sou · H4B339 · 2016-05-31 00:00:00 — När det gäller utbildningsprogram som leder till yrkesexamina, exempelvis sjuksköterske-, socionom-, lärar- och läkarexamen, föreskriver dock Universitets- och högskolerådet vilken områdes- behörighet som ska gälla och högskolan kan alltså inte själv välja. Av Universitets- och högskolerådets föreskrifter om områdes- behörigheter framgår vilka områdesbehörigheter som finns.10 I 1 § andra stycket anges att den sökande ska ha fått ett godkänt betyg på de kurser på gymnasieskolans program och inom gymnasial 10 UHRFS 2013:2. Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning vuxenutbildning som anges i områdesbehörigheterna. Detta är grundregeln för sökande med betyg från den nuvarande gymnasie- skolan. Föreskrifterna innehåller också motsvarande områdes- behörigheter för sökande med betyg från äldre gymnasieformer. I dessa fall (ämnen och etappindelade ämnen snarare än kurser) ska den sökande ha fått lägst betyget 3 för att anses ha de kunskaper som krävs för särskild behörighet. Det finns 18 områdesbehörigheter som samtliga innehåller en eller flera kurser från gymnasieskolan. Det finns ingen områdesbehörighet som innehåller andra villkor som betingas av utbildningen eller är av betydelse för det yrkes- område som utbildningen förbereder för. Föreskrifterna om områdesbehörigheter har Universitets- och högskolerådet tagit fram i samråd med företrädare för respektive yrkesutbildning för att avgöra vilka krav som är helt nödvändiga för att en student ska kunna tillgodogöra sig utbildningen. Alla förslag till föreskrifter remitteras innan de utfärdas, vilket ger berörda aktörer möjligheter att lämna synpunkter. Om det finns fler behöriga sökande än platser, så ska ett urval göras.11 Enligt bestämmelser i högskoleförordningen ska vid urval hänsyn tas till de sökandes meriter, och urvalsgrunder är betyg, resultat från högskoleprov och vissa andra i förordningen angivna urvalsgrunder. För tillträde till utbildning på grundnivå ska minst en tredjedel av platserna tillsättas utifrån betyg, minst en tredjedel utifrån resultat på högskoleprovet och så kan högst en tredjedel av platserna få tillsättas genom alternativt urval, om inte särskilt tillstånd har erhållits från Universitets- och högskolerådet. Möjligheter att överklaga beslut Det framgår av 12 kap. 2 § högskoleförordningen (1993:100) att i fråga om antagning till högskoleutbildning kan bara beslut att en sökande inte är behörig överklagas till för 11 4 kap. 3 § högskolelagen. Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning Beslut om urval som rör till exempel meritvärdering kan inte överklagas till . Dock kan enligt 4 kap. 18 § diskrimineringslagen (2008:567) vissa beslut överklagas till på den grunden att det strider mot diskrimineringsförbuden i diskrimineringslagen, där- ibland tillträde till högskoleutbildning. För antagning till utbildning vid gäller genom hänvisning i förordningen (2007:1164) för Försvarshögskolan till högskoleförordningen i huvudsak samma regler. Bland kraven för grundläggande behörighet för tillträde till utbildningen som leder till officersexamen ställs dock i 4 kap. 3 § förordningen för Försvarshögskolan vissa ytterligare krav som grundar sig i nationell säkerhet. Bland annat finns en möjlighet att ställa krav på lämplighet för utbildningen. Resultatet från lämplighetsbedömning används även för urvalet. Försvarshögskolan får, till skillnad från högskolor i allmänhet, fritt besluta om särskilda behörighetskrav för antagning till officersutbildningen.12 En statlig högskola får bedriva uppdragsutbildning enligt bestäm- melserna i förordningen (2002:760) om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor. Det är som uppdragsutbildning som delar av polisutbildningen ges. Uppdragsutbildning är alltså en annan utbildningsform än högskoleutbildning. Den som har gått igenom uppdragsutbildning som uppfyller vissa i förordningen angivna krav har enligt samma förordning möjlighet att få den tillgodoräknad som högskoleutbildning på grundnivå eller avancerad nivå.13 12Studerande vid är också anställda under hela utbildningen. 13Något som också är möjligt för studerande på grundutbildningen till polisman, se kapitel 4. Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 6.2.6Resurstilldelning till lärosäten och utbildningar beslutar om anslag till utbildning och forskning inom högskolan. Regeringen ger sedan lärosätena utbildningsuppdrag i form av en maximal ersättning, ett takbelopp, för att ordna utbildning på grundnivå och avancerad nivå. och högskolor tilldelas huvuddelen av sina resurser via ett anslag för utbildning på grundnivå och avancerad nivå och ett anslag för forskning och utbildning på forskarnivå. Lärosätet beslutar i hög grad självt om sitt utbildningsutbud. Ersättningen för utbildning på grundnivå och avancerad nivå baseras dels på antalet registrerade studenter (omräknade till hel- årsstudenter), dels på antalet avklarade högskolepoäng (helårs- prestationer, dvs. det antal högskolepoäng studenterna presterar ) på de kurser lärosätet ger. Ersättningen beror också på vilket utbildningsområde som helårsstudenterna och helårspresta- tionerna hänförs till. Olika utbildningsområden genererar olika ersättningsbelopp, något som har att göra med att kostnaderna är beroende av utbildningens volym, komplexitet, krav på laborativa miljöer och andra sådana förhållanden. Respektive kurs klassificeras till ett utbildningsområde beroende på kursens ämnesinnehåll. har riktade satsningar gjorts mot vissa utbild- ningar t.ex. inom vård/medicin- och teknikområdet. Det innebär att regeringen har styrt lärosätena mot en ökning av antalet studenter vid vissa utbildningar som civilingenjörsutbildning, hög- skoleingenjörsutbildning, läkarutbildning, tandläkarutbildning och sjuksköterskeutbildning. Denna styrning har gjorts genom läro- sätenas respektive regleringsbrev. Prestationsgraden varierar mellan olika utbildningar. Presta- tionsgraden är till exempel högre () på program som leder till yrkesexamen än på program som leder till generell examen ().14 14 SCB:s statistiska meddelande UF 20 Universitet och högskolor, genom- strömning och resultat på grundnivå och avancerad nivå /14. Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 6.3Varför ska grundutbildningen till polisman vara en högskoleutbildning? Svensk polis har ett unikt och samhällsbärande uppdrag. För att bl.a. kunna upprätthålla allmän ordning och säkerhet och ingripa för att förebygga eller stoppa pågående brottlighet, liksom att utreda den, har polismän långtgående befogenheter. Det gäller särskilt befogenheten att använda olika former av våld och tvång mot enskilda och grupper. Polisyrket ställer därför mycket höga krav på den enskilde polisanställdes liksom organisationens förmåga att ta till sig kunskap, kritiskt granska och analysera information, identifiera problem och hitta lösningar. Polismännens yrkesroll har blivit alltmer komplex och kraven på polisen ökar ständigt. Dagens och framtidens polismän måste, i högre utsträckning än , ha förmåga att ta till sig och analysera kunskap, att själv- ständigt och kritiskt göra egna bedömningar, urskilja problem och föreslå lösningar. Kopplingen till högskolan skulle medföra en polisutbildning som vilar på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet och där utbildningen har en stark koppling till forsk- ning. I det presenterade betänkandet om högre utbildning under uttrycks det på följande vis: Högskolelagens generella mål kan betecknas som generiska, personlig- hetsutvecklande bildningsmål som är bästa möjliga förbere- delse för ett yrkesliv med höga kunskapskrav och höga krav på att kunna tillägna sig nya kunskaper och färdigheter under hela yrkes- livet.15 En uppdragsutbildning är inte ett tillräckligt kraftfullt verktyg för att åstadkomma de förändringar som är nödvändiga. En annan fördel med en högskoleutbildning är att en oberoende kvalitetsutvärdering av utbildningen görs dels då lärosätet söker tillstånd att utfärda en examen, dels i form av kontinuerlig upp- följning. En utbildning som ska leda till polisexamen kommer att granskas kvalitetsmässigt av . Ett läro- säte som inte, enligt den oberoende utvärderingen, anses kunna ge 15 Högre utbildning . Betänkande av Utredningen om högskolans utbildnings- utbud. SOU 2015:70, s. 234. Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning studenterna tillräckliga förutsättningar för att klara målen med utbildningen kommer inte att få tillstånd att utfärda examen. Det krävs också att forskningen stärks inom de områden som berör polisens arbete, för att utbildningen ska vila på vetenskaplig grund. Ett annat viktigt skäl till att stärka forskningen och forskarutbildningen är behovet av att öka och bredda kunskaperna kring det polisära arbetet så att polisyrket kontinuerligt utvecklas, i takt med att samhället utvecklas. Behovet av ökade kunskaper inom polisiär verksamhet förs fram inte bara av dem som arbetar i polisyrket utan även av samhället i stort. Den ökade kunskap som inrättandet av en högskoleutbildning för poliser och den därmed ökade forskningen på området med nödvändighet medför kommer både , rättsväsendet i stort och därmed också samhället i stort till del. Flera andra yrken som i likhet med polisyrket innebär myndig- hetsutövning mot enskilda och omfattande kontakter med allmän- heten i olika situationer kräver högskoleutbildning: det gäller t.ex. socionom, sjuksköterska, förskollärare, officer. Med högskole- utbildning för poliser blir polisutbildningen mer lik andra utbild- ningar för liknande yrken. Vidare skulle en högskoleutbildning för alla polismän närma deras utbildningsnivå till den som finns inom flera andra personalkategorier inom rättsväsendet som polismän ofta måste samarbeta med, t.ex. åklagare. Det bidrar till smidigare samverkan mellan dessa yrkeskategorier. Över tid har polismännens roll förändrats så att det är vanligare att polismän, i stället för åklagare, leder förundersökningen även i mer komplicerade brottsutredningar, vilket också innebär att behovet av en högskoleutbildning har ökat. För att polisverksamheten ska kunna utvecklas i takt med tiden behövs uppdaterade kunskaper om brottslighetens struktur och omfattning, vilka arbetsmetoder som har visat sig fungera och kunskaper om vad som sker i samhället i övrigt. En tydligare koppling mellan polisutbildningen, polisforskningen och polis- verksamheten är därför en viktig förutsättning för högre kvalitet både i utbildningen och forskningen liksom i det praktiska arbetet och beslutsfattandet som gäller det. Utbildningen vinner också på att integreras i en akademisk miljö med närhet till forskning och andra vetenskapliga discipliner. Polisforskningen på området har länge varit eftersatt i Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning jämfört med behovet och jämfört med andra länder. En högskole- utbildning för poliser medför också att huvudområdet polisiärt arbete utvecklas. En högskoleutbildning skulle också kunna locka de personer att söka som är intresserade av polisyrket som ett kunskapsyrke och därmed är villiga att arbeta med kvalificerade brottsutredningar, vilket i sin tur skulle bidra till ökad snabbhet och högre effektivitet i det arbetet. Det förefaller troligt att en omformning till en högskole- utbildning, där urvalet främst grundas på betyg, också kommer att innebära att fler kvinnor söker och antas till utbildningen. Kvinnor är generellt mer benägna att studera på högskola än män. Den ökande internationaliseringen innebär att svensk polis i allt högre grad samverkar med andra länders polisorganisationer. Det förväntas därför att svensk polis har den kompetens som krävs för att utveckla och fördjupa det internationella polissamarbetet. I många länder, däribland de nordiska, är polisutbildningen en högskoleutbildning. Således finns en mängd fördelar med att omforma grund- utbildningen till polisman till en högskoleutbildning. Det finns naturligtvis också nackdelar och svårigheter med en sådan reform. Dessa redogör vi för i respektive kapitel. Som vi tidigare redovisat är vi dock övertygade om att fördelarna vida överstiger nack- delarna. 6.4Vad krävs för att göra grundutbildningen till polisman till en högskoleutbildning? Den utbildning vi ska föreslå ska dels vara förenlig med regleringen av högskoleutbildning i allmänhet, dels leda till att den som examineras från utbildningen ska kunna få anställning som polisman, ett yrke som är noga reglerat. En utbildning som leder till en examen mot det yrket kommer med nödvändighet att ha vissa särdrag och ställa särskilda krav på studenterna. Inte för bara yrket, utan också för utbildningen kan det därför, enligt vår uppfattning, behövas vissa särskilda regler. En utgångspunkt för våra diskussioner och förslag är att det grundläggande innehållet i utbildningen kan omfatta liknande Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning kunskapsområden och färdigheter som , men med större möjligheter till fördjupning, kvalitet, transparens och effektivitet i utbildningen, det vill säga det som krävs för att utbildningen ska kunna anses som en högskoleutbildning. är utbildningsinnehållet inte reglerat centralt utan utar- betat av i samråd med de lärosäten som bedriver grundutbildningen till polisman i form av uppdrags- utbildning. Förhållandet, när grundutbildningen görs till högskole- utbildning, kommer att innebära att det i stället är lärosätena som utformar utbildningens innehåll inklusive kursplaner etc., men i samråd med . Den utvärdering som sedan görs av kommer att pröva om de planer och förhållanden som dessa lärosäten beskriver, ger studenterna förut- sättningar att nå upp till de mål som beskrivs i den examens- beskrivning som ska gälla för polisexamen. I det fortsatta betänkandet redovisar vi bedömningar och förslag när det gäller ett antal frågor, där det krävs förändringar – i reglering eller i praktiken eller båda – för att en ur rättsväsendets och synvinkel högkvalitativ och funktionell grundutbildning till polisman ska kunna bli en ändamålsenlig högskoleutbildning. att utbildningen ska vila på vetenskaplig grund och på beprövad erfarenhet att verksamheten ska bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forskning och utbildning att ta fram en generell beskrivning av de mål som ska gälla för examen på grundnivån – fastställda krav på vad en student ska ha för kunskaper och förståelse, färdigheter och förmågor samt värderingsförmåga och förhållningssätt efter avslutad utbildning på den nivån, som är långsiktigt hållbar att tillträdeskraven, dvs. reglerna för grundläggande och särskild behörighet, måste anpassas på grund av innehållet i utbildningen och den examen som utbildningen ska leda till att överväga behovet av en reglerad verksamhetsförlagd del av utbildningen hos , och det särskilda behov av Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning reglering detta kan medföra både i regelverket för högskole- utbildning och för att det behövs överväganden om de befogenheter polis- studenterna ska ha under den verksamhetsförlagda utbildningen eftersom de inte kommer att vara anställda, som polis- aspiranterna är att ett särskilt system för handledning av studenter och för handledarutbildning behöver byggas upp hos att det behövs en diskussion om kompetens hos polislärare och andra och en diskussion omkring anställningsförhållanden, veten- skaplig kompetens och befogenhet vid hantering av polisens materiel m.m. att användningen av polisens materiel: vapen, skyddsutrustning, polisbilar, kommunikationscentral etc. måste diskuteras att frågan om disciplinära åtgärder mot studenterna och av- skiljande från utbildningen måste övervägas att styrningen och dimensioneringen av utbildningen behöver övervägas. Slutligen kommer vi att beskriva och analysera konsekvenserna för att kunna överväga om fördelarna av våra förslag är fler än eventu- ella nackdelar. 7Vetenskaplig grund och forskningsanknytning En viktig uppgift för utredningen har varit att klargöra hur veten- skaplig grund ska kunna säkerställas i utbildningen och därmed bidra till ökad koppling mellan utbildning och forskning av rele- vans för polisyrket. I detta kapitel tar vi upp vad det innebär för polisutbildningen att det för högskoleutbildningar finns ett krav på att utbildningen ska vila på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet. Vidare diskuterar vi sambandet mellan forskningen och utbildningen och vad det innebär i praktiken. I kapitlet belyses även vissa andra frågor kring utbildningen, lärarkompetens och forskning. En kortare presentation av dagens polisforskning görs också i kapitlet; det är en sammanfattning av en mer omfattande genomgång som gjorts av fil.dr. och som återfinns i sin helhet i bilaga 3. De slutsatser och förslag som följer av våra resonemang i kapitlet återfinns i avsnitt 7.6. 7.2Vetenskaplig grund och forskningsanknytning Som vi tidigare konstaterat ska, enligt 1 kap. 2 § 1 högskolelagen (1992:1434), all högskoleutbildning vila på vetenskaplig eller konst- närlig grund samt på beprövad erfarenhet. Verksamheten ska enligt 1 kap. 3 § samma lag bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forskning och utbildning. Just polisutbildningens nära anknytning till forskningen har lyfts fram av våra nordiska grannländer – som samtliga har polis- utbildningen som en högskoleutbildning – som särdeles viktig Vetenskaplig grund och forskningsanknytning eftersom den upplevs ha varit kvalitetsdrivande och även haft andra positiva effekter på utbildningen (se kapitel 5). En högskoleutbildning på grundnivå ska enligt högskolelagen utveckla studenternas förmåga att göra självständiga och kritiska bedömningar, förmåga att självständigt urskilja, formulera och lösa problem och beredskap att möta förändringar i arbetslivet.1 Ett avgörande kriterium för att polisutbildningen ska kunna bedrivas som högskoleutbildning är alltså att det i verksamheten finns ett nära samband mellan forskning och utbildning. Forskning och utbildning handlar ytterst om kunskapsarbete; att genom språk och insikt benämna och utveckla solid kunskap. Genom att använda systematiska metoder, väl förankrade i teori- bildning och öppna för kritik, utvecklas högre utbildning så att den vilar på vetenskaplig grund. Termen forskningsanknytning etablerades när svensk högskola stod inför att integrera flera stora utbildnings- områden som traditionellt inte ingått i universitets- och högskole- sektorn. Flera av dessa utbildningar saknade en självklar veten- skaplig identitet och tradition, dvs. en vetenskaplig grund. Efter- som det blev en eftersläpning av forskningsresurser och forskar- utbildning skapades en spänning mellan å ena sidan förväntningar på utbildningens forskningsanknytning och å andra sidan läro- sätenas möjligheter att realisera denna. har alla statliga universitet och högskolor fasta forsk- ningsresurser.2 Det gäller även de enskilda utbildningsanordnarna Stiftelsen och . Ett uttalat motiv för detta beslut var att ”grundutbildningen skall vara likvärdig i alla delar av högskolan och vila på vetenskaplig grund”.3 Polisutbildningens vetenskapliga förankring säkerställs genom utbild- ningens utformning och innehåll. Det innebär att komma i kontakt med forskningens sätt att ställa frågor, att bearbeta problem och att granska och kommunicera de resultat man når. 11 kap. 8 § högskolelagen (1992:1434). 2De flesta fick dessa resurser 1997, medan Försvarshögskolan inrättades som högskola 2008. 1994/95:100, bilaga 9. Vetenskaplig grund och forskningsanknytning utmärks just av kontakt med forskning och av insikt i forskningens prövande och analytiska arbetssätt. För blivande poliser är förmågan att reflektera, formulera och lösa problem utifrån vetenskapliga kriterier samt att kunna förmedla resultat central kunskap oavsett sammanhang. Forskningsanknytning av polisutbildningen bygger på antagandet att ett nära samband mellan utbildning och forskning leder till en starkare professionalisering av polisyrket. En högskolas verksamhet ska bedrivas så att det finns ett nära samband mellan utbildning och forskning.4 7.2.2Forskningsanknytning och beprövad erfarenhet Att undervisningen är forskningsanknuten innebär att forskningen är den grund på vilken utbildningen vilar, i stället för att forsk- ningen är något parallellt som anknyts till utbildningen. Den be- prövade erfarenheten innebär att erfarenheter från verksamhets- fältet tas tillvara inom utbildningen. Beprövad erfarenhet är emellertid inte liktydigt med lång erfarenhet. Erfarenheterna måste vara dokumenterade, kommunicerade och prövade utifrån kriterier som är relevanta för verksamhetsinnehållet. En högskoleutbildning ska vila på vetenskaplig grund och på beprövad erfarenhet. I en professionsutbildning på högskolenivå är det särskilt viktigt att den beprövade erfarenheten ges utrymme. Forskningsanknytning beskrivs ibland som en mottagande process för studenten (att undervisas av forskare), respektive som en avgivande process (att visa att studenten har forskningsbaserad kunskap). Skillnaden hänger ihop med synen på studenten som föremål för, respektive som genomförare av, utbildning. Vi menar att studenten i polisutbildningen inte enbart ska ses som mottagare av information och forskningsaktiviteter utan också få tillfälle att utvecklas till subjekt och aktör i framtagandet av kunskap; inte bara lära om forskning, utan också bli en del av ett vetenskapligt sammanhang. Det handlar om att stödja studenterna att utveckla vetenskapliga färdigheter. Men dessa vetenskapliga färdigheter ska inte stå i motsatsställning till utbildningens uppgift att förbereda för yrkeslivet, dvs. för yrkes- färdigheterna och det konkreta och praktiska polisarbetet. 4 1 kap. 3 § högskolelagen (1992:1434). Vetenskaplig grund och forskningsanknytning Vår uppfattning är att polisstudenterna bör få förutsättningar att utveckla förståelse för hur vetenskapliga färdigheter och yrkes- färdigheter kompletterar varandra och tillsammans bildar en ge- mensam grund för polisyrket. 7.2.3Forskningsanknytning i utbildningen: en förutsättning för forskning Ska en grundutbildning till polisman vila på vetenskaplig grund förutsätter detta att det finns forskning i och om polisiärt arbete men också utbildning på forskarnivå som knyter an till polisiär verksamhet. Detta medför att såväl verksamma poliser som undervisande lärare då bör ges möjlighet att bedriva forskning med relevans för polisyrket. Generellt har forskningen visat att andelen lärare som forskar har avgörande betydelse för utbildningens forskningsanknytning.5 Ju fler forskare bland lärarna, desto bättre forskningsanknytning. Kopplingen mellan utbildning på grundnivå och forskning sker just genom att disputerade lärare deltar i utbildningen. Fördelen med att placera högskoleutbildningen som leder till polisexamen vid redan existerande högskolor i stället för vid en särskild högskola är att utbildningen då kan dra nytta av den kompetens som finns inom den akademiska miljön, vilket bör underlätta en uppbyggnad av forskning med relevans för polisyrket. Omfattningen av polisforskning utifrån olika perspektiv och discipliner är begränsad (se avsnitt 7.3) och antalet forskar- studerande inom polisverksamheten är lågt. Tillgången på poliser med docent- och professorskompetens är nästintill obefintlig. Att det finns poliser med gedigen vetenskaplig kompetens har stor betydelse för möjligheten att bygga upp en utbildning på forskarnivå och långsiktigt stärka forskningen inom polisutbild- ningen. Det är därför viktigt att öka antalet poliser inom polisutbildningen med docent- och professorskompetens. Grunden för en sådan utveckling är bland annat en tydlig forsknings- anknytning redan i polisutbildningen. 5 Säljö, , (2006), Utbildning på vetenskaplig grund – röster från fältet. Vetenskaplig grund och forskningsanknytning Men det räcker inte med att lärare vid polisutbildningen under- visar om sin (och andras) forskning – det vill säga ger en inblick i vad forskning i polisiärt arbete kan vara.