sou · H3B321 · 2016-01-01 00:00:00 — Det ansågs inte heller rimligt att hur höga inkomster som helst skulle kunna försäkras. Problemet var dock att sjuklönen för tjänstemän var mycket generös och gav i många fall full kom- pensation vid sjukdom. Den ersättningsnivå som kom att gälla i den allmänna sjukför- säkringen medförde betydligt lägre kompensationsgrad än vad tjänstemännen hade i sina sjuklöneavtal. Detta väckte kravet på kompensation från tjänstemannagrupperna. Privata tjänstemän och stats- och kommunanställda lyckades förhandla sig till komplette- rande avtal som i princip gav dem samma ersättning som innan den allmänna sjukförsäkringsreformen genomfördes. För privatan- ställda arbetare saknades i stor utsträckning sjuklön och den all- männa sjukförsäkringens ersättningsnivåer innebar i de flesta fall en högre ersättning . Kravet på kompletterande ersättningar lyftes därför inte för dessa grupper. I stället handlade arbetarnas krav om karensdagen. Även om reformen om allmän sjukförsäkring innebar tydliga förbättringar för arbetarna fanns ett tydligt problem med den nya försäkringen. Reformen innebar att yrkesskadeförsäkringen skulle samordnas med sjukförsäkringen. Konsekvensen av detta blev att reglerna även kom att omfatta de yrkesskadade. Enligt den tidigare lagstiftningen utgick ersättning till yrkesskadade redan dagen efter skadans inträffande. För LO blev därmed frågan om karensdagarnas avskaffande en viktig förhandlingsfråga under av- talsförhandlingarna . 23Sjukkassorna omvandlades 1962 till försäkringskassor och har de lokala försäkringskassorna slagits samman till en statlig myndighet, . Bakgrund till en långsiktigt hållbar sjukförsäkring gen kom emellertid inte att ske. I stället avskaffades karensdagarna, med undantag för insjuknandedagen, genom lagstiftning 1966. höjdes även ersättningen i den allmänna sjukförsäkringen från för personer i de vanligaste inkomst- skikten. För de privatanställda arbetarna innebar sjukförsäk- ringsreform ett viktigt steg mot social utjämning på arbetsmark- naden. var dock villkoren för tjänstemän mer förmån- liga än för arbetare, dels genom att tjänstemännen genom sin sjuk- lön fick ersättning redan under insjuknandedagen, dels genom att ersättningsnivån totalt sett var högre. Sjuklönefrågan aktualiserades därför återigen av LO. Arbetsgivarna motsatta sig generella sjuklö- ner men parterna enades 1972 kring en överenskommelse om att koncentrera sjukförmånerna till de långtidssjuka. Resultatet av förhandlingarna blev avtalsgruppsjukförsäkringen (AGS), som skulle utgå som en skattefri ersättning efter en karenstid . Avtalet innebar att merparten av de anställda täcktes av kompletterande ersättning även om villkoren i de olika avtalen vari- erade. Diskussionen om självrisker har funnits under sjuk- försäkringens framväxt, inte minst mot bakgrund av tjänstemän- nens kompletterande sjuklön och de höga ersättningsnivåer som detta medförde. En annan faktor som komplicerade självrisken var att sjukpenningen var skattefri. Detta ledde till att vissa grupper på arbetsmarknaden överkompenserades och andra underkompenserades vid sjukdom. Speciellt för personer med höga marginalskatter blev överkompensationen stor. Beskattningen av sjukpenningen trädde i kraft och reformen innebar utöver detta att sjukpenningen begränsades till av inkomsten. Någon lagreglering om maximal ersättningsnivå genomfördes emellertid inte, men ett principutlåtande i propositionen angav att den totala ersättningsnivån inte bör överstiga . Därmed fick tjänstemännen behålla sin fullständiga inkomstkompensation och vägen låg öppen även för andra grupper att förbättra sina er- sättningsvillkor. AGS-ersättningen förbättrades betydligt och slopandet av den sista karensdagen 1987, insjuk- nandedagen, innebar att i princip samtliga grupper på arbetsmark- naden erhöll så gott som fullständig kompensation vid sjukdom. Bakgrund till en långsiktigt hållbar sjukförsäkring Först i kölvattnet av 1990-talskrisen började sjukförsäkringens regelverk åter stramas upp. Karensdagar återinfördes och ett lagstadgat tak på 90 procents kompensation infördes . Därmed reglerades även hur höga de partsöverens- komna ersättningsnivåerna fick vara. Den samlade ersättningen från den allmänna försäkringen och avtalsförsäkring fick inte över- stiga den nivå som angavs i lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL).24 Om den samlade ersättningen översteg denna nivå minskades den del av ersättningen som utbetalades av Försäk- ringskassan. Samma princip gäller än för kollektivavtalade ersättningar. Under period med ersättning på normalnivå är den högsta ersättningen och tid med ersättning på fortsätt- ningsnivå är ersättningen maximalt av lönen.25 För de privata ersättningarna saknas emellertid en sådan begränsning. i de flesta av dessa försäkringar har dock kommit att bli även om det inte finns någon formell lag som hindrar en högre ersättning. Den svenska arbetsmarknadsmodellen innebär att lagstiftningen verkar tillsammans med kollektivavtal. Lagstiftningen lägger fast ramarna för arbetsmarknadens funktionssätt men parterna kan genom kollektivavtal avtala om annat eller kompletterande innehåll. av arbetsgivarna är organiserade i arbetsgivar- organisationer och av arbetstagarna är organi- serade i arbetstagarorganisationer.26 Kollektivavtal kan tecknas dels på central nivå, dels på lokal nivå. I finns omkring 650 olika kollektivavtal som reglerar löner och allmänna anställningsvillkor. Avtalen omfattar omkring 3,6 miljoner människor. En arbetsgivare som slutit ett kollektivavtal med en arbetstagarorganisation är skyldig att tillämpa avtalet för alla anställda och inte bara medlem- mar i arbetstagarorganisationen. Arbetsgivare som inte är anslutna till en arbetsgivarorganisation kan teckna ett så kallat hängavtal där arbetsgivaren förbinder sig att följa ett visst kollektivavtal. 1990/91:181. 2528 kap. 19 § socialförsäkringsbalken. Bakgrund till en långsiktigt hållbar sjukförsäkring följande avsnitt redogörs för de kompletterande ersättningar som utges vid sjukdom för anställda i staten, kommuner och landsting, privat och kooperativt anställda arbetare och tjänstemän. Arbetstagare anställda i staten har sina förmåner reglerade i vill- korsavtalet (VA, tidigare ALFA). dag 2– 14 utges inget extra tillägg utöver den lagstadgade sjuklönen. med sjukpenning utges sjukpenningstillägg från och med dag 15 i sjukfallet. Under sjukdag 15–365 får arbetstagare med en årsinkomst lägre än prisbasbelopp (Pbb) utöver sjukpen- ningen behålla av lönen i sjukpenningtillägg. betalas ingen avtalsersättning för lönedelar under taket. För arbetstagare med inkomster över 7,5 Pbb gäller, under dag 15– 365 i sjukfallet, att de får behålla av lönedelar under 7,5 Pbb och av lönedelar över 7,5 Pbb. För dagar med sjukpenning på fortsättningsnivå, dag 365–914, betalas endast ersätt- ning på lönedelar över taket. Ersättning utges av lönedelar över 7,5 Pbb. För sjukdagar med sjukpenning på normal- nivå efter 365:e sjukdagen utges sjukpenningtillägg med 77,6 pro- cent av lönen. Ersättning vid sjukdom för statligt anställda av lönen över 7,5 Pbb av lönen över 7,5 Pbb av lönen över 7,5 Pbb (normalnivå) av lönen över 7,5 Pbb (fortsättningsnivå) Sjukpenning SGI*0,8*0,97 Sjukpenning SGI*0,8*0,97 Sjukpenning normalnivå SGI*0,75*0,97 Sjukpenning fortsättningsnivå SGI*0,8*0,97 Bakgrund till en långsiktigt hållbar sjukförsäkring Anställda i kommuner och landsting Anställda i kommuner, landsting och församlingar får sin ersätt- ning vid sjukdom reglerad genom avtalet, Allmänna bestämmelser 13 (AB13). Enligt avtalet utges sjuklön från arbetsgivaren under dag 15–90 med ett belopp som motsvarar av lönebort- fallet för lönedelar under taket i sjukförsäkringen. Det innebär en sammanlagd ersättning (sjuklön och sjukpenning) som motsvarar av den anställdes lön under taket. För personer med inkomster över taket utges sjuklön som motsvarar skillnaden mellan av inkomstbortfallet och den högsta dagersätt- ning som betalas ut från . Den sammanlagda ersättningen för personer med inkomster över ersättningstaket blir därmed också (sjuklön och sjukpenning). För sjukfall som varar än utges ersättning från Avtalsgruppförsäkringen för anställda i kommuner, landsting och församlingar (AGS-KL). Ersättning från AGS-KL betalas ut till och med den 360:e sjukdagen. Ersättningens storlek uppgår till av den ersättning som den försäkrade fått från För- säkringskassan. Den sammanlagda ersättningen (sjukpenning och sjuklön) blir av löneförlusten under taket. För inkomster över taket i sjukförsäkringen betalas ingen ersättning från AGS-KL. I stället utges ersättning från arbetsgivaren med be- lopp som motsvarar skillnaden mellan av inkomst- bortfallet och sjukförsäkringens högsta dagpenning som sjukpenning på normalnivå utbetalas, dvs. 365.Under tid när sjukpenning på fortsätningsnivå utbetalas utges ersättning som motsvarar skillnaden mellan av in- komstbortfallet och den högsta dagpenningen i sjukförsäkringen. Av de allmänna bestämmelserna framgår även att anställda i kommuner och landsting kan få ersättning utbetald även i de fall i prövning av arbetsförmågan mot hela arbets- marknaden beslutar om indragen sjukpenning. Bakgrund till en långsiktigt hållbar sjukförsäkring Tabell 8.2 Ersättning vid sjukdom för anställda i kommuner, landsting och församlingar Sjuklön från AG skillnaden mellen av lönen och högsta av lönen och högsta av lönen och högsta dagpenning i sjukförsäkringen (normalnivå) Sjuklön från AG skillnaden mellen av lönen och högsta dagpenning i sjukförsäkringen(fortsättningsnivå) Sjukpenning SGI*0,8*0,97 Sjukpenning SGI*0,8*0,97 Sjukpenning normalnivå SGI*0,75*0,97 Sjukpenning fortsättningsnivå SGI*0,8*0,9 Enligt kollektivavtal mellan Svensk Näringsliv och förbund inom olika branschområden får alla anställda sjuklön under dag 15–90 i sjukfallet. För lönedelar upp till 7,5 Pbb utges ersättning av lönen och för lönedelar därutöver är ersättningen av lönen. För den som är sjuk längre än eller fler än och som får ersättning från utges sjuk- pension från ITP. ITP-pension gäller för den som är . Tjänstemän har rätt till sjukpension vid sjukdom eller olycksfall som ger arbetsoförmåga om minst en fjärdedel. Den lön som ligger till grund för utbetalning av sjukpension är den genomsnittliga pensionsgrundande lönen . För inkomstdelar upp till 7,5 Pbb betalas en ersättning motsvarande av lönen 360. På lönedelar mellan 7,5– 20 Pbb betalas av lönen och på lönedelar mellan 20– 30 Pbb betalas av lönen. På inkomstandelar över taket betalas sjukpension från ITP så länge sjukpenning utbetalas. Bakgrund till en långsiktigt hållbar sjukförsäkring Tabell 8.3 Ersättning vid sjukdom för privat- och kooperativt anställda tjänstemän Privata och kooperativt anställda tjänstemän Sjuklön (AG) av lönen Sjukpension (ITP) av Sjukpension (ITP) av inkomster mellan 7,5-20 Pbb inkomster mellan 7,5-20 Pbb Sjuklön (AG) Sjukpension (ITP) Sjukpenning SGI*0,8*0,97 Sjukpenning SGI*0,8*0,97 Sjukpenning normalnivå SGI*0,75*0,97 Sjukpenning fortsättningsnivå SGI*0,8*0,97 Anm. Kooperativt anställda tjänstemän får ersättning KTP istället får ITP För kooperativt anställda tjänstemän betalas ersättning vid sjuk- dom ut i form av kollektivavtalad sjuklön under dag 15–90 i sjuk- fallet. För sjukfall som varar betalas KTP-sjukpension. Vill- koren för att vara kvalificerad för sjukpension genom KTP är att man fyllt , varit sjukskriven alternativt , är sjukskriven om och har er- sättning från . Ersättningens storlek uppgår till av lönedelar som understiger 7,5 Pbb fram till den 360:e sjukdagen. Därefter utges ingen ersättning på lönedelar under taket. På löndelar mellan 7,5– 20 Pbb utges ersättning om av lönen och för lönedelar mellan 20–30 Pbb utges ersättning motsvarande av lönen. Privat och kooperativt anställda arbetare För privat och kooperativt anställda arbetare gäller avtalsgrupp- sjukförsäkringen (AGS). För dag 15–360 i sjukfallet lämnas dager- sättning motsvarande av sjukpenningen för tid då sjukpenning utbetalas på normalnivå. Efter dag 360 i ett sjukfall lämnas ingen ersättning från AGS. Bakgrund till en långsiktigt hållbar sjukförsäkring Ersättning från AGS betalas till den som varit anställd längre än Sjukpenning måste utgå med minst en fjärdedel. AGS betalas som längst ut till och med den försäkrade fyller . I AGS finns även ett efterskydd som ger den försäkrade rätt till er- sättning efter det att anställningen upphört. Efterskyddet upphör om arbetaren vid arbetslöshet i följd inte står till arbetsmarknadens förfogande, eller varit anställd i sam- manlagt hos arbetsgivare som inte tecknat försäkrings- avtal om AGS, eller får rätt till i huvudsak motsvarande förmåner på annat sätt. Arbetare som lämnar sin anställning utan att iaktta avtalsenlig uppsägningstid omfattas inte av efterskyddet. Tabell 8.4 Ersättning vid sjukdom för privat- och kooperativt anställda arbetare Privat- och kooperativt anställda arbetare AGS 12,av sjukpenning Sjukpenning SGI*0,8*0,97 Sjukpenning SGI*0,8*0,97 Sjukpenning normalnivå SGI*0,75*0,97 Sjukpenning fortsättningsnivå SGI*0,8*0,97 8.6.3Jämförelse av ersättning mellan avtalsområdena Ersättningen vid sjukdom skiljer sig mellan olika sektorer. För in- komster under taket är skillnaderna mycket små. har alla sjuklön motsvarande av lönen. För dag 15–360 är ersättningsgraden för anställda i staten, kommuner och landsting samt för privatanställda tjänstemän. För privatanställda arbetare är ersättningsgraden obetydligt lägre, . Statligt anställda har fram till sjukdag 365, därefter sjunker ersättningsgraden till av lönen. För anställda i övriga sektorer sjunker ersättningsgraden redan vid dag 360. Efter sjukdag 365 är således ersättningsgraden lika i alla sektorer. Bakgrund till en långsiktigt hållbar sjukförsäkring Diagram 8.3 Ersättningsgrad för anställda i stat, kommuner och landsting, privata tjänstemän och privata arbetare. 1-14 15-90 91-360 91-360 91-360 91-360 361-914 361-914 361-914 361-914 361-914 361-914 361-914 361-914 Privata och kooperativt anställda tjänstemän Källa: Egna beräkningar. För inkomster över taket på 7,5 Pbb är skillnaden i ersättningsgrad mellan de olika sektorerna betydligt större. Efter de första fjorton dagarnas sjuklöneperiod är ersättningen för dag 15–90 högst för privata tjänstemän (88,). Efter dag 90 avtar den kollektiv- avtalade sjuklönen för privatanställda tjänstemän och ersätts med sjukpension från ITP. Ersättningsgraden sjunker därmed från till . Efter dag 360 i sjukfallet betalas ingen ersättning från ITP för lönedelar under tak. Därmed faller ersättningsgraden för privatanställda tjänstemän till av lönen. För statligt anställda är ersättningsgraden för dag 15–365, av lönen. Efter den 365:e sjukdagen faller ersättningen till av tidigare lön då sjukpenningtillägget minskas från 87,6 till 72,75 procent.27 Det innebär att anställda i statlig sektor har den högsta ersättningsgraden av alla sektorer, med un- dantag för sjukdag 15–90. Anställda i kommuner och landsting har en ersättningsgrad motsvarande för sjukdag 15–360. 27Gäller då sjukpenning utbetalas på fortsättningsnivå. Betalas sjukpenning på normalnivå sjunker ersättningsgraden till . Bakgrund till en långsiktigt hållbar sjukförsäkring faller ersättningen till av tidigare lön. Det innebär att kommun- och landstingsanställda har lika hög ersättning som statsanställda efter den 360:e sjukdagen och en något lägre ersätt- ningsgrad än statsanställda under tidigare dagar i sjukfallet. Lägst ersättning från kollektivavtalade försäkringar har privatan- ställda arbetare. Eftersom inte ger någon ersättning för inkomster över taket blir ersättningsgraden för arbetare med inkomster över taket betydligt lägre än för anställda i andra sek- torer. Ersättningsgradens storlek varierar därmed med inkomsten. I diagram 8.2 visas ersättningsgraden för arbetare med en lön mot- svarande . Under dag 15 till 360 blir er- sättningsgraden då för att därefter sjunka till 57,2 pro- cent. Minskningen beror dels på att sjukpenningen sänks efter dag 365 och att den extra ersättning som utges från AGS upphör efter den 360:e dagen i sjukfallet. Diagram 8.4 Ersättningsgrad för anställda i stat, kommuner och landsting, privata tjänstemän och privata arbetare. 91919191361361361361361361361361 -1-15------------ 1490360360360360914914914914914914914914 Privata och kooperativt anställda tjänstemän Källa: Egna beräkningar. Bakgrund till en långsiktigt hållbar sjukförsäkring 8.6.4Hur många får avtalsersättningar vid sjukdom? De kollektivavtalade ersättningarna omfattar alla anställda på ar- betsplatsen. För att täckas av ett kollektivavtal behöver således inte den anställde vara medlem i en fackförening. Arbetsgivare som saknar kollektivavtal kan genom hängavtal förbinda sig att ge samma förmåner som kollektivavtalet genom att själva teckna en försäkring. Enligt medlingsinstitutet omfattas ca 3,6 miljoner anställda av ett kollektiv- eller hängavtal. Det motsvarade 2012 av alla anställda. Omfattningen varierar dock mellan olika sektorer och branscher. Täckningsgraden är större för arbetare än för tjänstemän. omfattades av alla arbetare av ett kollektivavtal eller hängavtal me- dan motsvarande andel för tjänstemän var . För privat sektor som helhet omfattades av de anställda av kollek- tivavtal eller hängavtal. I offentlig sektor (stat, kommun och lands- ting) omfattas samtliga anställda av kollektivavtal.28 Villkoren för ersättning från de kollektivavtalade försäkringarna varierar mellan sektorer. I det statliga avtalet är samtliga anställda berättigade till ersättning från första anställningsdagen. För kom- mun- och landstingsanställda betalas sjuklön från anställningens början medan AGS-KL ger ersättning från och med den 90:e an- ställningsdagen. Samma regel gäller även för AGS som omfattar privata arbetare. För privatanställda tjänstemän gäller för såväl sjuklön som sjukpension från ITP att ersättning betalas från an- ställningens början. För ITP finns dock en åldersgräns för att kunna få ersättning. Således är de allra flesta som omfattas av ett kollektivavtal också berättigade till ersättning i händelse av sjuk- dom. Antalet ersatta från respektive avtalsområde framgår av tabell 8.5.År 2013 fick knappt 75 000 personer dagersättning från AGS och omkring 40 000 personer fick dagersättning från AGS-KL. Från ITP betalades sjukpension vid längre sjukfrånvaro till 34 000 personer. 28Uppgifterna om kollektivavtalens täckningsgrad är hämtade från och avser 2012. Bakgrund till en långsiktigt hållbar sjukförsäkringSOU 2015:21 Antal ersatta vid sjukdom från respektive avtal Källa: försäkring (AGS och AGS-KL), (). Utöver kollektivavtalade försäkringar och ersättningar kan sjuk- penning också kompletteras med privata försäkringar. Privata sjukförsäkringar förekommer antingen som en gruppsjukförsäk- ring eller som rent individuellt tecknade försäkringar. Den vanlig- aste försäkringstypen är gruppsjukförsäkringar som tecknas genom ett fackförbund. I en del fackförbund ingår gruppförsäkringen i medlemsavgiften medan det i andra är något som är frivilligt att teckna. Privata sjukförsäkringar kan vara utformade på olika sätt och villkoren varierar mellan olika försäkringar. Försäkringarna kan antingen ge ersättning som månadsersättning eller i form av en kapitalförsäkring där ett engångsbelopp faller ut vid långvarig sjuk- dom och/eller vid en specifik diagnos. Svensk Försäkring för statistik över tecknade privata sjukförsäk- ringar som antingen ger periodisk ersättning eller engångsersätt- ningar. En uppdelning görs även efter individuellt tecknade försäk- ringar och gruppförsäkringar. Förekomsten av privata sjukförsäk- ringar framgår av tabell 8.6. Av tabellen kan det konstateras att individuellt tecknade sjukförsäkringar är relativt ovanliga trots en viss ökning . Omkring 120 000 försäkringar med periodisk ersättning och ca 80 000 försäkringar med en- gångsutbetalning tecknades 2012, vilket är en begränsad del av den svenska arbetsmarknaden. Desto fler omfattas emellertid av en gruppsjukförsäkring. har antalet som omfattas av en gruppsjukförsäkring ökat från ca 450 000 till knappt 1,4 miljoner. Ökningen kan främst förklaras av att LO-kollektivet erbjuder sina medlemmar Bakgrund till en långsiktigt hållbar sjukförsäkring en ny diagnosförsäkring. Många har även en gruppsjukförsäkring som ger engångsersättning vid långvarig sjukdom. fanns det närmare 1,9 miljoner gruppsjukförsäkringar som gav engångsersättning. Antalet försäkringar relateras till arbetskraftens storlek för att få en uppfattning om hur stor andel av arbetsmarknadens om täcks av en privat sjukförsäkring. var det av arbetskraften som hade en individuellt tecknad sjukförsäkring med periodisk ersättning och ungefär lika stor andel som hade en indi- viduell försäkring med engångsbelopp. Andelen som omfattades av en gruppsjukförsäkring var betydligt större. av arbetskraften omfattade 2012 av en gruppsjukförsäkring med periodisk ersättning och hade en gruppsjukförsäkring med engångsbelopp. Tabell 8.6 Antal individuellt tecknade gruppsjukförsäkringar med periodisk ersättning respektive engångsersättning Källa: Svensk försäkring, Sjuk- och olycksfallsförsäkring 2006–2012. Privata sjukförsäkringar som ger ersättning är oftast utformade så att de tar vid när de kollektivavtalade ersättningarna slutar. Det innebär att försäkringarna har en karenstid på 90 eller beroende på avtalsområde. Gruppsjukförsäkringarna har oftast en kortare ersättningsperiod än försäkringar som tecknas individuellt. I är ersättningsperioden mellan 33–48 månader och i omkring . I individuella sjukförsäkringar varar oftast ersättningsperioden fram till . Bakgrund till en långsiktigt hållbar sjukförsäkring Vanligtvis ger privata sjukförsäkringar tillsammans med den er- sättning som utges från socialförsäkringarna och kollektivavtalen en ersättning som motsvarar av lönen. För privata försäkringar finns dock inga regler som säger att den samlade ersättning får uppgå till en viss maximal nivå. tycks emel- lertid vara även om det finns avtal som ger upp mot 100 procents ersättning. Privata försäkringar som ger utbetalning i form av ett engångs- belopp vid långvarig sjukdom är ofta utformade som en kapitalför- säkring eller som en del i en livförsäkring. krävs en sjuk- skrivningsperiod för att utbetalning ska ske, vilket gör att dessa försäkringar blir då aktuella först när sjuker- sättning beviljats. Vanligtvis upphör kapitalförsäkringen att gälla vid en viss ålder. Åldersgränserna varierar mellan olika avtal och åldersgränserna blir högre och högre. I många avtal ligger gränsen . Ersättningen från kapitalförsäkringen avtar ofta med åldern och ger än högre ersättning än när man blivit äldre. 8.7Ersättningsnivå och ersättningsgrad för sjukskrivna Ersättningsgrad och ersättningsnivå är två begrepp som lätt blandas samman i diskussionen kring hur stor ersättning som utges vid sjukdom. Med ersättningsnivå avser kommittén den procentuella ersättning som finns angiven i Socialförsäkringsbalken i sjukdomsfallet. Under sjukdag 2–14 är ersättnings- nivån av den försäkrades lön. Under dag 15–365 är er- sättningsnivån av den sjukpenninggrundande inkomsten och efter dag 365 är ersättningsnivån av den sjukpen- ninggrundande inkomsten för den som beviljas ersättning på fort- sättningsnivå och för den som beviljas ersättning på normalnivå. Med ersättningsgrad avser kommittén skillnaden mellan hushållets disponibla inkomst före respektive efter sjukdomsfallet. Av diagram 8.4 framgår hur stor sjuklönen och sjukpenningen är vid olika inkomstnivåer tidpunkter under sjukskrivningspe- rioden. är ersättningen alltid av lönen, vilket för en person med en månadslön på Bakgrund till en långsiktigt hållbar sjukförsäkring innebär en sjuklön på . Under sjukdag 15– 364 är ersättningen av den sjukpenninggrundande in- komsten multiplicerat med 0,97. För en person med en månadslön på 20 000 konor blir sjukpenningen .