sou · H3B396 · 2016-01-01 00:00:00 — Representation, 45, 225–236. Hibbing, J. & , E. (2002). Stealth Democracy: Americans' Beliefs About How Government Should Work. Hofferbert, R. & Klingemann, H.-D. (2001). Democracy and its Discontents in Post-wall . , 22, 363–378. (1999). Down and Down We Go: Political Trust in . I , P. (Ed.) Global Support for Democratic Government. Inglehart, R. F. (1997). Modernization and Postmodernization: Cultural, Economic, and Political Change in 43 Societies. , ., . Inglehart, R. F. & Welzel, C. (2010). Changing : The Link between Modernization and Democracy. Perspectives on Politics, 8, 551–567. Kaase, M. & , K. (1995). Beliefs in government. Klingemann, H.-D. (1999). Mapping Political Support in the 1990s: A Global Analysis. I , P. (Ed.) Critical Citizens: Global Support for Democratic Government. Loader, B. (2007). citizens in the digital age: Political engagement, young people and new media. (2013). Ruling The Void: The Hollowing Of Western Democracy. Micheletti, M. (2003). Political virtue and shopping: Individuals, consumerism, and collective action. Micheletti, M. & , D. (2009). Consumers as political actors. I , L. & , L. (Eds.) Issues: Problems and . Westport, CT, . (2000). Politikens meningslöshet: Om misstro, cynism och utanförskap. Mycock, A. & Tonge, J. (2012). The Party Politics of Youth Citizenship and Democratic Engagement. Parliamentary Affairs, 65, 138-161. (Ed.) (1999). Critical Citizens: Global Support for Demo- cratic Government. Nye, J. (1997). I Nye, J. S., Zelikow, P. & King, D. (Eds.) Why People 't Trust Government. , ., . Pattie, C., Seyd, P. & Whiteley, P. (2004). Citizenship in : Values, participation and democracy. Pharr, S. & , R. (2000). Disaffected Democracies: What's Troubling the Trilateral Countries? Prior, M. (2007). Post-broadcast democracy: How media choice increases inequality in political involvement and polarizes elections. (1993). Making Democracy Work: Civic Traditions in Modern . (2000). Bowling : The Collapse and Revival of American Community. Qi, L. & , D. (2011). How Affect Democratization: Exploring the Facilitating Role Critical Democrats Play in the Process. , 32, 245. Quintelier, E. (2007). Differences in political participation between young and old people. Contemporary Politics, 13, 165–180. Rawls, J. (1973). A Theory of . , R., , D. & , N. (1999). Tensions between the democratic ideal and reality: South . I , P. (Ed.) Critical Citizens: Global Support for Democratic Government. SCB (2012). Demokratistatistik rapport 14, Ung i demokratin. SCB (2013). Graden av partiidentifikation –2010. Shani, D. (2009). On the Origins of Political Interest. Dissertation, , , . Schumpeter, J. (1950). Capitalism, Socialism and Democracy. Stoker, G. (2006). Why Politics Matters: Making Democracy Work, Basingstoke. Stoker, G. (2010). The of Political Disenchantment. In , C. (Ed.) New Directions in Political Science. Basingstoke, Palgrave . Strömbäck, J., & Shehata, A. (2010). Media or a virtuous circle? Exploring the causal relationships between news media exposure, political news attention and political interest. , 49(5), 575–597. & Transue, J. (1999). The Psychological Under- pinnings of Democracy: A on Political Tolerance, Interpersonal Trust, and Social Capital. , 50, 625–650. (1993). Conceptualizations of Good Citizenship and Political Participation. Political Behavior, 15, 355–380. Intelligence Unit (2104). Democracy Index 2014: Democracy and its discontents. Torcal, M. & Montero, J. (Eds.) (2006). Political Disaffection in Contemporary Democracies: Social Capital, Institutions, and Politics. van , J. W. (2007). Norms of Citizenship. I , R. & Klingemann, H.-D. (Eds.) The Handbook of Political Behaviour. Verba, S., Schlozman, K. & , H. E. (1995). Voice and Equality: Civic Voluntarism in American Politics. , ., . Watts, M. W. (1999). Are there typical age curves in political be- havior? The “age invariance” hypothesis and political socializ- ation. Political Psychology, 20, 477–499. & , S. (2012). Det viktiga institutionsförtro- endet. I , (Eds.) Zukin, C., Keeter, S., , M., , K. & Carpini, M. (2006). A New Engagement? Political Participation, Civic Life, and the Changing American Citizen: Political Participation, Civic Life, and the Changing American Citizen. Nya former och aktivitet genom sociala medier? Inledning–ungas politiska deltagande ........................ Vad handlar den här rapporten om? forskning om ungas politiska deltagande ............. Användningen av sociala medier.......................................... Teoretiska perspektiv på politiskt deltagande .............. 2.1Statsvetenskapliga teorier och forskning om politiskt Psykologiska förklaringar till politiskt deltagande............. forskning om deltagande via sociala medier......... Ungas politiska engagemang och politiska deltagande . Trender i politiskt engagemang i ............................ Hur engagerar sig unga och äldre politiskt? 3.3Demografiska och socioekonomiska faktorers betydelse för deltagandet ..................................................... Ungas politiska deltagande via sociala medier ............ Hur deltar unga och äldre via sociala medier? Vem är det som deltar via sociala medier? Slutsatser om ungas politiska deltagande 1Inledning – ungas politiska deltagande 1.1Vad handlar den här rapporten om? Det finns en föreställning om att unga människor är politiskt aktiva i mindre utsträckning än äldre. Särskilt gäller denna oro unga människors engagemang i politiska partier. Det beror på att politiska partier utgör en avgörande länk mellan medborgarna och de politiska representanterna i den representativa demokratin, som ibland även har kallats för partidemokratin.1 Utan politiska partier kan den representativa demokratin inte fungera. Därför växer oron när partierna tappar medlemmar och färre medborgare väljer att engagera sig i partier i de europeiska demokratierna. halverades de svenska partiernas medlems- tal.2 Detta kan ses som en viktig utmaning för partidemokratin3, och vissa menar att om den här trenden inte bryts utgör detta ett allvarligt hot mot den representativa demokratin. Trenden med lägre grad av engagemang i politiska partier är tydligast bland unga människor. Att det handlar om just unga människor utgör ett än mer allvarligt hot eftersom det är där partiernas återväxt måste ske. Partiernas ungdomsorganisationer tappar medlemmar snabbare än partierna generellt4, och unga politiker hoppar ofta av sina uppdrag . 5 Trots denna nedslående bild av ungas engagemang i politiska partier, visar 1SOU 2000:1, s. 29. 2Erlingsson & 2014: 412. 3van Biezen et al. 2012; Sloam 2013. 4Hooghe et al. 5Erlingsson & 2010. internationella jämförelser att unga svenskar är mycket intresserade av politik6, och att andelen svenskar som deltar i demonstrationer ökar kraftigare än någonsin sen 1980-talet.7 De flesta som demonstrerar tillhör också den yngre generationen.8 Det kan framstå som motsägelsefullt att unga människor är politiskt intresserade och engagerade som partierna tappar medlemmar. En möjlig förklaring är att de unga inte attraheras av traditionell partipolitik, utan snarare engagerar sig i andra former, som till exempel protester.9 En tidigare förklaring till varför människor deltar i protester eller manifestationer är att de tillhör en organisation som arrangerar en protest. Många av de stora protestaktioner som rönt uppmärksamhet i media har emellertid organiserats utan att en organisation stått bakom. I flera av dessa fall har deltagarna organiserat sig genom sociala medier.10 I såväl den allmänna debatten som den akademiska har det fun- nits en diskussion om att sociala medier gör det möjligt för män- niskor att kanalisera sitt politiska engagemang genom individuella aktioner, frikopplat från traditionella organisationer.11 Finns det en risk för att ett individualiserat engagemang genom sociala medier kan komma att ersätta det partipolitiska engagemanget? Måste de politiska partierna lära sig att möta unga människor på ett nytt sätt för att kunna rekrytera och behålla medlemmar, eller kan det organisationslösa engagemanget till och med konkurrera ut och ta över rollen från de politiska partierna som länk mellan det representativa folkstyret och medborgarna? Är det kanske till och med så att sociala medier sänker trösklar för politiskt engagemang på ett sätt som öppnar inflytande på politiken för nya, tidigare marginaliserade, grupper? I den här rapporten har vi för avsikt att ge en översikt över ungas användande av sociala medier och ge en bild av de traditionella förklaringarna till politiskt deltagande utifrån såväl klassiska stats- vetenskapliga perspektiv som socialpsykologiska aspekter. 6Oscarsson & 2010. 7Amnå & 2013. 9Zukin et al . 10Klandermans , 2013. 11se t.ex. 2013. kommer också att ge en teoretisk översikt av politiskt deltagande via sociala medier. Därefter kommer vi att presentera en serie analyser av ungas (och äldres) politiska deltagande via sociala medier utifrån bland annat kön och socioekonomisk bakgrund. Vi inleder dock med en kort beskrivning av den tidigare forskningen om ungas politiska deltagande, och vi ger även en kort beskrivning av användningen av sociala medier bland olika grupper i samhället. 1.2Tidigare forskning om ungas politiska deltagande Forskningen om ungas politiska deltagande har vuxit relativt kraf- tigt , och olika forskare tecknar olika bilder av ut- vecklingen.12 Vissa forskare pekar på att unga ligger bakom den kraftiga minskningen av valdeltagande som skett i de flesta västeuropeiska länder13, och unga har beskri- vits som ”apatiska” med lågt förtroende för de demokratiska institutionerna14, och med lågt politiskt intresse.15 Andra forskare lyfter i stället fram att unga är mer engagerade i det civila samhället16, och att unga har transformerat formen för politisk aktivism i dagens samhälle.17 Inom forskningen har det presenterats olika förklaringar till varför ungas politiska deltagande skiljer sig ifrån vuxnas och tidigare generationer av ungas deltagande. En vanlig förklaring till varför unga tycks delta i lägre utsträckning än tidigare generationer handlar om att vi ser en ökning av så kallade ”kritiska med- borgare”.18 Enligt de forskare som lyfter fram den här förklaringen är den lägre graden av politiskt deltagande bland unga ett resultat av att unga är högre utbildade och mer informerade än förr.19 Utbildade och välinformerade medborgare antas vara mer kritiska mot rådande strukturer, vilket bland annat kan ta sig uttryck i att 12se 2011 för en översikt. 13se t.ex. Franklin 2004. 14se t.ex. 2004. 15se t.ex. Blais et al. 16se t.ex. 2008. 17se t.ex. 2003. Se även Abdelzadehs kapitel i denna antologi för ett mer ingående resonemang kring ungas politiska engagemang och missnöje. 18Garcia Albacete 2011. 19se t.ex. 2002. de röstar i mindre utsträckning. lyfter fram att resultaten som visar på att medborgarnas ”uppsättning” av olika former av deltagande har ökat skulle kunna vara ett tecken på att den här förklaringen har visst stöd, det vill säga att det skulle kunna vara så att unga är lika aktiva som äldre, men att de väljer andra former av politiskt deltagande.20 Dessutom har flera forskare visat att unga inte är politiskt ”apatiska”, utan att de snarare tycks föredra att delta politiskt genom andra kanaler än traditionella institutioner, så som politiska partier.21 En mer pessimistisk bild ges av de forskare som pekar på att nya generationers mer ”cyniska” förhållningssätt till de traditionella politiska institutionerna, med lägre politiskt intresse, lägre politisk kunskap, och lägre förtroende för politiska institutioner ligger bakom det sjunkande politiska deltagandet. Vissa forskare lyfter också fram att ungas lägre politiska deltagande i valen kan förklaras av att de i lägre utsträckning känner att det är deras medborgerliga plikt att delta.22 Inom den tidigare forskningen om sambandet mellan ålder och politiskt deltagande görs en distinktion mellan så kallade ”livscykel-” och ”generations-” förklaringar till de förändrade mönstren i politiskt deltagande som man ser i de flesta europeiska länder.23 och beskriver generationseffekter som ”skillnader mellan generationer som består genom livet”24. Den här typen av förändr- ingar ”antas bero på att särskilda förändringar i samhället präglat den grupp som befinner sig i de mest formbara åren i socialiserings- processen”25. Man kan t.ex. se tydliga skillnader i värderingar bland svenskar som växte upp under det av inter-nationell politik präglade och det mer materialistiskt inriktade 1980–talet. Den andra typen av förklaring, som lyfter fram att det förändrade mönstret beror på livscykeleffekter, bygger på en tanke om att ”värderingar och attityder till demokratin och politik påverkas av att man befinner sig i ett visst skede av livet”26. Här förklaras ungas låga politiska deltagande av att de är i en annan situation i livet än 20Garcia Albacete 2011:3, se även et al. 21se t.ex. 2008. 22se t.ex. Blais et al. 23se t.ex. Phelps 2005. 24Lindberg och 2013:7. 25Lindberg och 2013:7. 26Lindberg och 2013:7. medelålders och äldre, och att de har andra resurser och andra incitament för att delta, som hänger samman med att de är yngre. En person som betalar skatt och kanske har sina föräldrar på äldre- boende och barn i skolan skulle enligt denna förklaring ha ett natu- rligt större intresse för politik än unga. ställer i sin avhandling frågan om unga européer deltar på ett annorlunda sätt på grund av speciella kohortegenskaper, eller på grund av generationseffekter. Slutsatserna i avhandlingen, som baseras på analyser av enkätdata från de länderna visar att ungas politiska deltagande är annorlunda gentemot hur det såg ut –talet. Unga deltar mindre än vad man gjorde på 1970–talet, om man tittar på både traditionella och icke-traditionella former av politiskt deltagande. finner dock att i jämförelse med tidigare kohorter är unga lika nöjda med demokratin och har inte mindre förtroende för de politiska institutionerna. Hon visar att unga visserligen är mindre intresserade av politik än vad äldre är, men att detta även var fallet för tidigare kohorter av unga medborgare. De jämförande studier som hon gör visar också att lägre politiskt del- tagande tycks vara ett resultat av det steg i livscykeln som en person befinner sig i. Prediktionen är därför att dessa individer kommer att delta mer politiskt när de får jobb och bildar familj, och att deras deltagande då kommer att likna tidigare kohorter. Hon pekar dock även på att det som har förändrats i dagens samhälle i många europeiska länder är att förhållandena för unga har förändrats – här handlar det om en så kallad ”delayed transition to adulthood”, det vill säga, att unga får jobb och bildar familj allt till exempel då ung- domsarbetslösheten är hög i många länder, och att man därför kan komma att se ett försenat politiskt deltagande i denna grupp.27 1.3Användningen av sociala medier Innan vi går över till att studera politiskt deltagande, och hur detta tar form via sociala medier, bör vi säga något om användandet av sociala medier mer generellt. Sociala medier har –talets första två decennier vuxit till att bli en allt mer dominerande del av den interaktion mellan människor som sker över internet. Sociala medier kan enkelt beskrivas som ”en paraplyterm som betecknar den uppsättning verktyg, tjänster och applikationer som gör det möjligt för människor att interagera med varandra genom nätverks- teknologier”.28 Bland exempel på sociala medier brukar ofta den sociala nätverkssajten Facebook, mikrobloggsajten Twitter, fotodeln- ingssajterna Instagram och Snapchat, videodelningssajten YouTube och musiktjänsten Spotify nämnas bland andra. Användningen av sociala nätverkssajter (som Facebook) ökade i från av internetanvändarna av internetanvändarna 2014.29 av internet- användarna besöker Facebook . Det finns dock stora skillnader mellan generationerna; även om medelålders och äldre i allt större utsträckning har börjat använda olika former av sociala medier , så är det fortfarande de unga som står för det mest intensiva användandet, både vad gäller i hur många som använder tjänsterna överhuvudtaget, och vad gäller hur ofta de används och hur mycket som skrivs eller läggs upp.30 Detta framgår tydligt i Figur 1.1. nedan. Kommentar: Data från . 28boyd 2008: 92. av den vuxna befolkningen i hade tillgång till internet (Findahl 2014: 10). 30Findahl 2014:28ff; se även och 2011. I Figur 1.1 ser vi att unga (gruppen 16–) i mycket högre utsträckning använder sig av, och skriver på, sociala medier dag- ligen och att det har varit så . Det tycks dock vara så att gapet mellan de som är under och minskar när man tittar på de som skriver på sociala medier, där detta har sjunkit något i den yngsta gruppen . Särskilt för unga spelar sociala medier en allt större roll som arena för diskussion och förmedlare av information, även vad gäller information från traditionella medier. En stor del av trafiken till svenska tidningars webbsidor kommer via Facebook. Det finns mycket som tyder på att de siffror som finns är kraftigt under- skattade, eftersom trafik som kommer via exempelvis chatt- konversationer och personliga meddelanden inte går att spåra (det som kallas för ”dark social”).31 Vissa typer av innehåll, såväl innehåll från traditionella medier som innehåll som skapas i sociala medier, kan genom delningar i sociala medier få vad man kallar för ”viral spridning”, det vill säga att spridningen går från människa till människa mycket snabbt i ett nästan pandemiskt förlopp. Denna form av mediekonsumtion leder till att redaktionellt arbete och traditionell nyhetsvärdering får relativt mindre inverkan på vilket innehåll som konsumeras, medan de mekanismer som får människor att dela vidare innehåll får större inverkan: individens sociala nätverk kommer att fungera som ett mediefilter där vissa nyheter förstärks och andra sållas bort. Ytterligare en faktor som påverkar spridningen är de algoritmer som används av tjänsterna för att bestämma vilket innehåll som skall visas för användarna. Detta skiljer sig åt mellan olika tjänster. Medan till exempel Twitter åtminstone har haft ett system som gör att ”tweets” visas i kronologisk ordning utifrån vilka konton man har valt att följa; har Facebook ett komplicerat system som i korthet visar innehåll baserat på vad man tror att användare vill se utifrån tidigare beteende och andra faktorer. Forskning har visat att kombinationen av användarnas beteende och algoritmen gör att innehåll som går emot användarens världsbild med avseende på ideologisk uppfattning sorteras ut, medan innehåll som bekräf- tar användarens världsbild prioriteras.32 31Madrigal 2012; jfr. 32Bakshy et al . 2Teoretiska perspektiv på politiskt deltagande I detta kapitel kommer vi ge en kort översikt över tre olika områden av teoretiska perspektiv på politiskt deltagande i en bred bemärkelse. Först kommer vi att beskriva traditionella statsveten- skapliga förklaringar till politiskt deltagande. Sedan kommer vi att diskutera psykologiska förklaringar till politiskt deltagande, för att slutligen specifikt diskutera teoretiska perspektiv på politiskt deltagande via sociala medier. 2.1Statsvetenskapliga teorier och forskning om politiskt deltagande Att delta politiskt är kostsamt. Det kräver tid och engagemang från den enskilde medborgarens sida. är utfallet en kollektiv vara, det vill säga något som kan vara till gagn även för den som inte själv bidragit till att få det till stånd. Med tanke på den låga sannolikheten för att den enskildes insats skall avgöra hur det går borde den rationelle medborgaren således avstå från att engagera sig. Ändå vet vi att de allra flesta väljer att delta politiskt i åtminstone något avseende. Hur kan det komma sig? I litteraturen om rationellt handlande och politiskt deltagande går denna gåta under beteckningen deltagandeparadoxen – “the paradox of participation”.33 De förslag till lösningar som forskn- ingen formulerat kan indelas i två huvudtyper. Den ena bygger på förmodandet att medborgaren trots allt anser sig ha mer 33 se 1965. än försumbara möjligheter att påverka utfallet, det vill säga att det finns tillräckliga kollektiva incitament för att delta. Den andra går i stället ut på att medborgaren motiveras av så kallade selektiva incitament, det vill säga fördelar som bara den som deltar kan tillgodogöra sig och som inte är beroende av hur den politiska striden utfaller.34 En rad olika typer av så kallade ”selektiva incitament” har disku- terats i litteraturen. Forskarna presenterar en förklaring till politiskt deltagande som bygger på idén att med- borgarna kan tänkas känna tillfredsställelse över att tillgodose en samhällelig norm som säger att de bör söka påverka de beslut som styr deras tillvaro. Förutsatt att denna pliktkänsla är tillräckligt stark kan detta leda till att en individ väljer att aktivera sig politiskt.35 Den tanke om normtillfredsställelse som författarna introducerar i sitt försök att lösa deltagandeparadoxen är ett exempel på ett ”selektivt incitament”, det vill säga en belöning som bara tillkommer den som själv deltar och inte är beroende av det kollektiva utfallet.36 En annan typ av selektiva incitament som diskuteras i litteraturen avser expressiva behov, det vill säga den psykologiska tillfredsställelse man kan få genom att uttrycka sina politiska åsikter eller sin lojalitet gentemot med ett visst politiskt parti. Den här typen av incitament har jämförts med när den sportintresserade hejar på sitt lag framför tv:n. Det är i det fallet knappast möjlig- heten att hjälpa laget att vinna matchen som styr beteendet utan snarare den inre tillfredsställelse det ger att få ge utlopp för sina känslor.37 I enlighet med denna idé har flera forskare pekat på att partiidentifikation kan påverka individens beslut att delta politiskt. Tanken är att de som identifierar sig med ett politiskt parti genom sitt deltagande, exempelvis i form av partiaktivitet eller genom att gå och rösta, får möjlighet att uttrycka sin lojalitet gentemot partiet.38 En annan variant av samma grundläggande idé återfinns hos forskaren , som försöker förklara partiaktivitet med hjälp ett expressivt incitament som han kallar ”ideologisk radikal- 34Bäck, och 2006. 35Riker och Ordeshook 1968. 36Bäck et al. 37se Brennan & ; Brennan & Lomasky 1985. 38se t.ex. Schuessler 2000; Calvert 2002. ism”.39 Tanken är att den som har radikala åsikter också känner ett starkare behov att ge uttryck för sina uppfattningar. Hypotesen kan utan svårighet generaliseras till andra former av politiskt deltagande än just partiaktivitet. Den här typen av incitament ligger nära de förklaringar som lyfts fram inom mer psykologisk forskning som vi återkommer till nedan. Statsvetarna ställer frågan om partiaktivitet, kontakter och manifestationer har samma motivbild, eller om incitamentsstrukturen varierar med deltagandeformen?40 Flera forskare har utvärderat olika faktorers förmåga att förklara en specifik form av politiskt deltagande. Whiteley finner till exempel att både selektiva och kollektiva incitament påverkar aktivitetsnivån bland medlemmar i det brittiska konservativa partiet.41 och visar att valdeltagandet i främst betingas av selektiva incitament i form av expressiva behov och en känsla av medborgerlig plikt, medan kollektiva incitament saknar betydelse.42 Forskarna finner däremot att deltagande i protestaktiviteter i hög utsträckning styrs av drivkrafter av kollektiv natur, medan de selektiva incitamenten är av mindre vikt.43 Forskarna studerar aktivist- ernas egna tolkningar av vilka motiv som styr deras handlande. De finner att få av dem som kontaktat beslutsfattare nämner sociala belöningar som motiv till sin aktivitet. Däremot är sådana omnämnanden vanligt förekommande bland kampanjaktivister, medlemmar i politiska organisationer och deltagare i protest- aktioner.