sou · H3B397 · 2016-01-01 00:00:00 — Enligt tenderar svenska arbetsgivare att se sig själva som utanförstående som betjänas av utbildningssektorn, inte som partner och med- ansvariga som skapar yrkesutbildning. relativt omfattande separation mellan arbetslivet och den skolbaserade yrkesutbildningen ökar risken att utbildningen inte når upp till arbetsmarknadens krav. Den nationella lärlingskommittén konstaterade i sitt slutbetänk- ande (SOU 2011:72) att branschernas erfarenheter, behov, traditio- ner och inställning till lärlingsutbildning varierar. Mot bakgrund av de skilda förutsättningarna för lärlingsutbildning ställde kommittén frågan om hur branscherna i större utsträckning kan involveras i att utveckla lärlingsutbildningens kvalitet. Inom Utbildningsdeparte- mentet har ett utredningsarbete genomförts i syfte att identifiera utvecklingsområden när det gäller arbetsplats- förlagt lärande. Under utredningsarbetet har ett stort antal möten genomförts med yrkesnämnder, arbetsgivarorganisationer och fack- liga organisationer. Vid dessa samtal har det framkommit att det inom flera branscher finns intresse av att närmare analysera på vilket sätt branschen mer aktivt skulle kunna ta ansvar för lärlings- utbildningen. Branschernas intresse för yrkesutbildningsfrågor kommer även till uttryck på andra sätt. För att underlätta ungas övergång från skola till arbetsliv och för att säkra arbetsgivarnas långsiktiga kom- petensförsörjning har parterna inom ett antal avtalsområden teck- nat s.k. yrkesintroduktionsavtal. De flesta av dessa avtal bygger på principen att personer som saknar relevant erfarenhet i yrket, under en del av arbetstiden får handledning eller utbildning eller båda delarna. Denna del av arbetstiden är inte lönegrundande. Yrkes- introduktionsavtalen innebär att det blir mer attraktivt för arbets- givare att anställa personer utan yrkeserfarenhet som det arbetsplatsförlagda lärandet förstärks och ungas kompetens höjs. Dessa yrkesintroduktionsavtal har vissa gemensamma drag med lärlingsutbildning så som den är utformad i traditionella lärlings- länder, t.ex. , och . Exempelvis står arbetsgivaren för rekryteringen och parterna på arbetsmarknaden involveras när det gäller kvalitet och innehåll i utbildningsinslagen. Det finns alltså anledning att analysera förutsättningarna för att vidareutveckla den svenska gymnasiala lärlingsutbildningen i en riktning där arbetsgivarna tar ett större ansvar för rekryteringen och utbildningen av lärlingar och där branscherna i större utsträck- ning involveras i innehåll, genomförande och kvalitetssäkring. analysera om det finns intresse och förutsättningar för en för- söksverksamhet med branschlärlingar, dvs. gymnasial lärlings- utbildning med större inflytande och ansvar för branscher och arbetsgivare. Om så är fallet ska utredaren utreda hur mottagande, urval och antagning ska gå till om det är arbetsgivaren som rekryterar lärlingen, utreda hur bransch och arbetsgivare ska ersättas för sina kost- nader i samband med en försöksverksamhet samt utreda de eko- nomiska konsekvenserna för skolhuvudmännen för dessa elever, utreda vem som ska stå som huvudman för utbildningen och vem som ska ha ansvaret för att elevernas rättigheter tillgodoses, och utreda hur försöksverksamhetens kvalitet kan säkras, och lämna nödvändiga författningsförslag. Utredningen om lärlingsprovanställning ger i sitt betänkande Utbildningsanställning (SOU 2012:80) exempel på hur lärlings- utbildningen är utformad i olika länder. Skillnaderna mellan olika länder handlar t.ex. om vilket ansvar branscherna tar för innehåll, kvalitetssäkring och bedömning av lärlingarnas yrkeskompetens. Lärlingsutbildningarna varierar även i längd, både inom och mellan länder. Det finns också en variation i lärlingarnas ålder. I Neder- länderna är lärlingarna i allmänhet äldre än de elever som följer en skolförlagd yrkesutbildning, av lärlingarna är . I tecknades drygt 26 000 lärlingskontrakt och där är lärlingsutbildningen öppen för alla . I finns inte heller någon övre åldersgräns för lärlings- utbildning. I finns dock en övre åldersgräns för gymnasial lärlingsutbildning. Enligt 15 kap. 5 § skollagen (2010:800) ska gym- nasieskolan vara öppen endast för ungdomar som påbörjar sin gym- nasieutbildning senast det första kalenderhalvår de fyller . Om svenska branscher ska ha ett intresse för att ta ett större ansvar för att lärlingsutbildning kommer till stånd, är en rimlig utgångspunkt att engagemanget handlar om arbetsgivarnas långsiktiga kompetensförsörjning. Med denna utgångspunkt finns det skäl att överväga om gränsen vid är meningsfull. I ett system som medger en större spridning i ålder skulle det kunna finnas personer som efter en period i arbetslivet väljer att återvända till studier för att genom en grundläggande yrkesutbild- ning få en bättre plattform för sitt arbetsliv. Sådana personer kan ha viktiga erfarenheter att dela med sig av till dem som ännu inte hunnit skaffa så mycket erfarenhet från arbetslivet. ta ställning till om dagens 20-årsgräns för att få börja i gymnasie- skolan är ändamålsenlig vad gäller branschlärlingar, vilka konse- kvenser en försöksverksamhet utan 20-årsgräns får för den kom- munala vuxenutbildningen och om det finns anledning att även låta försöksverksamheten omfatta vuxenutbildning. Bättre jämställdhet och integration bör eftersträvas Den starka könsuppdelningen som råder inom vissa delar av arbets- marknaden avspeglas även i ungdomars val av utbildning. genomfördes en försöksverksamhet med gymnasial lärlingsutbildning. beskriver i rapporten lärlingsutbildning 2008–2011 (rapport 373, 2012) hur fem av yrkesprogrammen starkt domineras av män och sex av programmen domineras av kvinnor. Inom utbildning- arna för bygg, el, energi, fordon och industri var av ele- verna män. Inom barn och fritid, handel och administration, hant- verk, livsmedel, naturbruk och omvårdnad var andelen mellan kvinnor beroende av program. Andelen unga kvin- nor på de manligt dominerade programmen var något mindre än andelen unga män på de kvinnodominerade programmen. Skolver- ket konstaterar i sin analys av försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning att den starka könsuppdelningen kvarstår. Inom de manligt dominerade programmen hade fyra av fem utbildningar en ännu skevare könsfördelning än de vanliga yrkesprogrammen. Endast byggutbildning, som är den största inom lärlingsverksam- heten hade en något jämnare könsfördelning jämfört med skolför- lagd yrkesutbildning. konstaterar i samma rapport att av eleverna i gymnasieskolan 2008–2011 hade utländsk bakgrund. Ele- ver med utländsk bakgrund studerar i mindre utsträckning på yrkesutbildningar jämfört med elever med svensk bakgrund. An- delen elever med utländsk bakgrund i lärlingsförsöket var ungefär densamma som för yrkeselever som helhet. Omkring 11 till 12 pro- cent av eleverna hade utländsk bakgrund i båda fallen. Det finns således utmaningar både för yrkesutbildning i allmän- het och specifikt för lärlingsutbildning både när det gäller köns- traditionella utbildningsval och intresset för yrkesutbildning bland elever med utländsk bakgrund. En eventuell försöksverksamhet med branschlärling bör särskilt beakta hur dessa utmaningar kan hanteras. analysera och lämna förslag på hur den eventuella försöksverk- samheten kan utformas för att i större utsträckning intressera elever med utländsk bakgrund och för att motverka en stark könsuppdelning. Behov av nya former för styrning, planering, bedömning och betygssättning Systemet för styrning av innehållet av den skolförlagda yrkes- utbildningen sker genom examensmål och ämnesplaner. Dessa är i första hand utformade med tanke på att de ska tolkas och användas av pedagogiskt utbildad personal. Mot bakgrund av den svenska traditionen med skolförlagd yrkesutbildning tillämpas styrdoku- menten huvudsakligen i en skolmiljö där förutsättningarna för lärande är anpassade utifrån pedagogiska och didaktiska övervägan- den. När lärandet sker på en arbetsplats ser förutsättningarna an- norlunda ut. Elevens handledare kan i vissa fall ha genomgått en handledarutbildning men saknar troligen en pedagogisk utbildning. Verksamheten på arbetsplatsen styrs och planeras med utgångs- punkt i produktion, inte med utgångspunkt i lärande. En konse- kvens av de olika förutsättningarna är att verktygen för styrning, planering, uppföljning av lärandet på arbetsplatsen sannolikt måste utformas på ett annat sätt. I flera länder förekommer att elevernas utveckling av yrkeskun- skaper följs upp av partsammansatta organ. Det kan t.ex. ske genom ett yrkesprov som görs under eller efter avslutad yrkesutbildning. I ska alla elever göra ett gymnasiearbete. På yrkesprogram- men ska gymnasiearbetet visa att eleven är förberedd för det yrkes- område som gäller för den valda yrkesutgången. Gymnasiearbetet ska pröva elevens förmåga att utföra vanligt förekommande arbets- uppgifter inom yrkesområdet. Bedömningen och dokumentationen av elevens yrkesfärdigheter kan vara ett område som kan utvecklas genom en ökad inblandning av branscherna. analysera och lämna förslag på hur styrning av innehåll samt stöd för planering av utbildningen kan utvecklas och anpassas efter de förutsättningar för lärande som finns på en arbetsplats, och överväga om gymnasiearbetet inom försöksverksamheten kan utvecklas till ett yrkesprov som med stöd av branschen prövar elevens yrkeskompetens och i så fall lämna förslag på hur resul- tatet av yrkesprovet kan dokumenteras i syfte att underlätta ele- vernas etablering på arbetsmarknaden, och lämna nödvändiga författningsförslag. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska under arbetet ta del av internationella erfarenheter, samråda med berörda myndigheter, arbetsmarknadens parter och intresseorganisationer i näringslivet. I de fall utredningens förslag innebär ökade kostnader för stat eller kommun ska utredaren före- slå en finansiering. Utredaren ska redovisa vad förslagen får för eventuella konsekvenser för studiemedelssystemet. Uppdraget som rör teknikprogrammet ska fortfarande redovisas och uppdragen om dimensionering och försöksverksamhet med branschlärling ska redovisas . Tilläggsdirektiv till (U 2014:01) Förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade kommittédirektiv om utveckling av gymnasieskolans teknikprogram (dir. 2013:122). En- ligt direktiven ska utredaren bl.a. föreslå hur tydliga yrkesutgångar kan införas i teknikprogrammet. Uppdraget ska redovisas . Genom tilläggsdirektiv har utredaren fått i uppdrag att även se över dimensionering, utbud och innehåll i den gymnasiala yrkes- utbildningen (dir. 2014:50). Utredaren ska också se över hur bran- schernas och arbetsgivarnas inflytande och ansvar för den gymna- siala lärlingsutbildningen kan utvecklas. Uppdraget enligt tilläggs- direktiven ska redovisas . Utredarens uppdrag enligt de ursprungliga direktiven och tilläggs- direktiven har flera gemensamma beröringspunkter. För att utredaren ska kunna göra en samlad bedömning när det gäller teknikprogram- met och de nationella yrkesprogrammen generellt bör uppdragen utföras parallellt. Utredningstiden för det ursprungliga uppdraget förlängs därför. Uppdraget ska i stället, i likhet med uppdraget i tilläggsdirektiven, redovisas . Tilläggsdirektiv till (U 2014:01) Ändring av och förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade att ge en särskild utre- dare i uppdrag att bl.a. föreslå hur tydliga yrkesutgångar kan införas på gymnasieskolans teknikprogram (dir. 2013:122). Genom tilläggs- direktiv har utredaren fått i uppdrag att även se över dimensioner- ing, utbud och innehåll i den gymnasiala yrkesutbildningen och uppdraget ska redovisas (dir. 2014:50 och dir. 2014:95). Samtliga direktiv ersätts nu av dessa nya direktiv. Syf- tet med det nya samlade uppdraget är att stärka den gymnasiala yrkesutbildningens kvalitet och attraktionskraft, underlätta ungdo- mars övergång från skola till arbetsliv och förstärka den nationella kompetensförsörjningen. verka för att samverkan mellan gymnasial yrkesutbildning och arbetsliv, i form av s.k. yrkescollege eller liknande samverkans- modeller, kan växa fram inom branscher där sådan samverkan behövs, analysera förutsättningarna för att förstärka rollen för de natio- nella råden för yrkesprogrammen i gymnasieskolan och föreslå hur den lokala samverkan mellan skola och arbetsliv kan stärkas, undersöka om det finns intresse och förutsättningar för en för- söksverksamhet i gymnasieskolan med s.k. branschlärlingar, dvs. en lärlingsutbildning i gymnasieskolan med större ansvar för branscher och arbetsgivare, utreda och föreslå hur matchningen mellan ungdomars val av gymnasial yrkesutbildning och efterfrågan på arbetsmarknaden kan förbättras, föreslå de justeringar av det nationella utbudet av inriktningar inom gymnasiala yrkesutbildningar som bedöms vara mest ange- lägna, och föreslå hur en försöksverksamhet kan inrättas där teknikprogram- met i gymnasieskolan kompletteras med en eller flera industri- tekniska inriktningar, och lämna nödvändiga författningsförslag. Utredaren ska redovisa de justeringar av det nationella utbudet av inriktningar som bedöms vara mest angelägna och uppdraget om försöksverksamhet som rör teknikprogrammet . Utredaren ska redovisa uppdraget i övrigt senast den 30 sep- tember 2015. Uppdraget att främja samverkan mellan gymnasial yrkesutbildning och arbetsliv Ungdomar utan gymnasial utbildning möter stora svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Bland unga kvinnor och män som inte avslutat en gymnasieutbildning är arbetslösheten ungefär dub- belt så hög jämfört med dem som har avslutat sin gymnasieutbild- ning. Gymnasial utbildning har i det närmaste blivit en förutsätt- ning för att få arbete. som många ungdomar saknar arbete uttrycker flera branscher oro för den framtida kompetens- försörjningen. för yrkesutbildning konstaterar i rapporten market outcomes of vocational education in Europe – Evidence from Union labour force survey (Centre européen pour le développement de la formation professionnelle [Cedefop], 2013, Research paper no 32) att yrkesutbildning, jämfört med all- män gymnasial utbildning, tycks bidra till en snabbare övergång till arbetslivet och till att yrkeselevers första jobb i större utsträckning är ett permanent jobb som dessutom matchar individens utbild- ning. Cedefop anger dock att effekten av en yrkesutbildning varie- rar stort mellan olika länder och att försprånget in på arbetsmark- naden framför allt gäller yrkeselever i länder där det finns en nära koppling mellan skola och arbetsliv. yrkesutbildning granskades av 2007. Resultatet publicerades i rapporten for , Reviews of Vocational Education and Training, (2008). I rapporten konstateras att samarbetet mellan skola och arbetsliv är för svagt, vilket kan leda till att yrkesutbildningen inte svarar mot kraven på arbetsmarknaden. rekommenderar bl.a. att samarbetet mellan utbildning och arbetsliv ska stärkas. Det finns i flera exempel där branscher och enskilda företag är nära involverade i utvecklingen av de gymnasiala yrkes- utbildningarnas kvalitet och innehåll för att säkra kompetens- försörjningen inom branschen eller företaget. I vissa fall sker detta genom att det startas fristående skolor där utbildningen utformas i enlighet med branschens kvalitetskriterier. Det kan också vara fråga om att stora industriföretag startar fristående gymnasieskolor som kan erbjuda goda möjligheter till arbetsplatsförlagt lärande och sommarjobb. Vidare förekommer det att branscher certifierar ut- bildningar som uppfyller deras kvalitetskriterier. Inom tekniksektorn och vård- och omsorgssektorn har bran- scher och utbildningsanordnare utvecklat en väl fungerande sam- verkan för att bl.a. stärka yrkesutbildningars kvalitet och attrak- tionskraft. Genom olika modeller av s.k. yrkescollege samverkar skola och arbetsliv inom dessa sektorer på nationell, regional och lokal nivå. Det som utmärker denna typ av samverkan är att den genomförs systematiskt och långsiktigt och är grundad i överens- kommelser mellan parterna på arbetsmarknaden inom de angivna sektorerna. Genom att samarbeta med lokala arbetsgivare får skol- huvudmännen aktuell kunskap om behoven på arbetsmarknaden. På så sätt kan matchningen mellan utbildningsutbud och efterfrå- gan på arbetsmarknaden förbättras. Då branscherna certifierar verksamheten tar de också ansvar för att utbildningarna håller hög kvalitet och svarar mot de krav som ställs för anställningsbarhet. På detta sätt kan utbildningarna anpassas till arbetsgivarnas framtida behov av yrkeskompetens. För eleverna innebär samverkansmodel- len att sambanden mellan gymnasieskolans kunskapsmål och om- världens krav på kompetens tydliggörs. Genom att elever under ut- bildningen har nära kontakt med arbetsgivarna får eleverna också möjlighet att börja bygga egna nätverk med potentiella framtida arbetsgivare. För arbetsgivaren innebär kontakten med elever att framtida rekrytering kan underlättas. verka för att samverkan mellan gymnasial yrkesutbildning och arbetsliv, i form av s.k. yrkescollege eller liknande samverkans- modeller, kan växa fram inom branscher där sådan samverkan behövs, kartlägga vilka branscher som kan ha ett intresse av att utveckla sådana samverkansmodeller för gymnasial yrkesutbildning och arbetsliv, undersöka vilka förutsättningar som behöver finnas för att sam- verkan mellan gymnasial yrkesutbildning och arbetsliv i form av sådana samverkansmodeller ska komma till stånd och kartlägga eventuella hinder för en sådan utveckling, i samverkan med intresserade branscher lägga grunden för att så- dana samverkansmodeller ska kunna etableras inom dessa bran- scher när det gäller gymnasial yrkesutbildning, föreslå åtgärder för att underlätta en fortsatt utveckling av sådana samverkansmodeller när det gäller gymnasial yrkesutbildning inom flera branscher även efter det att utredaren har avslutat sitt uppdrag, i samverkan med intresserade branscher undersöka hur yrkes- college kan bidra till att förstärka matchningen mellan å ena sidan branschernas kompetenskrav och å andra sidan yrkes- utbildningens utbud och innehåll, och ta ställning till om certifieringar av gymnasieutbildningar på något sätt kan komma i konflikt med myndighetsutövning inom utbildningsområdet och vid behov föreslå åtgärder för att lösa sådana konflikter. Uppdraget att stärka samverkan i de nationella och lokala programråden i gymnasieskolan Verksamheten i de nationella programråden behöver utvecklas Att få till stånd en stärkt samverkan på nationell nivå mellan Sta- tens skolverk och avnämarna, t.ex. branschföreträdare, när det gäller övergripande och strategiska frågor om den gymnasiala yrkesutbildningen var ett viktigt inslag i reformen av gymnasie- skolan 2011. Därför fick i uppdrag att inleda arbetet med att inrätta nationella råd för gymnasieskolans yrkesprogram (U2009/5399/G). Råden ska kunna bidra till att utbildningssyste- met blir mer flexibelt och anpassat till avnämarnas behov. Upp- draget innebär också att ska beakta initiativ från skolans huvudmän rörande yrkesutbildningens innehåll. På så sätt kan överensstämmelsen mellan yrkesutbildningens innehåll och efter- frågan på arbetsmarknaden förbättras. inrättade nationella programråd för gymnasieskolans tolv yrkesprogram med företrädare för branscher, arbetsgivar- och arbetstagarorga- nisationer samt myndigheter. De nationella programråden har bl.a. involverats i frågor som rör utveckling av det arbetsplatsförlagda lärandet, handledarutbild- ning, information om utbildningsvägar och studie- och yrkesväg- ledning samt uppföljning av ungas etablering på arbetsmarknaden. Erfarenheterna från samverkan genom de nationella råden rappor- teras till . har låtit utvärdera rå- dens arbete. Utvärderingen visar att såväl som rådens ledamöter i huvudsak är positiva till det gemensamma arbetet i råden. Ledamöterna har i andra sammanhang uttryckt önskemål om att få ett större inflytande över arbete som rör yrkesutbildning och ett större utrymme att diskutera strategiska yrkesutbildningsfrågor i ett brett perspektiv. anger med utvärderingen som underlag bl.a. att rådens funktion, ledamöternas inflytande över dagordningen och rådens tillgång till relevant beslutsunderlag behöver utvecklas. Programråden bör ha en viktig roll i fråga om yrkesutbildningens kontinuerliga utveck- ling och bör bidra till att den nationella kompetensförsörjningen säkras. analysera förutsättningarna för att förstärka den roll som de nationella råden för yrkesprogrammen i gymnasieskolan har när det gäller att utveckla den gymnasiala yrkesutbildningens kvali- tet och attraktionskraft och vid behov föreslå konkreta åtgärder för hur rollen kan utvecklas. Hur kan samverkan i de lokala programråden förstärkas? En organiserad och nära samverkan mellan huvudmän och avnämare är av avgörande betydelse för att utveckla yrkesutbildningens kvalitet. I gymnasieförordningen (2010:2039) föreskrivs att det för yrkesprogrammen i gymnasieskolan ska finnas ett eller flera lokala programråd för samverkan mellan skola och arbetsliv (1 kap. 8 §). Hur detta lokala samråd närmare ska gå till och vilka frågor som samrådet ska avse är inte reglerat. rapporterar att frågan om lokal och regional samverkan återkommande uppmärksammas i de nationella programråden. Dessa råd anser att lokala samråd har en nyckelroll när det gäller att utveckla kvaliteten i det arbets- platsförlagda lärandet och att ordna platser för sådant lärande, men också i frågor som rör regional kompetensförsörjning och utbild- ningsutbud m.m. De nationella programråden anser vidare att många lokala programråd fungerar otillfredsställande och att de i vissa fall inte existerar över huvud taget. Skolhuvudmännen behö- ver därför tydligare riktlinjer och stöd för utvecklingen av lokal samverkan. ta ställning till om samverkan mellan skola och arbetsliv i de lokala råden för yrkesprogrammen i gymnasieskolan behöver regleras ytterligare och i så fall lämna nödvändiga författnings- förslag, och föreslå annat stöd som kan behövas för att stärka sådan sam- verkan. Uppdraget att se över hur branschernas inflytande och ansvar för den gymnasiala lärlingsutbildningen kan utvecklas genom s.k. branschlärlingar Innan gymnasial lärlingsutbildning infördes permanent 2011 genom- fördes en försöksverksamhet som inleddes . För att följa för- söksverksamheten inrättades en särskild kommitté, , med representanter för arbetslivets parter och branscherna. Av kommitténs slutbetänkande Gymnasial lärlings- utbildning – med fokus på kvalitet! – Hur stärker vi kvaliteten i gymnasial lärlingsutbildning? (SOU 2011:72) framgår att olika bran- schers erfarenheter, behov, traditioner och inställning till lärlings- utbildning varierar. Mot bakgrund av de skilda förutsättningarna för lärlingsutbildning ansåg kommittén att det bör undersökas hur bran- scherna på ett mera aktivt sätt kan medverka till en ökad kvalitet i lärlingsutbildningen. Det finns alltså anledning att analysera förutsättningarna för att vidareutveckla den svenska gymnasiala lärlingsutbildningen i en riktning där arbetsgivarna tar ett större ansvar för rekryteringen och utbildningen av lärlingar och där branscherna i större utsträck- ning involveras i utbildningsinnehåll, genomförande och kvalitets- säkring. Lämpligen bör detta prövas inom ramen för en försöks- verksamhet. En sådan verksamhet kan exempelvis rymmas inom samverkansformen yrkescollege. undersöka om det finns intresse och förutsättningar för en för- söksverksamhet med s.k. branschlärlingar, dvs. en lärlingsutbild- ning i gymnasieskolan med större inflytande och ansvar för branscher och arbetsgivare. Om det finns intresse och förutsättningar för en försöksverksam- het ska utredaren utreda och föreslå hur mottagande, urval och antagning ska genomföras om det är arbetsgivaren som rekryterar lärlingen, med beaktande av utreda och föreslå hur verksamma inom branschen ska ersättas för sina kostnader i sam-