sou · H4B358d2 · 2016-09-15 00:00:00 — Det införs en möjlighet för domstolen att besluta att ett yttrande som innefattar tryckfrihetsbrott ska tas bort ur en databas som avses i 1 kap. 5 och 6 §§. Ett krav på borttagande kan framställas trots att åtal för brottet inte kan väckas till följd av preskription. Till böter eller fängelse i högst döms den som inte tar bort ett yttrande ur en databas, trots att han eller hon vet att en domstol enligt 27 § har beslutat att yttrandet ska tas bort ur databasen. Paragrafen är ny. Den har behandlats i avsnitt 10.2.5. En straff- sanktion införs för den som fortsätter att tillhandahålla ett yttrande i en databas trots att han eller hon vet att en domstol har meddelat beslut om borttagande enligt 27 §. Gärningen utgör inte ett tryck- frihetsbrott i den meningen att den innebär ett straffbart missbruk av tryckfriheten (jfr 1 kap. 4 § och 5 kap.). Det innebär att frågan om ansvar inte prövas som ett tryckfrihetsmål och därmed utan medverkan av jury (se föreslagna 9 kap. YGL och 12 kap. 1 § TF). Bestämmelsen syftar till att upprätthålla respekten för domstolens beslut om borttagande och säkerställa att sanktionssystemet vid överträdelser av tryckfriheten är effektivt. Straffsanktionen kan riktas mot andra än den som ansvarar tryckfrihetsrättsligt för innehållet i databasen. Ett exempel är att en uppdragstagare som på uppdrag av en författare sköter den praktiska driften av en webbplats bör kunna ådra sig ansvar om han eller hon trots vetskap om domstolens beslut vägrar att ta bort den aktuella uppgiften. Om riket befinner sig i krig, får rätten i samband med konfiskering av en periodisk skrift meddela förbud mot att ge ut skriften . Ett sådant förbud får meddelas endast vid brott som avses i 10 §, 12–14 §§, 15 §, om brottet är att anse som grovt, samt 17 §. Förbudet får gälla från det att domen i tryckfrihetsmålet har fått laga kraft. I fråga om konfiskering av en periodisk skrift som sprids i strid med ett utgivningsförbud eller uppenbart utgör en fortsättning av en skrift som avses med ett sådant förbud, gäller vad som föreskrivs i lag om förverkande av föremål på grund av brott. Paragrafen motsvarar nuvarande 7 kap. 8 §. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. 8 kap. Ansvarighet för tryckfrihetsbrott Ansvarig för tryckfrihetsbrott i en periodisk skrift är den som var anmäld som utgivare när skriften gavs ut. Har en ställföreträdare anmälts och inträtt som utgivare, är i stället han eller hon ansvarig. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 1 §. Utgivaren är ansvarig, trots att en ställföreträdare inträtt som utgivare, om ställföreträdaren 1.inte längre var behörig när skriften gavs ut eller uppdraget annars upp- hört, eller 2.var utsedd för skens skull eller uppenbarligen inte hade de befogenheter som anges i 5 kap. 4 §. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 2 § tredje stycket. Bestäm- melsen har placerats i en särskild paragraf i anslutning till huvud- regeln om utgivarens respektive ställföreträdarens ansvar i 8 kap. 1 §. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Skriftens ägare är ansvarig för tryckfrihetsbrott om det inte fanns utgivnings- bevis när skriften gavs ut. Om utgivningsbevis fanns, är ägaren ansvarig om –det inte fanns någon behörig utgivare när brottet förövades, –utgivaren var utsedd för skens skull, eller – utgivaren uppenbarligen inte hade de befogenheter som anges i 5 kap. 4 §. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 2 § första och andra styckena. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Kan det inte visas vem som var ägare till skriften gavs ut, är den som har tryckt skriften ansvarig i stället för ägaren. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 3 §. Ändringarna är endast språkliga. Om en skrift sprids utan uppgifter om vem som har tryckt skriften och det inte kan klarläggas vem denne är, blir spridaren ansvarig i stället för den som har tryckt skriften. Detsamma gäller om uppgifterna om vem som har tryckt skriften är felaktiga och spridaren känner till detta. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 4 §. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. som inte är periodiska Författaren är ansvarig för tryckfrihetsbrott i en tryckt skrift som inte är periodisk, om han eller hon enligt 3 kap. 2 § har uppgetts vara författare till skriften. Författaren är dock inte ansvarig om skriften har getts ut mot hans eller hennes vilja. Författaren är inte heller ansvarig om namn, pseudonym eller signatur har satts ut på skriften mot hans eller hennes vilja. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 5 §. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Om en särskild utgivare har uppgetts enligt 3 kap. 2 § för en tryckt skrift som innehåller eller är avsedd att innehålla bidrag av flera författare, är utgivaren ansvarig för tryckfrihetsbrott. Utgivaren är inte ansvarig om författarna till de enskilda bidragen är ansvariga enligt 6 § eller om utgivarens namn, pseudonym eller signatur har satts ut på skriften mot hans eller hennes vilja. Det som anges i första stycket om utgivarens ansvar gäller även för andra tryckta skrifter, om författaren var avliden när skriften gavs ut. Med utgivare avses i denna paragraf den som har tillhandahållit en skrift för tryckning och utgivning utan att vara författare till skriften. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 6 §. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Om varken författaren eller utgivaren är ansvarig enligt 6 eller 7 §, är i stället förläggaren ansvarig. Detsamma gäller om författaren eller utgivaren var avliden när skriften gavs ut. Med förläggare avses den som har haft hand om tryckning och utgivning av någon annans skrift. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 7 §. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Om det inte finns någon förläggare enligt 8 §, är i stället den som har tryckt skriften ansvarig. Detsamma gäller om det inte kan visas vem förläggaren är. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 8 §. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Det som sägs i 5 § om spridarens ansvar tillämpas även på tryckta skrifter som inte är periodiska. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 9 §. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Övergång av ansvar i vissa fall Om den som enligt 3, 6, 7 eller 8 § skulle ha varit ansvarig som ägare, för- fattare, utgivare eller förläggare inte har känd hemvist i , går ansvaret i stället över på den som skulle ha varit ansvarig efter honom eller henne. Detsamma gäller om det inte kan klarläggas var han eller hon befinner sig. Det som sägs i första stycket ska inte innebära att ansvaret på den grunden går över på utgivare i annat fall än som avses i 7 § första stycket eller på spridare. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 10 § första stycket. Ändring- arna är endast redaktionella och språkliga. Om det finns omständigheter som enligt lag utesluter straffbarhet för den som skulle ha varit ansvarig enligt 1, 2, 3, 6, 7 eller 8 § som utgivare, ägare, för- fattare eller förläggare, går ansvaret över på den som skulle ha varit ansvarig efter honom eller henne. Detta gäller endast om den som blir ansvarig har haft eller borde ha haft kännedom om den aktuella omständigheten. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 10 § andra stycket. I fråga om det subjektiva krav som anges i andra stycket andra meningen införs uttrycket ”har haft eller borde ha haft kännedom” i stället för ”ägt eller bort äga kännedom”. Någon ändring i sak är inte avsedd. Om den som är tilltalad för tryckfrihetsbrott vill åberopa en omständighet som enligt detta kapitel medför att han eller hon inte ska vara ansvarig, ska denna omständighet åberopas före huvudförhandlingen. Annars får dom- stolen inte ta hänsyn till omständigheten. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 11 §. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Den som är ansvarig enligt detta kapitel för tryckfrihetsbrott ska anses ha haft kännedom om innehållet i skriften och medgett utgivning av den. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 12 §. Ändringarna är endast språkliga. Justitiekanslern ska vaka över att de gränser för tryckfriheten som anges i denna grundlag inte överskrids. Paragrafen motsvarar nuvarande 9 kap. 1 §. Ändringarna är endast språkliga. Justitiekanslern är ensam åklagare i mål om tryckfrihetsbrott enligt 7 kap. 1– 20 §§. Ingen annan än Justitiekanslern får inleda förundersökning om ett sådant brott. Endast Justitiekanslern och rätten får besluta om tvångsmedel med an- ledning av misstanke om tryckfrihetsbrott, om inte något annat anges i denna grundlag. Paragrafen motsvarar nuvarande 9 kap. 2 § första stycket. En ändring är att det görs en uttrycklig hänvisning till de olika bestämmelserna om tryckfrihetsbrott i 7 kap. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Justitiekanslern är ensam åklagare även i mål som avser meddelar- och anskaffarbrott enligt 7 kap. 22 och 23 §§. Detta gäller under förutsättning att det är fråga om ett tryckfrihetsmål enligt 12 kap. 1 §. Justitiekanslern är ensam åklagare även i mål som i övrigt avser brott mot bestämmelser i denna grundlag. I lag finns det dock bestämmelser om befog- enhet för ombudsmän att vara åklagare i mål som avses i denna paragraf. Paragrafen motsvarar nuvarande 9 kap. 2 § tredje stycket sista ledet. För att underlätta förståelsen skrivs det ut vilka brott som bestäm- melsen tar sikte på. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Regeringens anmälan och medgivande till åtal Regeringen får till Justitiekanslern anmäla en skrift till åtal för tryckfrihets- brott. I lag får det föreskrivas att allmänt åtal för ett tryckfrihetsbrott kräver regeringens medgivande. Paragrafen motsvarar nuvarande 9 kap. 2 § andra stycket. Ändring- arna är endast redaktionella och språkliga. Preskription vid allmänt åtal Allmänt åtal för tryckfrihetsbrott ska väckas från det att skriften gavs ut, om åtalet avser en periodisk skrift för vilken utgivningsbevis gällde vid utgivningen. För andra skrifter ska allmänt åtal väckas från utgivningen. Annars får allmänt åtal inte väckas (preskription). Om allmänt åtal har väckts inom den tid som anges i första stycket, får nytt åtal väckas även efter den tiden mot någon annan som är ansvarig för brottet. Vad som föreskrivs i lag om den tid inom vilken brott ska beivras för att påföljd för brott inte ska anses falla bort, gäller även för tryckfrihetsbrott. Paragrafen motsvarar nuvarande 9 kap. 3 §. En nyhet är att termen ”preskription” här används i lagtexten. Den förekommer även längre fram i lagtexten, se 11 kap. 6 §. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Vid tillämpning av 5 § ska utgivning enligt 1 kap. 5 och 6 §§ anses ha skett när programmet sändes eller började tillhandahållas på det sätt som avses i 1 kap. 4 § yttrandefrihetsgrundlagen eller den tekniska upptagningen lämn- ades ut för spridning. Paragrafen är ny. Den har behandlats i avsnitt 10.2.5. Om reglerna om bilagor i form av program eller tekniska upptagningar i före- slagna 1 kap. 5 och 6 §§ är tillämpliga anses utgivning i fråga om publiceringen av bilagan ha ägt rum när programmet sändes eller började tillhandahållas på det sätt som avses i 1 kap. 4 § YGL eller när upptagningen lämnades ut för spridning. Därmed beräknas preskriptionstiden från den tidpunkten. Angivelse och enskilt åtal Vad som föreskrivs i lag om målsägandens rätt att ange brott till åtal eller att själv väcka åtal gäller även för tryckfrihetsbrott. Paragrafen motsvarar nuvarande 9 kap. 4 §. Ändringarna är endast språkliga. Finns det ingen ansvarig för ett tryckfrihetsbrott enligt 8 kap., får Justitie- kanslern eller målsäganden i stället för att väcka åtal ansöka om att skriften ska konfiskeras. Detsamma gäller om den som är ansvarig för brott inte kan delges stämning i . Paragrafen motsvarar nuvarande 9 kap. 5 §. ”Justitiekanslern” anges uttryckligen i bestämmelsen i stället för ”åklagaren”, som används i den nuvarande lydelsen. Någon förändring i sak är inte avsedd. Om ett tryckfrihetsbrott har förövats genom ett sådant tillhandahållande ur en databas som avses i 1 kap. 5 eller 6 § utan att det finns någon som enligt 8 kap. är ansvarig för brottet, får Justitiekanslern eller målsäganden i stället för att väcka åtal ansöka om att domstolen ska besluta att det brottsliga ytt- randet ska tas bort ur databasen enligt 7 kap. 27 §. Detsamma gäller om den som är ansvarig för brott inte kan delges stämning i . En ansökan som avses i första stycket kan framställas trots att straff för brottet inte kan dömas ut på grund av preskription. Bestämmelsen är ny och behandlas i avsnitt 10.2.5. Den innebär att en talan om borttagande av det brottsliga yttrandet kan ske. Detta gäller även om preskription för yttrandet har inträtt, se föreslagna 6 § om att preskription börjar löpa vid publiceringen av bilagor enligt föreslagna 1 kap. 5 och 6 §§ I detta kapitel finns bestämmelser om 1.beslag av tryckta skrifter i avvaktan på beslut om konfiskering (2–12 §§), 2.beslag av exemplar av tryckta skrifter som kan ha betydelse för utred- ningen i ett tryckfrihetsmål (13 §), och 3.tvångsmedel vid krig och krigsfara (14–16 §§). Paragrafen är ny och redogör för innehållet i kapitlet. Om det finns anledning att konfiskera en tryckt skrift på grund av tryckfri- hetsbrott, får skriften tas beslag i avvaktan på beslut om konfiskering. Paragrafen motsvarar nuvarande 10 kap. 1 § första stycket. Det nuvarande uttrycket ”läggas under beslag” har ersatts med ”tas i beslag”. Några förändringar i sak är inte avsedda (se kommentaren till föreslagna 6 kap. 6 §). Innan åtal för tryckfrihetsbrott har väckts eller ansökan gjorts hos rätten om att skriften ska konfiskeras, får beslut om beslag meddelas av Justitiekanslern. En förutsättning är att brottet hör under allmänt åtal. I lag får det föreskrivas att även allmän åklagare får besluta om beslag. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 10 kap. 2 §. Regleringen avse- ende utgivningsförbud har flyttats till 10 kap. 14 §. I andra stycket tas anmärkningen om att allmän åklagare endast får besluta beslag ”inom sitt verksamhetsområde” bort. Formuleringen uttrycker ett självklart förhållande och bedöms inte som nödvändig. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Om ett beslag har verkställts utan rättens beslut, får den som drabbas begära att rätten prövar beslaget. Har allmän åklagare beslutat om beslag, ska beslutet skyndsamt anmälas till Justitiekanslern, som genast ska pröva om beslaget ska bestå. Paragrafen motsvarar nuvarande 10 kap. 3 §. Ändringarna är endast språkliga. När Justitiekanslern har beslutat om beslag eller fastställt ett beslag enligt 4 § andra stycket, ska åtal väckas efter Justitiekanslerns beslut. Annars upphör beslaget. Detsamma gäller ansökan enligt 9 kap. 8 § om kon- fiskering. Paragrafen motsvarar nuvarande 10 kap. 4 §. I syfte att öka tydlig- heten görs det en uttrycklig hänvisning till bestämmelsen om kon- fiskering efter ansökan i föreslagna 9 kap. 8 §. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Beslag efter åtal eller ansökan om konfiskering Om det har väckts åtal för tryckfrihetsbrott eller gjorts en ansökan om konfiskering av en skrift, får rätten besluta om beslag och häva beslag som har meddelats. Paragrafen motsvarar nuvarande 10 kap. 5 § första stycket. Ändring- arna är endast språkliga. Prövning av beslag när ett mål avgörs När ett mål avgörs, prövar rätten om tidigare beslag ska bestå. Om målet avvisas på den grunden att rätten inte är behörig och det kan antas att talan om konfiskering kommer att föras i ett annat mål, får rätten bestämma att ett beslag ska bestå . Väcks inte talan upphör beslaget. Bestämmelserna i andra stycket tillämpas också när rätten av något annat skäl skiljer målet från sig utan att pröva om en skrift är brottslig. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 10 kap. 5 § andra stycket. Ut- trycket ”beslag” används genomgående i stället för ”förordnande”. Därmed blir bestämmelsen i det avseendet mer lik motsvarande reglering i den allmänna processrätten, se 27 kap. 8 § femte stycket . Ändringarna är endast redaktionella och språk- liga. Uppgifter i beslut om beslag Beslut om beslag ska innehålla uppgifter om det eller de avsnitt i den tryckta skriften som har gett anledning till beslaget och ska avse endast band, delar, nummer eller häften där ett sådant avsnitt förekommer. Paragrafen motsvarar nuvarande 10 kap. 6 §. Ordet ”stycke” i den nuvarande lydelsen har ersatts med ”avsnitt”. Någon saklig ändring är inte åsyftad. Polisen ska genast verkställa ett beslut om beslag. Paragrafen motsvarar nuvarande 10 kap. 7 § första meningen. En ren upplysningsbestämmelse med en hänvisning till reglerna om beslag i 6 kap. 3 § har tagits bort. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Verkställighet av beslag ska omfatta endast de exemplar av den tryckta skriften som är avsedda för spridning. Paragrafen motsvarar nuvarande 10 kap. 8 § första stycket. Bestäm- melsen uttrycker en viktig princip på det tryck- och yttrandefrihets- rättsliga området (beslag får inte ske av redan spridda exemplar) och har därför placerats i en egen paragraf. Bevis om beslag ska utan avgift lämnas till den som beslaget har gjorts hos och till den som tryckt skriften. Beviset ska innehålla uppgifter om det eller de avsnitt i skriften som har gett anledning till beslaget. Ett sådant bevis ska lämnas så snart det är möjligt. Paragrafen motsvarar nuvarande 10 kap. 8 § andra stycket. Se kom- mentaren till föreslagna 8 § om att ordet ”avsnitt” ersätter ordet ”stycke” som används i den nuvarande lydelsen av paragrafen. Ändringarna är endast språkliga. Om ett beslag har upphävts, ska verkställigheten genast avbrytas och det beslagtagna lämnas tillbaka. Paragrafen motsvarar nuvarande 10 kap. 9 §. Ändringarna är endast språkliga. Sådana exemplar av en tryckt skrift som skäligen kan antas ha betydelse för utredningen i ett tryckfrihetsmål enligt 12 kap. får tas i beslag. För ett sådant beslag gäller 3, 4, 6, 8, 9 och 12 §§. I övrigt ska i tillämp- liga delar gälla vad som i allmänhet är föreskrivet om beslag. Åtal ska dock alltid väckas inom en månad från det att beslut om beslag meddelades, om inte rätten på begäran från Justitiekanslern medger att tiden förlängs. Paragrafen motsvarar nuvarande 10 kap. 14 §. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Tvångsmedel vid krig och krigsfara Om riket är i krig får i avvaktan på rättens beslut enligt 7 kap. 27 § tillfälligt utgivningsförbud meddelas för en periodisk skrift. För ett sådant beslut gäller det som sägs om beslag i 3, 5 och 6 §§. I fråga om beslag av en periodisk skrift som sprids i strid med ett utgiv- ningsförbud eller som uppenbart utgör en fortsättning på en periodisk skrift som omfattas av ett sådant förbud, gäller det som föreskrivs i lag om beslag av föremål som kan förklaras förverkade. Paragrafen avser frågan om interimistiskt utgivningsförbud för periodiska skrifter i krigssituationer. Frågan behandlas på flera olika ställen i 10 kap. Dessa olika bestämmelser förs här sam- man till en gemensam paragraf. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Förvar i avvaktan på beslag Om riket är i krig eller krigsfara och det vid en avdelning av försvarsmakten anträffas en tryckt skrift som uppenbart innebär sådan uppvigling som är straffbar enligt 7 kap. 5 § genom att krigsman därigenom kan förledas att åsidosätta vad som åligger honom eller henne i tjänsten, får skriften tas i för- var i avvaktan på beslut om beslag. Beslut om förvar fattas av en befattnings- havare som enligt lag ska avgöra frågor om disciplinansvar för personal vid avdelningen. Är det fara i dröjsmål får en åtgärd enligt första stycket vidtas av någon annan befattningshavare enligt föreskrifter som meddelas i lag. Om ett sådant beslut har fattats, ska anmälan skyndsamt göras hos den befattningshavare som avses i första stycket. Denne ska genast pröva om skriften ska bli kvar i förvar. Paragrafen motsvarar nuvarande 10 kap. 11 §. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Ett beslut om förvar enligt 15 § ska så snart det kan ske anmälas till Justitie- kanslern, som genast ska pröva om skriften ska läggas under beslag. Paragrafen motsvarar nuvarande 10 kap. 12 §. Ändringarna är endast språkliga och redaktionella. Skadestånd för missbruk av tryckfriheten får grundas endast på att den skrift som kravet avser innefattar tryckfrihetsbrott. I fråga om skadestånd på grund av brott som avses i 7 kap. 21–23 §§ gäller vad som är föreskrivet i lag. Vad som sägs om skadestånd enligt detta kapitel gäller i tillämpliga delar även krav enligt 7 kap. 25 § på att en dom om förtal eller förolämpning ska föras in i en skrift. Paragrafen motsvarar nuvarande 11 kap. 1 § första stycket första meningen och tredje stycket. Dessa bestämmelser har lyfts ut till en särskild inledande paragraf som syftar till att ange grundläg- gande förutsättningar för skadestånd enligt TF. Ändringarna är endast språkliga och redaktionella. Innehållet i tredje stycket är nytt och en konsekvens av att det nuvarande begreppet ”enskilt anspråk” tas bort ur detta kapitel. Det talas nu endast om ”skadestånd”. Denna åtgärd förutsätter att det införs en särskild bestämmelse i kapitlet om att detta i tillämp- liga delar även gäller i fråga om yrkanden som avses i 7 kap. 25 § TF om att fällande domar i ärekränkningsmål ska publiceras. Sådana yrkanden omfattas av begreppet ”enskilt anspråk” i nuvarande TF och bör även i fortsättningen omfattas av dessa regler. Vem som är ansvarig Den som är ansvarig för tryckfrihetsbrott enligt 8 kap. är även ansvarig för skadestånd. Krav på skadestånd som kan riktas mot utgivaren till en periodisk skrift eller dennes ställföreträdare kan även riktas mot skriftens ägare. För andra tryckta skrifter kan krav på skadestånd mot en författare eller utgivare även riktas mot skriftens förläggare. Paragrafen motsvarar nuvarande 11 kap. 1 § första stycket andra meningen och 2 §. I denna samlas de grundläggande bestämmelserna om vem som ansvarar för skadestånd. Ändringarna är endast redakt- ionella och språkliga. Om ansvaret för brott har gått över på någon annan enligt 8 kap. 11 eller 12 §, får krav på skadestånd även riktas mot den som skulle ha varit ansvarig, i den utsträckning skadestånd får dömas ut enligt lag. Paragrafen motsvarar nuvarande 11 kap. 1 § första stycket tredje meningen. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Om någon är ansvarig för skadestånd på grund av tryckfrihetsbrott i egen- skap av ställföreträdare för en juridisk person, får krav på skadestånd även riktas mot den juridiska personen. Om förmyndare, god man eller förvaltare är ansvarig för skadestånd på grund av tryckfrihetsbrott, får krav på skadestånd även riktas mot den för vilken förmyndaren, den gode mannen eller förvaltaren har utsetts. Krav på skadestånd enligt denna paragraf får framställas om och i den omfattning anspråket kan göras gällande enligt lag. Paragrafen motsvarar vad som gäller enligt nuvarande 11 kap. 3 §. Denna har delats upp i tre stycken i syfte att underlätta förståelsen. Som ett exempel på sådan lagstiftning som avses i tredje stycket kan nämnas 2 kap. 5 § skadeståndslagen (1972:207) om skadestånds- ansvar för den som vållar skada under påverkan av psykisk störning. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Om två eller flera är ansvariga för skadestånd enligt detta kapitel, ansvarar de solidariskt för skadeståndet. I fråga om ansvaret dem emellan gäller vad som föreskrivs i lag. Paragrafen motsvarar nuvarande 11 kap. 4 §. I bestämmelsen används begreppet ”solidariskt” i stället för det nuvarande ”en för båda och båda för en”. Ändringarna är endast språkliga. Skadestånd när åtal inte kan väckas Krav på skadestånd med anledning av ett tryckfrihetsbrott kan framställas trots att straff för brottet inte kan dömas ut på grund av preskription eller av något annat skäl. Bestämmelserna motsvarar nuvarande 11 kap. 5 §.