sou · H4B384 · 2016-11-30 00:00:00 — En bedömning får göras från fall till fall av om en turisttjänst utgör en del av en annan resetjänst eller om den bör be- traktas som en resetjänst i egen rätt. Definitionerna motsvarar direk- tivets artikel 3.1. I punkt 16 definieras begreppet resetjänstens huvudsakliga egen- skaper. Med begreppet avses vissa särskilt angivna egenskaper i den eller de resetjänster som ingår i avtalet och som är centrala för rese- nären att känna till. Vilka dessa egenskaper är beskrivs utförligt i paragrafen. Definitionen återkommer i 7 §. Definitionen motsvarar innehållet i direktivets artikel 5.1 a. I punkten 17 definieras begreppet återförsäljare. Återförsäljare definieras negativt i förhållande till arrangör. En återförsäljare är en annan näringsidkare än arrangören som säljer eller erbjuder paket- resor som kombinerats av en arrangör. För att den som säljer en paketresa ska anses vara återförsäljare krävs alltså att det finns någon annan som är arrangör för resan. Definitionen är vid och omfattar fler typer av mellanmän än vad som i svensk rätt skulle vara att be- trakta som återförsäljare, dvs. någon som köper varor och säljer dem vidare i eget namn och för egen räkning. Såväl agenter som kommissionärer kan utgöra återförsäljare i lagens mening. Defini- tionen motsvarar direktivets artikel 3.9. Information innan ett avtal om paketresa ingås Innan resenären blir bunden av ett paketreseavtal ska han eller hon på ett klart och tydligt sätt informeras om 1.arrangörens firma och kontaktuppgifter och, i förekommande fall, motsvarande uppgifter beträffande återförsäljaren eller den näringsidkare till vilken arrangören har överfört uppgifter om resenären i enlighet med 3 § 2 e, 2.resetjänstens huvudsakliga egenskaper, i den utsträckning som är rele- vant för de resetjänster som omfattas av erbjudandet, 3.paketresans totalpris inklusive skatter och eventuella tilläggsavgifter och övriga kostnader eller, om kostnaderna inte rimligen kan beräknas innan avtalet ingås, vilka typer av tilläggskostnader som kan tillkomma, 4.de betalningsvillkor som gäller för paketresan, 5.det minsta antal resenärer som krävs för att paketresan ska genom- föras om ett sådant krav finns, och den tidsgräns som gäller för uppsägning av avtalet om minimiantalet resenärer inte uppnås, 6.allmän information om pass- och viseringskrav, inbegripet ungefärlig tid för att få visering om sådan krävs, samt information om hälsobestäm- melser, i destinationslandet, 7.information om att resenären kan säga upp avtalet när som helst före paketresans början mot en skälig uppsägningsavgift eller, i tillämpliga fall, de standardiserade uppsägningsavgifter som arrangören får begära i enlig- het med 24 §, 8.information om frivillig eller obligatorisk försäkring som täcker kost- naden för resenärens uppsägning av avtalet eller kostnaden för assistans, inklusive hemtransport, i händelse av olycka, sjukdom eller dödsfall. Resenären ska utöver vad som anges i första stycket 1–8 ges information om de centrala rättigheter och det insolvensskydd som gäller för paket- reseavtalet genom det standardinformationsformulär för paketreseavtal som är relevant för avtalet ifråga. Träffas avtalet per telefon ska den information som framgår av relevant standardinformationsformulär lämnas på annat sätt. Bakgrunden till paragrafen finns i delbetänkandet, avsnitt 6.2 och i avsnitt 7.9 i detta betänkande. Paragrafen genomför, tillsammans med 8 §, artikel 5 i direktivet. Genom paragrafens första stycke klargörs vilken information som resenären ska få del av innan denne ingår ett paketreseavtal. Begreppen paketreseavtal, resenär, kontaktuppgifter, resetjänstens huvudsakliga egenskaper och betalningsvillkor m.m. definieras i 5 §. Vem som ansvarar för att informationen lämnas fram- går av 8 §. Bestämmelserna måste alltså läsas ihop för att arrangörens, återförsäljarens och de andra näringsidkarnas skyldigheter att till- handahålla resenären förhandsinformation klart ska framgå. Defini- tionen av begreppet paketreseavtal innebär att informationen måste lämnas innan resenären ingår något av de avtal som tillsammans med något eller några andra avtal kommer att utgöra en paketresa. Infor- mationen ska lämnas på ett klart och tydligt sätt. Det innebär bl.a. att den inte får lämnas på ett undanskymt ställe, i finstilt text eller på ett sådant sätt att informationen är svår för resenären att ta till sig. Infor- mationen behöver emellertid inte lämnas i någon särskild form. Av andra stycket framgår att resenären också ska ges information om sina centrala rättigheter och det insolvensskydd som gäller för paketreseavtalet genom ett särskilt standardinformationsformulär. Dessa formulär finns i en bilaga till direktivet. Närmare regler här- om finns i förordningen om standardinformationsformulär vid paket- reseavtal och kopplade researrangemang. När avtalet ingås per telefon är det av naturliga skäl inte möjligt att överlämna ett standardinfor- mationsformulär innan avtalet ingås. I tredje stycket anges därför att när avtalet träffas per telefon ska den information som framgår av det relevanta standardinformationsformuläret lämnas på annat sätt. Det innebär i regel att informationen ska läsas upp för resenären under telefonsamtalet. Är arrangören före paketresans början tvungen att göra ändringar i paket- reseavtalet genom att väsentligen ändra någon av resetjänsternas huvud- sakliga egenskaper, eller kan arrangören inte uppfylla de särskilda krav från resenären som arrangören har accepterat, eller höjer arrangören priset av de skäl som sägs i 19 § men med ett belopp som överstiger av paket- resans totalpris, ska arrangören utan onödigt dröjsmål på ett klart och tydligt sätt meddela resenären detta. Meddelandet ska ges i en läsbar och varaktig form som är tillgänglig för resenären. Av meddelandet ska framgå vilka ändringar arrangören vill göra och, om ändringarna innebär en försämring av kvaliteten på eller vär- det av paketresan, vilket prisavdrag resenären erbjuds samt att resenären anses ha accepterat ändringarna om resenären inte inom en viss angiven tid meddelar arrangören att avtalet sägs upp. Den angivna tiden ska vara skälig. Resenären har rätt att säga upp avtalet utan att betala uppsägnings- avgift, förutsatt att resenären inom den angivna tiden ger arrangören be- sked att avtalet sägs upp. Lämnar resenären inget sådant besked ska han eller hon anses ha accepterat ändringarna. Resenären har dock alltid rätt till skälig ersättning för prisskillnaden om ändringarna innebär en försäm- ring av kvaliteten på eller värdet av paketresan. Bakgrunden till paragrafen finns i delbetänkandet, SOU 2016:56, avsnitt 6.4.2. Paragrafen genomför artikel 11.2–4 i direktivet. En motsvarande bestämmelse finns i 12 § i den nu gällande lagen om paketresor. Paragrafen reglerar vad som gäller när arrangören före paketresans början blir tvungen att göra andra ändringar i paket- reseavtalet än de som regleras i 18–19 eller 23 §§ eller när arrangören inte kan uppfylla de särskilda krav från resenären som arrangören har accepterat eller när arrangören höjer priset med ett belopp som överstiger av paketresans totalpris. Vad som avses med resetjänsternas huvudsakliga egenskaper framgår av definitionen i 5 § 16. De särskilda kraven från resenären ska enligt 10 § framgå av paketreseavtalet eller bekräftelsen på paketreseavtalet. Av första stycket framgår att en förutsättning för att arrangören ska få göra sådana ändringar är att arrangören är tvungen att göra dem, dvs. denne måste ha ett godtagbart skäl för att inte kunna fullgöra avtalet i dess helhet. Sådana skäl kan t.ex. vara att en underleverantör till arrangören har lagt ned sin verksamhet på grund av obestånd, att en strejk på flygplatsen medför att ett flyg måste bokas om till en annan dag eller att ett hotell måste saneras på grund av ohyra. I en sådan situation åligger det arrangören att utan onödigt dröjsmål och på ett klart och tydligt sätt ge resenären besked om vilka ändringar som behöver göras. I andra stycket regleras vilken form ett meddelande om ändringar ska ha och vad det ska innehålla. Meddelandet ska ges i en läsbar och varaktig form som är tillgänglig för resenären. Det är alltså inte till- räckligt med ett muntligt meddelande. Av meddelandet ska framgå vilka ändringar arrangören vill göra och, om ändringarna innebär en försämring av kvaliteten på eller värdet av paketresan, vilket pris- avdrag resenären erbjuds. Resenären ska alltså få ett klart besked om vad denne erbjuds i stället för det som inte kan levereras. Vidare ska resenären få besked om sin rätt att inom säga upp avtalet om denne inte vill acceptera ändringarna och vilka konsekvenserna blir om svarsfristen försitts. Den svarsfrist som arrangören ska ange ska vara skälig. I tredje stycket stadgas resenärens rätt att säga upp avtalet under den angivna svarsfristen. På samma sätt som gäller enligt den nu- varande lagen om paketresor innehåller paragrafen en regel om att resenären anses bunden av avtalet med de ändringar som arrangö- ren föreslår om resenären inte inom den angivna tiden meddelar att avtalet sägs upp. Vid uppsägning på denna grund har arrangören ingen rätt att ta ut någon uppsägningsavgift. Även om resenären för- håller sig helt passiv till arrangörens ändringsförslag har resenären rätt till skälig ersättning för prisskillnaden om ändringarna innebär en försämring av kvaliteten på eller värdet av paketresan. Har arran- gören inte erbjudit något skäligt prisavdrag är resenären alltså inte betagen rätten att begära en sådan även efter den tidsfrist som an- getts i meddelandet. Resenären får före paketresans början säga upp paketreseavtalet utan att betala någon uppsägningsavgift om fullgörandet av paketresan eller trans- porten av passagerare till resmålet väsentligen påverkas av oundvikliga och extraordinära omständigheter på resmålet eller i dess omedelbara närhet. Resenären har i dessa fall inte rätt till skadestånd från arrangören. Bakgrunden till paragrafen finns i delbetänkandet, SOU 2016:56, avsnitt 6.4.3. Paragrafen genomför, tillsammans med 27 §, artikel 12.2 i direktivet. Det finns inte någon motsvarande bestämmelse i den nu gällande lagen om paketresor. Vad som avses med oundvikliga och extraordinära omständigheter definieras i 5 § 10 och förklaras när- mare i kommentaren till den paragrafen. För att avtalet ska få sägas upp på grund av oundvikliga och extraordinära omständligheter krävs att dessa omständigheter föreligger på resmålet eller i dess omedel- bara närhet. Vidare krävs att omständigheterna väsentligen påverkar fullgörandet av paketresan eller transporten av passagerare till res- målet. Som utgångspunkt ger resenärens personliga omständigheter, t.ex. sjukdom eller anhörigs bortgång, inte rätt till uppsägning enligt denna bestämmelse. I vissa fall kan resenärens personliga omständig- heter emellertid ha betydelse vid bedömningen. Som exempel kan nämnas att en omfattande spridning av ett virus som är ofarligt för andra resenärer kan innebära helt oacceptabla risker för en gravid resenär. I förhållande till den resenären bör fullgörandet av paket- resan anses väsentligen påverkas av oundvikliga och extraordinära omständigheter på resmålet. Vad som avses med begreppet på res- målet eller i dess omedelbara närhet får också avgöras från fall till fall. Av betydelse för bedömningen kan vara t.ex. vilken typ av ound- viklig eller extraordinär omständighet det rör sig om, vilka risker de ger upphov till för resenären osv. Resenären ges i dessa fall rätt att säga upp avtalet utan att betala uppsägningsavgift men har, i linje med förutsättningarna för skadestånd i andra fall, inte rätt till skade- stånd från arrangören. Arrangören får säga upp paketreseavtalet utan att betala skadestånd till rese- nären om färre personer än det lägsta antal resenärer som anges i avtalet har köpt paketresan och arrangören inom den tid som anges i avtalet meddelar resenären att paketreseavtalet sägs upp. Meddelande om att paketreseavtalet sägs upp på denna grund får dock inte lämnas senare än 1.20 dagar före paketresans början om den varar än , före paketresans början om den varar mellan två och , 3.48 timmar före paketresans början om den varar längst . Arrangören får också säga upp avtalet utan att betala skadestånd om arrangören förhindras att fullgöra avtalet på grund av oundvikliga och extra- ordinära omständigheter och arrangören meddelar resenären uppsägningen utan onödigt dröjsmål före paketresans början. Bakgrunden till paragrafen finns i delbetänkandet, SOU 2016:56, avsnitt 6.4.4. Paragrafen genomför, tillsammans med 27 §, artikel 12.3 i direktivet. En bestämmelse som i stort motsvarar innehållet i para- grafen finns i 14 § i den nu gällande lagen om paketresor. I första stycket regleras den situationen att för få resenärer har köpt paketresan. I dessa fall får arrangören säga upp paketreseavtalet utan att betala skadestånd, förutsatt att det i paketreseavtalet har angetts hur många resenärer som minst måste köpa resan för att den ska bli av och arrangören meddelar resenären inom den tid som anges i para- grafen att paketreseavtalet sägs upp. Hur långt i förväg arrangören måste meddela resenären beror på längden på paketresan. I andra stycket ges arrangören rätt att säga upp avtalet utan att betala skadestånd om denne förhindras att fullgöra avtalet på grund av oundvikliga och extraordinära omständigheter. Begreppet ound- vikliga och extraordinära omständigheter definieras i 5 § 10 och för- närmare i kommentaren till den paragrafen. Även i dessa situa- tioner krävs att arrangören meddelar resenären att paketreseavtalet sägs upp. Meddelandet ska göras utan onödigt dröjsmål före paket- resans början. Om det på grund av oundvikliga och extraordinära omständigheter är omöj- ligt att säkerställa resenärens hemtransport ska arrangören stå för kostnaden för nödvändig inkvartering under högst eller de som fastställs i den unionslagstiftning om passagerarrättigheter som är till- lämplig för det aktuella transportmedlet. Arrangören får inte åberopa oundvikliga och extraordinära omständig- heter för att begränsa sitt ansvar enligt första stycket om den relevanta trans- portören inte kan åberopa dessa omständigheter enligt gällande unionslag- stiftning. Bakgrunden till paragrafen finns i delbetänkandet, SOU 2016:56, av- snitt 6.5.2. Paragrafen genomför artikel 13.7 och 13.8 sista meningen i direktivet. Den nu gällande lagen om paketresor innehåller ingen motsvarande bestämmelse. I första stycket begränsas resenärens rätt till kostnadsfri inkvarte- ring i avvaktan på hemtransport när hemtransporten inte kan genom- föras på grund av oundvikliga och extraordinära omständigheter. Begreppet oundvikliga och extraordinära omständigheter definieras i 5 § 10, se vidare i kommentaren till den paragrafen. Arrangören behöver i dessa fall inte stå för inkvartering än , såvida inte har fastställts i den unions- lagstiftning om passagerarrättigheter som är tillämplig för det aktu- ella transportmedlet. Är tidsperioden i dessa rättsakter obegränsad, vilket gäller för flygpassagerarförordningen (EG nr 261/2004), är arrangörens ansvar på samma sätt obegränsat . I andra stycket stadgas att arrangören inte får åberopa oundvik- liga och extraordinära omständigheter som skäl för att begränsa sitt ansvar enligt första stycket om dessa omständigheter inte kan åbe- ropas av transportören enligt gällande unionslagstiftning. De om- ständigheter som enligt lagen anses utgöra oundvikliga och extra- ordinära omständigheter måste alltså också vara sådana omständig- heter som i de förordningar som gäller för det aktuella transport- medlet begränsar transportörens ansvar. Kostnadsbegränsningen i 35 § gäller inte när resenären senast före paketresans början har meddelat arrangören sina särskilda behov och resenären är 1.en person med nedsatt rörlighet eller medföljande till en person med nedsatt rörlighet, 4.en person i behov av särskild medicinsk hjälp. Bakgrunden till paragrafen finns i delbetänkandet, SOU 2016:56, av- snitt 6.5.2. Paragrafen genomför artikel 13.8 i direktivet. Den nuva- rande lagen om paketresor innehåller ingen motsvarande bestäm- melse. Genom paragrafen görs ett undantag från arrangörens rätt att enligt 35 § begränsa sin skyldighet att tillhandahålla kostnadsfri inkvartering i avvaktan på hemtransport. För de resenärer med sär- skilda behov som räknas upp i paragrafen har arrangören en tidsobe- gränsad skyldighet att tillhandahålla inkvartering i avvaktan på hem- transport, under förutsättning att resenären senast före paketresans början har meddelat arrangören sina särskilda behov. Undantaget gäller för det första för personer med nedsatt rörlighet eller medföljande till dessa. Begreppet person med nedsatt rörlighet definieras i 5 § 13, se vidare kommentaren till den paragrafen. Vidare gäller undantaget för gravida. Det saknar betydelse hur långt gången graviditeten är. Undantag gäller också för ensamresande minderårig, dvs. för en person , se definitionen i 5 § 8. Slutligen gäller undantaget även för personer i behov av särskild medicinsk hjälp. Bedömningen av om en person är i behov av särskild medicinsk hjälp får göras i varje enskilt fall. Resenären har rätt till skälig ersättning från arrangören för den skada rese- nären drabbas av till följd av fel i paketresan. Ersättning ska lämnas utan onödigt dröjsmål. Resenären har inte rätt till skadestånd om arrangören visar 1.att felet beror på resenären, 2.att felet beror på en tredje part som saknar anknytning till tillhanda- hållandet av de resetjänster som omfattas av paketreseavtalet och inte skäligen hade kunnat förutses eller undvikas eller 3.att felet har uppkommit på grund av oundvikliga och extraordinära omständigheter. Bakgrunden till paragrafen finns i delbetänkandet, SOU 2016:56, av- snitt 6.5.3. Paragrafen genomför artikel 14.2–3 i direktivet. En mot- svarande bestämmelse finns i 16 § första, andra och tredje styckena i den nu gällande lagen om paketresor. Någon regel om att ersättning ska lämnas utan onödigt dröjsmål finns emellertid inte i den nu gäll- ande lagen om paketresor. I första stycket slås fast resenärens rätt till skadestånd för skada som resenären drabbas av till följd av fel i paketresan. Alla typer av skada omfattas, dvs. även ideell skada i form av förlust av rekrea- tion. Skadan måste emellertid vara en följd av fel i paketresan, dvs. att de resetjänster som ingår i paketresan inte har utförts eller har ut- förts felaktigt. Bedömningen av om det föreligger ett relevant orsaks- samband mellan felet och skadan får göras enligt allmänna skade- ståndsrättsliga principer. I andra stycket regleras undantag från arrangörens skadestånds- skyldighet. Rätten till skadestånd är för det första utesluten när felet beror på resenären, se kommentaren till 37 § ovan angående pris- avdrag. Arrangören har inte heller någon skyldighet att ersätta skada till följd av fel som beror på en tredje part som saknar anknytning till tillhandahållandet av de resetjänster som omfattas av paketrese- avtalet och som inte skäligen hade kunnat förutses eller undvikas. Arrangören ansvarar emellertid, i enlighet med 28 §, även för så- dana prestationer som enligt avtalet ska fullgöras av någon annan. Arrangörens skadeståndsskyldighet kan omfatta skada som beror på fel även i de fall felet beror på en tredje part som saknar anknyt- ning till tillhandahållandet av de resetjänster som omfattas av paket- reseavtalet. För att skadeståndsskyldighet ska vara utesluten krävs att arrangören dessutom inte skäligen kunde ha förutsett eller und- vikit felet. Den bedömningen får göras med utgångspunkt i de om- ständigheter som föreligger i det enskilda fallet. För det tredje är skadestånd uteslutet om felet har uppkommit på grund av oundvik- liga och extraordinära omständigheter. Begreppet definieras i 5 § 10, se vidare kommentaren till den paragrafen. Återförsäljarens särskilda skyldigheter i de fall arrangören är etablerad utanför EES De skyldigheter som fastställs för arrangörer i 28–45 §§ ska gälla för åter- försäljare som till försäljning erbjuder paketresor som kombinerats av en arrangör som är etablerad i ett land utanför EES, såvida inte återförsäljaren visar att arrangören uppfyller de skyldigheter som fastställs i dessa bestäm- melser. Bakgrunden till paragrafen finns i delbetänkandet, SOU 2016:56, avsnitt 6.5.9. Paragrafen genomför artikel 20 i direktivet. Det finns ingen motsvarande bestämmelse i den nu gällande lagen om paket- resor. Genom paragrafen åläggs återförsäljare som erbjuder eller säljer resor som kombinerats av en arrangör som är etablerad i ett land utanför EES samma ansvar för bl.a. fullgörandet av paketresan som arrangörer har enligt 28–45 §§. Det som sägs om arrangörer i dessa bestämmelser ska alltså gälla för återförsäljare i dessa fall. Återförsäljaren har i dessa fall det primära ansvaret i förhållande till resenären. Ansvaret gäller inte om återförsäljaren kan visa att arran- gören uppfyller de skyldigheter som fastställs i de hänvisade be- stämmelserna. Återförsäljaren kan emellertid inte undkomma sitt ansvar genom att t.ex. hänvisa till att arrangören ska vara ansvarig enligt avtalet eller enligt lagen i arrangörens etableringsland. Det krävs också att arrangören verkligen uppfyller sina skyldigheter. I vilken utsträckning återförsäljaren har regressrätt gentemot arran- gören beror i första hand på vad som avtalats dem emellan. I vissa fall kan också paragrafen i 42 § ge återförsäljaren rätt till regress. Underlåter näringsidkaren att lämna information i enlighet med 47 § eller att ordna resegaranti i enlighet med bestämmelserna i resegarantilagen (0000:0000) ska de rättigheter och skyldigheter som gäller för paketrese- avtal enligt 17 § och 24–45 §§ gälla för de resetjänster som ingår i det kopp- lade researrangemanget. Vad som sägs om arrangören i dessa bestämmel- ser ska gälla för den näringsidkare som har underlättat det kopplade rese- arrangemanget. Bakgrunden till paragrafen finns i delbetänkandet, SOU 2016:56, avsnitt 6.3 och 6.6. Paragrafen genomför artikel 19.3 i direktivet. Det finns ingen motsvarande bestämmelse i den nu gällande lagen om paketresor. Genom paragrafen sanktioneras näringsidkarens underlåtenhet att informera resenären i enlighet med 47 § och att ordna resegaranti i enlighet med bestämmelserna i resegarantilagen. I dessa fall ges resenären samma rätt att överlåta avtalet som gäller för paketreseavtal. Uppsägning av avtalet eller avtalen får ske i samma utsträckning som gäller för paketreseavtal. Den näringsidkare som underlättat det kopplade researrangemanget åläggs också samma an- svar för fullgörandet av alla de resetjänster som ingår i det kopplade researrangemanget som en arrangör har enligt de hänvisade bestäm- melserna. Även övriga rättigheter och skyldigheter som gäller för paketresor enligt de hänvisade bestämmelserna ska tillämpas, se vidare i kommentarerna till 17 § och 24–45 §§. Om information inte lämnas i enlighet med 47 § ska marknadsföringslagen (2008:486) tillämpas, med undantag för bestämmelserna i 29–36 §§ om marknadsstörningsavgift. Sådan information ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket marknadsföringslagen. Bakgrunden till paragrafen finns i delbetänkandet, SOU 2016:56, avsnitt 6.3. Paragrafen svarar mot artikel 25 i direktivet. Det finns ingen motsvarande bestämmelse i den nu gällande lagen om paket- resor. En motsvarande sanktion avseende paketresor finns i 14 §, se vidare kommentaren till den paragrafen. Uppkommer skada för resenären på grund av bokningsfel som beror på tekniska brister i ett bokningssystem för bokning av paketresor eller rese- tjänster som ingår i ett kopplat researrangemang har resenären rätt till ersätt- ning från den näringsidkare som de tekniska bristerna kan hänföras till. Ansvaret gäller dock inte om felet har orsakats av oundvikliga och extraordi- nära omständigheter. Bakgrunden till paragrafen finns i delbetänkandet, SOU 2016:56, avsnitt 6.7.