sou · H4B379 · 2016-11-09 00:00:00 — Frågan om hinder mot registrering på grund av ett egenartat efternamn omfattas däremot inte av uppdraget. har sin bakgrund i en framställning från Bolags- verket till regeringen (ärende Ju 2014/7252/L3). menar att lagstiftningen har blivit svår att tolka och tillämpa genom den ändring som gjordes . Enligt verket är det oklart hur långt skyddet sträcker sig för allmänt kända konstnärsnamn och likartade namn. Bland annat skulle det vara oklart om ett konstnärsnamn kan utgöras av det egna personnamnet eller om det måste vara något annat namn än det som konstnären faktiskt bär. Vidare ifrågasätter om inte kända musikgruppers namn bör kunna utgöra registreringshinder. Utredningen noterar att regeringen i en proposition har föreslagit en ny lag om personnamn som bl.a. innehåller ändringar när det gäller skyddet för efternamn (prop. 2015/16:180). I propositionen föreslås också ändringar i varumärkeslagen och firma- lagen. Ändringarna innebär bl.a. att det inte är möjligt att registrera ett varumärke eller ett företagsnamn som innehåller eller består av något som är ägnat att uppfattas som någon annans efternamn som har särskilt skydd eller någon annans allmänt kända konstnärsnamn eller ett likartat namn, om användningen skulle medföra en nackdel för bäraren av namnet och om namnet uppenbarligen inte syftar på någon avliden. Det föreslås alltså bl.a. att begreppet egenartat efternamn tas bort. Dessa ändringar påverkar inte utred- ningens bedömningar i nu aktuella frågor. gjordes vissa ändringar i de aktuella bestämmelserna om registreringshinder på grund av konstnärsnamn eller likartade namn (prop. 2009/10:225 s. 195 f.). I korthet innebär lagändringen att ”konstnärsnamn” ändrades till ”allmänt kända konstnärsnamn” och att det lades till ett krav på att användningen av märket eller firman skulle medföra nackdel för bäraren av namnet. Lagändringen utgjorde ett led i genomförandet av varu- märkesdirektiv och en anpassning till det bakomliggande skyddet för namn i namnlagen (1982:670) respektive lagen (1978:800) om namn och bild i reklam. Enligt artikel 5.4 b i det nya varumärkesdirektivet Skydd för konstnärsnamn och likartade namn (artikel 4.4 c direktiv) får en medlemsstat besluta att ett varumärke inte ska registreras eller, om det är registrerat, ska kunna ogiltigförklaras om användningen av varumärket får förbjudas med stöd av en annan äldre rättighet än ett varumärke. Detta gäller särskilt om rättigheten avser rätten till ett namn. Enligt den bedömning som gjordes i lagstiftningsärendet kan rätten till ett namn utgöra ett hinder mot registrering av ett varumärke bara om det finns stöd i annan lagstiftning än den varumärkesrättsliga att hindra en obehörig an- vändning av varumärket (prop. 2009/10:225 s. 194 f.). Det saknas materiellt skydd för namn i varumärkeslagen och firmalagen. Men det konstaterades att det finns stöd i 20 § namnlagen för att för- bjuda användningen av ett varumärke som innehåller ett egenartat efternamn. Rätten att förbjuda användning av ett konstnärsnamn eller likartat namn finns i 1 § lagen om namn och bild i reklam. Enligt den bestämmelsen får en näringsidkare vid marknadsföring av en vara, tjänst eller annan nyttighet inte använda en framställning i vilken någon annans namn eller bild utnyttjas utan dennes samtycke. Bör skyddet för konstnärsnamn och likartade namn stärkas? I förarbetena till namnlag framhålls att ett konstnärsnamn mer än andra sådana namn brukar bli känt och ha stor ekonomisk betydelse (SOU 1960:5 s. 168). Registreringshinder föreligger inte bara för ett allmänt känt konst- närsnamn utan också för ett likartat namn. Med ”likartat namn” avses t.ex. sådana pseudonymer, signaturer och artistnamn som författare, journalister, idrottsmän och andra framträder under (SOU 1958:10 s. 285, SOU 1960:5 s. 168 och 176, prop. 1960:167 s. 113, prop. 1963:37 s. 88, prop. 1974:4 s. 213 och prop. 1978/79:2 s. 55; jfr också SOU 2013:35 s. 113 och prop. 2015/16:180 s. 108). Därutöver om- fattas titlar och yrkesbeteckningar som tveklöst identifierar den av- sedda personen, t.ex. ”statsministern” eller ”överbefälhavaren”, liksom andra titlar i förening med efternamn när de tillsammans innebär en fullgod identifiering (prop. 1978/79:2 s. 55). Vad som egentligen avses med ”konstnärsnamn” behandlas där- emot inte närmare i förarbetena. I rättspraxis har man tolkat ”konst- närsnamn” så att begreppet omfattar artistnamn under vilket en konstnär arbetar och blir känd (Patentbesvärsrättens domar den Skydd för konstnärsnamn och likartade namn i mål nr 02-228, , i mål nr 05-152, Gossart och i mål nr 13-086, ). Enligt vad som framgår av avgörandena var praxis densamma före lagändringen . Som utredningen tolkar praxis kan ”artistnamn”, som alltså enligt motiven är ett namn som är likartat med ett konstnärsnamn, omfatta namn på personer verksamma inom t.ex. underhållningsbranschen och bild- och formområdet, liksom författare, skribenter, journalister, idrottsmän m.fl. Det finns exempel på att användningen av ett för- namn har bedömts vara registreringshinder (Patentbesvärsrättens dom i mål nr 93-243, och namnet ). Men i stort sak- nas det klargörande praxis. Det går därför inte att bestämt säga i vilken utsträckning det egna namnet enligt praxis kan utgöra ett skyddat namn annat än att det måste uppfattas som ett artistnamn. Enligt bör regleringen skärpas och det egna person- namnet kunna utgöra ett skyddat konstnärsnamn. Det bör därför övervägas om allmänt kända personers namn uttryckligen bör utgöra registreringshinder. Ett sådant skydd skulle i så fall kunna omfatta både för- och efternamn, var för sig eller i kombination beroende på vilket namn personen gjort sig känd under. Det finns en del skäl som talar för en sådan utvidgning av re- gistreringshindret. En känd persons namn kan – liksom ett konst- närsnamn – ha stor ekonomisk betydelse som kännetecken för bära- ren. Den som utan samtycke använder ett sådant namn som varu- märke eller företagsnamn kan sägas snylta på det ekonomiska värdet och den goodwill som den kända personen har upparbetat. Man kan naturligtvis också undra varför den som gjort sig känd under sitt eget namn ska ha ett sämre skydd än den som använder ett på- hittat namn. Utredningen konstaterar också att en sådan utvidgning av registreringshindret skulle vara förenlig med varumärkesdirek- tiven. Enligt utredningens uppfattning finns det emellertid starka skäl mot att utvidga skyddet på detta sätt. Det är uppenbart svårt att på ett godtagbart sätt avgränsa tillämpningsområdet för ett sådant re- gistreringshinder. Att låta hindret omfatta endast konstnärer i snäv bemärkelse går knappast att motivera, utan i så fall borde hindret kanske omfatta även namn på andra kända personer, t.ex. politiker, företagsledare och tv-personligheter. Men ett registreringshinder som omfattar alla kända personers namn skulle få ett orimligt brett Skydd för konstnärsnamn och likartade namn Det skulle omfatta en stor mängd personer – inte bara i utan också i andra länder. En sådan utvidgning skulle därför i sin tur behöva begränsas till de situationer där det i det enskilda fallet finns risk för förväxling eller snyltning, en bedömning som skulle vara osäker och svår att göra inom ramen för den aktuella handläggningsformen. Intresset av skydd för allmänt kända personers namn bör vägas mot intresset för näringsidkare att utan onödiga hinder kunna re- gistrera företagsnamn och varumärken. Enligt utredningens upp- fattning framstår, vid denna intresseavvägning, dagens ordning som väl avvägd. framställning aktualiserar också frågan om ett känt gruppnamn bör utgöra registreringshinder. Av rättspraxis framgår att ett namn som representerar en grupp av personer, t.ex. en musik- grupp, inte kan utgöra ett konstnärsnamn och därmed inte heller ut- göra ett registreringshinder (Patentbesvärsrättens dom i mål nr 13-111, Bröderna hårdrock). Praxis ska förstås mot bakgrund av att det bakomliggande skyddet i lagen om namn och bild i reklam endast omfattar utpekande av en viss person. Även här gör utredningen bedömningen att den nuvarande reg- leringen är väl avvägd. På samma sätt som när det gäller kända perso- ners namn är det svårt att avgränsa en utvidgning av registrerings- hindret. Att skydda endast de grupper som är verksamma inom vissa områden framstår inte som godtagbart. Registreringshindret skulle ofrånkomligen få ett brett tillämpningsområde och potentiellt omfatta ett stort antal kända grupper inom skilda områden – t.ex. musikartister, skribenter och idrottsmän. Det skulle vidare vara svårt för registreringsmyndigheterna att på eget initiativ beakta sådana hinder, eftersom namn av detta slag ju inte kan sökas i offentliga register. För allmänheten skulle det leda till osäkerhet om det finns hinder mot att välja t.ex. ett visst företagsnamn. Med hänsyn till EU- reglerna skulle en utvidgning av registreringshindret till att omfatta allmänt kända grupper knappast heller kunna göras utan att det också genomfördes en ändring av det bakomliggande materiella skyd- det i lagen om namn och bild i reklam, vilket inte ingår i utred- ningens uppdrag. Sammanslutningar av personer, t.ex. musikgrupper, driver ofta näringsverksamhet. Enligt utredningens mening ligger det närmare till hands att de grupper som vill ha skydd för sitt kännetecken Skydd för konstnärsnamn och likartade namn registrerar det som ett företagsnamn eller kanske ett varumärke. Det är också vanligt att så sker. pekar slutligen på att lagen om namn och bild i reklam inte omfattar avlidna personers namn medan registrerings- hindren enligt varumärkeslagen och firmalagen omfattar konstnärs- namn som inte uppenbart syftar på någon avliden person. Tillämpningsområdena överensstämmer alltså inte fullt ut. Som konstaterades vid genomförandet av varumärkesdirektiv är det dock inte nödvändigt med en fullständig överensstämmelse mellan lagarna; tillämpningsområdena överensstämmer i tillräcklig grad för att varumärkesdirektivets krav ska vara uppfyllda (jfr prop. 2009/10:225 s. 197). Sammanfattningsvis anser utredningen att det inte finns till- räckliga skäl att ändra den nuvarande regleringen. Det ska tilläggas att de berörda namnen under alla förhållanden har ett förhållandevis starkt skydd. Lagen om namn och bild i reklam ger skydd mot otillbörlig användning av namn i marknadsföring. Lagen omfattar även namn på utländska personer (Patentbesvärsrättens dom i mål nr 12-130 och 12-133, Jeltzin). När ett varumärke eller ett företagsnamn som innehåller någon annans namn används i marknadsföring, är det fråga om sådan användning som är relevant. Även den situationen att ett namn har tagits in i eller återges i ett varumärke som anbringats på varor som en närings- idkare säljer måste anses utgöra sådan marknadsföring som omfat- tas av lagen (se prop. 2009/10:225 s. 197). I marknadsföringslagen (2008:486) finns dessutom bestämmelser om förbud mot vilseledande marknadsföring. Vidare har många efternamn ett särskilt skydd enligt namnlagen, vilket innebär att de kan utgöra hinder mot registrering av ett företagsnamn eller ett varumärke. Som sagt finns också möjlig- heten för den som driver näringsverksamhet att skydda sitt namn genom att registrera ett företagsnamn eller ett varumärke, med det krav på verkligt bruk som då följer. Avslutningsvis ska sägas att det torde vara möjligt att i vissa fall avslå en begäran om registrering som innehåller ett namn på en känd person på den grunden att registreringen kan anses ägnad att vilseleda allmänheten (2 kap. 7 § första stycket 2 varumärkeslagen och 10 § första stycket 4 firmalagen). Skydd för konstnärsnamn och likartade namn Skyddet för namn och titlar i mönsterskyddslagen I detta avsnitt ska också tas upp ett par närliggande frågor, näm- ligen de liknande registreringshindren i fråga om mönster. Enligt 4 § 4 b mönsterskyddslagen (1970:485) får ett mönster inte registreras om det utan tillstånd innehåller någon annans porträtt eller något som kan uppfattas som någon annans släktnamn, konst- närsnamn eller likartat namn, om inte porträttet eller namnet uppen- bart syftar på någon avliden person. Motsvarande bestämmer i varumärkeslagen och firmalagen har ändrats (2 kap. 10 § 2 varumärkeslagen och 10 § första stycket 9 firmalagen). Registreringshindret i 4 § 4 b mönsterskyddslagen bör ut- formas på samma sätt som hindret i dessa lagar (jfr även SOU 2001:68 s. 124 f.). Det innebär att begreppet släktnamn bör tas bort. Vidare bör det vara en förutsättning för registreringshindret att använd- ningen av mönstret medför nackdel för bäraren av namnet. Det bör också klargöras att endast konstnärsnamn som är allmänt kända omfattas av bestämmelsen. I sammanhanget bör också en annan ändring göras som har upp- märksammats av utredningen. Enligt 4 § 4 c mönsterskyddslagen föreligger det hinder mot mönsterrätt om mönstret utan tillstånd innehåller något som kan uppfattas som titel på någon annans i skyddade litterära eller konstnärliga verk i fall då titeln är egenartad. Registreringshindret följer av det s.k. titelskyddet i 50 § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Ett litterärt eller konstnärligt verk får enligt 50 § inte göras tillgängligt för allmänheten under sådan titel, pseudonym eller signatur att verket eller dess upphovsman lätt kan förväxlas med förut offentliggjort verk eller dess upphovsman. föreslog att titelskyddet inte längre skulle utgöra registreringshinder och grund för hävning av ett mönster (SOU 2001:68 s. 124 f.). I varumärkeslagens och firmalagens mot- svarande bestämmelser gjordes en sådan ändring (jfr prop. 2009/10:225 s. 193 f. och 359). Enligt utredningens mening bör också mönsterskyddslagen nu anpassas till vad som gäller för varu- märken och firmor i detta avseende. Att ett mönster innehåller något som kan uppfattas som en egenartad titel på någon annans upphovs- Skydd för konstnärsnamn och likartade namn rättsligt skyddad verk bör alltså inte längre i sig utgöra hinder mot registrering av mönstret. Det bör framhållas att en titel däremot kan ha skydd som upp- hovsrättsligt verk och därmed utgöra registreringshinder (jfr prop. 2009/10:225 s. 199). Förslag: Reformen ska träda i kraft . Som ut- gångspunkt ska de nya bestämmelserna tillämpas också på äldre rättigheter. Vissa övergångsbestämmelser ska dock införas. Bland annat ska äldre bestämmelser gälla i fråga om åtgärder som har vidtagits och rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. Direktivet trädde i kraft . Det ska vara genomfört i nationell rätt . Förslagen till lagändringar med an- ledning av direktivet bör alltså träda i kraft senast . Utredningen anser att är en lämplig dag för ikraftträdande av ändringarna i varumärkeslagen. Detsamma bör gälla för övriga delar i reformen. Med den nya lagen om företagsnamn ska firmalagen upphävas. Även ändringarna i varumärkesförordningen och utsökningsför- ordningen bör träda i kraft . Det är en allmän princip inom immaterialrätten att ny lagstiftning blir tillämplig också på rättigheter som har uppkommit (se t.ex. prop. 2008/09:67 s. 235, prop. 2012/13:141 s. 70 och prop. 2015/16:123 s. 24). På detta sätt undviker man att två skyddssystem parallellt blir gällande . Denna princip bör utgöra utgångspunkten också för lagförslagen i betänkandet. När det gäller ändringarna i varumärkeslagen innebär det att de nya bestämmelserna bör tillämpas på alla de varukännetecken (registrerade varumärken och inarbetade varukännetecken) som har erhållit skydd enligt äldre bestämmelser, såvida inte någon undantagsregel bedöms motiverad för en viss situation. Det bör införas en övergångsregel som klargör detta. En konsekvens blir t.ex. att skyddstiden för ett redan registrerat varumärke räknas från ingivningsdagen och inte, som enligt tidigare bestämmelser, från registreringsdagen. Beträffande sådana ansökningar om registrering, där beslut om registrering ännu inte meddelats när lagändringarna träder i kraft, finns olika tänkbara sätt att reglera frågan om tillämplig lagstift- ning. Ett sätt är att låta ansökningar som har nått ett visst skede i handläggningen omfattas av de gamla bestämmelserna, medan sådana ansökningar som inte har nått så långt omfattas av de nya. Ett alter- nativ är att låta de nya bestämmelserna bli tillämpliga direkt, alltså också på de ansökningar som inte är avgjorda vid ikraftträdandet – detta för att undvika att dubbla regelverk existerar sida vid sida. När den nya varumärkeslagen infördes valde man detta senare alter- nativ (se prop. 2009/10:225 s. 389). Utredningen anser att det saknas skäl att inte nu göra på samma sätt. Det medför att de sakliga för- ändringar som införs, t.ex. avskaffandet av kravet på grafisk återgiv- ning, slår igenom på en gång. Förutom undvikande av dubbla regel- verk ökar det tydligheten och förutsebarheten, vilket är till fördel för användarna. Även de förändringar som påverkar handläggningen hos – t.ex. samförståndslösningen – kan därmed aktualiseras . Utredningens förslag är alltså att redan inarbetade varukänne- tecken och registrerade varumärken liksom ansökningar om varu- märkesregistrering som inte är avgjorda vid ikraftträdandet ska hand- läggas enligt de nya bestämmelserna om inte något annat föreskrivs. Vissa undantag bör göras. Ett första gäller utredningens förslag om en uttrycklig bestämmelse om ingivningsdag (se avsnitt 7.1). In- givningsdagen är avgörande för möjligheten att göra gällande före- träde vid kolliderande rättigheter. Den har även betydelse för den som vill registrera ett varumärke i ett annat land och göra gällande prioritet. Med utredningens förslag kommer ingivningsdagen också att vara avgörande för registreringens giltighetstid. I förhållande till den handläggningspraxis som har utvecklats vid Patent- och registre- ringsverket innebär utredningens förslag en viss skärpning av de krav som ställs för att en ansökan ska anses ingiven i lagens mening. För att den innehavare som redan har fått en ingivningsdag fastställd inte ska lida någon rättsförlust bör ett redan registrerat varumärke undantas från tillämpningen av den nya bestämmelsen om ingivningsdag. I ett sådant fall bör innehavaren behålla den redan bestämda ingivnings- dagen. Också redan inkomna varumärkesansökningar bör undantas, oavsett om Patent- och registreringsverkets handläggning har på- börjats eller inte vid lagens ikraftträdande. Endast de ansökningar som kommer in till myndigheten efter ikraftträdandet bör omfattas av den nya bestämmelsen om ingivningsdag. Ett andra undantag som bör göras gäller frågan om hävning. Den som har fått en registrering beviljad bör i princip inte behöva riskera att registreringen hävs bara för att förutsättningarna för registrering ändras med en ny lagstiftning. I betänkandet föreslår utredningen att möjligheten att förvärva ensamrätt till ett garanti- eller kontrollmärke begränsas (se avsnitt 11). Den som själv i näringsverksamhet tillhanda- håller den typen av varor eller tjänster som märket avser ska inte längre ska kunna ansöka om ett sådant varumärke. Ett garanti- eller kontrollmärke som har registrerats före ikraftträdandet bör inte kunna hävas på grund av denna nya begränsning. Det kan diskuteras om ett registrerat märke av detta slag bör kunna förnyas, trots att det alltså inte följer den nya bestämmelsen om registreringshinder när innehavaren själv tillhandahåller varorna eller tjänsterna. Vid förnyelse av en registrering görs dock ingen ny prövning av varumärket. Det räcker att förnyelseavgiften betalas för att registreringen automatiskt ska förlängas med ytterligare en tioårsperiod. Det skulle därför krävas att det införs en särskild reg- lering avseende prövning av förnyelse av garanti- eller kontrollmärk- en. Det rör det sig om en relativt ovanlig varumärkestyp med få gällan- de registreringar. Dessutom gör samma principiella skäl sig gällande här som vid hävning – den som har fått en registrering beviljad bör inte behöva riskera att den inte går att förnya bara för att förut- sättningarna för registrering ändras med en ny lagstiftning. Enligt utredningens bedömning är det därför inte motiverat med en sär- reglering i detta fall. När det gäller övriga ändringar i varumärkeslagen som utredningen föreslår ska det noteras att dessa endast innebär att registrerings- hindren – och därmed hävningsgrunderna – utvidgas i två ganska speciella avseenden (registreringshindren som rör växtsortbenäm- ningar och sådana särskilda beteckningar som skyddas enligt unions- rätten är inte nya). Enligt de nya reglerna kommer ett varumärke inte att få registreras om sökanden var i ond tro för ansökningen. Vidare kommer ett kollektiv-, garanti- eller kontroll- märke inte att få registreras om villkoren för märkets användning strider mot goda seder eller allmän ordning eller, i fråga om kollek- tivmärken, inte möjliggör medlemskap i sammanslutningen för den som tillhandahåller varor eller tjänster som har sitt ursprung i det geografiska område som märket avser. Med hänsyn till registrerings- natur anser utredningen att dessa nya bestämmelser bör om- fatta också varumärken som har registrerats före ikraftträdandet. Några särskilda övergångsbestämmelser som rör frågan om hävning – utöver den som rör förvärv av ensamrätt till garanti- och kon- trollmärken – bör således inte införas. Ett sista undantag som bör göras är att de nya bestämmelserna inte ska tillämpas på åtgärder som har vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. Ett sådant undantag får anses vara vedertaget inom immaterialrätten (jfr t.ex. prop. 2009/10:225 s. 390 och prop. 2015/16:123 s. 23). I den mån den nya lagstiftningen ger en starkare ensamrätt bör denna inte kunna användas gentemot en åtgärd som har vidtagits före ikraftträdandet. Bestämmelsen skyddar också tredje mans intressen avseende rättigheter som har uppkommit innan den nya lagstiftningen har trätt i kraft, t.ex. genom ett licens- avtal. Redan ingångna avtal bör alltså inte påverkas. I enlighet med den allmänna principen bör den nya lagen om företags- namn vara tillämplig även på näringskännetecken som har inarbetats och firmor som har registrerats före ikraftträdandet. Detta kommer exempelvis att innebära att den nya bestämmelsen om granskning vid ändrad verksamhet också gäller för redan registrerade firmor, även när en anmälan om ändring har getts in före lagens ikraftträdande. När det gäller ansökningar om firmaregistrering där beslut ännu inte meddelats när den nya lagen träder i kraft bör samma regler gälla som för varumärkesansökningar. Det innebär att firmaregistreringar som har sökts men inte avgjorts vid lagens ikraftträdande ska hand- läggas enligt den nya lagen. På samma sätt som i varumärkeslagen bör undantag från den nya lagens tillämplighet göras i fråga om åtgärder som har vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. Genom den nya lagen om företagsnamn upphävs firmalagen och därmed alla övergångsbestämmelser till den lagen. Några övergångs- bestämmelser bör gälla även i fortsättningen. När Patent- och respektive Patent- och marknadsöverdomstolen inrättades infördes en övergångsbestämmelse som innebär att firmarättsliga mål och ärenden som har inletts i allmän domstol, med undantag för tings- rätt och , före ikraftträdandet av de ändringar i firmalagen som gjordes med anledning av den nya domstolsordningen, ska handläggas enligt äldre bestämmelser om behörig domstol och över- klagande (se punkt 2 och 3 i övergångsbestämmelserna till SFS 2016:197 och prop. 2015/15:57 s. 276 f.). Motivet var att de nya domstolarna inte skulle belastas med alltför många mål och ärenden redan vid ikraftträdandet. Enligt utredningens förslag ska den nya lagen om företagsnamn träda i kraft . Även om det kommer ha gått från ikraftträdandet av den nya domstols- ordningen till dess att lagen träder i kraft, skulle det kunna finnas en del mål och ärenden som inte är slutligt avgjorda. Denna övergångs- ordning bör därför gälla också i fortsättningen.