sou · H4B370 · 2016-10-26 00:00:00 — Avslutningsvis ges i artiklarna 26–30 bestämmelser om bl.a. inför- livande, rapportering och ikraftträdande. Internationella arbetsorganisationen () är för sysselsättnings- och arbetslivsfrågor.18 har som grundläggande mål att bekämpa fattigdom och befrämja social rättvisa. I uppgift- erna ligger att främja sysselsättning och bättre arbetsvillkor i hela världen, samt att värna om fackliga fri- och rättigheter. konstruktion bygger på att sammanföra regeringar med arbetstagare och arbetsgivare i en trepartisk institutionell struktur. På detta vis kan man hantera normbildning, motverka konflikter och lösa tvister med fredliga medel. Trepartsstrukturen är unika kännemärke. Det är den enda där, utöver regeringarna, aktörer i det civila samhället deltar som fullvärdiga beslutande parter i såväl styrelse som det högsta beslutande orga- net, Internationella arbetskonferensen (ILC). är en konventionsbaserad organisation med över 180 kon- ventioner. antog ILC en deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet samt riktlinjer för uppfölj- ning. I deklarationen fastslås att alla medlemsländer genom sitt medlemskap i och sin anslutning till stadga har en förpliktelse att respektera, främja och genomföra de principer och rättigheter som är teman för grundläggande rättighetskonven- 18 Information om hämtad från och En rättighet som åsyftas är avskaffande av alla former av tvångsarbete. förfogar inte över några sanktionsmedel. Arbetsmetoderna är dialog, rådgivning, experthjälp och tekniskt bistånd. De stater som anslutit sig till konventioner ska rapportera om statens arbete för genomförandet av rättigheterna. I sammanhanget bör konvention nr 29, The Forced Labour Con- vention, angående tvångs- eller obligatoriskt arbete nämnas. Den antogs och trädde i kraft . I artikel 1 anges att varje medlem av internationella arbetsorganisationen, som ratificerar denna konvention, förbinder sig att inom kortast möjliga tid undertrycka användandet av tvångs- eller obligatoriskt arbete i alla dess former. Konventionen kräver kriminalisering av tvångs- arbete. I artikel 2 anges definitionen av tvångs- eller obligatoriskt arbete. Vid tillämpningen av konventionen ska med beteckningen förstås varje arbete eller tjänst, som avfordras en person under hot om något slag av straff och till vars utförande ifrågavarande person icke erbjudit sig av fri vilja. Även konvention nr 105, The Abolition of Forced Labour Con- vention, bör nämnas. Konventionen skärper förbudet mot tvångs- arbete som återfinns i konvention nr 29 . Den rör främst tvångsarbete som missbruk för politiska eller ekonomiska syften och mot rätten till strejk. internationella arbetskonferens antog 2014 ett protokoll till konventionen om tvångsarbete 2014 (nr 29) och en rekom- mendation om tvångsarbete (kompletterande åtgärder) 2014 (nr 203) med syfte att stärka genomförandet av konventionen. Frågan om genomförande av protokollet och hantering av rekommen- dationen bereds () inom . När det gäller barn särskilt bör konvention nr 182, Worst Forms of Child Labour Convention, nämnas. Konventionen antogs av och syftar till att avskaffa de värsta formerna av barnarbete. Till dessa räknas bl.a. slaveri och slaveriliknande för- hållanden, sexuella övergrepp mot barn, prostitution, medverkande i pornografi och handel med droger. Samtliga nämnda konventioner tillhör liksom några andra kon- ventioner s.k. kärnkonventioner. Se vidare om konvention- erna i avsnitt 4.2.3. 3.2.3Nationella åtgärder mot människohandel Som angetts ovan är förebyggandet och bekämpandet av människo- handel en högt prioriterad fråga för . Nedan behandlas några av de åtgärder som vidtagits i för att be- kämpa människohandel. Handlingsplan för att bekämpa prostitution och människohandel för sexuella ändamål fattade regeringen beslut om en handlingsplan för att bekämpa prostitution och människohandel för sexuella ändamål.19 I skrivelsen redogjorde regeringen för sin syn på och åtgärder för hur prostitution och människohandel för sexuella ändamål ska bekäm- pas. Handlingsplanen innehåller fem insatsområden med sammanlagt ett trettiotal åtgärder. Dessa åtgärder utvecklas och preciseras i uppdrag som regeringen har gett berörda myndigheter. Enligt hand- lingsplanen ska en utgångspunkt för samtliga åtgärder vara att de har ett tydligt fokus på den utsatta individens behov av skydd och stöd samt att detta perspektiv ska genomsyra myndigheternas arbete. Handlingsplanen syftar till att stärka insatser inom uppsökande verksamhet, skyddat boende, behandlingshem och andra former av skydd och stöd. Av de åtgärder som finns i handlingsplanen kan nämnas ökat skydd och stöd till utsatta barn och ungdomar, utbild- ning för personal bl.a. inom sjukvård och socialtjänst, rehabili- teringsinsatser till personer som utsatts för människohandel för sexuella ändamål samt samarbete mellan svenska aktörer och orga- nisationer och myndigheter i ursprungsländerna för att öka möjlig- heterna för personer som varit utsatta för prostitution och män- niskohandel för sexuella ändamål att återvända till sina hemländer. Enligt handlingsplanen är det en viktig del i det förebyggande arbetet att öka kunskapen om personer som utsätts för prostitution och människohandel. Av de åtgärder som finns i handlingsplanen kan nämnas utbildning till personal som arbetar med barn och ungdomar, etiska riktlinjer inom statsförvaltningen och inom utveck- lingssamarbetet samt stöd till frivilligorganisationers verksamhet. 19 Handlingsplan mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål. 2007/08:167. Andra åtgärder för ökad kunskap är särskilda medel för studier om förekomsten av olika former av prostitution och människohandel samt en studie om ungdomars erfarenhet och attityder till sexuell exploatering och exponering. Enligt handlingsplanen är kampen mot människohandel en cen- tral del i regeringens långsiktiga strategi för att motverka den grova organiserade brottsligheten. Av de åtgärder som finns i handlings- planen kan nämnas regeringens avsikt att ge ett uttryckligt mandat till dåvarande att vara nationell rapportör i frågor som rör människohandel, utbildning för personal inom Domstolar, polisen, och , rikt- linjer för samverkan vid utredningar kring barn som misstänks vara utsatta för brott samt förstärkt förebyggande arbete i hanteringen av viserings- och bosättningsärenden.20 Enligt handlingsplanen förutsätter arbetet mot människohandel för sexuella ändamål ett globalt och interregionalt samarbete, men även ett sektorsövergripande angreppssätt som involverar myndig- heter, frivilligorganisationer, forskare och allmänheten. Av de åt- gärder som finns i handlingsplanen kan nämnas stärkt regional samverkan mellan myndigheter, kommuner och landsting, stärkt nationell samverkan mellan myndigheter och frivilligorganisationer samt stärkt internationell samverkan kring barn. (Brå) fick av regeringen i uppdrag att följa upp och utvärdera handlingsplanen. En delrapport lämnades i februari 2010.21 Slutrapport lämnades i november 2011.22 Slut- rapporten innehåller en summering av samtliga myndigheters av- rapportering av sina uppdrag till regeringen. Rapporten innehåller även Brå:s egna studier av hur arbetet med planen bedrivits. I slut- rapporten ges en sammanfattning av vad myndigheterna har arbetat med i varje enskild åtgärd. Därefter redogörs även för vilka effekter handlingsplanen haft. Slutligen lämnar Brå också ett antal förslag inför regeringens fortsatta arbete med frågorna. Stort fokus har lagts på utbildning i aktuella frågor för rättsväsendets aktörer. 20Handlingsplanen har i denna del genomförts. Sedan omorganisationen inom Polismyndig- heten är det numera som har i uppdrag att vara nationell rapportör i frågor som rör människohandel (prop. 2010/11:77). 21Brå, Rapport 2010:5. Prostitution och människohandel för sexuella ändamål. En första upp- följning av regeringens handlingsplan. 22Brå, Rapport 2011:18. Prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Slutredovis- ning av regeringens handlingsplan. Handlingsplan för skydd av barn mot människohandel, exploatering och sexuella övergrepp Regeringen aviserade i budgetpropositionen 2014 en handlingsplan mot exploatering och sexuella övergrepp mot barn.23 Den 20 febru- ari 2014 antog regeringen en ny handlingsplan för skydd av barn mot människohandel, exploatering och sexuella övergrepp under åren 2014 och 2015.24 I jämförelse med den tidigare handlings- planen har den nya handlingsplanen ett bredare perspek- tiv avseende målgrupp och omfattar olika former av exploatering, såsom exempelvis människohandel och utnyttjande i tiggeri eller i kriminell verksamhet samt mot sexuella övergrepp i olika samman- hang (inklusive i samband med turism och resande). Avsikten är att de åtgärder som presenterades, vilka syftar till att förbättra skyddet av barn i de sammanhang där barn kan vara särskilt utsatta, ska leda till att öka kunskapen om barns utsatthet för människohandel, exploa- tering och sexuella övergrepp, att öka effektiviteten i arbetet för att skydda barn mot dessa kränkningar hos myndigheter och övriga relevanta aktörer samt att förbättra de svenska myndigheternas bidrag till det internationella samarbetet för skydd av barn mot människohandel, exploatering och sexuella övergrepp. Även om flera av de åtgärder som presenterades i den tidigare handlingsplanen genomförts konstaterade regeringen att barns utsatt- het för människohandel, exploatering och sexuella övergrepp fort- farande behövde uppmärksammas särskilt. Regeringen bedömde att angelägna områden för det framtida arbetet är ökat skydd och stöd till utsatta barn, ökad kunskap och information om barnets rättig- heter riktad till barn, deras vårdnadshavare och allmänheten samt metodstöd till yrkesverksamma som möter barn i sitt arbete. Ut- över detta ville regeringen ytterligare stärka samordningen mellan myndigheter och relevanta aktörer och öka kvaliteten och effektivi- teten i myndigheternas arbete. Vidare ansåg regeringen att om- världsbevakningen och det internationella samarbetet behövde förbättras inom berörda myndigheter. I den nya handlingsplanen lämnades riktlinjer för regeringens arbete i angivna frågor . 2013/14:1. 2013/14:91, kapitel 6. staterade i handlingsplanen att den har det yttersta ansvaret för att skapa de bästa förutsättningarna för barns utveckling genom att barnets rättigheter tillgodoses för varje enskilt barn i alla situa- tioner och att regeringens målsättning med handlingsplanen är att inget barn ska utsättas för människohandel, exploatering av något slag eller sexuella övergrepp. Handlingsplanen innehåller ett flertal förslag till åtgärder. Här kan exempelvis nämnas att regeringen har gett i i uppdrag att samordna och sprida kunskap och metoder i arbetet mot människohandel med barn och exploatering av barn till kommuner, landsting, länsstyrelser och myndigheter (Skr. 2013/14:91). Uppdraget omfattar även att arbeta för en ökad samverkan med hotell-, taxi- och restaurangbranschen och inter- nationellt erfarenhetsutbyte samt att genomföra en nationell in- formationsinsats riktad till allmänheten om sexuell exploatering av barn i samband med turism och resande. i län har också fått i uppdrag att kartlägga och samla kunskap om prostitutionens utveckling och omfattning i . överlämnade även i Rapport 2015:10 Prostitutionen i – en omfattningskartläggning till reger- ingen. Nämnas kan också att regeringen gett i uppdrag att bl.a. uppdatera och sprida utbildningsmaterial till yrkesverksamma som arbetar med barn som utsatts för sexuell exploatering och människohandel. har även fått i uppdrag att regel- bundet undersöka utvecklingstendenser inom prostitutionen och att utifrån detta samla in uppgifter om vad personer som säljer respektive köper sexuella tjänster själva ser för behov av stöd och hjälp. Därutöver kan nämnas att regeringen har gett Migrations- verket i uppdrag att redovisa vilka åtgärder som vidtas för att upp- märksamma ärenden i vilka barn är utsatta för eller riskerar att ut- sättas för människohandel. Medel har beviljats Stiftelsen för att genomföra en informationsinsats riktad mot att minska riskerna för sexuella övergrepp mot barn och för att genom- föra en studie för att samla in kunskap om unga kvinnors och unga mäns sexualitet, erfarenheter av övergrepp, sexuella exploatering och sexuella exponering via digitala medier. Handlingsplan 2016–2018 till skydd för barn mot människohandel, exploatering och sexuella övergrepp Regeringen har beslutat om en uppdaterad handlings- plan till skydd för barn mot människohandel, exploatering och sexuella övergrepp.25 Handlingsplanen gäller för –2018 och är en fortsättning på den föregående handlingsplanen, se ovan. Planen innehåller 23 åtgärder för att förebygga, skydda och stödja barn samt skapa förutsättningar för att effektivt lagföra gär- ningsmän. Exempel på åtgärder, vilka samtliga ska genomsyras av ett barnrätts- och jämställdhetsperspektiv och även beakta ett hbtq- perspektiv, är inrättande av en ambassadör för det internationella samarbetet mot människohandel (se nedan), ge i uppdrag att göra en systematisk granskning av alla polisanmälningar om misstänkt människohandel med barn mellan 2015–2016, ge i fortsatt uppdrag att fortsätta att bidra till att öka medvetenheten om förekomsten av sexuell exploatering av barn i samband med turism, resande och barnhemsturism, ge i uppdrag att föreslå åtgär- der för att bekämpa olika typer av sexualbrott mot barn samt vidare- utveckla kompetensen hos åklagare om människohandel och sexu- ella övergrepp. Nationellt arbete i övrigt Inom har en studie gjort om arbetet inom FN mot människohandel och hur samordningen sker mellan de olika organisationerna. Denna studie presenterades vid generalförsam- lingens högnivåmöte om människohandel våren . Särskilt stöd har också getts till mot droger och brotts- lighet (United Nations Office on Drugs and Crime, UNODC) för att de ska kunna stödja fattiga länders arbete mot människohandel. Bidrag har även utgått till UNODC:s arbete att kartlägga omfatt- ningen av människohandeln i världen. Särskilt stöd har också getts till FN:s fond för stöd till offer för människohandel. Det finns även ett samarbete för barn i utsatta situationer inom Östersjöstaternas råd (, ). 2015/16:192. Verksamheten drivs av Expertgruppen för utsatta barn (EGCC). Regeringen stöder EGCC med årliga ekonomiska bidrag. Social- styrelsen representerar i expertgruppens arbete som foku- serar på bl.a. skyddet för barn mot sexuell exploatering och sexuella övergrepp, skyddet för ensamkommande barn och barn utsatta för människohandel samt barn på institution och i andra former av alternativ vård och deras rättigheter. Aktiviteter och program genom- förs i samarbete med nationella myndigheter och organisationer samt i samarbete med regionala och internationella organisationer. Inom ramen för samarbetet inom Östersjöstaternas råd finns även i varje medlemsstat, , och , en natio- nell kontaktpunkt som förmedlar kontakter mellan medlemsstaterna i fråga om ensamkommande barn eller barn som utsatts för män- niskohandel. Den svenska kontaktpunkten finns på Justitiedeparte- mentet. har i uppdrag att vara nationell rapportör i frågor som rör människohandel.26 Uppdraget gavs, som ovan nämnts, ursprungligen dåvarande , men efter polisens omorganisation är det i stället som har detta uppdrag. I uppdraget ingår bl.a. att samla in uppgifter om omfattningen av människohandel i och mellan och andra länder. Nationella operativa avdelningen (), som ut- gör den svenska polisens nationella kontaktpunkt i internationella ärenden, samarbetar med bl.a. och Europol samt genom polissambandsmän. genomförde dåvarande Riks- polisstyrelsen en inspektion av polismyndigheternas förmåga att utreda ärenden om människohandel för sexuella ändamål och köp av sexuell tjänst. Resultatet av inspektionen redovisades i en rapport , se avsnitt 3.4.1. (tidigare Rikspolisstyrel- sen) presenterar även lägesrapporter om människohandel för sexuella och andra ändamål.27 Lägesrapporterna ger polisens bild av människohandelns omfattning och utbredning i . Lägesrapporterna bygger främst på förundersökningar och domar samt på information som inkommit till polisen och som berör människohandel och därtill relaterad brottslighet. 26Av regleringsbrevet för framgår att har i uppdrag att vara nationell rapportör i frågor som rör människohandel (se även prop. 2010/11:77). 27Rapporterna finns tillgängliga på är framför allt avsedda för regeringen, polisens särskilda enheter och myndigheter i allmänhet, men innehåller även information som kan vara användbar för frivilligorganisationer och för allmänheten. Den senaste lägesrapporten avser år 2014.28 Se vidare om läges- rapporterna m.m. i avsnitt 3.4.1. Människohandel är även ett av de prioriterade brottsområden som EU:s inrikes- och justitieministrar fastställt för perioden – 2017 för förebyggande och bekämpning av organiserad brottslighet utifrån Europols hotbildsrapport (SOCTA). deltar aktivt även i detta arbete. deltar även aktivt i EMPACT (European Multidisci- plinary Platform Against Criminal Threats) och den specifika opera- tiva handlingsplanen (Operational Action Plan, OAP) om människo- handel. Dessutom ger Frontex en viktig plattform för åtgärder mot människohandel i sitt specialiserade verksamhetsområde. har i i uppdrag att vara nationell samordnare rörande prostitution och människo- handel för sexuella ändamål. utvidgade regeringen styrelsen i uppdrag att på nationell nivå samordna det arbete som bedrivs mot människohandel till att omfatta män- niskohandel för alla ändamål. Inom ramen för uppdraget ska Läns- styrelsen verka för stärkt samverkan mellan myndigheter, kom- muner, frivillig- och intresseorganisationer samt andra aktörer, utveckla och samordna arbetet mot människohandel och exploa- tering med särskilt fokus på att ge stöd och skydd till barn, sam- ordna ett tryggare återvändande av personer som utsatts för prosti- tution och människohandel samt utveckla stödprogram för rehabili- tering av personer som utsatts för prostitution och människohandel. i har även fått i upp- drag av regeringen att och 2017 nationellt samordna arbetet med utsatta EU-medborgare som vistas tillfälligt i utan uppehållsrätt.29 Uppdraget ska genomföras i samverkan med , , , berörda kommuner och Kommuner och Landsting. Härutöver har i tillsammans med övriga länsstyr- Människohandel för sexuella och andra ändamål. 29S2016/02758/FST. elser fått ett regeringsuppdrag att göra en nationell kartläggning av ensamkommande barn som försvinner och att föreslå åtgärder.30 Uppdraget ska redovisas (kartläggningen) respek- tive (förslag till åtgärder). Vidare har i , som nämnts ovan, fått i uppdrag av regeringen att bl.a. genomlysa ärenden om misstänkt människohandel med barn mellan 2015–2016. Gransk- ningens övergripande syften är att identifiera orsakerna till att få förundersökningar om misstänkt människohandel leder till åtal, identifiera vilka delar av processen som kan och särskilt bör stärkas samt i möjligaste mån ange hur detta skulle kunna göras. Upp- draget i denna del ska redovisas . i har även, som tidigare nämnts, arbetat fram ett flertal rapporter på området, bl.a. Rapport 2015:10. Prosti- tutionen i – en omfattningskartläggning (som tidigare nämnts), Rapport 2014:10 Utsatta EU-medborgare i – läges- rapport ur ett människohandelsperspektiv och Rapport 2015:30. Män- niskohandel med barn. Nationell kartläggning 2012–2015 (som är en uppföljning till Rapport 2012:27. Barn utsatta för människohandel – en nationell kartläggning. Rapporterna har delvis berörts närmare i våra allmänna utgångspunkter, se av- snitt 3.2.1. i leder även det operativa metodstödteam (NMT). NMT består av myndigheter som arbetar mot prostitution och människohandel och fungerar som en strategisk resurs för att utveckla och effektivisera sam- verkan i arbetet mot människohandel. Samarbetet fokuserar särskilt på att stödja arbetet i de län och regioner som har begränsad erfarenhet av arbetet mot prostitution och människo- handel. NMT erbjuder operativt metodstöd till kommuner, myn- digheter och frivilligorganisationer i människohandelsärenden. NMT har bl.a. tagit fram en manual i syfte att stötta yrkesverksamma som kommer i kontakt med personer som utsatts för människo- handel.31 Manualen tydliggör vilket ansvar myndigheter har gällande stöd och skydd till offer för människohandel, hur de kan 30S2016/00634/FST. 31Rapport 2016:5 Manual vid misstanke om människohandel – skydd och stöd till människo- handelsoffer. agera vid människohandelsärenden, men också vilket metodstöd de har tillgång till från i . gav regeringen i uppdrag att utvär- dera hur arbetet mot prostitution och människohandel vid Läns- styrelsen i genomförts. Utvärderingen skulle även innehålla en bedömning av effektiviteten i verksamheten och dess organisering. Uppdraget redovisades genom Statskon- torets rapport 2014:14 Utvärdering av samordningen av arbetet mot prostitution och människohandel vid i . I rapporten framgår att Statskontoret bedömde att i stora delar har uppfyllt målet med sitt samordningsuppdrag, fram- för allt genom att samverkan har utvecklats mellan aktörer som arbetar med frågor om prostitution och människohandel på opera- tiv nivå. Det konstaterades vidare att bl.a. skapat samverkansforum, utvecklat metodstöd i form av nationella vägled- ningar och anordnat utbildningar för olika typer av aktörer, även om Statskontoret gärna hade sett en mer formaliserad samverkan bl.a. på hög chefs- eller ledningsnivå och även samverkan med Kommuner och Landsting och samt med frivillig- organisationer. Statskontoret bedömde vidare att även uppfyllt målen för återvändandeuppdraget, medan målen för upp- draget om ett stödprogram för rehabilitering inte uppnåtts. Stats- kontoret gjorde även bedömningen att anledning fanns att tillsätta en utredning för att få fram underlag för att bedöma behovet av samordning på , varför uppdrag enligt Statskontoret borde förlängas. I sammanhanget bör också nämnas Riksåklagarens uppgift, som åklagare i , att få fram en enhetlig och tydlig praxis i rättsliga frågor av betydelse för åklagarverksamheten. Till ledning för vilka rättsliga områden som från åklagarsynpunkt bör prioriteras har och gemensamt listat ett antal aktuella prejudikatfrågor. I skriften Prio- riterade prejudikatfrågor 2015 anges bl.a. människohandel som ett område där praxis saknas. Som särskilda frågor att pröva anges följden av borttagandet av kontrollrekvisitet samt gränsdragning och straffmätning vid grovt koppleri och människohandel och att det saknas tydlig praxis om påföljden. Även har arbetat fram olika rapporter om myndighetens arbete i människo- Rapporterna behandlas i avsnitt 3.4.1, varför vi hänvisar dit för närmare information om dem. Avslutningsvis bör nämnas att det även finns ett flertal frivillig- hetsorganisationer som deltar i arbetet mot människohandel. Exem- pelvis arbetar Plattformen för civila mot människohandel för att förbättra samordningen av insatser till utsatta för människo- handel och gemensamt motverka människohandel i alla former. Plattformen, som är ett forum för frivilligorganisationer, har bl.a. presenterat en sammanställning över civilsamhällets kontakter med utsatta för människohandel 2010−2015.32 inrättade regeringen en ny ambassadörstjänst för arbetet mot människohandel. Ambassadören ska genom kontakter med andra regeringar vara pådrivande i arbetet med att bekämpa människohandel, stärka EU:s arbete och identifiera framtida sam- arbetspartners. Ambassadören ska bidra till att uppfylla mål 16.2 i FN:s Agenda 2030 för hållbar utveckling om att eliminera över- grepp, utnyttjande, människohandel och alla former av våld eller tortyr mot barn. I detta avsnitt redogör vi inledningsvis för straffbestämmelserna för människohandel i . Därefter gör vi en genomgång av bakgrunden till den nuvarande lagstiftningens utformning.