sou · H4B318 · 2016-03-01 00:00:00 — Vad som sagts om att strafftiden ska beräknas innebär att även sådan tid som avser tillgodoräknande av frihets- berövande eller tillägg på grund av avbrott eller senareläggning av villkorlig frigivning ska beräknas enbart . Det förändrade beräkningssättet kräver vissa justeringar i brotts- balken. Således föreslås att bestämmelsen i 26 kap. 6 § första stycket ska ändras så att den minsta tid som måste ha avtjänats för att den dömde ska friges villkorligt i stället ska anges . Vidare före- slås att bestämmelsen i 26 kap. 7 § om senareläggning av villkorlig frigivning ska ändras så att det i beslutet om att skjuta upp den villkorliga frigivningen ska anges inte som ny tid- punkt när den dömde ska friges utan i stället med hur många dagar senareläggningen ska ske. Vidare föreslås också att den yttersta gränsen med vilken den villkorliga frigivningen som högst får skjutas upp varje gång ska ändras till att i stället anges . Nuvarande ska således i stället ersättas . Även när det gäller bestämmelsen om prövotid i 26 kap. 10 § krävs en anpassning av lagtexten med anledning av det nya beräkningssättet. gäller en prövotid som motsvarar den strafftid som återstår vid frigivningen, dock . Beträf- fande det senare föreslår vi att även den tidsangivelsen ska ändras och i stället anges . Således föreslår vi att ska ersättas . När det gäller beräkningen av tioårsfristen i 3 § lagen (2006:45) om omvandling av fängelse på livstid görs i förarbetena en hänvis- ning till lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. (se prop. 2005/06:35 s. 59). Det innebär att beräkningsgrunden enligt den nya lagen även påverkar beräkningen av fristen när en ansökan om omvandling kan ske. Någon ändring i den lagen krävs inte. Sammanläggning av fängelsestraff vid verkställighet av flera straff Det bör vidare införas en bestämmelse om vad som bör gälla för beräkningen om flera fängelsestraff sammanträffar på verkställighetsstadiet. Således anser vi att det alltjämt bör vara så att, om flera fängelsestraff ska verkställas , fängelsestraffen ska sammanläggas vid strafftidsberäkningen. Det innebär att straffen ska behandlas som en enhet och att det är den sammanlagda fäng- elsetiden som ska läggas till grund för beräkningen. Således ska t.ex. om det föreligger två verkställbara domar om tre respektive en månads fängelse strafftidsberäkningen genomföras med den sammanlagda fängelsetiden som grund. Detsamma ska gälla t.ex. om en dömd som redan avtjänar ett fäng- elsestraff döms på nytt och därför ska avtjäna ytterligare ett fängelsestraff om en månad. Det ska för tillämpningen inte spela någon roll om sammanläggningen sker före eller efter om- räkningen av fängelsestraffen till dagar, eftersom resultatet oavsett ordningsföljden blir detsamma. Däremot bör liksom som förut- sättning för att sammanläggning ska ske alltjämt gälla att det senare fängelsestraffet kan börja verkställas innan den dömde frigivits, slutligt eller villkorligt, från anstalten. Sammantaget föreslår vi så- ledes att om flera fängelsestraff verkställs ska den sammanlagda fängelsetiden läggas till grund för beräkningen. En sådan regel är både tydlig och enkel att tillämpa och förstå. I sammanhanget bör dock nämnas att för det fall verkställig- heten av ett fängelsestraff sker utanför anstalt i form av intensiv- övervakning med elektronisk kontroll någon sammanläggning allt- jämt inte ska ske om ett nytt fängelsestraff under den tiden blir verkställbart och den sammanlagda fängelsetiden därmed kommer att överstiga . Vad som sagts framgår av nuvarande 12 § lagen (1994:451) om intensivövervakning med elektronisk kontroll. Någon ändring i sak i den delen föreslås således inte. Där- emot föreslås vissa språkliga justeringar av och följdändringar i lag- texten. Bestämmelser om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande och villkorlig frigivning Som framgått och som framgår nedan av avsnitt 9.6.8 föreslår vi bl.a. att de nuvarande bestämmelserna om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande ska flyttas till en samlad lag om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. Det innebär att beslut om tillgodoräk- nande av sådan tid i fortsättningen ska ske enligt bestämmelserna i den lagen. Med hänsyn till frågans betydelse för beräkningen av strafftid anser vi emellertid att det i strafftidslagen bör finnas en be- stämmelse som upplyser om var bestämmelser av sådant slag finns. Detsamma bör gälla i fråga om bestämmelser om villkorlig frigiv- ning och prövotid efter villkorlig frigivning. Således föreslår vi att det i en ny 22 § tas in en särskild föreskrift som upplyser om vad som sagts. Våra förslag: Den dömde ska utan dröjsmål meddelas ett straff- tidsbeslut som fastställer följande uppgifter 1.dagen för strafftidens början, 3.antalet dagar som ska tillgodoräknas av tidigare frihetsberöv- ande, och 4.dagen för strafftidens slut. Om fängelsestraffet uppgår , ska i beslutet även fastställas uppgifter om 1.tidigaste dag för villkorlig frigivning, 2.återstående strafftid , och 3.dagen för prövotidens utgång. Om ett strafftidsbeslut avser ett fängelsestraff på livstid ska beslutet fastställa uppgifter om 1.dagen för strafftidens början, och 2.antalet dagar som ska tillgodoräknas av tidigare frihetsberöv- ande om straffet tidsbestäms. I förordning bör meddelas föreskrifter om beräkning av Sådana föreskrifter föreslås omfatta följande: –hur strafftiden ska räknas –hur tiden för tillgodoräknande av tidigare frihetsberövande ska räknas –hur dagen för strafftidens slut ska beräknas –hur dagen för tidigaste dag för villkorlig frigivning ska beräk- nas –hur den återstående ska beräknas –hur prövotiden ska räknas –hur del av dag som uppkommer vid beräkningen ska hanteras. Ett strafftidsbeslut bör alltjämt utfärdas skyndsamt Att fastställa när verkställigheten av ett fängelsestraff börjar och när frigivning ska ske är som tidigare konstaterats grundläggande för verkställigheten och viktigt för den intagne. Enligt vår bedöm- ning bör därför gälla enligt en ny strafftidslag att den dömde utan dröjsmål ska meddelas ett strafftidsbeslut. Det innebär således att ett visst skyndsamhetskrav ska gälla vid strafftidsberäkningen. Ut- gångspunkten bör därmed vara att strafftidsbeslutet ska meddelas så snart det är möjligt efter det att den dömde har börjat avtjäna fängelsestraffet eller i det fallet när straffet redan har verkställts före den dagen så snart det är möjligt efter det att domen eller beslutet i den del som avser fängelsestraffet fått laga kraft mot den dömde (jfr förslaget till ny 19 §). Med den föreslagna formuler- ingen ”utan dröjsmål” följer ett visst utrymme för att handlägg- ningstiden beroende på t.ex. ärendets karaktär och omständighet- erna i varje enskilt fall kan komma att variera. Således kan det vara rimligt att t.ex. ett ärende om strafftidsberäkning efter frihets- berövande utomlands eller efter överförande av straffverkställighet i vissa fall får ta än vad som annars skulle anses normalt. Detsamma bör gälla i fråga om sådana ärenden där kompletteringar av olika slag behöver inhämtas för att ett beslut ska kunna med- delas. I vissa fall kan det dessutom behövas rättslig utredning om ett särskilt förhållande t.ex. om ett frihetsberövande utomlands är möjligt att tillgodoräkna enligt svensk rätt. Uppgifter som bör ingå i ett strafftidsbeslut Enligt det nuvarande regelverket ska ett strafftidsbeslut innehålla uppgifter för strafftidens slut och, om strafftiden uppgår , tidigaste tidpunkten för villkorlig frigivning samt tidpunkten för prövotidens utgång. Uppgifter av sådant slag bör ingå i ett strafftidsbeslut även fortsättningsvis. Enligt vår bedömning bör därutöver i ett sådant beslut även ingå uppgifter för strafftidens början, fängelsestraffets längd , antalet dagar som ska tillgodoräknas av tidigare frihetsberövande och åter- stående strafftid . Sådana uppgifter ingår i princip redan i I förtydligande syfte bör dessa emellertid nu komma till direkt uttryck även i lagtexten. Således föreslår vi att den dömde utan dröjsmål ska meddelas ett strafftidsbeslut som fast- ställer följande uppgifter (1.) dagen för strafftidens början, (2.) fäng- elsestraffets längd , (3.) antalet dagar som ska tillgodoräknas av tidigare frihetsberövande, och (4.) dagen för strafftidens slut. Om fängelsestraffets längd uppgår , ska i beslutet även fastställas uppgifter om (1.) tidigaste dag för villkor- lig frigivning, (2.) återstående strafftid , och (3.) dagen för prövotidens utgång. När det gäller dömda till fängelse på livstid är det emellertid inte möjligt att initialt utfärda ett strafftidsbeslut med samtliga de upp- gifter som sagts. är det givetvis viktigt att även för livstidsfallen på ett så tidigt stadium som möjligt fastställa strafftiden påbörjades och vilken tid som ska till- godoräknas med anledning av tidigare frihetsberövande om straffet tidsbestäms. Vi föreslår därför att det i ett tredje stycke införs en bestämmelse enligt vilken det framgår att om ett strafftidsbeslut avser ett fängelsestraff på livstid ska beslutet fastställa uppgifter för strafftidens början och antalet dagar som ska tillgodo- räknas om straffet tidsbestäms. Att det av beslutet även bör framgå att påföljden är fängelse på livstid framstår som givet, men är ingen uppgift som särskilt behöver fastställas. Närmare om beräkningen vid utfärdande av strafftidsbeslut För att ett strafftidsbeslut ska kunna utfärdas och strafftiden beräknas är det således nödvändigt att som ett första steg fastställa korrekt datum för strafftidens början. En särskild fråga är emeller- tid hur strafftiden bör räknas. Enligt nuvarande ordning gäller att tiden ska räknas från och inte från och med dagen för strafftidens början. Att strafftiden räknas på det sättet betyder att dagen för strafftidens början inte räknas in i verkställighetstiden. Enligt vår bedömning finns det skäl att ifrågasätta en sådan ordning då den leder till olika resultat beroende på om den dömde är häktad eller på fri fot när fängelsestraffet får verkställas. Vi föreslår därför som en lämpligare ordning att strafftiden fortsättningsvis ska räknas från och med dagen för strafftidens början till och med dagen för villkorlig eller slutlig frigivning. Det innebär således att även dagen för strafftidens början ska räknas in vid beräkningen av strafftiden. Vad som sagts bör lämpligen regleras på förordningsnivå. strafftiden ska anses börja löpa framgår av förslaget till ny 19 §. För att kunna genomföra beräkningen måste därefter fängelse- straffet, med undantag för den situationen att det redan anges (t.ex. , ), omräknas till dagar enligt den schablon som framgår av förslaget till ny 20 §. Är det fråga om samtidig verk- ställighet av mer än ett fängelsestraff eller fängelsestraff jämte för- verkande av villkorligt medgiven frihet ska fängelsestraffen sum- meras innan beräkningen fortsätter. Det ska då för beräkningen inte spela någon roll om omräkningen till dagar sker före eller efter det att fängelsestraffen summeras. Sedan omräkning och eventuell summering genomförts kan fängelsestraffets längd fastställas. Inte sällan har den dömde med anledning av de brott som prövats i målet eller som påföljden avser varit frihetsberövad på sådant sätt att han eller hon ska tillgodoräknas tiden som verkstäl- lighet av påföljden. För att kunna beräkna strafftiden måste således alla de frihetsberövanden som förekommit och som enligt reglerna i den nya lagen om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande ska beaktas sammanräknas. Även sådan tid som avses ska räknas . Frågan är emellertid även här på vilket sätt tiden närmare ska räknas. Enligt nuvarande ordning gäller att tiden ska räknas från – och inte för frihetsberövandet till och med dagen för frigivning (NJA 1973 s. 247). Som framgått föreslår vi att strafftiden i fortsättningen ska räknas från och med dagen för strafftidens början till och med dagen för frigivningen. Mot den bakgrunden framstår det därför som lämpligt att som huvudregel tillämpa motsvarande räknesätt även på tid som avses. Således föreslår vi att tid för frihetsberövande som ska tillgodoräknas den dömde som verkställighet av påföljd ska räknas från och med dagen för frihetsberövandet till och med den dag som det upphörde. För det fall frihetsberövandet fortsätter fram till dess att verkställig- heten påbörjas ska emellertid till undvikande av dubbelt tillgodo- räknande antalet dagar som frihetsberövandet pågått i stället räknas till och med dagen före den dag från och med vilken strafftiden ska räknas. Även vad som sagts bör regleras på förordningsnivå. Sedan antalet dagar som ska tillgodoräknas av tidigare frihets- berövande fastställts ska således dagen för strafftidens slut, dvs. den dag då frigivning allra senast ska ske, beräknas. Det innebär med tillämpning av den ovan beskrivna ordningen att med dagen för strafftidens slut ska avses fängelsestraffets längd med avdrag för det antal dagar som ska tillgodoräknas den dömde som verkställighet av påföljd beräknat från och med den dag från vilken strafftiden ska räknas. Om fängelsestraffet uppgår ska med tillämpning av bestämmelserna i 26 kap. 6 och 8 §§ även tidigaste dag för villkorlig frigivning beräknas. Det innebär att med tidigaste dag för villkorlig frigivning ska avses två tredjedelar av fängelsestraffets längd med avdrag för det antal dagar som ska tillgodoräknas den dömde som verkställighet av påföljd beräknat från och med den dag från vilken strafftiden ska räknas. Vidare bör i likhet med nuvarande ordning för det fall del av dag uppkommer vid beräkningen sådan falla bort. Föreligger förutsättningar för villkorlig frigivning ska även återstående straff- tid och tidpunkten för prövotiden fastställas. Vad först gäl- ler återstående strafftid ska därmed avses skillnaden mellan det antal dagar som ska läggas ut vid beräkning av dagen för straff- tidens slut och det antal dagar som ska läggas ut vid beräkning av tidigaste dag för villkorlig frigivning. Beträffande prövotiden ska, enligt vad som tidigare föreslagits i avsnitt 9.6.3 den motsvara den strafftid som återstår dock minst . Vad därefter gäller frågan om hur tiden närmare ska läggas ut anser vi i likhet med vad som föreslagits beträffande hur strafftiden och tiden för tillgodo- räknande av frihetsberövande ska beräknas att motsvarande bör tillämpas i fråga om prövotiden. Det innebär att prövotiden ska räknas från och med dagen efter dagen för villkorlig frigivning till och med dagen för prövotidens upphörande. Vad som sagts om vad som ska avses med dagen för strafftidens slut, tidigaste tid- punkt för villkorlig frigivning, återstående strafftid, beräkning av prövotiden och att del av dag som uppkommer vid beräkningen bortfaller bör meddelas genom föreskrifter på förordningsnivå. Våra förslag: Ett strafftidsbeslut ska ändras när omständighet- erna ger anledning till det. I förordning bör meddelas föreskrifter om beräkning av strafftid. Sådana föreskrifter föreslås omfatta följande: –hur tiden för avbrott i verkställigheten ska räknas –hur ny tidpunkt för strafftidens slut och i förekommande fall tidigaste dag för villkorlig frigivning och prövotidens utgång ska beräknas efter avbrott i verkställigheten –hur ny tidpunkt för tidigaste dag för villkorlig frigivning, ny återstående strafftid och ny tidpunkt för prövotidens utgång ska beräknas efter uppskjuten villkorlig frigivning. Inte sällan förekommer det att förutsättningarna för den beräkning som legat till grund för ett strafftidsbeslut ändras eller visar sig vara felaktiga. Det kan t.ex. handla om att den intagne ska avtjäna ytter- ligare ett straff som ska sammanläggas med det straff som straff- tidsbeslutet avser eller att dagen för strafftidens slut och tidigaste dag för villkorlig frigivning ska justeras med anledning av ett avbrott i verkställigheten. Det kan också handla om att den intagne fått den villkorliga frigivningen uppskjuten eller att påföljden ändrats i högre instans eller på grund av beviljad resning eller nåd. Ett annat exempel som kan nämnas och som också medför ändrade förut- sättningar för beräkningen är omvandlingen av ett livstidsstraff till ett tidsbestämt straff. Därutöver kan det givetvis också handla om felaktigheter av olika slag som Kriminalvården själv upptäcker. Beräkningen kan t.ex. grunda sig på en bristfällig utredning när det gäller tidigare frihetsberövanden eller så kan ett räknefel ha upp- stått vid summeringen av frihetsberövandena. Även fel dag, månad eller årtal kan ha angetts vid beräkningen. Även sedan den dömde frigivits villkorligt från ett fängelsestraff kan det uppstå behov av att ändra ett tidigare strafftidsbeslut. Det kan t.ex. handla om en dömd som redan verkställt ett fängelsestraff med en återstående strafftid och som döms på nytt med stöd av 34 kap. 1 § första stycket 1 och det enligt den nya domen finns tid för frihetsberövande som den dömde ska till- godoräknas. Ett annat exempel är att det i efterhand visar sig finnas ytterligare tid för frihetsberövande för den dömde att tillgodoräk- nas eller att något annat fel uppmärksammas i beräkningen som påverkar det tidigare strafftidsbeslutet. Mot bakgrund av vad som sagts bör det därför finnas en be- stämmelse enligt vilken det framgår att ett strafftidsbeslut ska ändras när omständigheterna ger anledning till det. Bestämmelsen, som föreslås införas i en ny 24 §, ska ses som ett komplement till den skyldighet som Kriminalvården i vissa fall har att enligt 27 § förvaltningslagen (1986:223) ompröva ett beslut. Det innebär att ett ändringsbeslut med stöd av den nu föreslagna bestämmelsen kan meddelas även till den enskildes nackdel. Att den dömde i vissa fall ska ha beretts tillfälle att yttra sig innan ett beslut om ändring fattas framgår av bestämmelser i förvaltningslagen (1986:223). Det bör framhållas att bestämmelsen inte innebär någon rätt för den dömde att med stöd av den begära ändring av ett strafftidsbeslut. Däremot kan Kriminalvården efter påpekande av den dömde om eventuella felaktigheter i strafftidsbeslutet givetvis ändra beslutet i enlighet med ett sådant påpekande om Kriminalvården är enig med den dömde. Om så inte är fallet får den dömde begära omprövning och överklaga beslutet med tillämpning av 27–29 §§. Något om den närmare beräkningen vid utfärdande av ändringsbeslut Vad därefter gäller frågan om den närmare beräkningen vid ett ändringsbeslut ska som utgångspunkt gälla den beräkning och de uppgifter som framgår av det tidigare strafftidsbeslutet. Eftersom det finns en mängd olika omständigheter som kan ge anledning till ett ändringsbeslut, framstår som rimligast att överlämna åt Kriminal- vården att själv bestämma och anpassa sättet för beräkningen efter omständigheterna i varje enskilt fall. Det finns dock anledning att särskilt nämna ett par situationer som redan nu kan förutses. En sådan gäller ändring med anledning av att ett avbrott i verk- ställigheten ägt rum. Som tidigare nämnts ska även tid under vilken ett avbrott varat räknas . Enligt nuvarande ordning gäller i fråga om sättet att räkna sådan tid att varje del av dygn som ett avbrott varat räknas som hel dag (RÅ 1984 ref. 2:3). Avbrott räk- nas således från och med dagen för avbrottet till och med dagen då verkställigheten återupptogs genom egen inställelse eller genom gripande av polis. Enligt vår bedömning bör med hänsyn till för- slaget om hur strafftiden bör räknas en viss justering även ske i fråga om räknesättet när det gäller avbrott i verkställigheten. Således föreslår vi att även med avseende på avbrott i verkställig- heten bör sådan tid räknas från och med dagen för avbrottet till och med dagen före den dag från och med vilken verkställigheten ska anses återupptagen. Detta bör lämpligen regleras på förordnings- nivå. Del av dag som ett avbrott varat ska således inte längre vara tillräckligt för att medföra tillägg av tid som sagts. Däremot kan ett sådant avbrott med åberopande av andra bestämmelser i fäng- elselagen medföra att den dömde t.ex. tilldelas en varning. Sedan det står klart hur många dagar ett avbrott varat ska därefter en ny tidpunkt för strafftidens slut beräknas. Det innebär att för att erhålla en ny sådan tidpunkt det antal dagar med vilka avbrottet varat ska läggas till dagen för strafftidens slut enligt det tidigare strafftids- beslutet. För det fall fängelsestraffet uppgår ska detsamma ske med avseende på tidigaste dag för villkorlig fri- givning och dagen för prövotidens utgång. Vad som sagts nu ska också gälla på motsvarande sätt om den dömde fått den villkorliga frigivningen uppskjuten. Således ska sedan beslut fattats om att skjuta upp den villkorliga frigivningen för att erhålla en ny tidpunkt för tidigaste dag för villkorlig frigiv- ning det antal dagar med vilka frigivningen skjutits upp läggas till tidigaste dag för villkorlig frigivning enligt det tidigare strafftids- beslutet. Detsamma ska gälla i fråga om prövotidens utgång. Vidare ska i ett sådant fall för erhållande av ny återstående strafftid det antal dagar som enligt det tidigare strafftidsbeslutet återstår minskas med det antal dagar med vilka den villkorliga frigivningen skjutits upp. Vad som sagts kan lämpligen regleras på förord- ningsnivå. 9.6.6Möjligheten att i vissa fall besluta om att vistelse utanför anstalt inte ska inräknas i verkställigheten tas bort Vårt förslag: Bestämmelsen i 1 kap. 2 § fängelselagen (2010:610) om i vilka situationer som en intagen får vistas utanför anstalten ändras enligt följande. Den som är intagen i anstalt får under verkställigheten vistas utanför anstalten i enlighet med vad som föreskrivs i fängelselagen. En intagen får även vistas utanför anstalten om det sker med stöd av bestämmelser i annan lag om utlämning, överlämnande eller om överförande av frihetsberövade för förhör m.m. Skälen för förslaget: Enligt nuvarande 19 § andra stycket straff- tidslagen gäller att sådan tid som en intagen vistas utanför anstalt i samband med inställelse till domstol eller annan myndighet enligt 10 kap. 3 § fängelselagen eller vid tillfälligt överförande eller över- förande för förhör eller konfrontation i samband med en förunder- sökning eller rättegång enligt 4 kap. 29, 29 a eller 31 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål ska inräknas i verkställighetstiden. Detsamma gäller tid som en intagen vistas utan- för och sjukvård enligt 9 kap. 1 § fängelselagen, vid permission eller särskild permission enligt 10 kap. 1 eller 2 § samma lag, vid utredning om återfallsrisk enligt 10 kap. 4 § samma lag eller med anledning av en särskild utslussningsåtgärd enligt 11 kap. 1 § samma lag, om inte särskilda skäl talar mot det. Som framgår av avsnitt 9.6.1 föreslår vi i syfte att renodla reglerna om beräkning av strafftid att bestämmelsen i 19 § andra stycket strafftidslagen ska flyttas över till fängelselagen. Där åter- finns i 1 kap. 2 § första stycket den grundläggande bestämmelsen om i vilka situationer som en intagen får medges att vistas utanför anstalten. Det framstår därför som rimligt att det är dit bestäm- melsen bör flyttas. Enligt vår bedömning finns det emellertid även i sak anledning att ifrågasätta bestämmelsen. Således gäller som fram- gått att Kriminalvården vid vistelse utanför och sjukvård, permission eller särskild permission, utredning om åter- fallsrisk eller med anledning av en särskild utslussningsåtgärd om särskilda föreligger för det kan besluta att inte räkna in tiden i verkställigheten. Enligt förarbetena kan sådana särskilda skäl före- ligga t.ex. om en intagen använder tiden utanför ändamål än det avsedda, t.ex. genom att missbruka narkotika eller utöva annan brottslig verksamhet. Vad som sagts gäller emeller- tid endast för det fall att misskötsamheten äger rum som den intagne vistas utanför anstalten och således inte vid motsvarande misskötsamhet i anstalten. Enligt vår bedömning finns det ur rättvisesynpunkt skäl att ifrågasätta en sådan ordning.