sou · H4B382 · 2016-11-29 00:00:00 — I enskilda situationer av det angivna slaget kan den samlade effek- ten för den enskilde av påföljd och företagsbot bli oproportionerligt sträng. Det behövs därför – utöver den angivna åtalsprövnings- regeln – bestämmelser som ger möjlighet att samordna de båda sank- tionerna. Behovet av samordning är särskilt stort när det gäller brott som har skett inom enskild näringsverksamhet men det gör sig gällan- de även i fråga om brott som har begåtts inom ramen för juridiska personer. Enligt vår mening bör därför bestämmelser som reglerar hur samordningen mellan påföljd och företagsbot ska ske inte vara begränsade till den ena eller andra företagsformen. Mot denna bakgrund föreslår vi en särskild bestämmelse om att en företagsbot ska kunna jämkas eller efterges om den samlade reaktionen på brottsligheten annars skulle bli oproportionerligt sträng. Bestämmelsen ska kunna tillämpas även när det är en juri- disk person som har bedrivit verksamheten. En förutsättning ska dock vara att den som döms till påföljd för brottet helt eller delvis äger den juridiska personen. Behovet av ytterligare lagstiftning för att ska leva upp till sina åtaganden gentemot (avsnitt 12) Vi föreslår att talan om företagsbot för vissa mutbrott som har be- gåtts utom riket ska kunna prövas efter svensk lag och vid svensk domstol även om domsrätt inte föreligger enligt bestämmelserna i 2 kap. 2 §, 3 § eller 3 a § . Genom konvention om bekämpande av bestickning av utländska offentliga tjänstemän i internationella affärsförbindelser (i fortsättningen ””) åtar sig konventionssta- terna bl.a. att straffbelägga bestickning av utländska tjänstemän i internationella affärsrelationer (i fortsättningen ”internationella mut- brott”) och att införa bestämmelser om ansvar för juridiska per- soner. I en rapport rekommenderar att bl.a.: 1.Ändra företagsbotsregleringen så att juridiska personer även i praktiken kan hållas ansvariga för internationella mutbrott utan samband med åtal eller fällande dom mot den fysiska person som har begått brottet. 2.Ändra företagsbotsregleringen så att juridiska personer kan hållas ansvariga för internationella mutbrott som begås av anställda på lägre nivå, av mellanhänder, av dotterbolag eller av självständiga uppdragstagare, i alla de fall detta krävs enligt konventionen och de riktlinjer som gäller för konventionens tillämpning. 3.Skyndsamt vidta åtgärder så att svenska juridiska personer kan åläggas sanktioner för internationella mutbrott som begås för deras räkning utomlands även om brottet begås av en mellanhand som inte är svensk medborgare. Allmänt om ansvaret för juridiska personer Av och tillhörande rekommendationer fram- går att juridiska personer bör kunna hållas ansvariga för internatio- nella mutbrott i följande tre huvudsituationer 1.När en person som ingår i den juridiska personens ledning erbju- der, utlovar eller ger en muta till en utländsk offentlig tjänste- man. 2.När en person som ingår i den juridiska personens ledning ger i uppdrag till eller tillåter någon annan inom den juridiska perso- nen att erbjuda, utlova eller ge en muta till en utländsk offentlig tjänsteman. 3.När en person som ingår i den juridiska personens ledning under- låter att hindra någon annan inom den juridiska personen att erbjuda, utlova eller ge en muta till en utländsk offentlig tjänste- man. Vi har bedömt att juridiska personer i rimlig omfattning kan hållas ansvariga enligt företagsbotsregleringen i alla dessa situa- tioner. Enligt medger den svenska företagsbotsregleringen att företag kan undgå ansvar för internationella mutbrott genom att an- vända mellanhänder, dotterbolag eller anställda som inte är svenska medborgare. Vår bedömning – efter en genomgång av det samlade svenska regelverket – är dock att risken för detta är mycket liten och att den i huvudsak inte nödvändiggör några författningsänd- ringar (se dock nedan angående svensk domstols behörighet). Det förhållandet att det i ett enskilt fall kan vara svårt att bevisa att en person har agerat på uppdrag av ett företag – och att företaget som en följd av detta inte kan åläggas företagsbot – utgör enligt vår mening inte skäl att ändra i den svenska regleringen. Svensk domsrätt i förhållande till juridiska personer avseende internationella mutbrott som har skett utomlands har uttalat att bristen på domsrätt enligt den s.k. aktiva per- sonalitetsprincipen för juridiska personer utgör ett problem i ; om en utländsk medborgare begår ett internationellt mutbrott utan- för för ett svenskt företags räkning saknar nämligen svensk domstol behörighet (under förutsättning att domsrätt enligt den s.k. territorialitetsprincipen inte kan påvisas). Vi instämmer i denna del i bedömning. Att svensk rätt saknar domsrättsbestämmelser för juridiska personer innebär också att inte fullt ut lever upp till krav på att konventionsstaterna ska ha en ändamålsenlig nationell reglering för att bekämpa internationella mutbrott. Även om man bortser från konventionen finns det givetvis ett starkt allmänintresse av att förebygga korruption av detta slag. Vi föreslår därför att talan om företagsbot med anledning av vissa mutbrott, främst givande av muta, alltid ska kunna prövas efter svensk lag och vid svensk domstol, om brottet har begåtts utom riket i utövningen av ett svenskt företags näringsverksamhet. Dock ska en sådan talan kunna väckas endast om gärningen inte är fri från ansvar enligt lagen på gärningsorten och endast om regeringen eller den som regeringen bemyndigat har förordnat om det. Företagsbot genom strafföreläggande (avsnitt 13) När bestämmelserna om företagsbot infördes , kunde före- tagsbot åläggas endast efter prövning i domstol. re- form av företagsbotsregleringen gäller att företagsbot kan åläggas genom strafföreläggande i fall då företagsboten inte överstiger . Vi har övervägt om denna beloppsgräns bör höjas eller helt tas bort. Vi har kunnat konstatera att systemet med strafföreläggande inne- bär en snabbare process än en domstolsprövning. Det är också en effektiv och resursbesparande handläggningsform. Det finns emeller- tid också omständigheter som talar mot att ta bort eller ändra den nuvarande begränsningsregeln. Så torde t.ex. det förhållandet att fler mål avgörs efter domstolsprövning kunna bidra till utvecklingen av en klar och tydlig praxis på området. Vår slutsats är att det i och för sig är rimligt att utvidga möjlig- heterna att ålägga företagsbot genom strafföreläggande. Begränsning- en bör emellertid inte tas bort helt förrän erfarenhet har vunnits av de föreslagna nya bestämmelserna om företagsbotens storlek och viss praxis har utbildats. Vi föreslår därför att det även i fortsätt- ningen ska finnas en beloppsmässig begränsning men att gränsen ska höjas från till . Registrering av företagsböter (avsnitt 13) Vi har övervägt om det bör inrättas någon form av register över ålagda företagsböter. Vi har emellertid bedömt att behovet av ett sådant register inte är så stort att det motiverar de kostnader som inrättandet och förandet av ett sådant register skulle vara förenat med. Behovet av förberedande utredningsåtgärder m.m. (avsnitt 13) Som framgår ovan föreslår vi bl.a. att företagsboten i vissa fall ska höjas med hänsyn till företagets finansiella ställning, s.k. förhöjd företagsbot. Bedömningen av företagets finansiella ställning ska då grundas på de för dom eller utfärdande av strafföre- läggande senast tillgängliga uppgifterna. Det innebär att också om- ständigheter som kommer fram under ett sent skede av handlägg- ningen av ärendet kan bli av betydelse. Det förhållandet att relevanta omständigheter ibland blir kända sent i processen kan försvåra för parterna att förbereda sin respektive talan och leda till att påbörjade huvudförhandlingar måste ställas in eller skjutas upp. Under målets förberedelse bör därför vidtas åtgärder som innebär att omständig- heter av betydelse för bestämmandet företagsbotens storlek tidigt blir processmaterial. Åklagaren bör ange grunderna för beräkningen av företagsbotens storlek i stämningsansökan m.m. Företagsbot kan åläggas endast efter yrkande av allmän åklagare. I stämningsansökan ska åklagaren lämna uppgift bl.a. om den brotts- liga gärningen och de bevis som åklagaren åberopar. Det torde även stå klart att åklagaren i mål om företagsbot ska framställa ett till be- loppet bestämt yrkande och att åklagaren ska ange grunden för att företagsbot ska åläggas. Om åklagaren anger grunderna för beräkningen av företagsbotens storlek på ett tidigt stadium, ökar förutsebarheten i processen och förbättras förutsättningarna för att parternas ståndpunkter klar- görs. Vi anser därför att en åklagare som för talan om företagsbot kortfattat bör ange grunderna för beräkningen av företagsbotens storlek i stämningsansökan. Vi har övervägt om de nu förespråkade rutinerna bör lagfästas men har inte funnit att detta är nödvändigt. Vi förespråkar också att domstolen regelmässigt överväger att förelägga den som talan riktas mot att yttra sig skriftligen före huvudförhandlingen och, där otydligheter kvarstår efter den skrift- liga handläggningen, kallar parterna till ett förberedande samman- träde. Vi föreslår dock inte heller i detta avseende några författ- ningsändringar. Åklagaren bör inte kunna skärpa ett yrkande om företagsbot i hovrätten eller Enligt vår bedömning är en åklagare som har fått full framgång med sin talan förhindrad att överklaga och i hovrätten yrka på en högre företagsbot än vad han eller hon yrkade vid tingsrätten. Av detta följer att en åklagare aldrig kan yrka ett högre belopp i hovrätt eller än han eller hon yrkade vid tingsrätten. Vi har övervägt om detta är en tillfredsställande ordning. Vår slutsats är att det inte finns tillräckliga skäl att införa en möjlighet för åklagaren att skärpa ett vid tingsrätten framställt yrkande om företagsbot i hov- rätten eller . Ikraftträdande och övergångsbestämmelser (avsnitt 15) Vi föreslår att lagändringarna ska träda i kraft . Det behövs inte några övergångsbestämmelser. The Inquiry on certain issues concerning corporate fines was tasked1 with conducting a broad review of corporate fine regulations and proposing necessary legislative amendments. Under the Inquiry’s terms of reference, the aim of the review was to ensure that the criminal law regulatory framework for legal persons is efficient, effective and modern, and that it is adapted to ’s obligations under EU law and other international commitments. The remit in- cluded: •considering whether corporate fines should be designed as a punishment or as a special legal consequence of a criminal act; •considering whether the limitation to crimes committed in the exercise of business activities is effective, or whether the scope of application should be changed; •considering and proposing an increase in the maximum amount for corporate fines; •reviewing the basis for calculating the size of corporate fines; •reviewing the relation between corporate fines and individual criminal liability, and taking a position on how issues concerning the accumulation of sanctions should be resolved; and •analysing whether there is a need for additional legislative measures so that can live up to its commitments vis-à-vis the . 1 terms of reference 2015:58, annex 1 to the report. is a summary of the most important proposals and assess- ments in the report. Punishment or special legal consequence of a criminal act (chapter 8) Corporate fines are currently a special legal consequence of a crimi- nal act. We have considered whether there are reasons to instead allow corporate fines to constitute a punishment. We consider that it is not of decisive importance for the deterrent effect of corporate fines whether or not they are labelled a special legal consequence of a criminal act or a punishment. , in our view, is there any other circumstance which, on its own or combined with other circumstances, clearly indicates that corporate fines should be labelled a punishment. In this context, it is worth mentioning that ’s international commitments do not require that corporate fines be labelled punishments and it is likely that this will be the case in the future. In Swedish law, there is currently a fundamental link between crime and punishment, and only the person having committed a crime can be sentenced to punishment. This link would be broken if corporate fines were labelled a punishment in future. According to our assessment, therefore, a transition to labelling corporate fines a punishment should only be considered if there are clear advantages. We do not consider that such advantages exist. We therefore recommend that corporate fines continue to be designed as a special legal consequence of a criminal act. Scope of application of corporate fines (chapter 9) We propose that the scope of application of corporate fines be ex- panded so that they can also be imposed – as well as for crimes committed in the exercise of business activities – for crimes com- mitted in the exercise of: •public sector activities that can be equated with business activi- ties; and •other activities conducted by a legal person if the illegal act or, where relevant, failure to act, was intended to bring the legal person financial benefit. ’s commitments in the EU and internationally We consider that the restriction to crimes committed in the exer- cise of business activities means that legal persons cannot always be held to account in the situations required by our commitments in the EU, for example. This alone is reason to expand the scope of application of corporate fines so that they also to a certain extent cover crimes in other activities. Purposes of the regulations on corporate fines Corporate fines can currently be imposed for crimes committed by sole traders, e.g. in independent schools. Yet the regulations do not cover crimes committed in corresponding municipal activities, which are not commercial in character, such as municipal schools. This difference does not seem justified. In our view, there are therefore reasons to expand the scope of application of corporate fines to also cover crimes committed in the exercise of public sector activities that can be equated with business activities. Corporate fines are intended, among other things, to counter the profit motives that may be behind crimes in business activities. In non-profit activities, for example, there are rarely any explicit profit motives. However, there may be an interest in costs down in operations, for example, and thus also an interest in committing or allowing crimes to be committed in these activities. In our view, this is also an argument in favour of expanding the scope of appli- cation for the provisions on corporate fines. Our proposal for an expanded scope of application We consider that removing entirely the restriction to business activi- ties would result in less predictability and thus also less effectiveness and legal certainty. The current restriction to crimes committed in the exercise of business activities should therefore remain unchanged. Instead, the scope of application should be expanded through supplementary provisions that can be applied in certain stated cases. Our proposal that it should be possible to impose corporate fines for crimes committed in public sector activities that can be equated with business activities means that it will be possible to impose corpo- rate fines for work environment crimes, for example, committed in state, county council or municipal activities that could also have been run by a private body. We consider that the provision will have particular significance in health, social care and school activities. Through our second proposal – that it should be possible to impose corporate fines on a legal person for crimes committed in activities that neither constitute nor can be equated with business activities, if the crime was intended to bring the legal person finan- cial benefit – we want to ensure that fulfils its commit- ments in the EU and internationally. This provision should be applied when someone commits a crime, e.g. benefit fraud, with the aim of bringing about a revenue or a saving for the legal person. But it should also be possible to apply it when a representative of an association neglects to acquire necessary safety equipment – with the result that the association avoids an expense – and is thus ulti- guilty of a work environment offence. Size of corporate fines (chapter 10) •that changes be made to the basis for determining the size of corporate fines; •that the financial position of large companies be considered when determining the size of corporate fines for particularly repre- hensible crimes; and •that in such cases, it should be possible to impose corporate fines of up to million (‘increased corporate fine’). Maximum amount for corporate fines According to our assessment, there is no general need to raise the level of repression for companies. However, it is not difficult to imagine – as the has pointed out – situations in which it is obvious that the current maximum level – million – seems much too low an amount to be a sufficiently tangible sanction. The fact that the equivalent maximum amount in several other European countries is considerably higher also indicates that the Swedish maximum amount is too low. Our conclusion is therefore that the current maximum level of corporate fines is not sufficiently high. Neither Norwegian nor Danish law have an upper limit to the amount of the fines that can be imposed on legal persons. However, we consider that there are overwhelming reasons in favour of re- taining an upper limit to the size of corporate fines. This has to do with the fact that corporate fines are a repressive sanction of eco- nomic character that serve the same purpose as a punishment, which places special demands in terms of predictability, for example. Our proposal on determining corporate fines (see below) will mean that corporate fines of 000 at the lowest and million at the highest can be imposed. According to our assessment, an increase of the maximum amount to million is sufficient to ensure that corporate fines represent a sufficiently intrusive sanction, also in relation to serious crimes committed in the exercise of large companies’ activities. Corporate fines should be determined on the basis of the penalty for the crime ... We consider that the basis for determining the size of corporate fines should be made clearer. We therefore propose that the legisla- tive text state that corporate fines be determined on the basis of the penalty for the crime – the meaning of this term is stated more clearly in Chapter 29, Section 1 of the Swedish Penal Code. ... special consideration should also be given to the relation of the crime to the activities ... Corporate fines should, in our view, be proportionate to the blame the company deserves as a result of the crime. The level of blame is not based on the crime’s penalty alone; it is a product in part of the penalty and the company’s link to the crime. This approach is expressed in the current legislative text in that special consideration is to be given to ‘the relation of the crime to the activities’. In our view, a new legislative text should also contain this wording. ... and to the harm or danger caused by the crime to life, health or the environment The institution of corporate fines probably has a tangible practical significance concerning the prosecution of work environment and environmental crimes. To provide scope to continue imposing tangible corporate fines in the event of such crime, we propose that special consideration should be given when determining fines to ‘the harm or danger caused by the crime to life, health or the environ- ment.’ We also propose that there be scope, as before, to consider whether a company has previously been required to pay corporate fines. In the event of multiple crimes, a joint corporate fine should be imposed to cover all crimes It is likely that the legislator’s intention was that a joint corporate fine for all crimes should – or at least should be able to – be imposed in the event of multiple crimes within a company. In our view, there are no reasons to make any changes in this regard. We propose that the principle of a joint corporate fine be set out in the legislative text. This kind of joint corporate fine should be determined in accordance with the same principles that apply when determining the penalty for multiple crimes, known as the ‘totality principle’. For large companies, the company’s financial position should be considered when determining corporate fines for particularly reprehensible crimes A system in which a company’s financial conditions have a direct impact on the corporate fines, e.g. some form of ‘day-fine’ system, does seem appealing in principle. However, if consideration must always be given to a company’s financial position when determining corporate fines, this can lead to major application problems and result in the law enforcement authorities having to invest conside- rable investigation resources into issues concerning the company’s economic situation. This leads us to the conclusion that the com- pany’s financial position should not be considered in the event of a crime that should entail only a lower corporate fine. This means that no system should be introduced that is purely based on day fines. However, in the case of particularly reprehensible crimes, the need for sufficiently tangible sanctions is so great that this justifies a system whereby some weight can be given to the financial position of large companies. We therefore propose a system that differentiates between small and large companies. Small companies should, as is currently the case, receive corporate fines of between 000 and mil- lion. These amounts should, as a starting point, also apply to large companies. However, in the event of particularly reprehensible crimes, it should be possible to impose an ‘increased corporate fine’ on large companies. This should be determined while taking account of the company’s financial position and it should be possible to impose a fine of up to million. Our proposal on how to determine the size of the corporate fine We propose a solution whereby the size of the corporate fine is determined in three stages. In the first stage, a sanction value of at least 000 and at most million should be established for the totality of the crimes that should result in a corporate fine. The sanction value – which is intended to reflect the blame the company deserves as a result of the crime – is determined on the basis of the penalty for the crime and giving particular consideration to the crime’s relation to the activities and the harm or danger that crime caused to life, health or the environment. There must also be scope to give reasonable consideration to whether the company has previously received corporate fines. Our proposal on how to determine the sanction value will probably lead in most cases to the same amount as the corporate fine is set at in accordance with the existing regula- tion. The second stage is applied only in cases where the sanction level established amounts to a minimum of 000 (particularly reprehensible crime) and the company is a large company. According to our proposal, when these conditions have been met it will be possible to increase the size of the corporate fine to an amount that is up to ten times higher than the sanction value (‘increased corporate fine’). Large companies refers to individual business operators and legal persons that fulfil the criteria for large companies under Chapter 1, Section 3, first paragraph, point 4 of the Annual Accounts Act (1995:1554); in simplified terms, this means companies that ex- ceed at least two of three threshold values: a balance sheet total of million, net turnover of million and 50 employees.