sou · H4B377 · 2016-10-31 00:00:00 — Eftersom de fristående skol- orna ännu inte var en del av skolväsendet erbjöd de inte de nationella programmen men utbildningen i de fristående gymnasieskolorna skulle ge kunskaper och färdigheter som till art och nivå väsentligen svarade mot utbildningen på de nationella programmen.11 infördes även det s.k. fria skolvalet, dvs. möjligheten för elever att välja skola.12 Kommunerna blev nu också skyldiga att erbjuda gymnasieutbild- ning till alla ungdomar i åldrarna 16–. För elever som inte hade tagits in på något nationellt program blev kommunerna i och med gymnasiereformen skyldiga att erbjuda individuella program (IV). Dessa skulle motsvara nationella program eller syfta till att stimulera eleven att senare gå över till ett sådant program. Bland annat var införandet av IV motiverat av att elever som saknade till- räckliga kunskaper för att kunna tillgodogöra sig en gymnasie- utbildning ändå skulle ges möjlighet att få grundläggande kunskap. Det skulle också skapa motivation och vägleda elever som var omoti- verade. hade ungdomar som saknade grundskoleutbildning tillhört vuxenutbildningens målgrupp.13 Några mindre anpassningar av strukturen genomfördes efter gymnasieskolans reformering . Exempel- vis beslutade om ett antal ändringar som trädde i kraft eftersom kursutformningen, som alltså hade införts, behövde förändras något. Samtliga program skulle nu om- fatta 2 500 gymnasiepoäng men poängantalet skulle inte längre mot- svara den faktiska undervisningstiden för eleven utan den beräknade arbetsinsatsen. Storleken på kurserna gjordes också om, dels så att inga kurser var mindre än 50 gymnasiepoäng, dels så att alla kurser 1991/92:95, bet. 1991/92:UbU22, rskr. 1991/92:346. 1992/93:230, bet. 1992/93:UbU17, rskr. 1992/93:406. 1990/91:85. 1997/98:169. Gymnasieskolan – en kort historik hade ett poängtal delbart med 50. Specialarbetet gjordes om till ett projektarbete som gav 100 gymnasiepoäng. Uppdelningen i program ändrades något. Ett nytt teknik- program skapades som ersättning för den tidigare tekniska grenen på naturvetenskapsprogrammet. Även grenarna, som bytte namn till inriktningar, förändrades något. Kort därefter tillsattes en parlamentarisk utredning, 2000, som föreslog ett antal genom- gripande förändringar av programstrukturen.15 Strukturen skulle ändras genom att gymnasieskolan fick åtta olika ingångar, indelade efter sektorer. Tanken var att eleven successivt skulle välja inrikt- ning på sina studier – först sektor, sedan inriktning och därefter fördjupning. Dessutom skulle det individuella valet och gymnasie- arbetet prägla utbildningen. Elever skulle därtill tillhöra samma sektor oavsett om de planerade att gå vidare till högre studier eller direkt ut i arbetslivet efter fullföljd gymnasieutbildning. På så sätt skulle skillnaderna mellan yrkesförberedande och studieförberedande ut- bildningar minska. 2000 utredde också frågan om hur betygs- systemets upplevda stress kunde minskas. En av frågorna som sågs över var om betyg skulle ges som kursbetyg eller ämnesbetyg, där utredningens förslag var att kursbetygen skulle behållas. Den proposition som följde på betänkandet innehöll förslag som var tänkta att träda i kraft ; reformen kallades därefter Gy07.16 Propositionens förslag skiljde sig dock betydligt från för- slagen från . Programmen skulle i Gy07 vara desamma som tidigare, dvs. det blev inga breda ingångar. Struk- turen på programmen skulle ändras något genom att historia till- kom som kärnämne. Dessutom skulle projektarbetet ersättas av ett gymnasiearbete. Bland förslagen fanns också ett förslag om att införa en gymnasieexamen som skulle ges till de elever som hade minst godkänt betyg i av de poäng som krävs för full- ständig studiegång, inklusive ett godkänt betyg på gymnasiearbetet. En annan större förändring var att kursbetygen skulle ersättas av ämnesbetyg. 15SOU 2002:120: Åtta vägar till kunskap – en ny struktur för gymnasieskolan. 2003/04:140. Gymnasieskolan – en kort historik 3.4Förändringar i samband med Gy11 Propositionen om Gy07 hade beslutats av och reformen höll på att implementeras när det blev regeringsskifte . Den tillträdande regeringen avbröt reformen och tillsatte i stället en egen utredning om gymnasieskolan. Den utredningen presenterade sitt betänkande 2008.17 Förslagen resulterade i den proposition som ligger till grund för dagens gymnasieskola, Gy11.18 Utbildningar som på- börjades /12 var de första som omfattades av reformen. Uppdelningen i olika program förändrades genom Gy11, med de största förändringarna . omfattar gymnasieskolan nationella program och introduk- tionsprogram. Det finns 18 nationella program, varav 12 yrkespro- gram och 6 högskoleförberedande program, med totalt 60 olika in- riktningar. På flera sätt ökade skillnaderna mellan dessa två typer av nationella program. En första förändring var att behörighetskraven till de nationella programmen i gymnasieskolan höjdes i och med Gy11. För behö- righet till ett yrkesprogram skulle det krävas godkänt betyg i 8, och till högskoleförberedande program skulle det krävas godkänt i 12, av minst 16 ämnen. Detta innebar en förändring gent- emot de tidigare kraven på godkända betyg i endast svenska, engelska och matematik, dvs. 3 ämnen, och motiverades med att elever ofta fick stöd för att klara nivån för godkända betyg i dessa 3 ämnen men att det innebar att dessa ämnen prioriterades på bekostnad av andra ämnen. Elever med få godkända ämnen från var också dåligt rustade för studier på ett nationellt program, menade regeringen. Kärnämnena, dvs. de kurser som var obligatoriska för samtliga elever på de nationella programmen, förändrades något och kom i stället att kallas gymnasiegemensamma ämnen. Historia lades till som ett sådant ämne medan estetisk verksamhet togs bort, även om alla elever i Gy11 ska erbjudas minst en sådan kurs. En skillnad mellan högskoleförberedande program och yrkes- program var att det skulle vara obligatoriskt att läsa de kurser som krävs för grundläggande högskolebehörighet enbart på de förstnämn- 17SOU 2008:27: – en reformerad gymnasieskola. 2008/09:199. Gymnasieskolan – en kort historik Elever på yrkesprogrammen gavs dock rätt att läsa till dessa kurser om de så önskade, under gymnasieutbildningen eller senare inom komvux. Värt att nämna i sammanhanget är att kraven för grundläggande behörighet till högskolan höjdes i samband med Gy11- reformen, med krav på mer omfattande studier än tidigare i svenska eller svenska som andraspråk och i engelska. Höjningen motiverades med att elever behövde vara bättre förberedda för studier på hög- skolenivå. De högskoleförberedande programmen ska ge eleverna en grund för fortsatt utbildning på högskolenivå. Yrkesprogrammen ska ge eleverna en grund för yrkesverksamhet och fortsatt yrkesutbildning. För den som nått målen för utbildningen på ett nationellt program infördes en gymnasieexamen, där det finns två typer av examina – yrkesexamen och högskoleförberedande examen. Det gjordes inga ändringar när det gäller kursbetygssystemet, men en ny betygsskala infördes som Gy11 för såväl som gymnasie- skolan. I propositionen som låg till grund för Gy11 konstaterade reger- ingen att gymnasieskolan hade blivit alltmer diversifierad genom att antalet specialutformade program hade ökat kraftigt och ett stort utbud av lokala inriktningar och lokala kurser hade uppstått.19 Detta bedömdes skapa otydlighet i vad studierna egentligen innehöll och riskerade den nationella likvärdigheten. Möjligheten till specialut- formade program togs därför bort. I stället finns nu möjlighet att skapa särskilda varianter inom ramen för de nationella programmen, men dessa ska vara nationellt kvalitetssäkrade genom att de ska godkännas av . Kriterierna för godkännande innebär bl.a. att det ska finnas en lokal eller regional efterfrågan på de kunskaper och färdigheter som utbildningen ger. skulle de kunskaper och färdigheter som utbildning- arna vid de fristående skolorna gav motsvara dem från de nationella programmen till art och nivå. Detta ändrades i och med Gy11. De fristående skolorna blev 2011 en del av skolväsendet och samma regelverk gäller för dem som för de kommunala skolorna. Även på de fristående skolorna erbjuds alltså numera utbildning i form av nationella program. 2008/2009:199. Gymnasieskolan – en kort historik För yrkesprogrammen infördes en modell för lärlingsutbildning som innebär att utbildningen på ett yrkesprogram kan vara antingen i huvudsak skolförlagd eller i huvudsak arbetsplatsförlagd. Gymnasial lärlingsutbildning ska i huvudsak vara förlagd till en eller flera arbets- platser. För teknikprogrammets del infördes en valbar vidareutbild- ning i form av ett fjärde tekniskt år. De individuella program som införts kom i sam- band med Gy11 att ersättas av fem olika s.k. introduktionspro- gram.20 Syftet med att införa dessa fem program var att utbildningen bättre skulle anpassas till respektive elevs behov. Exempelvis in- fördes introduktionsprogrammet språkintroduktion för ungdomar som har anlänt till och som ännu inte har uppnått de betyg som krävs för behörighet till ett nationellt program. Ut- bildningen på introduktionsprogrammen syftar till förberedelser för fortsatt utbildning eller för arbetsmarknaden. Sammanfattningsvis innebar reformen Gy11 flera stora föränd- ringar för gymnasieskolan. Yrkesprogram respektive högskoleför- beredande program skulle nu i högre grad ge en god yrkesutbild- ning respektive en god förberedelse för högskolestudier. Fokus sattes även på högre krav, bl.a. genom högre behörighet till nationella program och genom införandet av en gymnasieexamen. Kort tid har gått sedan reformen men i detta betänkande kommer flera kon- sekvenser av förändringarna att belysas utifrån nuläget. 2009/10:165. 4Påbörja och fullfölja studier i gymnasieskolan Enligt utredningens direktiv ska utredningen analysera och föreslå åtgärder för att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasie- utbildning och därmed få de kunskaper som behövs såväl i arbets- livet som för fortsatta studier. Utredningen ska också dels utreda och lämna förslag som innebär att de nationella programmen i gym- nasieskolan vidareutvecklas och ger en bred gemensam kunskapsbas, dels kartlägga den målgrupp som inte går vidare till en gym- nasieutbildning samt den målgrupp som inte fullföljer sådan utbild- ning.1 Som en utgångspunkt för utredningens förslag tecknas i det här kapitlet en bakgrundsbild av situationen i dagens gymnasieskola. Bland annat redovisar utredningen översiktligt det aktuella läget vad gäller andelen elever som är behöriga till nationella program, an- delen ungdomar som inte börjar i gymnasieskolan efter , ungdomars studieval och fördelningen av elever mellan olika pro- gram och programtyper, genomströmningen i gymnasieskolan samt betygsresultat. 4.1Utvecklingen av behörigheten till gymnasieskolans nationella program Trots att en ökad andel ungdomar saknar behörighet till gymnasie- skolans nationella program påbörjar nästan alla ungdomar som avslutat en utbildning i gymnasieskolan. 1 Dir. 2015:31. Påbörja och fullfölja studier i gymnasieskolan 4.1.1Ökad andel obehöriga elever från För att bli behörig till ett av gymnasieskolans 18 nationella program krävs att en elev har tillräckligt många godkända betyg från grund- skolan. Som beskrivs närmare i kapitel 13 Behörighetskraven till gymnasieskolans nationella program är behörighetskraven för att bli antagen till ett yrkesprogram respektive ett högskoleförberedande program olika. För behörighet till yrkesprogram krävs godkända betyg i 8 ämnen och för behörighet till de högskoleförberedande programmen krävs godkända betyg i 12 ämnen. Elever som inte har tillräckligt många godkända betyg för att antas till något av de nationella programmen är i stället behöriga till något av gym- nasieskolans fem introduktionsprogram. Som framgår av tabell 4.1 nedan har andelen ungdomar som lämnar utan att vara behöriga till något av de nationella programmen ökat . var andelen obehöriga , vilket motsvarade ca 14 000 elever. Andelen obe- höriga hade därmed ökat med på fyra år.2 Kort före tidpunkten för publiceringen av utredningens betän- kande redovisade uppgifter om andelen behöriga elever till gymnasieskolan . Andelen obehöriga till de nationella programmen har ökat ytterligare till . Hela försäm- ringen förklaras av att gruppen elever med okänd bakgrund, dvs. elever som varit i och som inte har något personnummer, ökat kraftigt. Om denna grupp inte tas med i beräk- ningen uppgår andelen obehöriga elever till gymnasieskolans nationella program till 12,7 procent.3 2Elever som gått i sommarskola efter årskurs nio, och där uppnått godkända betyg i fler grundskoleämnen, ingår inte i statistiken. 3www.skolverket.se/om-skolverket/press/pressmeddelanden/2016/ pressmeddelanden-2016-1.244816/manga-nyanlanda-saknar-behorighet-till-gymnasieskolan- 1.253678 hämtad . Elever med okänd bakgrund ingår i beräkningen av andelen obehöriga till gymnasieskolans nationella program som redovisas i tabell 4.1. Påbörja och fullfölja studier i gymnasieskolan Det finns ett samband mellan elevernas behörighet till gymnasie- skolans nationella program och faktorer som kön, föräldrarnas ut- bildningsbakgrund och om eleverna har svensk eller utländsk bak- grund. En betydligt större andel pojkar än flickor är obehöriga till de nationella programmen. Av tabell 4.2 nedan framgår bl.a. att av flickorna och av pojkarna 2015 var obehöriga. Det skiljer alltså i behörighets- grad mellan könen. Utvecklingen visar att såväl en mindre andel flickor som pojkar blir behöriga till gymnasieskolans nationella program, men andelen pojkar som inte blir behöriga har ökat mer än andelen obe- höriga flickor. Andelen flickor som inte var behöriga till ett natio- nellt program ökade . ökade andelen obehöriga pojkar med 2,8 pro- centenheter. Påbörja och fullfölja studier i gymnasieskolan Andelen elever som inte får tillräckligt bra betyg i för att bli behöriga till gymnasieskolans nationella program har alltså ökat . För elever med svensk bakgrund har andelen obe- höriga till gymnasieskolan emellertid inte förändrats utan ligger stadigt på . var majoriteten av de elever som inte var behöriga till gymnasieskolan födda i med minst en svenskfödd förälder. Denna grupp har minskat till att 2015 utgöra under hälften av de obehöriga eleverna. Enligt kan av den försämrade gym- nasiebehörigheten förklaras av att elever invandrat efter ordinarie skolstart och att denna elevgrupp haft en sämre resultatutveckling än andra. Andelen elever som invandrat efter skolstart har ökat från 2006 till 2015. Andelen obehöriga i denna elevgrupp ökade från 2015. Den genomsnittliga invandringsåldern har ökat från sju till . Många invandrade elever har därmed haft betydligt kor- tare tid på sig att nå målen för utbildningen i . De som invandrat efter ordinarie skolstart kommer också i allt större utsträckning från länder med svaga skolsystem.4 Totalt sett hade av samtliga elever som lämnade 2015 utan att vara behöriga till gymnasieskolan invandrat efter ordinarie skolstart. utgörs denna grupp i huvudsak av elever som kommit till under årskurs 6–9. Även om det finns ett samband mellan såväl kön som i vilken mån eleverna har utländsk bakgrund för behörighetsgraden till gym- nasieskolans nationella program finns störst skillnad i andelen be- höriga mellan elever vars föräldrar har hög respektive låg utbildning. 4 : Invandringens betydelse för skolresultaten. Påbörja och fullfölja studier i gymnasieskolan Av tabell 4.3 ovan framgår att av de elever vars föräldrar har eftergymnasial utbildning inte blev behöriga till gymnasieskolans nationella program 2015. Andelen hade ökat från föregående år och hade varit oförändrad . För elever med föräldrar med gymnasial utbildning som högsta utbildningsnivå blev inte behöriga till gymnasieskolans nationella program 2015. Det var en ökning från föregående år och en ökning . Störst var försämringen i behörighet bland elever vars föräldrar hade förgymnasial utbildning som högsta utbildningsnivå. blev nästan hälften, , inte behöriga till gymnasieskolans nationella program. Andelen obehöriga elever med lågutbildade för- äldrar har ökat kontinuerligt . var andelen obehö- riga elever med lågutbildade föräldrar och andelen har ökat samtliga år sedan dess.5 Ökningen upp- gick till . Gruppen föräldrar med förgymnasial utbildning är till antalet mindre än gruppen föräldrar med högst gymnasial utbildning respektive gruppen med eftergymnasial utbild- ning. Sammansättning av gruppen föräldrar med som högst förgym- nasial utbildning har påverkats mycket av invandringen . Det är därför osäkert att jämföra gruppen elever vars föräldrar har förgymnasial utbildning och vid tolkning av statistiken uppdelad på utbildningsnivå bör olikheter i invandrargrupper beaktas.6 5Skolverkets officiella statistik. 6Uppgift i e-postmeddelande 161010. Påbörja och fullfölja studier i gymnasieskolan 4.1.2De flesta ungdomar börjar gymnasieskolan efter Arbetsmarknaden och samhället i stort har förändrats på ett bety- dande sätt det senaste halvseklet. Kraven på formell utbildning för att få en anställning har ökat och alternativet att söka sig till arbets- marknaden direkt efter avslutad grundskola finns i praktiken numera inte för de allra flesta ungdomar. Denna utveckling kan bl.a. illustre- ras med andelen ungdomar som påbörjat gymnasiestudier direkt efter avslutad grundskola; började ca två tredjedelar av de ungdomar som gått ut en gymnasie- utbildning. hade andelen stigit till och till . Andelen som på- började studier i gymnasieskolan direkt efter steg till dagens nivåer bl.a. som ett resultat av inrättandet av individuella program (IV) som en del av gymnasieskolan . Trots att andelen obehöriga till de nationella programmen har ökat påbörjar nästan alla ungdomar som avslutat årskurs 9 en utbildning i gymnasieskolan. De som inte är behöriga till ett natio- nellt program börjar på något av de fem introduktionsprogrammen7. låg andelen elever som började i gym- nasieskolan direkt efter att de gått ut årskurs nio tämligen . sjönk andelen något till och 2014 sjönk andelen ytterligare till , för att 2015 åter stiga till . Detta innebar att mellan av ung- domarna inte påbörjade en gymnasieutbildning direkt efter . En del elever börjar emellertid av olika orsaker gymnasieskolan ett eller efter att de har gått ut . Utredningen har gett () i uppdrag att undersöka i vilken omfattning elever som gått ut påbörjar en gymnasie- utbildning . Det statistiska underlaget omfattar elever som gick ut 2011, 2012 och 2013. En fullständig redo- görelse för resultaten av undersökningen återfinns i utredningens bilaga 4. 7 Introduktionsprogrammen har ersatt individuella program (IV) och utgör en av gymnasieskolans tre programtyper vid sidan av yrkesprogrammen och de högskoleförberedande programmen. Påbörja och fullfölja studier i gymnasieskolan Resultaten visar att gruppen som inte börjar i gymnasieskolan är förhållandevis liten samtliga undersökta år – mellan av respektive årskull – vilket motsvarar unge- fär 500–700 personer (tabell 4.4). Källa: SCB. En stor andel, av dem som inte började i gym- nasieskolan , var inte behöriga till nationella program. Fler pojkar än flickor började inte i gymnasieskolan men skillnaden har minskat . Av dem som inte började i gymnasieskolan 2013 var pojkar och flickor. hade svensk bakgrund och hade utländsk bakgrund samtliga undersökta år. Det är alltså en liten grupp som inte påbörjar en gymnasieutbild- ning efter avslutad grundskola. Gruppen är dessutom ännu mindre om man beaktar att en förhållandevis stor andel, ungefär en fjärdedel, av ungdomarna som gick ut 2011– 2013 och som inte började i gymnasieskolan inte längre var folkbokförda i och kan antas ha lämnat landet. Det innebär alltså att många av dem som ingår i statistiken över ungdomar som inte påbörjat gymnasiestudier inte längre ingår i gymnasieskolans målgrupp.8 8 Det finns två viktiga grupper som inte fångas in genom SCB-undersökningen – dels elever som gått på grundsärskolan, dels nyanlända ungdomar som inte har gått i svensk grundskola. Vad gäller elever som gått i grundsärskolan saknas individdata, vilket gör att det inte går att följa elevernas övergång till gymnasiesärskolan eller gymnasieskolan. Påbörja och fullfölja studier i gymnasieskolan Ovan beskrivs hur andelen obehöriga elever till gymnasieskolans nationella program som har gått i svensk grundskola har ökat. An- talet ungdomar som anländer till och som redan uppnått gymnasieåldern men som inte har gått i svensk grundskola ökar sam- tidigt kraftigt. Ungdomar som invandrar i gymnasieåldern är i de allra flesta fall inte behöriga till gymnasieskolans nationella program, och eftersom de saknar kunskaper i det svenska språket börjar de flesta nyanlända ungdomar i gymnasieåldern på introduktionsprogrammet språkintroduktion. har haft en stor invandring, främst i form av asyl- och anhöriginvandring. anlände totalt 163 000 personer till . Av dessa var 40 000 i åldersgruppen 13–18 år9, dvs. ungdomar i gymnasieåldern eller ungdomar som kommer att ingå i gymnasieskolans målgrupp.10 Antalet ung- domar i åldersgruppen 16–som kom 2015 motsvarade en ök- ning med av denna åldersgrupp i . Den stora ökningen av antalet nyanlända har medfört en kraftig ökning av antalet nyanlända elever i gymnasieskolan. Av gymnasieskolans elever var av eleverna antingen folkbokförda i och nyinvandrade eller inskrivna på språk- introduktion utan svenskt personnummer11. En forskare vid har gjort beräkningar på data på uppdrag av utredningen. Resultaten visar att av de nyanlända i gymnasieskolan var när de började i gymnasieskolan. De tre länder där flest nyanlända gymnasieelever var födda var , och Syrien.12 kom många ungdomar till utan sina vårdnadshavare. En stor majoritet av 9Särskilt många ungdomar, 27 400, återfanns i åldersgruppen 15–. 10I redovisningen ingår två grupper: 1) personer som varit inskrivna i mottagningssystem (från ) och som fortfarande var inskrivna , 2) personer med uppehållstillstånd på grund av asylskäl eller som anhörig 2015 (fram till ). Det finns även nyanlända som inte ingår i redovisningen. En del personer blir aldrig inskrivna i mottagningssystemet, exempel- vis kvotflyktingar (1 900 personer 2015) och anhöriginvandrade som får uppehållstillstånd före ankomst. : Nyanlända – aktuell statistik , pm . 11Ytterligare en halv procent av eleverna i gymnasieskolan saknade svenskt personnummer men gick på ett annat program än språkintroduktion. 12Therese : Nyanlända i gymnasieskolan. diarium, dnr U2015:01/2015/8. Påbörja och fullfölja studier i gymnasieskolan de ungdomar som kom till i gymnasieåldern är pojkar. Högst andel pojkar, , fanns i årskullen född (16–åringar).13 Även om gruppen nyanlända är heterogen finns en tendens att de elever som anlänt till i högre utsträck- ning har en svagare utbildningsbakgrund än denna grupp har haft tidigare. Detsamma gäller den utbildningsbakgrund som ungdomar- nas föräldrar har. Även om uppgifterna från de undersökningar som genomförts är osäkra och måste tolkas med försiktighet eftersom de bygger på självskattningar och har låg svarsfrekvens visar de re- sultat som ändå finns att andelen nyanlända elever med föräldrar som har högst förgymnasial utbildning ökar.14 Frågan om nyanlända ungdomars deltagande i gymnasie- utbildning är på flera sätt komplex att följa upp. Det saknas samlad statistik över andelen ungdomar som kommit till och som börjar i gymnasiekolan.15 Vid pågår ett utvecklingsarbete för att förbättra statistikuppföljningen på området. Som framgår av kapitel 9 Rätten till utbildning i gymnasie- skolan, har enbart asylsökande rätt att påbörja en utbildning i gymnasieskolan. Nyanlända har rätt att påbörja gymnasieutbildning först när de fått uppehålls- tillstånd. 4.2Eleverna i gymnasieskolan – vilka är de och vilka utbildningar läser de? 4.2.1Utvecklingen av antalet elever Antalet elever i gymnasieskolan har minskat till följd av minskade årskullar.