inte heller fortsättningsvis ska krävas att gärningsmannen insett brottsoffrets ålder, utan att det ska vara tillräckligt med oaktsamhet för straffansvar. En särskild fråga är om nivån för straffbarhet på något sätt kan sättas lägre än så. från ett rent barnskyddsperspektiv innebär mycket högt ställda krav på gärningsmannen vad gäller dennes age- rande i förhållande till den unges ålder naturligtvis fördelar. Mycket hårda sådana krav kan förväntas innebära att skyddet för unga mot att utsättas för sexualbrott ökar. I flera lagstiftningsärenden som berört bestämmelsen i 6 kap. 13 § BrB har det från vissa remissinstanser framförts att ett strikt Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder …