sou · H4B353d2 · 2016-08-31 00:00:00 — Betalaren ska informeras innan tillgång till betalkontot vägras eller efter det att tillgång vägrats. Någon information till betala- ren får dock inte lämnas om det skulle vara oförenligt med annan lag eller om det är motiverat av säkerhetsskäl att inte göra detta. Den kontoförvaltande betaltjänstleverantören ska medge tillgång till betal- kontot så snart det inte längre finns skäl att vägra sådan tillgång. Den kontoförvaltande betaltjänstleverantören ska meddela om en leverantör av betalningsinitieringstjänster eller av kontoinformationstjänster har vägrats tillgång till ett betalkonto enligt första stycket och om skälen till detta. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 68.5–6. I första stycket föreskrivs under vilka förutsättningar som den kontoförvaltande betaltjänstleverantören får vägra en leverantör av betalningsinitieringstjänster eller kontoinformationstjänster tillgång till betaltjänstanvändarens betalkonto. En sådan vägran får endast förekomma om den kontoförvaltande leverantören kan styrka att leverantören av betalningsintieringstjänster eller kontoinformations- tjänster har obehörig tillgång till betalarens betalkonto. Ett exempel på obehörig tillgång till betalkontot kan vara leverantören av betal- ningsinitieringstjänster obehörigen har initierat en betalningstrans- aktion från betalkontot. I andra stycket anges att den kontoförvaltande betaltjänstleveran- tören ska underrätta betalaren om att tillgång till dennes betalkonto har vägrats enligt första stycket. Underrättelsen ska lämnas på det sätt parterna avtalat om. I tredje stycket föreskrivs att betalaren i normalfallet ska under- rättas innan tillgång till kontot vägras. Betaltjänstleverantören ska dock inte informera betalaren om det är oförenligt med annan lag eller om det är motiverat av säkerhetsskäl att inte lämna sådan infor- mation. Ett exempel på en situation när det kan vara oförenligt med annan lag att lämna information är om det finns misstanke om att betalningsinstrumentet har använts för penningtvätt. Att i en sådan situation informera betalaren om att tillgång till betalkontot har väg- rats på grund av misstanke om penningtvätt skulle strida mot be- stämmelsen om meddelandeförbud i 3 kap. 4 § första stycket lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Säkerhetsskäl föreligger t.ex. om det finns risk för att informationen skulle öka risken i betalningssystemet eller på något annat sätt skada betalningssystemets stabilitet. Bedömningen av om betaltjänstleve- rantören ska underlåta att informera betalaren att tillgång till kontot har vägrats ska göras i varje enskilt fall och bör vara restriktiv. Enligt fjärde stycket ska den kontoförvaltande betaltjänstleveran- tören medge leverantören av betalningsinitieringstjänster eller av kontoinformationstjänster tillgång till betalkontot så snart det inte längre finns skäl att vägra sådan tillgång. Enligt femte stycket ska den kontoförvaltande betaltjänstleveran- tören meddela om en leverantör av betalningsinitieringstjänster eller av kontoinformationstjänster har vägrats tillgång till ett betalkonto enligt första stycket och om skälen till detta. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.7 och 6.3.5. Besked om tillgängliga medel En kontoförvaltande betaltjänstleverantör ska på begäran av en betaltjänst- leverantör som ger ut kortbaserade betalningsinstrument, ge besked huruvida det belopp som krävs för genomförande av en kortbaserad betal- ningstransaktion är tillgängligt på betalarens betalkonto om 1. betalarens betalkonto är tillgängligt online för begäran, 2. betalaren uttryckligen innan den första begäran görs har godkänt att den kontoförvaltande betaltjänstleverantören lämnar ett sådant besked. En begäran som avses i första stycket ska besvaras med antingen ja eller nej och ger inte den kontoförvaltande betaltjänstleverantören rätt att reservera medel på betalarens betalkonto. På begäran av betalaren ska den kontoförvaltande betaltjänstleverantören underrätta betalaren om identiteten på den betaltjänstleverantör som begärt ett besked som avses i första stycket samt om det svar som lämnats. Paragrafen, som är ny, genomför artikarna 65.1, 65.4 och 65.5. I första stycket beskrivs under vilka förutsättningar en konto- förvaltande betaltjänstleverantör är skyldig att besvara en fråga från en betaltjänstleverantör som ger ut kortbaserade betalningsinstrument huruvida det belopp som krävs för att genomföra en kortbaserad betalningstransaktion är tillgängligt på betalarens konto. Andra stycket föreskriver hur en sådan begäran som avses i första stycket ska besvaras. Det framgår också att den kontoförvaltande betaltjänstleverantören inte har rätt att reservera medel på betalarens konto till följd av begäran. Enligt tredje stycket ska den kontoförvaltande betaltjänstleveran- tören på begäran av betalaren informera denne om identiteten på den betaltjänstleverantör som begärt ett besked enligt första stycket och hur detta har besvarats. Övervägandena finns i avsnitt 13.6. En betaltjänstleverantör som ger ut kortbaserade betalningsinstrument får be- gära ett sådant besked som avses i 20 § om 1.betalaren uttryckligen har godkänt att en sådan begäran görs, 2.betalaren har initierat betalningstransaktionen med användning av ett kortbaserat betalningsinstrument som getts ut av betaltjänstleverantören, och 3.betaltjänstleverantören autentiserar sig gentemot den kontoförvaltande betaltjänstleverantören före varje begäran om besked. Den betaltjänstleverantör som begär besked enligt första stycket får inte lagra eller använda det svar som den kontoförvaltande leverantören lämnat för andra syften än för att genomföra den enskilda betalningstransaktionen. Paragrafen, som är ny, genomför artiklarna 65.2 och 65.5. Första stycket beskriver under vilka förutsättningar en betaltjänst- leverantör som ger ut kortbaserade betalningsinstrument får begära ett sådant besked som avses i 20 §. Enligt andra stycket får betaltjänstleverantören inte lagra eller använda svaret som den kontoförvaltande leverantören lämnat för andra syften än för genomförandet av den betalningstransaktionen som begäran avser. Övervägandena finns i avsnitt 13.6. En betaltjänstleverantör som ger ut kortbaserade betalningsinstrument ska kommunicera på ett säkert sätt med den kontoförvaltande betaltjänstleveran- tören. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 65.2. Av bestämmelsen framgår att en betaltjänstleverantör som ger ut kortbaserade betalningsinstrument ska kommunicera på ett säkert sätt med den kontoförvaltande betaltjänstleverantören. ska till kommissionen överlämna sitt förslag till tekniska standarder för säker kommunikation enligt artikel 98. Som följer av övergångsbestämmelserna i punkten 4 har denna paragraf således ett senare ikraftträdandedatum än övriga bestämmelser som genom- för direktivets reglering. Övervägandena finns i avsnitt 13.6. Bestämmelserna i 20–22 §§ gäller inte för betalningstransaktioner som initieras genom kortbaserade betalningsinstrument där elektroniska pengar enligt defini- tionen i 1 kap. 2 § 2 lag (2011:755) om elektroniska pengar lagras. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 65.6. Paragrafen anger vilka betalningsinstrument som är undantagna från regleringen om besked om tillgängliga medel i 20–22 §§. Övervägandena finns i avsnitt 13.6. Om en kortbaserad betalningstransaktion initieras av eller via betalnings- mottagaren och det exakta beloppet inte är känt för betalarens godkännande av genomförandet av betalningstransaktionen får betalarens betaltjänstleverantör reservera medel på betalarens betalkonto för täckning av transaktionen endast om betalaren har godkänt det exakta belopp som reserva- tionen avser. Betalarens betaltjänstleverantör ska frigöra de medel som enligt första stycket har reserverats på betalarens betalkonto utan onödigt dröjsmål efter att ha tagit emot information om betalningstransaktionens exakta belopp och senast efter mottagandet av betalningsordern. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 75 och reglerar fall där be- loppet för en kortbaserad betalningstransaktion som initieras av eller via mottagaren inte är känt då transaktionen godkänns av betalaren. Enligt första stycket kan betalarens betaltjänstleverantör i dessa fall reservera medel på betalarens betalkonto endast om betalaren har gett sitt godkännande till det exakta belopp som ska reserveras. I andra stycket anges när de medel som har reserverats på betala- rens konto senast ska frigöras. Övervägandena finns i avsnitt 13.5. En betalare har rätt till återbetalning från sin betaltjänstleverantör om betal- ningstransaktionen initierats av eller via betalningsmottagaren, och 1.betalningstransaktionens exakta belopp inte angavs i samband med att den godkändes, och 2.betalningstransaktionens belopp överstiger det belopp som betalaren rimligen kunde ha förväntat sig med hänsyn till sitt tidigare utgiftsmönster, villkoren i ramavtalet och andra relevanta omständigheter. På begäran av betaltjänstleverantören ska betalaren informera leveran- tören om sådana omständigheter som avses i första stycket 2. Återbetal- ningen ska uppgå till hela beloppet av den genomförda transaktionen. Valuteringsdagen för kreditering av betalarens betalkonto får inte infalla senare än den dag då beloppet debiterades kontot. Om betalaren och betaltjänstleverantören har avtalat om att en referens- växelkurs ska tillämpas på betalningstransaktionen, och den avtalade referens- växelkursen har använts, får betalaren inte hävda att förutsättningarna i första stycket 2 är uppfyllda på grund av den växelkurs som tillämpats. För autogireringar som omfattas av artikel 1 i och rådets förordning (EU) nr 260/2012 av om antagande av tekniska och affärsmässiga krav för betalningar och autogireringar i euro och om ändring av förordning (EG) nr 924/2009 har betalaren en ovillkorlig rätt till återbetalning inom de tidsfrister som följer av 27 §. Paragrafen genomför artikel 76. Bestämmelsen överensstämmer i stort sett med den nuvarande regleringen i 6 § och behandlar under vilka förutsättningar en betalare har rätt till återbetalning av en redan god- känd och genomförd betalningstransaktion. Andra stycket har ändrats genom att det har införts en bestäm- melse om när tidpunkten för valuteringsdagen för kreditering vid återbetalning senast ska infalla. Enligt fjärde stycket, som är nytt, har betalaren har en ovillkorlig rätt till återbetalning inom de frister som följer av bestämmelsen i 27 § (som motsvaras av bestämmelsen i nu gällande 8 §) i fråga om autogireringar som faller inom SEPA-förordningens tillämpnings- område. Detta innebär alltså att de villkor för rätt till återbetalning som anges i paragrafens första stycke inte gäller för dessa autogire- ringar. Övervägandena finns i avsnitt 13.7. En betaltjänstleverantör som vägrar att utföra en betalningsorder eller initiera en betalningstransaktion ska underrätta betaltjänstanvändaren om detta på avtalat sätt möjligt och senast inom de tidsfrister som anges i 37 och 38 §§. Av underrättelsen ska framgå 1.om möjligt, skälen för vägran, och 2.vilket förfarande som tillämpas för att rätta till fel som kan ha för- anlett vägran. Betaltjänstleverantören får ta ut en avgift för en underrättelse enligt första stycket om 1.det finns skälig grund för vägran, och 2.leverantören får ta ut sådan avgift enligt ett ramavtal med betaltjänst- användaren. Paragrafen genomför artikel 79.1, och överensstämmer i stort sett med regleringen i nu gällande 10 §. I första stycket har tillagts att en betaltjänstleverantör som vägrar initiera en betalningstransaktion ska underrätta betaltjänstanvändaren om detta på det sätt som framgår av bestämmelsen. Paragrafhänvis- ningen har också ändrats. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.8. Om villkoren i betaltjänstleverantörens ramavtal med betalaren är upp- fyllda, får betalarens betaltjänstleverantör inte vägra att utföra en godkänd betalningsorder, oavsett om den har initierats av betalaren, eller betalnings- mottagaren såvida inte utförandet av betalningsordern skulle strida mot annan lag. Detsamma gäller om betalningsordern har initierats av en leverantör av betalningsinitieringstjänster. Paragrafen genomför artikel 79.2, och överensstämmer i stort sett med regleringen i nu gällande 11 §. I bestämmelsen har det tillägget gjorts att bestämmelsen även fäller de fall där betalningsordern har initierats via en leverantör av betalningsinitieringstjänster. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.8. Vid tillämpning av 37, 38 och 44–48 §§ ska en betalningsorder som betal- tjänstleverantören har vägrat att utföra anses inte ha blivit mottagen av leverantören. Paragrafen genomför artikel 79.3 och överensstämmer med den nu gällande regleringen i 12 §. Endast paragrafhänvisningarna har ändrats. När en betalningstransaktion initieras av en leverantör av betalningsinitie- ringstjänster eller av eller via betalningsmottagaren får betalaren inte åter- kalla betalningsordern efter det att betalaren har gett sitt godkännande att initiera betalningstransaktionen till leverantören av betalningsinitierings- tjänster eller gett sitt godkännande till att genomföra transaktionen till mot- tagaren. Vid autogiro får betalaren, trots första stycket och utan att det på- verkar rätten till återbetalning, återkalla betalningsordern senast i slutet av den bankdag som föregår den dag som avtalats för debitering av medlen. Om en betaltjänstanvändare och en betaltjänstleverantör har avtalat enligt 28 § om den tidpunkt vid vilken en betalningsorder ska anses vara mottagen, får användaren trots första stycket återkalla en betalningsorder senast i slutet av den bankdag som föregår den avtalade dagen. Paragrafen genomför artiklarna 80.2–80.4 och överensstämmer i stort sett med den nu gällande regleringen i 14 §. I första stycket har det tillägget gjorts att när en betalningstrans- aktion har initierats av en leverantör av betalningsinitieringstjänster får betalaren inte återkalla betalningsordern efter det att den gett sitt godkännande till att initiera betalningstransaktionen. I tredje stycket har endast paragrafhänvisningen ändrats. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.9. Efter de tidpunkter som anges i 32 och 33 §§ får betalningsordern åter- kallas endast om detta har avtalats mellan betaltjänstanvändaren och de berörda betaltjänstleverantörerna. För att återkallelse efter de tidpunkter som anges i 33 § första och andra styckena ska få ske, krävs också att betalnings- mottagaren godkänner återkallelsen. Betaltjänstleverantören får ta ut en avgift för återkallande enligt första stycket om möjligheten att ta ut sådan avgift framgår av ramavtalet med den betaltjänstanvändare som återkallat betalningsordern. Paragrafen genomför artikel 80.5 och överensstämmer i stort sett med regleringen i nu gällande 15 §. I första stycket har termen betaltjänstleverantören ersatts med de berörda betaltjänstleverantörerna. I övrigt har paragrafhänvisningar- na ändrats och en språklig ändring har gjorts. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.9. Bestämmelserna i 37–41 §§ gäller för betalningstransaktioner i som genomförs i euro eller i svenska kronor. Bestämmelserna i 37–41 §§ gäller också för betalningstransaktioner där det sker en växling mellan euro och svenska kronor, om 1.växlingen sker i , och 2.när det gäller en transaktion till eller från ett annat land, överföringen av medlen mellan länderna sker i euro. Bestämmelserna i 37–41 §§ är även tillämpliga på andra betalningstrans- aktioner än de som anges i första och andra styckena. Bestämmelserna i 37, 38, 40 och 41 §§ är dock inte tillämpliga, om annat har avtalats mellan betaltjänstanvändaren och betaltjänstleverantören. leverantören, med avvikelse från 37 § första stycket, avtalar om när kredi- tering av betalningsmottagarens leverantörs konto senast ska ske, får tid- punkten inte vara senare än efter det att betalningsordern mottagits enligt 28 §. Paragrafen genomför artikel 82 och överensstämmer med regleringen i nu gällande 17 §. Ändringar har endast gjorts i fråga om paragraf- hänvisningarna. När en betalningsorder har mottagits enligt 28 §, ska betalarens betaltjänst- leverantör se till att betalningstransaktionens belopp krediteras betalnings- mottagarens betaltjänstleverantörs konto senast vid slutet av nästföljande bankdag. För betalningstransaktioner som initierats på papper får betaltjänstleve- rantören förlänga tiden med en bankdag. Paragrafen genomför artikel 83.1 och överensstämmer med reglering- en i nu gällande 18 §. Ändringen avser endast paragrafhänvisningen. Betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ska valutera och göra betal- ningstransaktionens belopp tillgängligt på mottagarens betalkonto. Valuteringsdagen för kreditering av betalningsmottagarens betalkonto ska vara senast den bankdag då betalningstransaktionens belopp krediteras mottagarens betaltjänstleverantörs konto. Betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ska säkerställa att betal- ningstransaktionens belopp ställs till mottagarens förfogande efter det att beloppet krediteras mottagarens leverantörs konto när det hos leverantören 1.inte görs någon valutaväxling, eller 2.görs en växling mellan euro och en medlemsstats valuta eller mellan två medlemsstaters valutor. Tredje stycket gäller även betalningar inom en och samma betaltjänst- leverantör. Valuteringsdagen för debitering av betalarens betalkonto infaller tidigast när betalningstransaktionens belopp debiteras detta betalkonto. För autogiro gäller att en betalningsorder ska lämnas i sådan tid att be- talningstransaktionen kan slutföras på den överenskomna förfallodagen. Paragrafen genomför artiklarna 83.2 och 87 och överensstämmer i stort sett med bestämmelsen i nuvarande 20 §. I paragrafens tredje stycke har den ändringen gjorts att skyldig- heten för betalningsmottagarens betaltjänstleverantör att säkerställa att betalningstransaktionens belopp ställs till mottagarens förfogande efter det att beloppet krediteras mottagarens leverantörs konto nät det hos leverantören inte görs någon valuta- växling eller det görs en växling mellan euro och en medlemsstats valuta eller mellan två medlemsstaters valutor. I fjärde stycket, som är nytt, föreskrivs att regleringen i tredje stycket även gäller för betalningar inom en och samma betaltjänst- leverantör, dvs. då betalaren och betalningsmottagaren har samma betaltjänstleverantör. Övervägandena finns i avsnitt 13.8. Om betalningsmottagaren inte har något betalkonto hos betaltjänstleveran- tören som tar emot medlen, ska denne göra dem tillgängliga för mottagaren inom den tid som anges i 37 och 38 §§. Paragrafen genomför artikel 84 och överensstämmer med reglering- en i nuvarande 21 §. Endast paragrafhänvisningarna har ändrats. Om en betalningsorder utförts med hjälp av en unik identifikationskod, ska betalningsordern anses ha utförts korrekt i förhållande till den betal- ningsmottagare som angetts i identifikationskoden. Om den unika identifikationskod som angetts av betaltjänstanvändaren är felaktig, ska betaltjänstleverantören inte vara ansvarig enligt 44–48 §§ för att betalningstransaktionen inte har genomförts eller för brister i genom- förandet av transaktionen. Betaltjänstleverantören till den betaltjänstanvändare som lämnade betal- ningsordern ska dock vidta skäliga åtgärder för att få tillbaka de medel som betalningstransaktionen avsåg. Leverantören får ta ut en avgift av använ- daren för de åtgärder som vidtas, om ett ramavtal med användaren medger det. Betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ska bistå i detta arbete och lämna all relevant information för att medlen ska kunna återfås. Om det inte är möjligt att återfå de medel som betalningstransaktionen avsåg ska betaltjänstleverantören till den betaltjänstanvändare som lämnade betalningsordern på skriftlig begäran förse betaltjänstanvändaren med all relevant information som denne behöver för att återvinna medlen på rättslig väg. Paragrafen genomför artiklarna 88.1–88.4 och överensstämmer i stort sett med den nu gällande bestämmelsen i 23 §. I tredje stycket har tillagts att betalningsmottagarens betaltjänst- leverantör ska bistå i arbetet med att få tillbaka medlen som betal- ningstransaktionen avsåg och lämna all relevant information till mot- partens betaltjänstleverantör som krävs för att medlen ska kunna återfås. I fjärde stycket, som är nytt, anges att betaltjänstleverantören till den betaltjänstanvändare som lämnade betalningsordern på skriftlig begäran ska förse användaren med all relevant information som denne behöver för att återvinna medlen i en rättslig process. Övervägandena finns i avsnitt 13.9. Betalarens betaltjänstleverantör ansvarar gentemot betalaren för att en betalningsorder som betalaren har initierat utförs korrekt. Om betalarens betaltjänstleverantör kan styrka att mottagarens leve- rantör har tagit emot betalningstransaktionens belopp enligt 37 §, ansvarar mottagarens leverantör gentemot mottagaren för att transaktionen genom- förs korrekt. Paragrafen genomför artikel 89.1 och överensstämmer med nuva- rande reglering i 25 §. Endast paragrafhänvisningen i andra stycket har ändrats. Om betalarens betaltjänstleverantör ansvarar för genomförandet av en be- talningstransaktion enligt 44 § första stycket, ska leverantören utan onödigt dröjsmål återbetala beloppet i en transaktion som inte genomförts eller genomförts bristfälligt till betalaren eller återställa det debiterade betalkontots kontoställning till den som det skulle ha haft om den bristfälligt genom- förda transaktionen inte hade ägt rum. Valuteringsdagen för kreditering av betalarens betalkonto får inte infalla senare än den dag då beloppet debite- rades kontot. Om betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ansvarar för genom- förandet av en transaktion enligt 44 § andra stycket ska leverantören ställa transaktionens belopp till betalningsmottagarens förfo- gande eller kreditera mottagarens betalkonto med motsvarande belopp. Valuteringsdagen för kreditering av betalningsmottagarens betalkonto får inte infalla senare än den dag då beloppet skulle ha valuterats om transaktionen hade genomförts korrekt. När en betalningstransaktion genomförs för sent ska betalningsmottaga- rens betaltjänstleverantör, på begäran av betalarens betaltjänstleverantör se till att valuteringsdagen för kreditering av betalningsmottagarens konto inte infaller senare än den dag då beloppet skulle ha valuterats om betalnings- transaktionen hade genomförts korrekt. Om en betalare har initierat en betalningsorder, och betalningstrans- aktionen inte genomförs eller genomförs bristfälligt, ska betalarens betal- tjänstleverantör på begäran av betalaren försöka spåra betalningstransaktionen och underrätta betalaren om resultatet. Detta ska vara avgiftsfritt för betalaren. Paragrafen genomför artikel 89.1 och överensstämmer i stort sett med nu gällande 26 §. I första och andra styckena har det gjorts ett tillägg beträffande när valuteringsdagen för kreditering av betalarens betalkonto re- spektive betalningsmottagarens betalkonto senast får infalla. I övrigt har endast paragrafhänvisningarna ändrats. I tredje stycket, som är nytt, ange att betalningsmottagarens betal- tjänstleverantör under vissa förutsättnings ska se till att valuterings- dagen för krediteringen av betalningsmottagarens konto inte infaller senare än den dag då beloppet skulle ha valuterats om betalnings- transaktionen hade genomförts korrekt. I fjärde stycket har tillagts att arbetet med att spåra betalnings- transaktionen ska vara avgiftsfritt för betalaren. Övervägandena finns i avsnitt 13.10. Betalningsmottagarens betaltjänstleverantör ansvarar gentemot mottagaren för att betalningstransaktionens belopp ställs till mottagarens förfogande enligt 39 § och för att en betalningsorder som initierats av eller via mot- tagaren överförs korrekt till betalarens betaltjänstleverantör i enlighet med