sou · H4B378 · 2016-11-08 00:00:00 — Enligt rättspraxis ger icke-diskrimineringsbestäm- melserna i såväl artikel 18 som artiklarna 49 och 56 i EUF-fördraget särskilt uttryck för principen om likabehandling. Domstolen skiljer dock på principerna om icke-diskriminering och likabehandling. Skyldigheten att respektera principen om likabehandling är central och utgör själva grunden i upphandlingsdirektiven, vilka syftar bl.a. till att utveckla en effektiv konkurrens inom dess tillämpnings- område.15 På området för offentlig upphandling syftar principen om likabehandling av anbudsgivare enligt domstolen till att alla anbudsgivare ska ges samma möjligheter när de utformar sina an- bud, oberoende av nationalitet. Principen om likabehandling av 12Sundstrand, , Offentlig Upphandling – primärrättens reglering av offentliga kontrakt, 2012, s. 39. 13Dom Bentjees, C-31/87, EU:C:1988:422, p. 2006/07:128 s. 155, Sundstrand, , 2012, s. 45 f, och , och , , Europarättens grunder, 2010, s. 111 ff. 15Se t.ex. dom Stora Bält, C-243/89, EU:C:1993:257, p. 33, dom Vallonska bussarna, C-87/94, EU:C:1996:161, p. 51, dom , C-513/99, EU:C:2002:495, p. 81 och dom EVN och Wienstoem, C-448/01, EU:C:2003:651, p. Den EU-rättsliga regleringen av upphandling av … anbudsgivare ska därmed tillämpas även om det inte skett någon diskriminering på grund av nationalitet.16 Likabehandlingsprincipen innebär att lika fall ska behandlas lika och olika fall ska behandlas olika om det inte finns objektivt god- tagbara skäl för särbehandling. Alla leverantörer ska behandlas lika och utan ovidkommande hänsyn, både när de utarbetar sina anbud och när anbuden prövas mot tilldelningskriterierna.17 Enligt EU- domstolen utgör unionsbestämmelserna hinder för nationella be- stämmelser som innebär att anbudssökande eller anbudsgivare, som enligt lagstiftningen i den medlemsstat där de har sin verksamhet är berättigade att tillhandahålla tjänsten i fråga, inte kan tilldelas offentliga kontrakt, endast av det skälet att deras juridiska form inte motsvarar en viss kategori av juridiska personer.18 Alla leverantö- rer ska alltså som utgångspunkt behandlas lika, oavsett storlek, organisationsform osv.19 Enligt framgår också av såväl unionsbestämmelserna som av praxis att varje person eller enhet som anser sig vara lämpad att säkerställa att ett visst kontrakt genomförs, får lämna anbud eller anmäla sig som anbudssökande.20 Principerna om likabehandling och icke-diskriminering på grund av nationalitet medför enligt bl.a. ett krav på öppenhet och en skyldighet att lämna insyn. Detta krav på öppenhet syftar till att garantera varje potentiell anbudsgivare att förfarandet kring- gärdas av sådan offentlighet att det är öppet för konkurrens och att det går att kontrollera om upphandlingsförfarandena är opartiska.21 16Se bl.a. dom Parking Brixen, C-458/03, EU:C:2005:605, p. 48 och dom Kommissionen mot , C-260/04, EU:C:2007:508, p. 17Se bl.a. dom Parking Brixen, C-458/03, EU:C:2005:605, p. 48, dom Vallonska bussarna, C-87/94, EU:C:1996:161, p. 54 och dom eVigilo, C-538/13, EU:C:2015:166, p. 18Se bl.a. dom Frigerio , C-357/06, EU:C:2007:818, p. 22 och dom CoNISMa, C-305/08, EU:C:2009:807, p. Detta framgår numera även av artikel 19 i LOU-direktivet. 19Sundstrand, , 2012, s. 43 ff. 20Dom CoNISMa, C-305/08, EU:C:2009:807, p. 39–42. 21Se bl.a dom Kommissionen mot , C-260/04, EU:C:2007:508, p. 24, dom Parking Brixen, C-458/03, EU:C:2005:605, p. 49, dom Telaustria och Telefonadress, C-324/98, EU:C:2000:669, p. 61 och 62 och dom Coname, C-231/03, EU:C:2005:487, p. Även dom Engelmann, C-64/08, EU:C:2010:506, p. 50, dom , C-203/08, EU:C:2010:307, p. 41 och dom Wall, C-91/08, EU:C:2010:182, p. Den EU-rättsliga regleringen av upphandling av … Skyldigheten att lämna insyn är en förutsättning för att få en sådan offentlighet kring en offentlig upphandling att marknaden är öppen för konkurrens och att det går att kontrollera upphandlings- förfarandena. Principen gäller under varje del av ett tilldelningsför- farande. Öppenhetsprincipen förutsätter exempelvis att uppgifter om tilldelningsförfarandet inte hemlighålls, att information om till- delningen av kontrakt offentliggörs och att förfrågningsunderlagen så långt som möjligt är offentliga.22 Proportionalitetsprincipen innebär att de åtgärder som används för att uppnå ett visst syfte inte får vara mer betungande eller långt- gående än vad som är nödvändigt för att uppnå syftet med åtgärden. I valet mellan olika åtgärder ska medlemsstaten välja den åtgärd som leder till minsta möjliga störningar för den ekonomiska verksam- heten. Åtgärderna måste vara ägnade att åstadkomma det efter- strävade målet, som det men som drabbar den enskilde som påverkas av åtgärderna inte får vara oproportionerligt i förhåll- ande till nyttan för det allmänna. Eventuella inskränkningar måste också tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt. Principen används bl.a. för att avgöra om en medlemsstat har tillräckligt angelägna skäl för att upprätthålla en åtgärd som är handelshindrande och vid bedömningen i övrigt av nationella begränsningar av de fria rörlig- heterna.23 Inom området för offentlig upphandling innebär proportiona- litetsprincipen att en upphandlande myndighet inte får ställa högre krav än vad som är nödvändigt i den specifika upphandlingen. Kraven i ett upphandlingsförfarande måste stå i proportion till målet med upphandlingen och de måste vara kopplade till föremålet för upp- handlingen.24 Upphandlingens art och värde ska beaktas när vill- koren fastställs och de får inte gå utöver vad som krävs för att upp- nå syftet.25 22Sundstrand, , 2012, s. 46. 23Bernitz, , och , , 2010, s.118 f. och Sundstrand, , 2012, s. 46 f. 24Se dom , C-513/99, EU:C:2002:495, p. 69 och dom EVN och Wienstrom, C-448/01, EU:C:2003:651, p. 2006/07:128 s. 155. Se även Sundstrand, , 2012, s. 46 f. Den EU-rättsliga regleringen av upphandling av … Principen om ömsesidigt erkännande Principen om ömsesidigt erkännande omfattar alla aspekter av handeln på den inre marknaden och innebär att medlemsstaterna bör godta exempelvis examensbevis, certifikat och andra officiella intyg till styrkande av olika slags kvalifikationer, som utfärdats av andra med- lemsstater. Principen är ett led i de fria rörligheterna och grundas på lojalitetsprincipen i fördraget om Europeiska unionen (EU-för- draget).26 16.3EU-rättens betydelse för kontrakt som inte omfattas av upphandlingsdirektiven Även om en upphandling inte omfattas av upphandlingsdirektivens bestämmelser, exempelvis då värdet understiger angivet tröskel- värde, innebär det inte att förfarandet helt faller utanför . Om en sådan upphandling har ett gränsöverskridande intresse om- fattas den av EU:s primärrätt, vilket innebär att bestämmelserna i fördragen om bl.a. de fria rörligheterna och de grundläggande prin- ciperna som följer av fördraget ändå är tillämpliga. För att en upphandling ska anses ha ett gränsöverskridande in- tresse ska handeln mellan medlemsstaterna påverkas, eller i vart fall riskera att påverkas. Om alla relevanta omständigheter i ett fall är begränsade till en medlemsstats inre förhållanden, och inte har några egentliga kopplingar till andra medlemsstater, är fördragens bestäm- melser generellt sett inte tillämpliga.27 Tilldelning av kontrakt under upphandlingsdirektivens tröskel- värden anses i princip inte ha ett bestämt gränsöverskridande intresse. Enligt upphandlingsdirektiv undantogs också B-tjänster i huvudsak från direktivets bestämmelser, eftersom de inte ansågs vara av intresse för leverantörer i andra medlemsstater. Tjänste- koncessioner undantogs helt från direktivets tillämpningsområde. Enligt omfattas tjänstekoncessioner ändå av EUF- fördragets grundläggande bestämmelser och de principer som följer av detta. Tjänstekoncessioner har alltså i princip ansetts ha ett 26Bernitz,och , , 2010, s. 110. 27Bernitz,och , , 2010, s. 232 ff. och Sundstrand, , 2012, s. 35. Den EU-rättsliga regleringen av upphandling av … gränsöverskridande intresse.28 har dock bedömt att även kontrakt avseende B-tjänster och kontrakt under tröskel- värdena kan ha ett bestämt gränsöverskridande intresse och därmed omfattas av bestämmelserna om de grundläggande friheterna och av principerna. Ett bestämt gränsöverskridande intresse I målet C-231/03 Coname prövade domstolen bl.a. om fördragsbe- stämmelserna om etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster utgjorde hinder mot tilldelning utan anbudsinfordran i visst fall. Det aktuella kontraktet var en koncession som alltså inte omfattades av de dåvarande upphandlingsdirektiven, utan skulle prövas mot bakgrund av de grundläggande friheterna. I den mån kontraktet kunde vara av intresse för ett företag i en annan med- lemsstat innebar en tilldelning utan insyn en otillåten särbehandling enligt (nuvarande) artiklarna 49 och 56 i EUF-fördraget, om det inte fanns sakliga skäl för diskrimineringen. Det hade enligt dom- stolen inte framkommit att koncessionen inte skulle vara av in- tresse för ett företag i en annan medlemsstat och att verkningarna på de berörda grundläggande friheterna således skulle vara alltför slumpmässiga och indirekta för att det skulle kunna fastställas att de åsidosatts.29 Målet C-507/03 rörde ett kontrakt avseende tjänster bestående i utbetalningar av sociala förmåner, som utgjorde B-tjänster. Bestämmelserna om exempelvis skyldigheterna i fråga om före- gående annonsering var därmed inte tillämpliga på kontraktet. EU- domstolen konstaterade dock att de principer som följer av (nuvar- ande) artiklarna 49 och 56 i EUF-fördraget var tillämpliga på dessa kontrakt, om de hade ett bestämt gränsöverskridande intresse. I den mån ett kontrakt avseende B-tjänster har ett bestämt gränsöver- skridande intresse innebär en tilldelning av kontrakt utan insyn en sådan särbehandling av företag i andra medlemsstater, som kan ha ett intresse av upphandlingen, som utgör förbjuden diskriminering enligt artiklarna 49 och 56 om inte sakliga skäl finns för särbehand- 28Se vidare Sundstrand, , 2012, s. 96 ff. 29Dom Coname, C-231/03, EU:C:2005:487, p. 15 ff. Se även dom Kommissionen mot , C-264/03, EU:C:2005:620, p. 31–33. Den EU-rättsliga regleringen av upphandling av … Kommissionen hade dock inte lämnat tillräckliga uppgifter för att domstolen skulle kunna avgöra om förfarandet stred mot fördraget. Det förhållandet att ett klagomål lämnats avseende kon- traktet var inte tillräckligt för att visa att kontraktet hade ett gräns- överskridande intresse.30 I de förenade målen C-147/06 och C-148/06 SECAP och Santorso, som rörde upphandling av byggentreprenad, konstaterade dom- stolen att kontrakt under de angivna tröskelvärdena omfattas av för- dragets grundläggande regler och principer under förutsättning att kontrakten har ett bestämt gränsöverskridande intresse. Bedöm- ningen av om ett kontrakt har ett sådant intresse ska göras innan begreppen i meddelandet om upphandling definieras och det an- kommer enligt domstolen på den berörda upphandlande myndig- heten att göra denna bedömning, med beaktande av att bedömningen kan komma att prövas i domstol. Domstolen anförde vidare att det är tillåtet att i nationella bestämmelser fastställa objektiva kriterier för om det föreligger ett bestämt gränsöverskridande intresse, lik- som om ett sådant intresse inte föreligger. Kriterier för sådana be- stämmelser skulle kunna vara att kontraktet uppgår till visst belopp, i kombination med platsen där byggentreprenaden ska utföras, respektive att det aktuella kontraktet är av mycket ringa betydelse i ekonomiskt avseende. Domstolen noterade dock att även kontrakt av mycket ringa ekonomisk betydelse skulle kunna ha ett bestämt gränsöverskridande intresse under vissa omständigheter.31 Kommissionen har i ett tolkningsmeddelande angett att de prin- ciper som grundas på fördraget endast är tillämpliga på kontrakt som i tillräcklig utsträckning sammanhänger med den inre marknadens funktion. Det är de enskilda upphandlande enheternas ansvar att avgöra om en planerad upphandling skulle kunna vara av intresse för ekonomiska aktörer i andra medlemsstater. Enligt kommissionen måste ett sådant beslut grundas på en bedömning av de särskilda omständigheterna i varje enskilt fall. Sådana omständigheter kan vara exempelvis föremålet för kontraktet, dess uppskattade värde, 30Dom , C-507/03, EU:C:2007:676, p. 24–31. 31Dom i de förenade målen SECAP och Santorso, C-147/06 och C-148/06, EU:C:2008:277 p. 19–21 och 30–31. Den EU-rättsliga regleringen av upphandling av … särskilda förhållanden inom den berörda sektorn (marknadens storlek och struktur, handelspraxis osv.) och den geografiska lokaliseringen av utförandet.32 16.4Upphandlingsdirektivens reglering av upphandlingar av sociala tjänster och andra särskilda tjänster Av skäl 113 i LOU-direktivet framgår att tillämpningen av direk- tivet, med hänsyn till en av utförd utvärdering av effekterna av och effektiviteten hos EU:s lagstiftning om offentlig upphandling, bör utsträckas till att gälla fullt ut för en rad tjänster. I skäl 114 anges dock att vissa kategorier av tjänster, på grund av sin natur, fortfarande har en begränsad gränsöverskri- dande dimension. För sådana tjänster, s.k. personliga tjänster (t.ex. vissa sociala tjänster, hälso- och sjukvårdstjänster samt utbildnings- tjänster) bör särskilda bestämmelser gälla, med ett högre tröskel- värde än det som tillämpas på andra tjänster. Personliga tjänster till värden under detta tröskelvärde brukar enligt skältexten inte vara av intresse för leverantörer från andra medlemsstater, annat än om det finns konkreta indikationer på motsatsen, t.ex. unionsfinansiering av gränsöverskridande projekt. Vidare anges att medlemsstaterna, med hänsyn till betydelsen av det kulturella sammanhanget och dessa tjänsters känslighet, bör ges stor frihet att organisera valet av tjänste- leverantörer på det sätt som de finner lämpligast. Detta krav har enligt skältexten beaktats i bestämmelserna i direktivet och det före- skrivs därför endast att vissa grundprinciper om öppenhet och lika- behandling ska iakttas och att upphandlande myndigheter ska kunna tillämpa särskilda kvalitetskriterier vid valet av tjänsteleverantörer. Vid fastställandet av de förfaranden som ska användas för tilldel- ning av kontrakt för personliga tjänster anges att medlemsstaterna bör beakta artikel 14 i EUF-fördraget och protokoll nr 26. Med- lemsstaterna bör i detta sammanhang också sträva efter att fullfölja 32 Kommissionens tolkningsmeddelande om gemenskapsrättens tillämplighet på upphand- lingskontrakt som inte, eller bara delvis, omfattas av direktiven om offentlig upphandling (EUT C 179/2, . Den EU-rättsliga regleringen av upphandling av … målen om att förenkla och lätta den administrativa bördan för upphandlande myndigheter och ekonomiska aktörer. Motsvarande anges i skälen 119 och 120 i LUF-direktivet. I artikel 14 i EUF-fördraget anges att unionen och medlems- staterna ska sörja för att tjänster av allmänt ekonomiskt intresse utförs på grundval av principer och villkor, särskilt ekonomiska och finansiella, som gör det möjligt för dem att fullgöra sina uppgifter. och rådet ska genom förordningar fastställa dessa principer och villkor, utan att det påverkar medlemsstaternas befogenheter att i överensstämmelse med fördragen tillhandahålla, beställa och finansiera sådana tjänster. Av protokoll nr 26 om tjänster av allmänt intresse följer att unionens gemensamma värden i fråga om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse särskilt innefattar bl.a. nationella, regionala och lokala myndigheters avgörande roll och stora handlingsutrymme när det gäller att tillhandahålla, beställa och organisera sådana tjänster så nära användarnas behov som möjligt. Av artikel 74 i LOU-direktivet och artikel 91 i LUF-direktivet framgår att offentliga kontrakt för sociala tjänster och andra särskilda tjänster ska tilldelas i enlighet med aktuella kapitel (1 kap. i direktivens avdelning III) när värdet på kontrakten uppgår till eller överstiger det angivna tröskelvärdet. Tröskelvärdet uppgår i LOU-direktivet till (exklusive mervärdesskatt) och i LUF-direktivet till (exklusive mervärdesskatt).33 För tilldelning av sådana kontrakt gäller artiklarna 75 och 76 i LOU-direktivet respektive artiklarna 92 och 93 i LUF-direktivet. I artikel 75 i LOU-direktivet anges att en upphandlande myndighet som har för avsikt att tilldela ett offentligt kontrakt ska informera om detta, och på vilket sätt detta ska ske. De upphandlande myndigheter som har tilldelat ett offentligt kontrakt ska också informera om resultaten av upphandlingsförfarandet. Enligt artikel 76 ska med- lemsstaterna införa nationella regler för tilldelning av kontrakt som omfattas av kapitlet för att se till att de upphandlande myndigheterna följer principerna om öppenhet och likabehandling av ekonomiska aktörer. Medlemsstaterna kan själva fastställa vilka förfaranderegler som är tillämpliga så länge dessa regler gör det möjligt för de upp- handlande myndigheterna att ta hänsyn till de särskilda egenskap- erna för tjänsterna i fråga. Medlemsstaterna ska också se till att de 33 Artikel 4 d i LOU-direktivet och artikel 15 c i LUF-direktivet. Den EU-rättsliga regleringen av upphandling av … upphandlande myndigheterna får beakta behovet av att garantera tjänsternas kvalitet, kontinuitet, åtkomlighet, överkomlighet, till- gänglighet och omfattning, olika användarkategoriers specifika behov, inklusive missgynnade och utsatta gruppers behov, deltagande och egenansvar för användarna samt innovation. Medlemsstaterna har även möjlighet att föreskriva att valet av tjänsteleverantör ska göras på grundval av det anbud som har det bästa förhållandet mellan pris och kvalitet med hänsyn till kvalitets- och hållbarhetskriterier för sociala tjänster. Huvudsakligen motsvarande bestämmelser gäller för upphandlande enheter enligt artiklarna 92 och 93 i LUF-direktivet. I de aktuella kapitlena finns också en bestämmelse om möjlig- heten att reservera kontrakt för vissa tjänster. Enligt artikel 77 i LOU-direktivet och artikel 94 i LUF-direktivet får medlems- staterna föreskriva att de upphandlande myndigheterna34 får reser- vera rätten för en organisation att delta i offentlig upphandling exklusivt för de hälso- och sjukvårdstjänster, sociala tjänster och kulturella tjänster som räknas upp i respektive artikel. Möjligheterna är dock begränsade på så sätt att det krävs att organisationen upp- fyller vissa villkor. Organisationens syfte ska vara att fullgöra ett offentligt uppdrag som är kopplat till tillhandahållande av dessa tjänster. Vidare ska vinsterna återinvesteras för att uppnå organisa- tionens syfte och eventuell vinstutdelning eller omfördelning bör ske på grundval av deltagande. Det krävs också att lednings- och ägarstrukturen i organisationen grundas på personalens ägande eller deltagande, eller kräver aktivt deltagande av personal, användare eller berörda parter. Slutligen krävs att organisationen inte får ha tilldelats något kontrakt för den berörda tjänsten av den berörda upphandlande myndigheten enligt bestämmelsen . Kon- traktets löptid får dessutom inte överstiga tre år.35 Upphandling av tjänstekoncessioner omfattas numera, tillsammans med upphandling av byggkoncessioner, av LUK-direktivet. Upp- handling av koncessioner skiljer sig från upphandling enligt LOU- respektive LUF-direktivet genom att ersättningen endast utgörs av 34Artikel 94 i LUF-direktivet gäller endast upphandlande enheter som är upphandlande myn- digheter. 35Se även skäl 118 i LOU-direktivet och skäl 124 i LUF-direktivet. Den EU-rättsliga regleringen av upphandling av … rätten att utnyttja föremålet för kontraktet eller av dels en sådan rätt, dels betalning. Dessutom ska verksamhetsrisken vid utnyttjandet av föremålet för kontraktet överföras till koncessionshavaren.36 LUK-direktivet reglerar i likhet med LOU-direktivet och LUF- direktivet upphandlingar vars kontraktsvärden uppgår till minst ett angivet tröskelvärde. LUK-direktivet är tillämpligt vid tilldelning av koncessioner vars värden uppgår till (exklusive mervärdesskatt).37 Samma tröskelvärde gäller för sociala tjänster och andra särskilda tjänster, men dessa tjänster omfattas endast ett fåtal bestämmelser i direktivet. Redan i skäl 1 i LUK-direktivet anges att de regler som ska gälla för upphandlingar av koncessioner bör regleras av en lämplig, ba- lanserad och flexibel rättslig ram. Det anges vidare i skäl 8 att det för koncessioner som uppgår till eller överstiger ett visst värde är lämpligt att föreskriva en lägsta grad av samordning av förfarandena för tilldelning av sådana kontrakt i enlighet med EUF-fördragets principer. En sådan reglering syftar enligt skälet till att garantera att tilldelning av koncessioner öppnas för konkurrens och att skapa rättssäkerhet men det betonas att bestämmelserna inte bör gå ut- över vad som är nödvändigt för att uppnå nämnda syften och för att trygga ett visst mått av flexibilitet. Av skäl 68 i LUK-direk- tivet följer vidare att upphandlande myndigheter och upphandlande enheter bör ges avsevärd flexibilitet när det gäller att fastställa och organisera förfarandet för val av koncessionshavare. Vissa grund- läggande garantier i fråga om tilldelningsförfarandet bör emellertid fastställas för att säkerställa likabehandling och öppenhet under hela tilldelningsförfarandet. Även det område som omfattas av be- stämmelserna om upphandling av koncessioner enligt direktivet förut- sätter alltså att upphandlande myndigheter och enheter ges möjlig- het att anpassa förfarandet. I skälen 53 och 54 i LUK-direktivet finns uttalanden som i stora delar motsvarar vad som anges i skäl 114 i LOU-direktivet och skäl 120 i LUF-direktivet. För tjänster som har en begränsad gräns- överskridande dimension, t.ex. vissa sociala tjänster, hälso- och sjuk- vårdstjänster samt utbildningstjänster, anges att ett särskilt system bör införas, vilket bör beakta att de började regleras först . 36Artikel 5.1 i LUK-direktivet. 37Artikel 8 i LUK-direktivet. Den EU-rättsliga regleringen av upphandling av … Ett krav på offentliggörande av en förhandsannons och efterannon- sering för alla koncessioner av ett värde som minst uppgår till det angivna tröskelvärdet anges vara ett lämpligt sätt att informera potentiella anbudsgivare om affärsmöjligheter och att informera samt- liga berörda parter om antal och typer av tilldelade kontrakt. Med- lemsstaterna bör dessutom enligt skältexten se till att det finns lämpliga åtgärder för tilldelning av koncessionskontrakt för sådana tjänster i syfte att garantera att principerna om öppenhet och insyn samt likabehandling av ekonomiska aktörer respekteras, som upphandlande myndigheter och upphandlande enheter kan beakta den berörda tjänstens särskilda egenskaper. Medlemsstaterna bör också ges stor frihet att organisera valet av tjänsteleverantörer på det sätt som de finner lämpligast. Sociala tjänster och andra särskilda tjänster regleras i artikel 19 i LUK-direktivet. De tjänster som avses motsvarar i princip vad som gäller enligt LOU- och LUF-direktiven. För upphandling av dessa tjänster gäller endast skyldigheterna att publicera en förhandsannons, att publicera en efterannons och att tillämpa bestämmelserna om rättsmedel.38 Som framgått regleras upphandling av sociala tjänster och andra särskilda tjänster särskilt upphandlingsdirektiv. Avsikten med denna reglering är bl.a. att skapa en stor frihet för upphand- lande myndigheter och enheter att organisera valet av leverantörer på dessa områden och betydligt färre bestämmelser i direktiven gäller därför vid upphandling av sådana tjänster. Det finns alltså ett stort utrymme för medlemsstaterna att reglera förfarandet vid upp- handling av sociala tjänster och andra särskilda tjänster på ett sätt som möjliggör en större flexibilitet för de upphandlande myndig- heterna, än vad som är fallet vid upphandling som omfattas av direktiven i dess helhet.