sou · H4B367 · 2016-09-30 00:00:00 — gällde att utgifterna inte fick öka med i genom- snitt . Utgiftsregeln gäller på statlig och förbundsnivå. Regeln är endast ett politiskt åtagande och inte lagfäst. Den har inte heller några specificerade undantagsklausuler. finns i ett akademiskt råd () som ger råd i ekonomisk-politiska frågor till alla ansvariga tyska myndigheter (Act on the Appointment of a on Economic Development). har även ett oberoende råd () som har som uppgift att regelbundet följa upp statens och förbundsländernas budgetar och övervaka efterlevnaden av det medelfristiga budget- målet för den offentliga sektorn (MTO). kompletterades med ett oberoende rådgivande organ (Indepen- dent to the ) med uppgiften att assistera i övervakningen av efterlevnaden av MTO. Som påpekats av kommissionen och Europeiska unionens råd har inget oberoende organ som godkänner de makroekonomiska antagandena i budgeten, vilket är något tyska regeringen håller på att se över. Det finns för övrigt inga bindande sanktioner vid brott mot saldoregeln. Sagt om ”skuldbromsen” I och med att regeln blir tvingande för staten först och för- bundsländerna 2020 går det bara att göra uppskattningar och tolkningar av hur regeln har fungerat. Tyska finansdeparte- mentet ser dock att Maastrichtskuld har minskat märk- bart sedan högstanivån på av BNP 2010. Detta menar man kan förklaras av ett flertal faktorer, däribland hur tyska staten har nått och till och med ibland överträffat det nya saldomålet, och att flera förbundsländer också lyckats nå sina mål innan de blir tvingande. Särskilt som reglerna blir tvingande respektive 2020 ser regeringen att Maastricht- skulden kommer att fortsätta minska. Bedömare som Cwik (2012) menar att det går att se att den nya regeln stärker den finanspolitiska konsolideringen i högkonjunk- turer utan att begränsa handlingsfriheten vid lågkonjunkturer, dvs. att regeln fungerar kontracykliskt på ett önskvärt sätt. Andra be- dömare som Truger och (2012) menar däremot att regeln den inte är tillräckligt enkel och transparent. Bland annat är beräk- ningen av strukturellt sparande komplex och känslig för hur den specificeras, och kan därmed manipuleras av politikerna. Kritiker har också menat att regeln har procykliska effekter. Den gynn- samma offentligfinansiella utvecklingen är enligt Truger och framför allt är ett resultat av en oväntat stark och ihållande ekonomisk återhämtning. Enligt (2013) verkar det ha funnits viss skepsis bland politiker om i vilken utsträck- ning de nya reglerna faktiskt kommer följas. finanspolitiska regler omfattar en utgiftsregel på statlig nivå och en skuldregel. har även ett saldomål använts. Åren 1986–1990 tillämpades ett saldomål.21 Denna var ett resul- tat av lagförslaget The Gramm-Rudmann-Hollings (GRH) som antogs 1985. GRH specificerade ett antal årliga mål för statens un- derskott, vilket skulle leda till att sparandet var i balans 1991. Tid- punkten för när balans skulle nås flyttades 1987 . gjorde 1987 dock bedömningen att GRH inte var förenlig med grundlagen och lagen modifierades efter det. Åren 1990–2002 fanns årliga tak för aktiva finanspolitiska utgiftsrelaterade åtgärder. antog kongressen åter utgiftstak för diskretionära utgifter. 21 budgetår (fiscal year, FY) för staten sträcker sig till och med . Med budgetåret exempelvis FY2019 avses . Centrala källor i redogörelsen av har varit Bova m.fl. IMF 2015, IMF 2015c och IMF 2015d. Kongressen införde en gräns för hur stor motsvarande statlig skuld fick bli. Gränsen har ändrats , 14 gånger bara . När skulden nådde gränsen 2011 löstes detta genom att presidenten undertecknade Budget Control Act of 2011. Gränsen nåddes igen 2012. Skuldregeln är grundlagsfäst såtillvida att det står i att det endast är som kan låna upp pengar för den federala staten. Till det saldomål som tillämpades 1986–1990 fanns en auto- matisk korrigeringsmekanism (”sequestration”). Denna fungerade genom automatiska obligatoriska utgiftsminskningar. I och med modifieringen av GRH 1987 modifierades också processen med de automatiska utgiftsminskningarna. Den utgiftsregel som tillämpas är också kopplad till en mekanism med automatiska utgiftsminskningar. Till följd av att det inte hade gått att anta en medelfristig plan för att minska un- derskottet aktiverades denna , vilket innebar ytterligare utgiftsminskningar. Den partiöverskridande budgetöverenskom- melsen ersatte delvis de automatiska utgiftsminsk- ningarna med ett lägre sparande och nya inkomster från icke-skattegenererade åtgärder. Enligt IMF (2015c och 2015d) behöver en trovärdig me- delfristig finanspolitisk strategi för att förankra pågående konsoli- deringsåtgärder, stödja en hållbar skuldutveckling och minska osä- kerheten kring finanspolitiken. Tabell Översikt finanspolitiska regler i olika länder och i EU DK, FI, FR, NL, FI, CH, CH, DE1, DK, FI, FR, DK, FI, FR, NL, DK, FI, FR, NL, DK, FI, FR, CH, NZ, SK, UK, NL, NZ, SK, CH, SK, DE1, SK, UK, EU1, SK, DE1, EU1, DE3, EU1, EU2 EU1(EA), EU2(EA) DK, NL, UK, EU FI, FR1, DK, FR1, UK, DK, NL, US DK, FR1, UK, EU(EA) NZ, SK, UK, EU SK, EU(EA) SK, UK, EU 1Rättslig grund anges efter grad av rättslig bindning (från högsta till lägsta grad): grundlag, vanlig lag, koalitionsöverenskommelse och politiskt åtagande. Regler som anges enligt och som EU:s medlemsstater således ska följa enligt överstatliga bestämmelser är i förekommande fall markerade ”EU”. Regler som endast avser euroländer är markerade ”EA”. 2DE1 avser saldomål för staten, DE2 saldomålet för förbundsländerna, DE3 saldomålet för hela den offentliga sektorn. EU1 avser underskottskriteriet, och EU2 avser MTO. 3FR1 avser utgiftsregel för stat och pensionssystem , och FR2 utgiftsregeln för kommuner . 4FR3 avser inkomstregel för stat och pensionssystem , och FR4 inkomstregeln . Källa: Bova m.fl. IMF (2015) samt övriga källor i länderredogörelsen i avsnitt B4 1–B4 10 i bilaga 4 samt avsnitt 2 och 5. Det finanspolitiska ramverket på EU-nivå Tabell Maastrichtkriterierna (konvergenskriterierna) Inte högre nivå än den i de högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om Offentliga sektorns förväntade eller faktiska finansiella underskott som Referensvärde: inte större än om inte: % av BNP till marknadspris - %-talet minskat väsentligt och kontinuerligt och nått en nivå som ligger nära referensvärdet eller - referensvärdet endast undantagsvis och övergående överskrids och %- talet fortfarande ligger nära referensvärdet Offentliga sektorns konsoliderade bruttoskuld som % av BNP till Referensvärde: inte om inte: - %-talet minskar i tillräcklig utsträckning och - närmar sig referensvärdet i tillfredsställande takt Inte högre nivå än den i de högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om Avvikelse från central nivå Deltagande i under utan större svårigheter Källor: EUF-fördraget (art. 126.2) och ursprungligt (art. 104c) med tillhörande protokoll (nr 12 om förfarandet vid alltför stora underskott). Europeiska kommissionen (2007b). Tabell Schematisk illustration av stabilitets- och tillväxtpaktens utveckling – den förebyggande delen – Medelfristigt, harmoniserat, budgetmål om offentliga balans eller i överskott finanser nära balans eller i överskott Landsspecifika MTO i strukturella termer: * säkerhetsmarginal till att inte bryta mot 3 %-gränsen *riktmärke (benchmark) på +0,av BNP (strukturellt); * säkerställa snabba framsteg mot hållbarhet *mer/mindre i bra/dåliga tider * tillåta utrymme för budgetmanöver - nedre gräns för EA och ERMII: -av BNP *för större strukturreformer med kontrollerbara långsiktig hållbarhet (särskilt pensionsreform) Utgiftskriteriet (expenditure benchmark): utgifter, Procedur för korrigering av betydande exklusive diskretionära inkomståtgärder, får endast öka *>0,när skulden >60 % av BNP eller uttalad risk avvikelse (significant deviation motsvarande högst landets medelfristiga potentiella överlag för ej hållbar skuld procedure, SDP)1 tillfällig avvikelse möjlig: Sanktioner möjliga för EA *vid ovanliga händelser som utanför landets kontroll med insättning på av BNP, som regel) stor påverkan på de offentliga finanserna *vid djup lågkonjunktur i EA eller EU Riktlinjer om tillämpning av flexibilitet i pakten för: Riktlinjer om tillämpning av flexibilitet i pakten för: främjandet av investeringar (särskilt EFSI) och effektivt främjandet av investeringar (särskilt EFSI) och effektivt införande av strukturreformer samt bättre hänsyn till införande av strukturreformer samt bättre hänsyn till konjunkturcykeln i enskilda länder konjunkturcykeln i enskilda länder 1 I bedömningen av förändringen av det strukturella sparandet bedöms en avvikelse, för en medlemsstat som inte uppnått sitt MTO, vara betydande om den uppgår till av BNP under ett enda år eller till i genomsnitt av BNP i rad. I bedömningen av utgiftsutvecklingen efter diskretionära åtgärder på inkomstsidan bedöms en avvikelse vara betydande om den samlade effekten av avvikelsen på sparandet uppgår till av BNP under ett enda år eller sammantaget i rad (rådets förordning 1466/97, art. 6.3). Källa: Europeiska kommissionen (2013b) och (2016d). Tabell Schematisk illustration av stabilitets- och tillväxtpaktens utveckling – den korrigerande delen Källa: Europeiska kommissionen (2013b) och (2016d). Tabell Matris för årlig finanspolitisk anpassning mot MTO i stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del Källa: Europeiska kommissionen (2016d). Finanspolitik som kräver aktiva beslut för att träda ikraft. Det kan t.ex. handla om att en skatt eller utgift höjs eller sänks i stabilise- ringspolitiskt syfte. Jämför automatiska stabilisatorer. Utgiftspost på statens budget som fattar beslut om. anslagsbeslut innebär att regeringen bemyndigas att och under vissa villkor använda anvisade medel till de av angivna ändamålen. Därefter tilldelar regeringen an- slagsmedel till myndigheter. Regeringen kan underindela anslagen i anslagsposter och delposter. Innebär att det offentligfinansiella sparandet varierar med kon- junkturläget utan att aktiva beslut fattas. I lågkonjunkturer för- svagas det finansiella sparandet utan att det beslutas om skatte- sänkningar eller utgiftsökningar. Detta beror dels på att skatte- intäkterna är lägre när BNP är lägre än normalt, dels på att de arbetslöshetsrelaterade utgifterna är högre än normalt när arbets- lösheten är högre än jämviktsarbetslösheten. Dessa variationer innebär att främst hushållens disponibla inkomster varierar mindre med konjunkturen, vilket bidrar till att dämpa svängningarna i efterfrågan. Jämför aktiv finanspolitik. Kvoten mellan pensionssystemets tillgångar och skulder. Om kvoten är större än 1 är tillgångarna större än skulderna och systemet är i finansiell balans. En kvot mindre än 1 innebär att skulderna är större än tillgångarna, vilket leder till att pensionstillgångarna räknas upp i en mer långsam takt än normalt till systemet åter är i balans. Summan av en ekonomis bytes-, kapital- och finansiella balans. Framskrivning av de offentliga utgifterna, och ibland även in- komsterna, som syftar till att den offentliga sektorns åtagande mot hushållen i form av skattefinansierade tjänster och transfereringar, etc. inte ska ändras över tiden. Innebär vanligen att den offentliga konsumtionen skrivs fram med demografin och oförändrad personaltäthet, statsbidragen till kommunerna skrivs fram med demografin och utgör därmed en fast del av den kommunala kon- sumtionen, offentliga investeringar ökar i takt med potentiell BNP, transfereringarna till hushållen skrivs fram med demografi och timlön så att de behåller sin relativa köpkraft. Eftersom ett bibe- hållet offentlig åtagande kan tolkas på olika sätt, kan resultatet av en sådan framskrivning variera även om man utgår från samma de- mografi, etc. Jämför oförändrade regler. De finanspolitiska reglerna utgör en bindande restriktion för fi- nanspolitiken när det inte går att öka de offentliga utgifterna och/eller minska inkomsterna utan att bryta mot reglerna. Värdet av alla varor och tjänster som pro- duceras i ett land . BNP per capita är samma sak som BNP per invånare. Skillnaden mellan BNP och potentiell BNP, som andel av poten- tiell BNP. Anger hur det offentliga sparandet som andel av BNP påverkas av konjunkturvariationer, dvs. en förändring av BNP-gapet. getelasticiteten exempelvis är 0,5 försämras det offentliga sparandet av BNP när BNP-gapet ökar . Skillnaden mellan utgiftstaket och de takbegränsade utgifterna. Budgeteringsmarginalen ska i första hand fungera som en buffert om utgifterna skulle utvecklas på ett annat sätt än beräknat på grund av konjunkturutvecklingen. Budgetpolitiska mål (och regler) Med budgetpolitiska mål avses framför allt numeriska, fleråriga mål som avser den offentliga sektorns finanser och som används vid beredning och beslut om statens budget. Budgetpolitiska regler är ett vidare begrepp än budgetpolitiska mål. Medan ett budget- politiskt mål avser en önskvärd t.ex. nivå för ett offentligfinansiellt mått kan en budgetpolitisk regel avse en önskvärd såväl som en restriktion eller gräns för ett offentligfinansiellt mått. Exempelvis är överskottsmålet formulerat just som ett mål, en önskvärd nivå, på det offentliga sparandet, medan utgiftstaket däremot är formulerat som en övre gräns som inte får överskridas. I bägge fallen handlar det dock om en permanent restriktion för finanspolitiken, uttryckt i termer av en offentligfinansiell indikator eller mått (typiskt sett något mått på skuld, förmögenhet, sparande, utgifter eller in- komster). I betänkandet används begreppet finanspolitiska regler (jfr. eng. fiscal rules) synonymt med budgetpolitiska regler. Med budgetutrymme menas här omfattningen av budgetförsva- gande åtgärder (positivt budgetutrymme) eller behovet av budget- förstärkningar (negativt budgetutrymme) som är förenliga med att överskottsmålet nås. Ger en bild av en ekonomis reala flöden med omvärlden. Består av handels- och tjänstebalansen, dvs. skillnaden mellan export och import av varor och tjänster, faktorinkomster och löpande trans- fereringar. Bytesbalansen är förenklat uttryckt ett mått på en eko- nomis nettosparande gentemot omvärlden. ”Rate Mechanism II”. Sattes upp 1999 som efter- trädare till för att försäkra att valutakursen i EU-länder som inte har euron som valuta inte varierar för mycket gentemot euron. Enligt konvergenskriteriet om stabil växelkurs förutsätts medlem- skap i . Finansiell (netto)ställning Se offentlig sektors finansiella nettoförmögenhet. De beslut om offentliga inkomster och utgifter som riksdag och regering fattar för att påverka samhällsekonomin. Syftet med fi- nanspolitiska åtgärder kan vara strukturpolitiskt, fördelnings- politiskt eller stabiliseringspolitiskt. Finanspolitiska regler (och mål) eng. fiscal rules) Används i betänkandet synonymt med budgetpolitiska regler (se budgetpolitiska mål (och regler)). En del av nationalräkenskapssystemet som behandlar de finansiella aktiviteter som sker i ekonomin. Har som syfte att ge information om olika samhällssektorers finansiella sparande och finansiella för- mögenhet fördelat på olika finansobjekt. Visar var i samhälls- ekonomin finansiella överskott och underskott uppstår, hur över- skotten placeras och underskotten finansieras. Baseras på uppgifter från olika statistiska undersökningar som i huvudsak produceras av (), men också på statistiska uppgifter från andra myndigheter, administrativt material och andra upp- gifter. Bedömning av om finanspolitiken har en expansiv eller kontraktiv effekt på den ekonomiska aktiviteten. Bedöms ofta utifrån för- ändringen av det konjunkturjusterade offentliga sparandet. Ett minskande konjunkturjusterat sparande indikerar att finans- politiken är expansiv, dvs. bidrar till att öka resursutnyttjandet i ekonomin (minska BNP-gapet i en lågkonjunktur). rande sätt indikerar ett ökande konjunkturjusterat sparande att finanspolitiken är åtstramande. Neutral finanspolitik föreligger då det konjunkturjusterade sparandet är oförändrat som andel av po- tentiell BNP. Se långsiktigt hållbar finanspolitik. Omfattar EU-bidrag och U-bistånd för reala investeringar samt köp och försäljningar av rättigheter, såsom t.ex. patent. Utgör van- ligen en mycket liten del av ekonomins totala betalningsbalans. Summan av en ekonomis kapitalbalans, bytesbalans och finansiella balans motsvarar dess betalningsbalans. Lagreglerad bestämmelse om att varje enskild kommun och lands- ting ska upprätta en budget där kostnaderna inte ska överskrida intäkterna. Enkelt uttryckt innebär en hållbar finanspolitik att de regler som bestämmer de offentliga inkomsterna och utgifterna kan fortsätta att tillämpas utan att de ger upphov till en alltför stor eller alltför snabbt växande offentlig skuld. Så länge utgifterna på lång sikt motsvaras av lika stora inkomster behöver finanspolitiken inte ändras, vilket är detsamma som att den är hållbar. Finanspolitiken är långsiktigt hållbar om den s.k. intertemporala budget- restriktionen är uppfylld för den offentliga sektorn. Formellt kan den intertemporala budgetrestriktionen uttryckas så att dagens värde av offentliga inkomster (och ) är lika med summan av den offentliga skulden och dagens värde av offentliga utgifter (och ). För att finanspolitiken ska vara långsiktigt hållbar kan de offentliga utgifterna i längden inte un- derfinansieras utan att inkomster och utgifter förr eller senare måste anpassas så att skulden stabiliseras som andel av BNP. Se offentlig sektors konsoliderade bruttoskuld. Ett internationellt standardiserat räkenskapssystem som samman- fattar och beskriver ett lands ekonomiska aktiviteter och utveckl- ing. I nationalräkenskaperna beräknas bland annat bruttonational- produkt (BNP), reala sektorräkenskaper och finansräkenskaper (se vidare finansräkenskaper). I ansvarar SCB för national- räkenskaperna som i huvudsak baseras på deras egna underlag, men också på underlag från andra statistikansvariga myndigheter, admi- nistrativt material och andra uppgifter. Utgörs av verksamheter inom offentliga myndigheter och andra institutioner inom stat och kommuner samt avgiftsfinansierad af- färsverksamhet (t.ex. i form av vatten- och energiförsörjning och renhållning). Offentlig förvaltning delas upp i statlig förvaltning, (primärkommuner och landsting) och so- ciala trygghetsfonder (ålderspensionssystemet). Sedan övergången till det nya nationalräkenskapssystemet ENS2010 be- nämner SCB det som tidigare kallades ”offentlig sektor” för ”of- fentlig förvaltning”. Kommittén har valt att i likhet med regeringen och använda beteckningen offentlig sektor. Se också offentlig sektor. Utgörs i nationalräkenskaperna av offentlig förvaltning (se d:o) och offentliga bolag. Med offentliga bolag avses bolag som till ägs av offentliga myndigheter. Sedan övergången till det nya nationalräkenskapssystemet ENS2010 be- nämner SCB det som tidigare kallades ”offentlig sektor” för ”of- fentlig förvaltning”. Kommittén har valt att i likhet med regeringen och använda beteckningen offentlig sektor. Se också offentlig förvaltning. Finansiellt sparande i offentlig förvaltning, det vill säga skillnaden mellan (periodiserade) inkomster och utgifter i offentlig förvalt- ning , t.ex. . Offentlig sektors finansiella nettoförmögenhet Offentlig sektors finansiella tillgångar minus dess skulder. Den finansiella nettoförmögenheten kallas ibland för finansiell netto- ställning. Nettoförmögenheten med omvänt tecken kallas netto- skuld. Om tillgångarna är mindre än skulderna är netto- förmögenheten negativ och nettoskulden därmed positiv. Netto- förmögenheten kan sägas vara ett mått på offentlig sektors solidi- tet, eller långsiktiga betalningsförmåga. Eftersom stat och kommu- ner har möjlighet att finansiera sig med skattemedel är dock kopp- lingen mellan nettoförmögenhet och betalningsförmåga mindre direkt än i företagsekonomiska sammanhang. Den finansiella nettoförmögenheten beräknas i SCB:s finansräkenskaper. I finans- räkenskaperna värderas skulder och finansiella tillgångar till mark- nadsvärde (och inte till nominellt värde). Detta innebär att statens bruttoskuld enligt finansräkenskaperna inte är direkt jämförbar med statsskulden eller Maastrichtskulden. Dessutom ingår fler slags skuldposter i finansräkenskaperna än i Maastricht- och stats- skulden. Slutligen konsolideras inte skulder i finansräkenskaperna, varken inom eller mellan sektorer. Den finansiella nettoställningen påverkas av över- eller under- skott i det offentliga sparandet, men ofta i större utsträckning av prisförändringar på olika finansiella tillgångar (aktiekurser, etc.), och skulder, (marknadsvärdering av utestående skuld i svenska kronor och utländsk valuta). Offentlig sektors primära sparande Det offentligfinansiella sparandet (finansiella sparandet) med un- dantag för kapitalinkomster och kapitalutgifter (i praktiken ränte- utgifter). Offentlig sektors konsoliderade bruttoskuld (Maastrichtskulden) Summan av de skulder som staten, kommuner, landstingen och ålderspensionssystemet har gentemot långivare utanför offentlig sektor. Skulden är konsoliderad i bemärkelsen att interna skulder inom offentlig sektor räknas bort. Dessa utgörs i huvudsak av ålderspensionssystemets innehav av statsobligationer (statens skuld till ålderspensionssystemet). Maastrichtskulden är en bruttoskuld i bemärkelsen att det inte tas hänsyn till finansiella tillgångar i be- räkningen av skulden. Skuldinstrumenten summeras i nominella värden, det vill säga till de belopp som ska betalas då skuld- instrumenten (lånen) förfaller. Maastrichtskulden definieras av , vilket gör det jämförbart mellan samtliga EU-länder, och rapporteras av EU:s medlemsländer till EU- kommissionen. Antagande om att inga ytterligare budgetpåverkande åtgärder vidtas av regering och riksdag utöver vad som redan beslutats eller aviserats. Oförändrade regler är normalt förknippade med en viss automatisk budgetförstärkning som uppstår eftersom skatte- intäkterna utvecklas ungefär i takt med BNP under oförändrade regler, medan utgifterna tenderar att falla som andel av BNP. Att utgifterna ökar långsammare än BNP vid oförändrade regler beror på att vissa transfereringar har tak eller inte är indexerade till pris- eller löneförändringar, eller att tidsbegränsade utgiftsprogram av- slutas om det inte aktivt förlängs. Jämför bibehållet offentligt åtagande. Den nivå på produktionen som skulle uppnås om tillgängliga pro- duktionsfaktorer i form av arbete och kapital utnyttjandes på ett normalt (balanserat) sätt. Mått på i vilken grad produktionsfaktorerna arbete och kapital ut- nyttjas. Bedömningar av resursutnyttjandet görs exempelvis utifrån Konjunkturbarometerns frågor om brist på arbetskraft och hur befintlig kapacitet utnyttjas, samt statistik från och över vakanser och arbetslösa. Liten brist på arbetskraft och lågt kapacitetsutnyttjande i företagen indikerar ett lågt resursutnyttjande. Ett lågt resursutnyttjande dämpar i sin tur inflationstrycket. Indikator som visar risken för att finanspolitiken blir ohållbar det närmaste året, åren. Indikator som visar hur mycket det offentliga sparandet behöver ändras för att den offentliga bruttoskulden ska uppgå till 60 pro- cent av BNP 2030. Ett värde på 1,0 betyder att det primära sparan- det varaktigt måste stärkas av BNP för att den offentliga skulden inte ska överstiga av BNP . Ett värde på -1,0 betyder att de offentliga finanserna varaktigt kan försvagas av BNP utan att den offentliga skulden överstiger av BNP. Indikator som visar hur stor varaktig (permanent) förändring av det offentliga sparandet som krävs för att den offentliga sektorns intertemporala budgetrestriktion ska vara uppfylld. Ett värde på 1,0 betyder att det primära sparandet varaktigt måste stärkas av BNP för att de offentliga finanserna ska vara i balans över en mycket lång tidshorisont. Ett värde på -1,0 betyder att de offentliga finanserna varaktigt måste försvagas av BNP för att de offentliga finanserna ska vara i balans över en mycket lång tidshorisont.