sou · H4B370 · 2016-10-26 00:00:00 — Hovrätten ändrade således tingsrättens dom på det sättet att hov- rätten, i stället för medhjälp till människohandel, dömde II för män- niskohandel. I målet9 hade tingsrätten att ta ställning till frågor om människo- handel i syfte att exploatera för tvångsarbete. I målet förekom två tilltalade. MM och AY åtalades för människo- handel. Det förekom tre målsägande. Åklagaren yrkade ansvar för människohandel enligt i huvudsak följande. AY och MM har gemensamt och i samförstånd med annan till med användande av vilseledande, olaga tvång och utnyttjande av offrens utsatta belägenhet rekryterat, transporterat och inhyst målsägandena AA, NS samt HH. Syftet med åtgärderna har varit att AA, NS samt HH skulle exploateras för tvångsarbete eller i en verksamhet i en situation som inneburit nödläge för dem. Utöver detta har AY gemensamt i samråd med andra på samma sätt och med samma syfte även utnyttjat AA 14–i trakten runt eller . AY och MM har gemensamt och i samförstånd med annan i rekryterat AA, NS samt HH genom vilseledande då de tagit kontakt med dessa och utlovat att de, om de följde med till , skulle få bra betalt för plockade bär, runt per låda, samt att resa, utlägg och logi var gratis. De tre har inte fått någon ersättning för sitt arbete. AY och MM har gemensamt och i samförstånd med annan härefter, med AY som chaufför, transporterat de tre målsägandena i en minibuss från till i där de inhyst de tre i ett tältläger i skogen. Det olaga tvånget har bestått i att AY och MM gemensamt och i sam- råd med annan utövat våld gentemot HH. Våldet har bestått i att MM i , för att HH ätit för mycket och för att förmå HH att arbeta mer, tilldelat HH ett flertal slag mot dennes överkropp med en bärlåda, alternativt kastat bärlådan, vilket or- sakat smärta. 9 tingsrätts dom i mål B 1834-11. Målet förföll i hovrätten och beviljade inte prövningstillstånd (se Hovrätten för Nedre beslut och i mål 706-12 samt Högsta domstolens beslut i mål nr Ö 3035-13). Vidare har AY tillsammans och i samråd med annan, som bestraffning för att HH rymt från platsen i , försökt misshandla HH genom att binda om hans hals, förankra repet i en bil, för att på detta sätt tvinga honom att springa efter bilen under en färd om . Det har inte uppstått några skador eller smärta då HH anpassat sig efter bilens hastighet men fara härför har förelegat och har bara av tillfälliga omständigheter inte uppstått. AY och MM har gemensamt och i samförstånd med annan exploaterat de tre männens utsatta belägenhet och att de befunnit sig i en situation som för dessa inneburit nödläge då de fråntagits sina pass varvid de varit förhindrade att lämna landet. Utöver detta kommer de från fattiga förhållanden i , har åkt till utan några pengar eller returbiljett till samt talar de varken svenska eller engelska, förutom NS som talar lite engelska. Eftersom de varken fått någon lön eller kunnat disponera över sina pass har de inte kunnat lämna . De tre männen har härvidlag varit helt beroende och utlämnade åt AY, MM och annan person för sin försörjning och återresa till hemlandet. AY och MM har gemensamt och i samförstånd med annan vidare ut- nyttjat HH:s utsatta belägenhet då de utnyttjat dennes psykiska ohälsa och ofredat HH genom att de på ett hänsynslöst sätt förmått honom att utföra magdans under kränkande former dels under transporten och dels i . Syftet med åtgärderna har varit att utnyttja de tre männen för att dessa skulle vara tvungna att plocka en ansenlig mängd bär utan att få den utlovade ersättningen vilket varit till för AY, MM och annan person. AA och HH har varit särskilt utsatta då AA är analfabet och HH har psykisk ohälsa, se sekretessbelagd bilaga, samt saknar möjlighet för- sörja sig, bostad och familj/släkt. AY och MM förnekade brott. MM medgav att hon med en tom bär- låda av plast tilldelat HH två slag mot armarna men efter provokation. Inledningsvis konstaterade tingsrätten, beträffande MM:s och AY:s påstådda brottslighet mot NS, att det inte kunde anses utrett att MM och AY gemensamt och i samförstånd med annan utfört någon brottslig gärning riktad mot NS. Tingsrätten ogillade således åtalet för människohandel i denna del. När det gäller påstådd brottslighet mot AA och HH bestred AY och MM att HH och AA vilseletts beträffande förutsättningarna för resan; var och en skulle plocka sina bär och uppbära sin för- tjänst och några garantier om tillgång på bär och förtjänst har inte lämnats. De bestred också att någon ”transport” har förekommit utan målsägandena hade frivilligt rest med de övriga i bussen samt har ”inhysningen” i tältlägret skett på samma villkor som för övriga. Tingsrätten fann det dock, genom HH:s och AA:s samstämmiga upp- gifter, utrett att HH och AA skulle arbeta för AY och av denne er- hålla ersättning motsvarande plockade bär. Tingsrätten uttalade därefter i huvudsak följande. Om bärplock- ningen får anses utrett att HH knappast plockat några bär alls – en halv hink enligt honom själv – medan AA för tiden fram till enligt egna uppgifter plockat ungefär sex lådor om 15– bär. Med ett kilopris om 15–skulle detta från bärupp- köparen motsvara en ersättning om 1 300–. NS har uppgett att han minns att AA plockade två lådor bär men i övrigt har NS inte kunnat uttala sig om den mängd bär AA plockade, trots att de plockat tillsammans. Tingsrätten finner det oklart hur mycket bär AA plockat. Utrett är dock att vare sig HH eller AA fått någon ersättning av betydelse; AY och AA har här lämnat samma upp- gifter, nämligen att AA för bärplockning fått till cigaretter. Att beakta är dock att AA förstått att överenskom- melsen med AY varit den att han först genom arbete skulle betala av sin skuld till AY för att därefter kunna förtjäna pengar. Tings- rätten finner vidare det utrett att i AY:s och MM:s löften ingått gratis resa till samt logi i tältläger och mat utan kostnad för HH och AA. Det har inte framkommit att HH eller AA krävts på betalning i dessa avseenden. Bärplockningen under nu aktuell tid har skett under högst fyra eller . Vad AY:s och MM:s avsikter med bärplockningen har inte gått att utröna, dvs. om deras avsikt varit att lura HH och AA på ersättning för plockade bär. Tingsrätten finner att åklagaren inte förmått styrka att AY och MM redan i avsett att bedraga HH och AA på ersättningen. Åtalet är i denna del inte styrkt. Tingsrätten övergick härefter till att pröva påståendena om det otillbörliga medlet ”olaga tvång”, som återfanns i de femte, sjätte och sjunde styckena i gärningsbeskrivningen. I denna del fann tings- rätten det utrett att MM, bl.a. för att förmå HH att arbeta mer, slagit eller kastat en bärlåda, som träffat HH i ryggen, vilket orsakat smärta. Mot bakgrund av att det enligt tingsrättens uppfattning inte förelåg ett orsakssamband mellan det otillbörliga medlet – i det här fallet olaga tvång – och någon av handelsåtgärderna rekrytering, transportering eller inhysning och då det inte visats att tvånget lett till resultat fann tingsrätten att det inte kunna komma i fråga att döma för människohandel. MM dömdes i denna del för misshandel, inte ringa brott. Inte heller påståendet om att brottet skett gemen- samt och i samråd med AY. Påståendet är inte visat och AY ansågs styrkt varför AY inte kunde fällas till ansvar i denna del. När det gällde påståendet om att AY tillsammans och i samråd med annan, som bestraffning för att HH rymt från platsen i , försökt misshandla HH genom att binda om hans hals, förankra repet i en bil, för att på detta sätt tvinga honom att springa efter bilen under en färd om , uttalade tingsrätten att det inte heller här förelåg ett orsakssamband mellan det otillbörliga medlet olaga tvång och någon av handelsåtgärderna rekrytering, transportering eller inhysning. Då det även här brast i orsakssamban- det mellan otillbörligt medel och handelsåtgärd, kunde det enligt tingsrättens uppfattning inte vara fråga om människohandel. AY dömdes således i denna del för försök till misshandel, inte ringa brott. Inte heller påståendet om att brottet skett gemensamt och i samråd med MM ansågs styrkt varför MM inte kunde fällas till an- svar i denna del. När det gällde åklagarens påståenden, i gärningsbeskrivningens åttonde och elfte stycke, bl.a. om att AY och MM gemensamt och i samförstånd med annan exploaterat de tre männens utsatta belägen- het och att de befunnit sig i en situation som för dessa inneburit nödläge då de fråntagits sina pass varvid de varit förhindrade att lämna landet, att de kom från fattiga förhållanden i , har åkt till utan några pengar eller returbiljett till , uttalade tingsrätten att något orsakssamband till en handelsåtgärd inte angetts varför det saknades förutsättningar att döma för människo- Tingsrätten fann dock att AY och MM, i den del som avsåg omhändertagande av HH:s och AA:s pass, skulle dömas för egen- mäktigt förfarande. När det gällde gärningsbeskrivningens nionde och elfte stycken, där åklagaren påstått att AY och MM gemensamt och i samförstånd med annan på olika sätt utnyttjat HH:s utsatta belägenhet och dennes psykiska ohälsa och på olika sätt ofredat HH, uttalade tingsrätten att det genom det genom det otillbörliga medlet utnyttjande av HH:s utsatta belägenhet samt handelsåtgärderna transportering och, såsom det får anses, inhysning i tältlägret utanför , förelåg orsakssamband men att det inte skett i syfte att HH skulle exploa- teras för tvångsarbete eller i en verksamhet i en situation som inne- burit nödläge för honom, utan mer i trakasserande syfte. Tingsrätten konstaterade alltså att det inte heller här förelåg människohandels- brott, men däremot flera fall av ofredande. Inte heller fann tingsrätten brottet människohandel styrkt beträff- ande brott mot AA i enlighet med gärningsbeskrivningens andra stycke. AY dömdes således i tingsrätten för försök till misshandel, ofred- ande och egenmäktigt förfarande till fängelse . MM döm- des för misshandel och egenmäktigt förfarande till fängelse tre måna- der. Även i detta avgörandel10 hade tingsrätten att ta ställning till frågor om människohandel i syfte att exploatera för tvångsarbete. Förfar- andet avsåg två olika förfaranden, varvid människohandelsbestäm- melsen i dess lydelse före aktualiserades i det ena förfarandet och människohandelsbestämmelsen i dess lydelse efter aktualiserades i det andra. Nedan återges därför även det sistnämnda förfarandet och tingsrättens bedömningar som avser detta. I målet förekom två tilltalade, RGD och IN, som åtalades för människohandel. Det förekom totalt tretton målsägande, varvid sju är hänförliga till det sistnämnda förfarandet. 10 tingsrätts dom i mål B 2220-11. Åklagaren yrkade i aktuell del ansvar för människohandel enligt i huvudsak följande. RGD och IN har tillsammans och i samförstånd – med användande av vilseledande, olaga tvång och offrens utsatta belägenhet från till i , rekryterat, transporterat och i inhyst målsägandena SD, AK, MN, SN, KR, AS och SS. Syftet med åtgärderna har varit att målsägandena skulle exploateras for tvångsarbete eller annan verksamhet i en situation som inneburit nödläge för dem. Vilseledandet vid rekryteringen, transporten och inhysningen har be- stått i att RGD och IN tagit kontakt med målsägandena i och felaktigt utlovat att de, om de följde med till for att arbeta med bärplockning skulle få betalt per plockat kilo eller låda samt att RGD och IN skulle stå for kost och logi. RGD och IN skulle betala målsägandena för plockade bär i samband med att de försålde bären. Därefter har målsägandena, under förespegling att de skulle tjäna bra med pengar, transporterats i en buss förd av IN till samt till arbetsplatserna i skogarna i . Vidare har RGD och IN inhyst målsägandena i tältläger i skogen genom att få dessa att tro att de skulle få betalt för sitt arbete. De sju målsägandena har inte fått någon ersätt- ning för sitt arbete samt bristande kost och undermålig logi. RGD och IN har gemensamt och i samförstånd härefter i skogarna runt inhyst de sju målsägandena i tältläger genom olaga tvång samt har de exploaterat de sju målsägandenas utsatta belägenhet och att målsägandena befunnit sig i en situation som för dessa inneburit nöd- läge. Det olaga tvånget vid inhysningen har bestått i att RGD och IN gemensamt och i samförstånd med släktingar hotat de sju målsägan- dena genom att uttala att de skulle sälja kvinnorna som prostituerade och att männen skulle säljas som arbetskraft till landsmän. Vidare har de uttalat hot riktade mot målsägandena med innebörd om att måls- ägandena skulle utsättas för våld genom att de skulle få stryk och de skulle bindas i skogen. De har även framställt förtäckta hot genom att skrika nedvärderande tillmälen mot målsägandena som för måls- ägandena, i den situation de befunnit sig i, uppfattats som hot. Hoten har varit ägnade att hos målsägandena framkalla allvarlig fruktan för egen och annans säkerhet till person. Vidare har de misshandlat SD genom att utdela slag mot dennes huvud varvid smärta torde uppstått. Misshandeln har skett för att förmå måls- ägandena att överlämna sina resedokument. För att möjliggöra rekrytering. tramport och senare inhysning har RGD och IN även utnyttjat den utsatta belägenheten och det nödläge som målsägandena befunnit sig i genom följande. Vid rekryteringen och transporten har alla målsägandena, förutom AS, befunnit sig i en svår ekonomisk situation, haft bristfällig utbildning samt talar de varken svenska eller engelska och saknar förmåga läsa latinska bokstäver. Vidare har alla målsägandena, utom AS, vid rekry- teringen fått en mindre summa pengar av RGD och IN. Detta belopp samt reskostnaden, vilken även omfattar AS, skulle sedan återbetalas till RGD och IN genom avdrag på framtida ersättning, Målsägandena har på detta sätt satts i ett ekonomiskt skuldrorhållande i förhållande till RGD och IN vilket dessa utnyttjat. I har utnyttjandet fort- satt vid inhysningen genom att målsägandena fråntagits sina resehand- lingar. De har vidare förmåtts olovligen ta och tillägna sig kastad mat ur sopcontainrar utanför mataffärer samt har de bott i tältläger i skogarna. Då målsägandena åkt till utan pengar, inte fått någon lön i samt blivit fråntagna sina resedokument har de inte kunnat lämna . De sju målsägandena har härvidlag befunnit sig i en utsatt belägenhet och beroendeställning till RGD och IN vilket dessa utnyttjat. Syftet med åtgärderna har varit att utnyttja de sju målsägandena i deras utsatta belägenhet for tvångsarbete, eller annan verksamhet i det nöd- läge de befunnit sig i genom de vidtagna åtgärderna. Arbetet eller verksamheten har huvudsakligen bestått i att målsägan- dena tvingats plocka bär utan ersättning vilka RGD och IN sedan sålt och tillägnat sig hela försäljningssumman vilket varit till för RGD och IN och motsvarande skada för målsägandena. RGD och IN förnekade brott. Inledningsvis konstaterade tingsrätten, att det är klarlagt att RGD och IN agerat aktivt för att samla ihop olika personer för bärplock- ning. Att bl.a. SD och KR i sin tur introducerat fler personer för dem innebär inte att rekryteringen gjorts av SD och KR. Deras kon- takter med andra personer skedde ju i direkt anledning av de upp- gifter som RGD och IN lämnade om den förestående resan till . Det är vidare enligt tingsrätten utrett att RGD och IN gemen- samt och i samförstånd transporterat målsägandena dels från till , dels inom bl.a. i samband med bärplockningen, samt att de inhyst målsägandena på det sätt som anges i gärnings- När det gäller handelsåtgärderna anser tingsrätten sålunda att åklagaren styrkt sina påståenden enligt gärningsbeskriv- ningen. Enligt tingsrätten har samtliga målsägande som har hörts i målet gjort ett huvudsakligen trovärdigt intryck, men anser att det finns tendenser till överdrifter eller missuppfattningar (fram- för allt mängden bär som de har plockat) i deras berättelser. Vidare anser tingsrätten att alla målsägandenas berättelser, jämförda med varandra, innehåller ett flertal motsägelser och otydligheter som med- för att det inte går att med erforderlig grad av säkerhet lägga dem till grund för bedömningen utan någon form av stödbevisning. När det gäller RGD:s och IN:s trovärdighet har de på flera punk- ter, t.ex. när det gäller kvaliteten på boendet och frågan om hämt- ning av mat i containrar, blivit motbevisade. Deras trovärdighet är enligt tingsrättens uppfattning inte särskilt hög. Det har enligt tingsätten inte varit möjligt att få någon entydig och klar bild av vilka överenskommelser som träffats mellan RGD och IN å enda sidan och bärplockarna i de båda åtalspunkterna å andra sidan. Tingsrätten anser inte heller att det med någon säker- het går att avgöra hur mycket bär som plockats, hur mycket pengar som bärplockningen genererat eller vilka kostnader RGD och IN haft. Trots de oklarheter och motsägelser som finns i dessa delar finns omständigheter som talar för att RGD och IN vilselett bär- plockarna på det sätt som åklagaren har påstått. Bevisningen är dock enligt tingsrätten inte tillräckligt robust för att vilseledande kan an- ses styrkt. Beträffande påståendet om olaga tvång anser tingsrätten inte heller att bevisningen är sådan att det med tillräcklig säkerhet går att avgöra om RGD och IN varit delaktiga i de mer allmänt beskriv- na hotelserna, antingen genom att själva framföra hot eller genom att ha agerat tillsammans och i samförstånd med IN:s släktingar. Tingsrätten anser däremot att åklagaren genom den åberopade bevisningen har visat att RGD och IN har utnyttjat att målsägan- dena levt under ekonomiskt svåra förhållanden. Målsägandena har enligt tingsrätten försatts i ett ekonomiskt skuldförhållande till dem dels genom att målsägandena blivit skyldiga att betala för resa m.m. dels genom att de tilltalade lånat ut pengar till bärplockarna. När det gäller skulden för resan som var och en av målsägandena haft, har de betagits möjligheten att över huvud taget ha någon kontroll över denna och de har inte tillåtits ha någon insyn i hur skuldens storlek har påverkats av de bär de plockat. Målsägandena har så- ledes inte haft något annat reellt val än att underkasta sig utnytt- jandet och i vart fall har deras valmöjligheter beskurits. Tingsrätten anser också att det är tydligt och klart utrett att IN:s och RGD:s syfte har varit att genom ett otillbörligt användande av målsägan- dena exploatera dem för tvångsarbete och att de haft ett direkt upp- såt till detta. Enligt tingsrättens mening är brottet av allvarlig karaktär, men bör rubriceras som mindre grovt. I denna bedömning har tingsrätten beaktat dels vilken typ av människohandel det är fråga om, dels att tingsrätten inte funnit styrkt att IN och RGD använt något olaga tvång samt att målsägandena inte har varit berövade friheten (jfr t.ex. RH 2010:34). RGD och IN dömdes således i tingsrätten för människohandel (både det förfarandet som redogjorts för ovan och för förfarandet som avser människohandelsbrott i dess lydelse före ) till fängelse . I målet11 yrkade åklagaren ansvar för människohandel enligt följande. IV och IA är ett par med gemensamma barn. De har bo- stad i . IV har i under ogrundade förspeglingar om goda försörj- ningsmöjligheter rekryterat flera personer i syfte att arbeta för honom och för IA. Ersättningen har i verkligheten bestått av spartanskt uppe- hälle, ibland cigarretter, samt om möjligt plats att sova i bil eller i lägen- het. Arbetet har bestått i att utföra de sysslor IV bestämt och anskaffat, så som tillfälligt arbete i jordbruk, tiggeri på gatorna eller annat. De rekryterade har haft att redovisa, överlämna eller överföra eventuella intäkter till honom. –2014 har IV fört de rekryterade per- sonerna till och sedan till , först till och därefter till där de inhysts i en lägenhet. Bland dem som rekryterats till IV:s verksamhet har funnits de båda måls- ägandena landsmännen och bulgariska medborgarna KK och RM. På grund av skada i foten har KK svårt att förflytta sig. 11 tingsrätts dom i mål B 1143-14 (överklagat till Hovrätten för mål B 3940-14). I har IV till och med förmått de båda målsägandena, samt tre och ibland fyra andra bulgariska män i samma situation, att tigga på gatorna från , och att överlämna alla insamlade medel till honom och eller till IA. Då KK:s tiggeri inte inbringat tillräckligt med pengar har IV slagit honom, i – med två knytnävsslag som träffade i ryggen, och hotat honom med ytterligare misshandel på sätt ägnat framkalla allvarlig fruktan. Slagen har inneburit smärta. Han har vidare låtit ta om hand KK:s och RM:s identitetshandling för att förhindra att de avvek. Han har i vart fall hotat RM med våld, att bryta dennes ben, för att förmå RM att fortsätta arbeta för honom, vilket var ägnat framkalla allvarlig fruktan hos denne. I sina åtgärder har IV otillbörligt utnyttjat målsägandenas utsatta be- lägenhet som utblottade, helt outbildade och – i vad gäller KK – delvis handikappad i syfte att exploatera dem i påtvingat gatutiggeri. Detta och omständigheterna kring hur uppdraget organiserats innebär att måls- ägandena utsatts för tvångsarbete i en situation som för dem innebar nödläge. Då han tillgodogjort sig insamlade medel har IV genom att utnyttja målsägandenas utsatta ställning berett sig tillgång till förmån i uppen- bart missförhållande till underlaget. IA har medverkat i gärningen genom att stötta sin make. Hon har dess- utom bistått genom att samla in, ta emot och skicka pengar hem till . Under tid när IV var bortrest i 1–har hon för hans räkning övervakat målsägandena och de andra, skickat hem pengar samt rapporterat till honom. i har paret mellan –kunnat samla in och skicka till . Hos dem har beslagtagits ytter- ligare . Åklagaren har i andra hand yrkat ansvar enligt 9 kap. 5 § och 3 kap. 5 § för ocker och misshandel enligt samma gärningsbeskriv- ning. Han har riktat sin ansvarstalan mot både IV och IA. Han har för- klarat att hotet mot RM uttalats i , varför han inte yrkar ansvar för den gärningen. Åklagaren har gjort gällande att IA har medverkat i sådan grad att hon ska dömas som medgärningsman eller, i andra hand, som medhjälpare. Både IV och IA bestred ansvar för såväl människohandel som ocker och misshandel. Tingsrätten uttalade i huvudsak följande. Åklagaren har i huvudsak byggt sitt åtal på KK:s och RM:s uppgifter. Tingsrätten har upp- fattningen att målsägandena försökt vara sanningsenliga och att de berättat så gott de kan. Deras uppgifter är dock inte helt sam- stämmiga och det finns uppgifter som bara lämnats av en av dem. Uppgifterna får inte heller något starkt och tydligt stöd av övrig i målet framlagd bevisning. Målsägandenas uppgifter är inte kontrolle- rade, varför det utöver deras egna uppgifter saknas utredning om bl.a. när, hur och varför de lämnade . Det har inte heller presenterats någon utredning som belyser förhållandena i . Det förekommer i utredningen andra namngivna personer som inte är hörda och det finns uppgift om att annan än de tilltalade upp- fattats som förman. Efter att tingsrätten konsterat att den av åklagaren lämnade all- männa bakgrunden till åtalet i sig saknade ett egentligt bevisvärde i förhållande till gärningspåståendet i målet, anförde tingsrätten i huvudsak följande. Tingsrätten inleder med att konstatera att det inte finns tillräcklig utredning som visar att IV i under ogrundade förespeglingar om goda försörjningsmöjligheter rekry- terat KK och RM i syfte att arbeta för honom och IA. Tingsrätten övergår till att pröva det ansvarspåstående som åklagaren förklarat att han vill ha prövat. Åklagaren har gjort gällande att IV genom, våld eller hot om våld riktat mot KK och RM, att ta hand om KK:s och RM:s identitetshandlingar förhindrat dem från att avvika, att otillbörligt utnyttja KK:s och RM:s utsatta belägenhet fört/transporterat KK och RM till och därefter till inhyst dem i en lägenhet i ; allt i syfte att exploatera KK och RM för tvångsarbete och gatutiggeri i en situa- tion som innebar nödläge för KK och RM.