sou · H4B37 · 2016-02-03 00:00:00 — Som ytterligare exempel angavs handgripligt störande av kvinnofriden, bl.a. sådana trakasserier som inte är att betrakta som sexuellt ofredande.7 I förarbetena anfördes att omfattande och systematiska trakas- serier, t.ex. vid mobbning eller annat psykiskt våld, kan utgöra sådana beteenden som är att bedöma som ofredande.8 Det kan rymma långvariga hänsynslösa beteenden som har ett straffvärde som i extremfall kan överstiga dåvarande straffmaximum (dvs. sex månaders fängelse). Som exempel angavs omfattande och utdragen telefon- terror, brott med politisk bakgrund samt brott med rasistiska motiv. 12.3.2Doktrin och praxis om brottsrekvisiten I doktrinen har det påpekats att bestämmelsen ska läsas på så sätt att ofredande består antingen i att handgripligen antasta annan eller i att genom hänsynslöst beteende ofreda annan.9 Att handgripligen antasta någon är alltid att ofreda denne. Att knuffa någon har i NJA 1975 s. 742 och NJA 1990 s. 361 bedömts som ofredande. Att ta tag i en pojkes nacke och fösa honom mot en bil har i NJA 1978 s. 67 ansetts utgöra ofredande. Vidare kan det anses som ofredande att sätta krokben för någon eller att rycka i 1992/93:141. 9Jareborg m.fl., Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2010, s. 58. någons kläder.10 Handgripligt antastande kan ske med hjälpmedel; man kan t.ex. knuffa någon med en bil eller ett annat fordon och även trängning med bil av en annan bil har i doktrinen ansetts kunna utgöra ofredande.11 Vid sidan av handgripligt antastande kan den som genom andra hänsynslösa beteenden ofredar annan dömas för ofredande. I lag- texten anges som exempel på hänsynslösa beteenden att avlossa skott, kasta sten eller föra oljud. Det kan också vara ofredande att bulta på någon annans hus eller att föra oväsen utanför någons bostad. Kriminaliseringen blir därför enligt doktrinen ett komple- ment till kriminaliseringen av hemfridsbrott som ett skydd för bostadsfriden.12 Vidare har i förarbetena och doktrinen angetts följande slag av gärningar som exempel på straffbart hänsynslöst beteende. Att störa grannar genom högljudd musik, att trakassera någon genom upprepade telefonpåringningar, att allvarligt skrämma någon, att lämna ett falskt meddelande om en närståendes död, att tigga på ett påträngande sätt, att på ett envist och pockande sätt få någon att ställa upp som sexualpartner, att provocera illamående och att blåsa rök i ansiktet på en astmatiker, att mot ett uttryckligt förbud gå in t.ex. i arbetsrum eller skolsal där en eller flera personer befinner sig,13 och att filma nakna människor så att de märker det. Gärningen måste vara ett uttryck för hänsynslöshet. Den måste dessutom innebära en kännbar fridskränkning. Enligt doktrin och praxis är det därför en förutsättning att ett angrepp har uppfattats 10Berggren m.fl., (. 2015, Zeteo), kommentaren till 4 kap. 7 §. 11Jareborg m.fl., Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2010, s. 58. 13Sådana gärningar kan i många fall i stället bedömas som olaga intrång enligt 4 kap. 6 § andra stycket BrB. av den angripne vid gärningstillfället.14 Frågan behandlades i NJA 2008 s. 946. Rättsfallet gällde en person som filmat två andra per- soner utan deras vetskap när de hade intimt umgänge. HD anförde att den angripne måste ha uppfattat angreppet när det företogs för att ansvar för ofredande ska inträda, och att själva filmningen där- för inte utgjorde något ofredande (se ytterligare om rättsfallet längre fram i detta avsnitt). Den drabbade personkretsen kan ibland vara tämligen obestämd – varken i fråga om oljud eller annat hänsynslöst beteende krävs att ofredandet riktas mot en eller flera personer med uppsåt att störa just dem. Kriminaliseringen tar dock sikte på att det är en identifierad persons frid som har blivit kränkt.15 I doktrinen har det påpekats att bestämmelsen om ofredande tillämpas på många beteenden som inte liknar de exempel som anges i förarbetena. Det straffbara områdets begränsning framgår av uttrycket ”ofredande” – i både brottsbeskrivningen och som brottsrubricering – vilket visar att man inte under lagrummet ska hänföra andra än sådana handlingar som karakteriseras av att de innebär ett personligt ofredande.16 I NJA 2013 s. 397 uttalade sig HD om betydelsen av samtycke vid ett ofredandebrott. Att samtycke har förelegat från den som angripits får enligt avgörandet tillmätas betydelse vid bedömningen av om gärningen över huvudtaget har inneburit ett ofredande. Den som samtycker till ett handlande som täcks av bestämmelsen i 4 kap. 7 § BrB kan enligt HD inte gärna sägas ha blivit ofredad genom detta handlande. Den särskilda samtyckesregleringen i 24 kap. 7 § BrB saknar därför enligt HD relevans beträffande ofredande. 15Se Lagrådets yttrande prop. 1962:10 B s. 422 och Jareborg m.fl., Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2010, s. 59. 16Berggren m.fl., (. 2015, Zeteo), kommentaren till 4 kap. 7 §. Praxis från om straffbart hänsynslöst beteende I NJA 1997 s. 359 åtalades en värnpliktig fänrik för sexuellt ofred- ande. Enligt åtalet hade han under sin tjänstgöring yttrat till en kvinnlig värnpliktig ”har du varit inne på toaletten och knullat?” samt därefter även kallat henne för ”hora”. HD fann inte att den åtalade hade uppträtt på ett uppenbart sedlighetssårande sätt på det sätt som då förutsattes för ansvar för sexuellt ofredande. HD fann heller inte att fänriken med sina yttranden hade gett uttryck för en sådan hänsynslöshet som fordras för att gärningen skulle kunna rubriceras som ofredande. I NJA 2000 s. 661 – som behandlande ett åtal mot [AH] för ofredande – fann domstolarna det styrkt att [AH] i trappupp- gången utanför [VN:s] lägenhet hade riktat förebråelser mot [VN] på grund av hennes bristande hyresbetalningar och då skrikit att han ”skulle göra brasved av hennes möbler, att hennes barn var horungar, att hon var den största fittan som gått i ett par skor samt att hon var en djävla hora”. [VN:s] barn hade följt med till dörren när [AH] gjorde sitt besök och [VN:s] [ME] hade inifrån lägenheten hört vad som hade skrikits. HD ogillade åtalet och anförde i sina domskäl: I förevarande fall har [VN] och [ME] framför allt reagerat mot de kränkande uttryck som [AH] använt om [VN] och hennes barn, och [VN] har uppgivit att hon tagit särskilt illa vid sig av att hon av [AH] anklagats för att ha misskött sina barn. Vad som för [VN] och [ME] framstått som det centrala i [AH]:s handlande är således det grova språk han använt och de anklagelser han riktat mot [VN]. Dessa om- ständigheter är dock inte tillräckliga för att [AH] skall anses ha gjort sig skyldig till ofredande. HD anförde att den tilltalade hade haft ett legitimt ärende och att besöket skett som inte kunde förväntas medföra onödiga störningar eller olägenheter. Ingenting tydde enligt HD på att incidenten uppmärksammats av någon hyresgäst eller annan utomstående person, eller att det funnits en påtaglig risk för att uppträdet skulle bevittnas av någon annan än dem som befann sig i [VN:s] lägenhet. Därtill hade det utgjort en enstaka händelse och haft en relativt kort varaktighet. Vid en samlad bedömning fann HD att handlandet inte utgjort ett sådant hänsynslöst beteende som krävs för att ansvar för ofredande skulle kunna ådömas. I NJA 2005 s. 712 behandlades huruvida den åtalade hade gjort sig skyldig till ofredande (inom ramen för ett åtal om grov frids- kränkning) riktat mot sina barn då han vid ett stort antal tillfällen hade låtit dem bevittna upprepat våld och många hot som han ut- satt sin hustru (tillika barnens mor) för. HD fann att handlandet inte skulle bedömas som en särskild brottslig gärning. HD kon- staterade att det varit förenat med ett starkt obehag för sönerna att behöva bevittna övergreppen. HD anförde därefter bl.a. följande: Det skulle emellertid otvivelaktigt innebära en pressad tolkning av straffbestämmelsen, om L.G. skulle anses ha gjort sig skyldig till ett ofredande. Något stöd för en sådan tolkning finns inte vare sig i lag- motiven eller i hittillsvarande praxis. Man kommer inte ifrån att en sådan tillämpning i fall av nu aktuellt slag skulle i viss mån få karaktär av en dubbelbestraffning med hänsyn till den förut återgivna straff- skärpningsgrunden i 29 kap. 2 § 8 BrB. En sådan tillämpning av straff- bestämmelsen skulle också kunna ge upphov till besvärliga gränsdrag- ningsproblem i andra fall då någon haft obehag av att ha kommit att bevittna ett våldsbrott eller annat övergrepp. Det anförda innebär att det saknas tillräckliga skäl för att i rättstil- lämpningen utvidga utrymmet för bestämmelsen om ofredande på sådant sätt att det som lagts L.G. till last under åtalspunkten 3.1 skall bedömas som en särskild brottslig gärning.17 I NJA 2008 s. 946 åtalades en person för förtal, olovlig avlyssning och ofredande. Bakgrunden var att den tilltalade hade installerat en dold kamerautrustning i en lägenhet som därefter nyttjats av hans före detta sambo. Med hjälp av utrustningen hade den tilltalade gjort ljud- och bildupptagningar av samvaron, bl.a. intimt umgänge, mellan den före detta sambon och en man. De hade inte varit med- vetna om inspelningarna när de gjordes. Därefter hade den tilltalade bifogat delar av ljud- och bildupptagningarna till ett antal e-post- meddelanden som sänts till andra personer. Via dessa personer hade den före detta sambon och hennes partner fått kännedom om filminspelningen och hur den hade gått till. Frågan om förfarandet skulle bedömas som ofredande behandlades av HD. Åklagaren hade gjort gällande att vad som skulle läggas till grund för bedömningen av åtalet var den tilltalades uppsåt och samlade 17 Rättsfallet har behandlats av Lernestedt som bl.a. anför att tolkningsutrymmet för bestäm- melsen om ofredande är sådant att HD (i någon rimlig och materiell bemärkelse) kunde ha fällt för ofredande om tolkning av stadgandet hade varit vad det hela främst handlade om för HD:s del. Lernestedt, Straffrättens karta och landskap, 2013, s. 484 f. åtgärder och beteende och att den dolda filmningen därvid hade utgjort en del av ett hänsynslöst beteende som fyllde kravet på fridskränkning. Åklagarens talan innebar enligt HD att det på- stådda ofredandet hade fullbordats i och med att den före detta sambon och hennes partner fick kännedom om inspelningarna och då reagerat genom att bli ”upprörda, oroade och störda”. Att de skulle få kännedom om inspelningarna och effekten av detta om- fattades enligt åklagaren av den tilltalades uppsåt. HD ogillade åtalet för ofredande. HD anförde att det allmänt ansetts gällande denna form av ofredande, att det är en förutsätt- ning för ansvar att gärningen inneburit en kännbar fridskränkning, vilket förutsätter att den angripne uppfattat angreppet när detta företogs. HD anförde därefter bl.a. följande: Det kan diskuteras om bestämmelsen om ofredande genom hänsyns- löst beteende fyller rimliga anspråk på klar och tydlig strafflag (jfr a. prop. B 117). Även om bestämmelsen är vag och lämnar formellt utrymme för högst skiftande tolkningar finns det emellertid, inte minst av legalitetshänsyn, skäl att undvika tolkningar som framstår som pressade (jfr NJA 2005 s. 712). Frågan om ansvar för olovlig bild- upptagning (och spridning av sådana upptagningar) har varit föremål för lagstiftarens överväganden . Inte i något samman- hang har det antagits att den nu gällande lagstiftningen skulle kunna tillämpas på det sätt som åklagaren gjort gällande i detta mål. Med hän- syn härtill och vad i övrigt anförts ovan kan lagligt stöd för att döma A.B. för ofredande inte anses föreligga. I ett hovrättsavgörande har åtal för ofredande som avsett att den tilltalade skickat nakenbilder på målsäganden till målsägandens bekanta ogillats med hänvisning till HD:s avgörande i NJA 2008 s. 946.18 12.3.3Underrättspraxis om ofredande – särskilt genom olika former av elektronisk kommunikation Upprepad kontakt genom olika former av elektronisk kommunikation Enligt uttalanden i förarbetena och riklig underrättspraxis innebär det ofta ett ofredande att trakassera någon genom upprepade tele- 18 dom i mål B 6821-09. På samma sätt har i många domar upprepade kon- takter (och kontaktförsök) genom olika former av elektronisk kommunikation bedömts som ofredande. Ett stort antal sms samt inlägg på någons Facebook-sida och blogg har i ett fall bedömts som ofredande.19 I ett annat fall bedöm- des 19 sms respektive 36 sms som ofred- ande.20 I ett ytterligare fall bedömdes 200 sms och inlägg på Facebook som ofredande.21 I sådana fall är gärn- ingsbeskrivningen regelmässigt utformad på så sätt att den anger att det är det stora antalet kontakter som har utgjort det hän- synslösa beteendet. I domskälen behandlas ofta om kontakterna har varit befogade – vilket ofta är den tilltalades invändning. I vissa fall är det tydligt att innehållet i meddelanden samman- taget med antalet kontakter har varit avgörande. I ett fall bedömdes det som ofredande när en häktad person hade skickat ett stort antal (ca 14) brev till en åklagare han var häktad. Antalet brev, sammantaget med det kränkande innehållet, gjorde att det bedömdes som ofredande.22 Meddelanden som handlat om målsäganden men skickats till andra personer har bedömts som ofredande. I ett fall hade den till- talade i stor omfattning, bland annat via Facebook, skickat med- delanden med kränkande och felaktiga uppgifter till målsägandens anhöriga, vänner och arbetskamrater. Enligt hovrätten måste det stått klart för den tilltalade att de meddelanden som hon hade skickat till målsägandens anhöriga skulle vidarebefordras till måls- äganden. Åtalet för ofredande bifölls därför.23 Om antalet kontakter genom exempelvis sms inte är påfallande högt torde det mer sällan – bara genom dess antal – bedömas som ofredande. I ett fall ansågs inte 7–8 sms och ett telefonsamtal utgöra ofredande.24 Även telefonsamtal och sms som inte varit påfallande många har i vissa fall bedömts som ofredande. I ett fall var det fråga om ett 19Svea hovrätts dom i mål B 4934-12. 20Svea hovrätts dom i mål B 7055-14. 21Göta hovrätts dom i mål B 81-12. 22Hovrätten för Västra dom i mål B 1863-03 (ofredandet konsumerades av de hot som breven också innehöll). 23Göta hovrätts dom i mål B 81-12 (en jämförelse kan göras med HD:s resonemang om vidarebefordring av meddelanden i NJA 2008 s. 946). 24Svea hovrätts dom i mål B 9401-13. ouppklarat eventuellt skuldförhållande mellan två vuxna syskon. Den tilltalade hade ringt och sms:at en till till målsäganden med begäran att hon skulle betala ett visst belopp till honom. Tingsrätten fann inte att detta var ett ofredande. Hovrätten fäste avseende vid att målsäganden långt före den period som åtalet avsåg hade gjort klart för den till- talade att hon inte avsåg att betala något. Att ändå fortsätta att kontakta målsäganden i den utsträckning som hade skett, måste enligt hovrätten anses som ett sådant hänsynslöst beteende som avses med bestämmelserna om ofredande.25 Särskilt om betydelsen av innehåll i meddelanden I ett flertal fall har åtalet främst gällt huruvida innehållet – dvs. det som kommunicerats muntligt eller elektroniskt – inneburit ett ofredande. Vägledande för den bedömningen har i underrättspraxis ofta varit NJA 2000 s. 661 (rättsfallet återges tidigare i detta av- snitt). I ett fall gällde åtalet fyra sms med kränkande innehåll som hade skickats . Av domen framgår inte mer än att det hade rört sig om bl.a. ”klara sexuella anspelningar och personliga påhopp”. Åtalet för ofredande bifölls.26 I ett annat fall gjorde åklagaren gällande att fyra konfirmander gemensamt hade gjort sig skyldiga till ofredande mot en femte. Gärningsmännen hade enligt åtalet på olika forum på internet bl.a. uttryckt ”äckel, hora, apa, fegafis du luktar fisk, slampa, patetiska unge, din mobbade unge, du e dum i huvudet, ditt jävla retard, tjoskmongo, jävla cp unge”. Hovrätten ogillade åtalet och anförde bl.a. följande: De vulgära och förklenande uttryckssätten blandas med andra med- delanden, ibland med ett innehåll som varken avsändare eller mot- tagare kan tolka. Visserligen kan man skönja ett mönster som innebär att flera per- soner använder likartade kränkande uttryck mot [NS]. Bilden är emellertid inte den av en samstämmig kör som vänder sig mot henne. Snarare rör det sig om flera samtal som sker i ett antal parallella trådar där hennes samtalspartner i en tråd fäller ett förklenande uttalande 25Göta hovrätts dom i mål B 84-14. 26Göta hovrätts dom i mål B 1587-11. medan partnern i en annan inte gör det och en tredje kanske opponerar sig mot det nedsättande uttrycket. Utredningen ger således inte vid handen att det funnits någon uttrycklig eller underförstådd överens- kommelse mellan ungdomarna att trakassera [NS]. Hovrätten konstaterade också att målsäganden hade inlett konver- sationen med att kalla övriga för ”töntar” och lägga till sådant som ”losers” och ”stora fets apor”. Att i sammanhanget bemöta detta med liknande uttryck fann hovrätten inte utgöra ett ofredande.27 I ett annat fall behandlades ett åtal mot en person för att denne hade ofredat målsäganden genom att stå helt nära henne och i ett högt/aggressivt tonläge upprepade gånger yttra att hon var en ”skvallerkärring” och att hon skulle polis- anmäla henne. Tingsrätten (nämndemännen) biföll åtalet. Rättens ordförande var skiljaktig och anförde att även om händelsen utspelat sig i målsägandens öppna frisörsalong, och att även om det skett i högt och aggressivt tonläge och oavsett om det funnits skäl för handlandet eller inte, hade det inte varit fråga om ett så hän- synslöst beteende att det skulle bedömas som ofredande. Hov- rätten anslöt sig till den skiljaktiga meningen och ogillade åtalet.28 I ett fall gällde det ofredande inom ramen för ett åtal för grov fridskränkning. En styvmor åtalades för brott mot sina två under- åriga styvbarn. Fridskränkningen bestod enligt åtalet av 18 elaka sms (av ca ) till det ena barnet och 9 elaka sms () till det andra barnet. Mot bak- grund av det djupt kränkande och delvis rasistiska innehållet fann tingsrätten att varje sms hade utgjort ett ofredande. Tingsrätten biföll åtalet om grov fridskränkning gentemot båda barnen. Hovrätten fann också att åtalet för grov fridskränkning gentemot båda målsägandena skulle bifallas, dock att sex åtalade gärningar för ofredande (sex av 27 sms) skulle ogillas.29 Enligt hovrätten hade varken det sätt på vilket meddelandena skickats eller omfattningen av de skickade meddelandena inneburit att gärningarna av den anledningen skulle kunna bedömas som ofredande. Hovrätten konstaterade att innehållet i meddelandena hade varit av djupt kränkande och nedsättande karaktär och att ett flertal av dem även 27Hovrätten över och dom i mål B 1044-11. 28Svea hovrätts dom i mål B 1691-12. 29Svea hovrätts dom i mål B 9609-12. haft rasistiska inslag samt att det var uppenbart att meddelandena hade varit ägnade att såra barnens självkänsla. Hovrätten slog fast att enstaka kränkande och nedsättande tillmälen vanligtvis inte anses utgöra ett sådant hänsynslöst beteende som avses i bestäm- melsen om ofredande. Hovrätten anförde därefter bl.a. följande: Flertalet av de meddelanden som [PJ] skickat till [L] och [M] har tagit sikte på barnens ursprung och det förhållandet att de är adopterade. Meddelandena ger uttryck för att barnen inte skulle vara älskade av sin adoptivfar, att fadern endast skulle älska sitt biologiska barn och att fadern och andra vuxna i barnens omgivning skulle vilja skicka tillbaka barnen till det land där de är födda. Innehållet i dessa meddelanden är sådant att det, förutom att kränka barnens person, även är ägnat att skada och rubba den grundläggande trygghet, tillit och det förtroende som barnen ska kunna känna för de vuxna som ansvarar för dem. Att en vuxen person i barnens närhet skickar meddelanden med detta innehåll utgör enligt hovrättens mening en kännbar fridskränkning för barnen. Vissa av meddelandena är dock av en annan karaktär. – Dessa med- delanden, som huvudsakligen innehåller påståenden om att barnen skulle vara fula eller ”knäppa”, är utan tvekan av förolämpande karak- tär, men meddelandena kan inte anses innehålla så kännbart fridskränkande inslag som är en förutsättning för att de ska kunna kvalificeras som ofredanden. De sex meddelanden som antecknats på föregående sida kan därför inte heller läggas till grund för ett åtal avse- ende grov fridskränkning eller olaga förföljelse. Det förekommer inte sällan att enstaka eller några få uttalanden från den tilltalade mot målsäganden rubriceras av åklagaren som ofredande inom ramen för ett åtal för ett fridskränkningsbrott. I sådana fall är det uttalandets nedsättande karaktär som påstås utgöra det hänsynslösa beteendet. I många fall underkänns detta av domstolarna, som då ibland hänvisar till att uttalandena är att anse som förolämpning men att det brottet inte kan bli föremål för all- mänt åtal.30 I ett fall gällde åtalet två ungdomar som tillsammans och i sam- förstånd vid ett och samma tillfälle hade ofredat målsäganden genom att skicka chattmeddelanden till denne med kränkande innehåll som till exempel att han är ”ful och dum i huvudet, han är invalid, att han är bög, han har en kos kuk i röven”. Hovrätten för och dom i mål B 2043-11 och dom i mål B 979-12. enligt de tilltalade – var att de var arga på målsäganden eftersom han hade tvingat sig på och pussat en tjej. Parterna kände inte varandra. De hade alla tre – samt ytterligare personer – befunnit sig på en chattsida den aktuella dagen när uttalandena via chatten fäll- des. Hovrätten fann att handlandet inte hade utgjort ofredande.31 Enligt hovrätten hade de tilltalade uttryckt sig på ett nedsättande och mycket olämpligt sätt. Uttalandena hade dock inte gjorts vid något personligt sammanträffande mellan de tilltalade, de hade gjorts vid ett och samma chattillfälle inom en förhållandevis kort tidsrymd och konversationen hade endast kunnat följas av ett begränsat antal personer(eftersom man måste vara inbjuden för att kunna delta i chatten). I ett annat hovrättsfall har prövats om en enstaka kommentar i ett kommentarsfält kan utgöra ofredande. Målsäganden arbetade som journalist och krönikör på nyhetssidan . Hon hade skrivit en krönika som publicerats på hemsidan. Syftet med krönikan var enligt tingsrättens domskäl att väcka debatt och diskutera om män skulle ge kvinnor företräde i den feministiska kampen – en uppfattning som hon hade gett uttryck för i sin krönika. Under den publicerade krönikan hade läsare, som sam- tidigt var inloggade via Facebook, möjlighet att lämna kom- mentarer som senare visades både på Facebook och på . Under ett alias hade den tilltalade skrivit bl.a. följande kommentar: Det är sexistiska feministidioter som [I] som skulle behöva hålla käften. Hon gör ju bara bort sig. Upp med en kniv i fittan på sexistiska feminister. Enligt åtalet hade den tilltalade ofredat journalisten genom att skriva kränkande och nedsättande kommentarer, vilka journalisten mottagit/läst på sin arbetsplats. Tingsrätten biföll åtalet för ofred- ande. Hovrätten, som ogillade åtalet, anförde att ansvar för ofred- ande förutsätter att handlandet innefattat en kännbar fridskränk- ning.32 Enligt hovrätten har i praxis konstaterats att det krävs en viss aktivitet och intensitet från gärningspersonens sida för att beteendet ska kunna bedömas som hänsynslöst. 31Göta hovrätts dom i mål B 2055-14. 32Svea hovrätts dom i mål B 9461-14. som angett att han hade haft ett visst opinionsbildande syfte med sin kommentar – uppgav i hovrätten att han tidigare hade gjort lik- nande inlägg på webbsidan och att han inte hade fått information från någon på webbsidan om att hans kommentarer inte var välkomna. Hovrätten fann att den uppgiften inte hade motbevisats och att hovrätten därför hade att utgå från att den stämde. Hovrätten anförde därefter: I förevarande fall har [IP] reagerat på de kränkande uttryck [RR] har använt i kommentaren och hon har uppgett att hon tagit mycket illa vid sig.