sou · H4B342 · 2016-06-16 00:00:00 — Regeringen anför vidare att straffskalan även fortsättningsvis (liksom för det tidigare brottet förförelse av ungdom) bör innehålla böter eftersom tillämpningsområ- det för bestämmelsen är sådant att även handlingar där ett minsta straff om fängelse kan tyckas för strängt kan omfattas. Som exempel ges att det kan vara fråga om fall där ersättning i någon form visserligen förekommit men där offret är nära och om- ständigheterna även i övrigt är sådana att straffvärdet är lågt. har i ett rättsfall (RH 2008:79) bedömt att köp av sexuell handling av barn bör betraktas som ett sådant brott vars art talar för ett fängelsestraff. Utöver detta rättsfall saknas det publicerad praxis på området. I den senaste upplagan av m.fl., Studier rörande påföljdspraxis med mera, 5 uppl. 2013, s. 469 f., framgår det att det saknas enhetlig praxis för påföljdsbestämningen samt att statistik tyder på att domstolarna i stor utsträckning är benägna att åberopa brottets art som skäl för fängelse. Det saknas således fast praxis för hur straffet ska bestämmas för köp av sexuell handling av barn. Av det ovan anförda framgår dock att på- följden endast undantagsvis ska bestämmas till böter och att inte heller villkorlig dom kan betraktas som en uppenbar påföljd i de flesta fall. Uttalandena i proposition och hovrättsavgörande tar sikte på enstaka fall av köp av sexuell handling av barn. I det aktuella fallet handlar det om sex tillfällen vilket naturligtvis kan påverka såväl påföljdsval som straffmätning. Sammanfattningsvis har påföljdsvalet avseende den aktuella brottslig- heten inte varit så klart att strafföreläggande kunde utfärdas i målet. Jag vill härutöver ta tillfället i akt och påminna om att möjligheterna till sekretess skiljer sig åt i ärenden om strafföreläggande och ärenden där åtal väcks. För uppgifter i ärenden om strafföreläggande gäller inte sekretessen i 35 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslag (2009:400) (OSL) till skydd för enskilds personliga och ekonomiska förhållanden enligt 35 kap. 6 § OSL (andra sekretessbestämmelser kan dock vara tillämpliga i vissa fall). Om åtal väcks finns det däremot situationer då sekretessen kan bestå. I domstol kan sekretess t.ex. gälla till skydd för enskild i bl.a. mål om ansvar för sexualbrott (35 kap. 12 § OSL). Köp av sexuell handling av barn sekretess gäller då även hos och Polisen (35 kap. 7 § OSL). Åklagarna bör därför innan strafföreläggande utfärdas över- väga om det kan finns skäl att alltjämt behålla sekretess i ärendet. I sådana fall bör åklagarna i stället välja att väcka åtal. Med dessa synpunkter avslutar jag ärendet. Av vad som ovan anförts bör i vart fall den slutsatsen kunna dras att påföljden böter endast i undantagsfall anses kunna väljas i mål gällande köp av sexuell handling av barn. Direktiv om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi presenterade ett förslag till rambeslut om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuellt utnyttjande av barn samt barnpornografi (KOM [2009] 135) som föreslogs ersätta rådets rambeslut om bekämpande av sexuellt utnytt- jande av barn och barnpornografi (2004/68/RIF). Förslaget byggde i stora delar på konvention om skydd för barn mot sexu- ell exploatering och sexuella övergrepp (CETS No. I och med Lissabonfördragets ikraftträdande försvann den rättsliga grunden för att anta rambeslutet. Kommis- sionen presenterade därför ett förslag till direktiv som i stor utsträckning byggde på resultatet av förhandlingarna om rambeslutet. Kommissionens förslag till direktiv, Europaparlamen- tets och rådets direktiv /93/EU av om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi samt om ersättande av rådets rambeslut /68/RIF, antogs och trädde för del i kraft . Direktivet är genomfört i svensk rätt. Direktivet syftar till att skapa minimiregler om brottsrekvisit och påföljder när det gäller sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploa- tering av barn och barnpornografi. Det syftar också till att stärka åtgärderna för att förebygga sådana brott och förbättra skyddet för brottsoffer. Utgångspunkten är att sexuella övergrepp mot barn och sexuell exploatering av barn, däribland barnpornografi, utgör allvar- liga kränkningar av de grundläggande rättigheterna, framför allt barns rätt till det skydd och den omvårdnad som behövs för deras välfärd Köp av sexuell handling av barn i enlighet med vad som föreskrivs i och Euro- peiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. I direk- tivet slås fast att sexuella övergrepp och andra särskilt allvarliga former av sexuella övergrepp mot barn och sexuell exploatering av barn ökar och sprids genom användningen av ny teknik och internet. Allvarliga brott som sexuell exploatering av barn och barnporno- grafi kräver en övergripande strategi som omfattar lagföring av gärningsmän, skydd av barn som är brottsoffer och förebyggande åtgärder mot fenomenet. Direktivet är avsett att tillhandahålla en övergripande rättslig ram för internationellt samarbete så att syftet kan uppnås. Viktiga inslag är möjligheten att hindra personer som dömts för brott från att arbeta med barn, möjligheten för arbets- givare att vid rekrytering till sådan yrkesverksamhet eller organiserad frivilligverksamhet som innefattar nära kontakt med barn att bli in- formerade om fällande domar för brott som omfattas av direktivet samt åtgärder för att stänga ner och blockera hemsidor som inne- håller barnpornografi. Direktivet inleds med att ange dess syfte (art. 1). Begreppen barn, åldern för sexuellt självbestämmande, barnpornografi, barnprostitu- tion, pornografisk föreställning och juridisk person definieras i art. 2. Med barn avses i direktivet varje person som är . Åldern för sexuellt självbestämmande anges i direktivet som den ålder under vilken det enligt nationell lag är förbjudet att ägna sig åt sexuella handlingar med ett barn. I art. 3–6 anges de gärningar som ska vara straffbelagda. Där framgår även de krav som direktivet uppställer i fråga om lägsta maximistraff för olika gärningar. Art. 3 behandlar brott som har samband med sexuella övergrepp. För vissa av gärningarna i art. 3 gäller kriminaliseringskravet endast när de riktar sig mot barn som inte uppnått åldern för sexuellt självbestämmande. Art. 4 behandlar brott som har samband med sexuell exploatering. Straffen i art. 3 och 4 är delvis differentierade beroende på om brottet riktar sig mot ett barn som uppnått åldern för sexuellt självbestämmande eller inte. I art. 4.1 anges att medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de uppsåtliga handlingar som avses i punkterna 2–7 är straffbelagda. Vissa av punkterna i art. 4 tar sikte på barnprostitution. I art. 4.5 anges att det ska vara straff- belagt att förmå eller rekrytera ett barn till att delta i barnprostitu- tion, eller dra nytta av eller på annat sätt utnyttja ett barn för sådana Köp av sexuell handling av barn Maximistraffet i dessa fall anges till fängelse om barnet inte har uppnått åldern för sexuellt självbestämmande och fängelse om barnet uppnått denna ålder. Av art. 4.6 följer att det ska vara straffbelagt att tvinga eller med våld förmå ett barn till barnprostitution, eller att hota ett barn för sådana syften, och att maximistraffet i dessa fall ska vara fängelse om barnet inte har uppnått åldern för sexuellt självbestämmande och fängelse om barnet uppnått denna ålder. I art. 4.7 anges slutligen att det ska vara straffbelagt att ägna sig åt sexuella handlingar med ett barn, där barnprostitution utnyttjas. Maximi- straffet anges till fängelse om barnet inte har uppnått åldern för sexuellt självbestämmande och fängelse om barnet uppnått denna ålder. I art. 5 behandlas brott som har samband med barnpornografi och i art. 6 kontaktsökning med barn i sexuellt syfte. I art. 7 stadgas vad som ska gälla i fråga om dels ansvar för medverkan till brott enligt direktivet, dels ansvar för försök till vissa av brotten. I art. 8 behandlas vissa frågor om frivilliga sexuella handlingar. Av bestäm- melsen framgår att det är upp till medlemsstaterna att avgöra om vissa handlingar ska vara straffbara när de involverar jämbördiga parter som är nära i ålder och grad av utveckling och mognad eller när barnet nått åldern för sexuellt självbestämmande. I art. 9 anges vilka omständigheter som ska anses som försvårande. I art. 10 behandlas frågor om diskvalifikation och information om fällande domar. Medlemsstaterna ska enligt p. 1 säkerställa att personer som dömts för brott som omfattas av direktivet kan förhin- dras att utöva åtminstone yrkesverksamhet som inbegriper direkta och regelbundna kontakter med barn. 2 ska medlemsstater- na vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att arbetsgivare, vid rekrytering till yrkesverksamhet eller organiserad frivilligverksamhet som innefattar sådana kontakter med barn, har rätt att få informa- tion om fällande domar för brott som direktivet omfattar. Arbets- givarna ska få informationen på lämpligt sätt, såsom genom tillgång på begäran eller via den berörda personen. 3 anges att infor- mation rörande fällande domar för brott enligt direktivet eller om diskvalifikationer till följd av sådana domar ska kunna överföras mellan medlemsstaterna i enlighet med de förfaranden som anges i rådets rambeslut /315/RIF om organisationen av medlems- Köp av sexuell handling av barn staternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll. Art. 11 handlar om beslag och förverkande medan art. 12 och 13 behandlar juridiska personers ansvar samt sanktioner för dessa. I art. 14 föreskrivs att det ska vara möjligt för de behöriga myndig- heterna att avstå från att lagföra eller straffa barn som är offer för sexuella övergrepp eller sexuell exploatering för deras medverkan i brott som de har tvingats att begå som en direkt följd av att de har utsatts för vissa gärningar enligt direktivet. Art. 15 behandlar frågor om utredning och lagföring. 1 ska utredning och lagföring inte vara beroende av anmälan från brottsoffret. 2, som be- handlar frågan om preskription, anges att lagföring av flertalet brott enligt direktivet ska kunna ske under en tillräckligt efter det att offret uppnått myndighetsåldern och i en utsträckning som motsvarar brottets svårhetsgrad. Punkterna 3 och 4 anger att det ska finnas effektiva utredningsverktyg samt åtgärder för att möj- liggöra identifiering av barn som är offer för brott enligt direktivet. Frågor om rapportering av misstanke om sexuella övergrepp eller sexuell exploatering respektive om domsrätt behandlas i art. 16 och 17. Art. 18–20 tar upp frågor om hjälp, stöd och skyddsåtgärder för barn som är brottsoffer. I art. 21–25 behandlas åtgärder för att förebygga att sådana brott som omfattas av direktivet begås, såsom åtgärder mot reklam för möjligheten att begå övergrepp och för barnsexturism samt mot webbplatser som innehåller eller sprider barnpornografi, liksom olika former av interventionsprogram. Avslutningsvis ges i art. 26–30 bestämmelser om bl.a. införlivande, rapportering och ikraftträdande. I arbetet med genomförandet av direktivet konstaterades att levde upp till åtagandena i art. 4 och att inga lagstiftnings- åtgärder var påkallade med anledning av artikeln.33 De straffbestäm- melser art. 4 innehöll bedömdes i svensk rätt kunna motsvaras av flera av brotten i 6 kap. BrB, däribland brottet köp av sexuell hand- ling av barn. 33 Se Ds 2012:45. Köp av sexuell handling av barn En av utredningens uppgifter har varit att se över straffskalan för köp av sexuell handling av barn och överväga en höjning av straff- minimum i syfte att säkerställa en straffskala som återspeglar brottets allvar. I uppdraget har ingått att granska och analysera tillämpningen av straffbestämmelsen, särskilt när det gäller straffvärdebedömning och påföljdsval. För att närmare kunna göra detta har vi valt att samla in, gå igenom och referera domar från tingsrätter och hovrätter där domstolarna prövat frågor om köp av sexuell handling av barn. Det saknas avgöranden från . Vi har valt att begränsa oss till domar meddelade till och med . som meddelats därefter har vi inte haft möjlighet att beakta. Ett urval av de domar vi inhämtat rörande köp av sexuell handling av barn redovisas i bilaga 3 till betänkandet. Vi har också tagit del av statistik från Brå rörande brottet köp av sexuell handling av barn. En utvärdering av domar rörande köp av sexuell handling av barn från reformen fram till och med finns i betän- kandet Sexualbrottslagstiftningen – utvärdering och reformförslag (SOU 2010:71). 4.5.2Påföljdsbestämning vid tillämpning av 6 kap. 9 § BrB Vi har, för att kunna granska och analysera tillämpningen av straff- bestämmelsen om köp av sexuell handling av barn och därmed också överväga en höjning av straffminimum, hämtat in domar där huvudbrottet, dvs. det brott i lagföringen som har det strängaste straffet i straffskalan, utgjorts av brottet köp av sexuell handling av barn. Brottet köp av sexuell handling av barn har i en del fall funnits representerat även i domar som vi begärt in rörande andra brott. Hänsyn har i relevanta fall tagits till brottet köp av sexuell handling av barn även i sådana domar. hade utredningen erhållit 26 domar där huvudbrottet, dvs. brottet med den strängaste straffskalan, utgjorts Köp av sexuell handling av barn av köp av sexuell handling av barn.34 Av dessa har 19 domar varit fällande medan tre varit friande. Därutöver har fyra av domarna rört antingen flera tilltalade eller flera målsäganden där domstolarna har meddelat friande domslut beträffande någon eller några av de till- talade eller beträffande gärningar begångna mot någon eller några av målsägandena. som har meddelats efter har vi inte kunnat beakta. I de flesta fall har vi endast haft tillgång till domstolarnas domar i målet. Något ytterligare material, såsom förhör som hållits under förundersökningen, har i dessa fall inte gåtts igenom. Det bör framhållas att domarnas utformning och omfattning varierar. I vissa domar redovisas de hördas berättelser ingående, medan andra domar bara kortfattat tar upp det som domstolarna bedömt vara väsentligt för prövningen av målet. Också när det gäller dom- stolarnas motiveringar förekommer väsentliga variationer. som avser tillämpningen av 6 kap. 9 § BrB Av statistik från Brå gällande lagföringar för brottet köp av sexuell handling av barn framgår att antalet lagföringar där brottet varit huvudbrott varierar från 1 fall till som mest 24 fall för . Vidare framgår att det var ett lagföringsbeslut med det brottet som huvudbrott, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013 och 2014. Av statistiken framgår även vilken typ av påföljd de lagförda personerna fått, även om straffmätningen inte preciseras i uppgifter- na (se nedanstående tabell). 34 Om den tilltalade döms för flera brott är huvudbrottet det brott som har den strängaste straffskalan. För det fall flera av brotten som den tilltalade döms för har samma straffskala väljs ett av brotten slumpmässigt ut som huvudbrott. I vår framställning har vi dock valt att betrakta köp av sexuell handling av barn som huvudbrott i de domar där en tilltalad dömts för flera brott med samma straffskala. Köp av sexuell handling av barn SOU 2016:42 Köp av sexuell handling av barn, lagförda personer och påföljdsval 2006–201435 34 kap 1§ 1 p Källa: –2014 Av statistiken framgår att det totalt före- kommit 67 lagföringar för köp av sexuell handling av barn där det brottet utgjort huvudbrott. I sammanhanget kan nämnas att det t.ex. gjordes 150 anmälningar om köp av sexuell handling av barn och att dessa endast resulterade i 7 domslut eller lagföringar.36 35Brå:s statistik för presenteras i mycket nära anslutning till redovisningen av del- betänkandet varför vi inte haft möjlighet att redovisa denna statistik. 36RPS Rapport 2014, Människohandel för sexuella och andra ändamål, Lägesrapport 15, s. 27. Köp av sexuell handling av barn Såvitt framgår av statistiken ovan har straffvärdet för köp av sexuell handling av barn uppenbarligen i flera fall legat på fängelse- nivå med tanke på påföljdsvalet. I vissa andra fall tycks straffvärdet ha legat på bötesnivå. Eftersom det av statistiken inte kan utläsas uppgift om ålder och personliga omständigheter hos gärningsmännen är det dock oklart om straffvärdet motsvarat böter eller fängelse i de fall där böter valts som påföljd. anges i statistiken att böter valts som påföljd i nio fall. Sannolikt bör fem av dessa kunna hänföras till tingsrätts dom från i mål B 14554-11. Av denna dom framgår att dagsböter valdes som på- följd med hänsyn till att de sexuella handlingar som åtalen gällde inte hade varit särskilt avancerade och att det inte förekommit några inslag av förnedring eller våld i samband med handlingarna samt att gärningarna begåtts endast målsäganden skulle fylla . För att markera att gärningarna var allvarligare än om det varit fråga om en kvinna ansåg tingsrätten att antalet dagsböter borde ligga högre än vad som motsvarade den praxis som utvecklats beträffande köp av sexuell tjänst. Tingsrätten uttalade också att det i de fall det varit fråga om mer än ett sammanträffande med målsäganden bötesstraffen borde sättas högre än i de fall där det endast förekommit ett sådant sammanträffande. Som angetts har vi, för att kunna överväga en höjning av straff- minimum, granskat och analyserat tillämpningen av straffbestämmel- sen, särskilt såvitt avser straffvärdebedömning och påföljdsval. Som ovan redovisats ger förarbetena inte någon vägledning om vilka omständigheter som bör påverka straffvärdet. I förarbetena nämns endast ett exempel på när bötesstraff skulle kunna komma i fråga. Som exempel på när det gäller fall där ett bötesstraff skulle kunna aktualiseras för köp av sexuell handling av ett barn nämns fall där offret är nära och omständigheterna även i övrigt är sådana att straffvärdet är lågt.37 Vägledande domstolsavgöranden från saknas i detta hänseende. Enligt vad som redogjorts för ovan under avsnitt 4.4 finns ett refererat hovrättsavgörande som gäller brottet köp av sexuell handling av barn (RH 2008:79). I samman- hanget bör påtalas att Riksåklagaren begärt att 2004/05:45 s. 93. Köp av sexuell handling av barn skulle pröva påföljden för köp av sexuell handling av barn.38 Ären- det rörde en man som dömts för ett flertal olika sexualbrott till fängelse. Den del som Riksåklagaren ville få prövad avsåg fem fall av köp av sexuell handling av barn. De riktade sig mot en 16-årig flicka med självskadebeteende som blivit utsatt för våldsamma och kränkande sexuella handlingar mot betalning. Hovrätten bedömde att straffvärdet för de fem brotten sammanlagt var fängelse . Mot bakgrund av de mycket försvårande omständigheter- na kring gärningarna ansåg dock Riksåklagaren att straffvärdet skulle uppgå till fängelse . Som skäl härför anförde Riksåkla- garen bl.a. att självskadebeteende bland barn och unga är ett växande samhällsproblem och att detta inte sällan tar sig uttryck i att barn ”frivilligt” ställer upp på allehanda och ofta djupt kränkande sexuella handlingar mot någon form av betalning. Mot denna bakgrund var det enligt Riksåklagaren av stor vikt att skulle klargöra hur straffet ska bestämmas när det gäller köp av sexuell hand- ling av barn i sådana fall. meddelade inte pröv- ningstillstånd i målet.39 Vid vår genomgång av de domar vi erhållit från domstolarna kan, såvitt gäller straffvärdebedömningen, konstateras att domstolarna ofta, i straffvärdehöjande riktning, tagit hänsyn till att målsäganden befunnit sig i en utsatt situation, t.ex. att målsäganden utsatts för påtryckningar från den tilltalades sida, att situationen tett sig skräm- mande för målsäganden eller att målsäganden befunnit i ett särskilt utsatt känslotillstånd samt i en svår social situation.40 Likaså har domstolarna i straffvärdehöjande riktning tagit hänsyn till att den tilltalade varit betydligt äldre än målsägandena och att det varit fråga om avancerade sexuella handlingar.41 I straffvärdesänkande riktning har domstolarna i något fall tagit hänsyn till att handling- arna inte varit särskilt avancerade och att målsäganden snart skulle fylla . 38ÅM 2015/3836. Det överklagade avgörandet var dom i mål nr B 2517-15. 39Högsta domstolens beslut i mål nr B 3099-15. 40Se t.ex. tingsrätts dom i mål nr B 3281-09 samt Ystads tingsrätts dom i mål nr B 2857-09. 41Se t.ex. Ystads tingsrätts dom i mål nr B 2857-09 och dom i mål nr B 8918-06 (tingsrätts dom i mål nr B 1070-06). Köp av sexuell handling av barn Efter att ha gått igenom de domar vi erhållit från domstolarna kan vi konstatera att domstolarna oftast argumenterar för att det är fråga om brott mot en skyddslagstiftning med syfte att skydda barn från att lockas in i prostitution. I övervägande delen av de fällande domar vi erhållit från domstolarna har argumenterats för att brottet köp av sexuell handling av barn utgör ett brott av sådan art att påföljden bör bestämmas till fängelse.42 För att avvika från den an- givna presumtionen för fängelse har krävts att omständigheter hän- förliga till den tilltalades person med viss styrka talat för ett annat påföljdsalternativ.43 Hänsyn har också tagits till brottets karaktär i det enskilda fallet.44 Som angetts ovan har det totalt före- kommit 67 lagföringar för köp av sexuell handling av barn där det brottet utgjort huvudbrott. Underlaget för vår utvärdering kan där- med tyckas vara något begränsat. Vår bedömning är dock att den likväl torde kunna ge en någorlunda korrekt bild av hur domstolarna tillämpat straffbestämmelsen, särskilt när det gäller straffvärdebe- dömning och påföljdsval. När det gäller frågan om straffvärde och påföljdsbestämning för brottet kan konstateras att i vart fall vår praxisundersökning indikerar att det finns en någorlunda enhetlig rättstillämpning på området. Slutsatsen bör kunna dras att domstolarna i princip alltid beaktar hur situationen tett sig för målsäganden, att det är fråga en skydds- lagstiftning och att det är fråga om ett brott av sådan art som inne- bär att det föreligger en presumtion för fängelse. Domstolarna har i de mål vi erhållit och gått igenom sällan funnit att omständigheterna varit sådana att det funnits skäl att utdöma böter för brottet. Dom- stolarna har i stället ofta funnit anledning att överväga ett fängelse- straff, såvida inte omständigheter hänförliga till den tilltalades person 42Se t.ex. dom i mål nr B 8918-06 (tingsrätts dom i mål nr B 1070-06,), tingsrätts dom i mål nr B 3281-09 och Hovrätten för Västra dom i mål nr B 1980-13 (tingsrätts dom i mål nr B 4355-12). 43Se t.ex. tingsrätts dom i mål nr B 3281-09, tingsrätts dom i mål nr B 1099-11, Hovrätten för Västra dom i mål nr B 1980-13 (tingsrätts dom i mål nr B 4355-12) och dom i mål nr B 787-14 (tingsrätts dom i mål nr B 12448-11). 44Se t.ex. dom i mål nr B 8918-06 (tingsrätts dom i mål nr B 1070-06) och tingsrätts dom i mål nr B 14554-11. Köp av sexuell handling av barn med viss styrka talat för ett annat påföljdsalternativ. Det kan således konstateras att de principer för påföljdsbestämningen som uttalades i RH 2008:79 fått ett stort genomslag på rättstillämpningen. 4.6Förhållandet i andra länder I dansk rätt är det straffbart att mot betalning eller löfte om be- talning ha samlag med en person . Straffet är böter eller fängelse upp till två år.45 Även att medverka till att en person mot betalning eller löfte om betalning har samlag med en kund är straffbart. En sådan handling straffas med böter eller fängelse i högst . Bestämmelserna ska tillämpas även när det rör sig om andra sexuella handlingar än samlag.46 Enligt finsk rätt kan den som genom att utlova eller utge ersättning får någon som är att ha samlag eller företa någon annan sexuell handling, dömas för köp av sexuella tjänster av en ung person. Straffet anges till böter eller fängelse i högst (20 kap. 8 a § strafflagen).