sou · H4B377 · 2016-10-31 00:00:00 — För en person som behöver komplettera sin gymnasieutbildning inom komvux kommer det även att vara viktigt dels att detta är möjligt, dels att det blir tydligt och transparent hur en utbildning kan kompletteras. Om ämnesbetyg införs i gymnasieskolan kommer gymnasieskolan och vuxenutbildningen sannolikt att behöva tillämpa olika styr- dokument. Det bör därför utredas vidare hur elever ska kunna komplettera sina gymnasiestudier med kurser som erbjuds inom vuxenutbildningen och i vilken mån dessa kurser behöver justeras. Utredningens förslag när det gäller ämnesbetyg bedöms dock till- sammans med övriga förslag leda till minskade behov av komplet- teringar inom vuxenutbildningen genom att antalet elever som når målen för utbildningen i gymnasieskolan sannolikt kommer att öka. Ämnesbetyg och tillträde till vidare utbildning Utredningen ska enligt direktiven analysera vilka eventuella konse- kvenser för tillträde till vidare utbildning som ämnesbetyg skulle kunna innebära. Det pågår som nämnts en total översyn av hela systemet för tillträde till utbildning på grundnivå som vänder sig till nybörjare i högskolan. har regeringens uppdrag att lämna förslag till ett öppnare och enklare system än dagens. ser i första hand att konsekvenserna på tillträdesområdet handlar om fortsatta utredningsbehov när det gäller den konkreta anpassningen av tillträdessystemet. kan i sitt arbete ha möjlighet att ytterligare överväga vad ett eventuellt införande av ämnesbetyg skulle kunna innebära för tillträdessystemet utifrån det förslag till nya bestämmelser som den utredningen lämnar. Det som Gymnasie- utredningen nedan har identifierat som konsekvenser bygger på dagens tillträdessystem. De krav som gäller för grundläggande och särskild behörighet till högre utbildning bygger på att elever har läst vissa kurser i gymnasieskolan eller vuxenutbildningen. Om ett system med ämnesbetyg ska införas kommer behörighetskraven att behöva omarbetas och anpassas till ett sådant system för gymnasieskolans räkning, som behörighetskraven sannolikt också kommer att behöva fortsätta bygga på kursbetyg för vuxenutbildningens del. Kraven för grundläggande behörighet behöver anpassas till en ämnesutformning, utan att examenskraven för gymnasieskolan höjs. Kraven för särskild behörighet skulle kunna kopplas till respektive program i gymnasieskolan. Så gjordes i det tidigare linjegymnasiet. kan en särskild kvotgrupp behöva in- rättas, eftersom det är inte går att garantera att meritvärdet inte kommer att utvecklas annorlunda jämfört med tidigare årskullars. Ämnesbetyg kan enligt utredningens bedömning bidra till att förbättra genomströmningen i gymnasieskolan. Ämnesbetyg kan också ge stöd för elevernas kunskapsutveckling och möjliggöra ökad fördjupning, med bättre kunskapsresultat som följd. Detta innebär många positiva konsekvenser, såväl för eleverna som för t.ex. lärosäten på så sätt att elever blir bättre förberedda för hög- skolestudier. Slutligen innebär ämnesbetyg att elever som inte är motiverade i början av gymnasieutbildningen får större möjlighet att öka sin prestation under utbildningen och t.ex. få bättre möj- lighet att konkurrera till platser inom högre utbildning på ett sätt som annars kanske inte hade varit möjligt. Detta kan få positiva konsekvenser för lärosätenas arbete med breddad rekrytering. Utöver de behörighetskrav som gäller för högre utbildning kommer även behörighetskraven till utbildningar att behöva ses över på motsvarande sätt vid en övergång till ämnes- betyg. 25.19.2 Förutsättningar för att införa ämnesbetyg Utredningen bedömer att det är möjligt att införa ämnesbetyg en- bart under vissa förutsättningar. För att en sådan reform ska kunna vara positiv för gymnasieskolan och eleverna krävs framför allt att den görs i ett långsiktigt perspektiv. I utredningen Det tar tid – om effekter av skolpolitiska reformer anges att centrala faktorer som kan vara avgörande för om en implementering ska lyckas bl.a. att det finns en bred uppslutning kring reformens intentioner.83 Dessutom krävs omfattande insatser för att stödja implementeringen. Trots detta tar det tid innan reformer är att betrakta som institutional- iserade i verksamheten, vilket framgår av både forskning och tidig- are erfarenhet. För att införa ämnesbetyg och en ämnesutformad gymnasie- skola kommer det att krävas omfattande förändringar av gällande regelverk som inte ryms inom denna utrednings ram. Utredningen bedömer därför att en utredning bör tillsättas för att utarbeta för- slag till lagändringar och övrigt författningsarbete. Ett vägval vad gäller modell för ämnesutformning kan ske inför en sådan utred- nings tillsättande eller inom ramen för den utredningen. Utred- ningsbehovet gäller framför allt ändringar i skollagen, gymnasie- förordningen vuxenutbildningsförordningen och högskoleförord- ningen. Utredningen behöver bl.a. belysa hur rätten att gå om en kurs bör anpassas till en ämnesutformning, hur olika spår vad gäller grundläggande behörighet för elever på yrkesprogram bör se ut för att eleverna ska kunna välja bort dessa om de så önskar, hur tillträdesreglerna bör anpassas till ett system med ämnesbetyg liksom hur behörigheter till högre utbildning bör formuleras per program. Utredningen behöver också belysa hur modellen bör utformas så att vuxenutbildningen kan ge delar av det eleven saknar från gymnasieskolan. Även frågan om en eventuell timplan för gymnasieskolan och en ytterligare utökning av undervisningstiden kan i det sammanhanget övervägas. Vidare måste kraven för examen anpassas till ämnesbetyg. Dagens krav för examen innebär att det inte alltid krävs ett godkänt betyg på den mest avancerade nivån i ett ämne som ingår obligatoriskt i utbildningen för att få examen. 83 SOU 2013:30: Det tar tid – om effekter av skolpolitiska reformer. Att anpassa dagens examenskrav är därmed en viktig uppgift för en författningsteknisk utredning. Utredningen föreslår även att ges ett förberedande uppdrag för anpassning av ämnesplaner och programstrukturer i samverkan med expertgrupper, nationella programråd och gymn- asieskolans intressenter i stort. Om en fullständig ämnesutform- ning ska eftersträvas behöver samtliga ämnen genomlysas av Skol- verket och ges en utformning som stödjer principen om betygs- sättning i ett ämne. Ämnen med icke-progressiva kurser kommer att behöva skrivas om i större utsträckning än tydliga progressionsämnen. En fördel i arbetet kan vara att samtliga ämnen genomlysts i samband med Gy11 och att större förändringar av ämnenas samlade innehåll därför rimligen inte borde behövas. Upp- draget att se över programstrukturerna bör genomföras utifrån en riktning mot ytterligare något fastare studievägar än . Vid en eventuell förändring av systemet med meritpoäng84 kan översynen av programstrukturerna behöva ta hänsyn till vilka ämnen som i högre grad bör ingå obligatoriskt i de nationella programmen. Ett förberedande uppdrag kan sannolikt ges till tidigast , och utredningen bedömer att behöver mer än 18 månader på sig för att göra nödvändiga omarbetningar på ett grundligt och väl förankrat sätt. Uppdraget bör även omfatta en översyn av de kurser som även fortsättningsvis ska kunna erbjudas inom vuxenutbildningen, så att de matchar gymnasieskolans ämnen. och den författningstekniska utredningen bör arbeta i nära dialog under uppdragens genomförande. Utredningen vill särskilt understryka vikten av dessa underlag för fortsatta ställningstaganden kring ämnesbetyg. för- beredande uppdrag bör delrapporteras för att myndighetens ställ- ningstaganden om ämnesdelning och principer för program- uppbyggnad ska kunna ligga till grund för fortsatt beslut om arbetets inriktning. Om lagstiftaren beslutar om ett införande av ämnesbetyg kom- mer andra ämnesindelningar i vissa fall att ligga till grund för lärares legitimation och behörighet. Föreskrifterna för lärares legitimation och behörighet behöver då i dessa ämnen ses över så att utfärdade 84 Dir. 2016:24. legitimationer kan anpassas till den nya ämnesindelning som ska gälla. Ett grundligt implementeringsarbete kommer därefter att krävas. Det ska finnas tid för skolor, rektorer och lärare att bli för- trogna med det nya systemet. Implementering bör inledas och fortgå även efter att nya förskrifter om ämnen m.m. beslutats. Eftersom allt detta, som framgått, innebär ett omfattande arbete bedömer utredningen att ämnesbetyg i gymnasieskolan kan börja tillämpas som tidigast från och med /21. Det är viktigt att reglerna för gymnasiesärskolan harmonierar med det som gäller för gymnasieskolan, bl.a. så att samverkan mellan de båda skolformerna underlättas. Ett stort antal förslag som gäller gymnasieskolan föranleder därför motsvarande för- ändringar i gymnasiesärskolan. 1.Det ska tydliggöras att alla elever i gymnasiesärskolan om- fattas av skollagens bestämmelser om extra anpassningar och särskilt stöd. Bedömningen av stödbehovet ska göras utifrån om det kan befaras att eleven inte kommer att nå de kun- skapskrav för kurser eller de kravnivåer för ämnesområden som ska uppnås. 2.Elever ska kunna få ett individuellt anpassat program genom att läsa grundskoleämnen i gymnasiesärskolan. 3.Ett mål för gymnasiesärskolan bör införas på motsvarande sätt som föreslås för gymnasieskolan och ett antal ytterligare förslag som gäller gymnasieskolan ska även gälla gym- nasiesärskolan. Detta innefattar förslagen om: –en systematisk överlämning –hemkommunens pådrivande ansvar för att ungdomar ska börja en gymnasieutbildning –huvudmannens förtydligade ansvar för att se till att varje elev ges möjlighet att nå målen för sin utbildning –rektorns ansvar för att se till att upprepad eller längre från- varo utreds –skolans ansvar för att aktivt förebygga och motverka studie- avbrott –kommunala aktivitetsansvaret syftar till att motivera och hjälpa ungdomar att påbörja eller återuppta en gymnasie- utbildning –tydliggörande att elever som inte nått målen för sin utbildning kan ha rätt till fortsatt utbildning, genom att rätten att gå om en kurs eller att göra om gymnasiesärskolearbetet förs in i skollagen –alla elever ska ha en –uppföljning och redovisning i den individuella studieplanen av den faktiska undervisningstiden som eleven erbjudits –stöd ska ges utifrån elevens utbildning i dess helhet –stöd ska ges med den variation som eleverna behöver –statligt stöd för att stimulera regional samverkan om ett all- sidigt utbildningsutbud –ska regelbundet redovisa behov av förnyelse av gymnasieutbildningarna till regeringen –bättre arbetslivsanknytning genom de nationella program- råden för gymnasial yrkesutbildning. –En utredning tillsätts som får i uppdrag att ta fram förslag för en författningsteknisk utformning av ämnesbetyg i gymn- asieskolan och gymnasiesärskolan, och ges ett förberedande uppdrag vad gäller ämnesplaner och program- strukturer. Ett utvecklingsarbete för ämnesbetyg ska vara långsiktigt och ges tid. Ytterligare utredning och implement- ering bör ges . Gymnasiesärskolan reformerades 2013 och av Gymnasieutredning- ens direktiv framgår att regeringen anser att det därför är rimligt att avvakta med en övergripande översyn av skolformen. Regeringen konstaterar dock att det är viktigt att reglerna för gymnasie- särskolan harmonierar med vad som gäller för gymnasieskolan, så att samverkan mellan de båda skolformerna underlättas. Om utredaren föreslår förändringar av gymnasieskolan som bedöms påverka överensstämmelsen mellan de båda skolformerna behöver därför följdändringar när det gäller gymnasiesärskolan också över- vägas. Av tilläggsdirektiv85 framgår också att utredaren ska analysera för- och nackdelar med ämnesbetyg jämfört med kursbetyg samt utreda möjligheterna att införa ämnesbetyg även för gymnasiesär- skolan. Utredningen instämmer i att det är rimligt att avvakta med en övergripande översyn av gymnasiesärskolan. Vår utgångspunkt är att reglerna för gymnasiesärskolan ska harmoniera med bestäm- melserna för gymnasieskolan. Det innebär dock inte att allt kan eller bör bli lika. 25.20.1 Bedömningen av elevers stödbehov Utredningen konstaterar att alla elever i gymnasiesärskolan omfat- tas av skollagens bestämmelser om stöd. Det gäller såväl elever på nationella program som elever på individuella program. Utred- ningen vill understryka att skolformen i sig inte ersätter det stöd i form av extra anpassningar och särskilt stöd som en elev kan vara i behov av. Detta behöver dock tydliggöras för att undvika oklar- heter och främja en likvärdig tillämpning av stödbestämmelserna i gymnasiesärskolan. Utredningen föreslår därför att det ska tydlig- göras i skollagen att en bedömning av elevens stödbehov ska göras om det kan befaras att eleven inte kommer att nå de kunskapskrav för kurser eller de kravnivåer för ämnesområden som ska uppnås. Förslaget föranleder en ändring i skollagen. 85 Dir. 2015:141. Det finns behov av att kunna individanpassa utbildningar på nat- ionella program i gymnasiesärskolan. Det kan för vissa elever handla om möjligheten att läsa vissa ämnen enligt gymnasieskolans ämnesplaner, vilket är möjligt . Undervisningen av elever som läser kurser enligt gymnasieskolans ämnesplaner ger möjlighet till samverkan mellan gymnasiesärskolan och gymnasieskolan. För vissa elever kan det i stället handla om ett behov av individanpass- ning genom möjligheten att läsa ämnesområden från ett individ- uellt program. Dessa befintliga möjligheter till individanpassning visar på en stor spännvidd, men mellan dessa möjligheter finns det enligt utredningens bedömning ett glapp eftersom det inte är möj- ligt att individanpassa genom att eleven får undervisning enligt kursplaner. Undervisning av elever enligt grund- skolans kursplaner skulle också ge möjlighet till samverkan mellan skolformer. Utredningen föreslår att elever i gymnasiesärskolan ska få möj- lighet att läsa grundskoleämnen inom ramen för ett individuellt anpassat program. Ett tillägg föreslås därför i gymnasieförord- ningen om individuellt anpassat program. Utredningen gör bedömningen att det sannolikt är ett begränsat antal elever på de nationella programmen som önskar läsa ett eller flera ämnen enligt kursplaner. Om en elev uppnår kunskapskraven i flera av ämnen kan det också finnas anledning att fundera på om eleven tillhör målgruppen för gymn- asiesärskolan. 25.20.3 Övriga förslag vad gäller gymnasiesärskolan Som nämnts tidigare framgår av utredningens direktiv är det viktigt att reglerna för gymnasiesärskolan harmonierar med vad som gäller för gymnasieskolan, så att samverkan mellan de båda skolformerna underlättas. Utgångspunkten för utredningens arbete har därför varit att regleringen ska vara så enhetlig som möjligt. Utredningen har gått igenom samtliga förslag som gäller gymnasieskolan och tagit ställning till i vilka fall motsvarande förändringar bör göras i gymnasiesärskolan. kan andra förhållanden i gymnasie- särskolan och skolformens särskilda karaktär motivera att konse- kvensändringar inte bör göras utan särskilda överväganden. För vissa av utredningens frågor behövs därför en särskild över- syn för att det ska vara möjligt att göra bedömningen om vissa anpassningar behöver göras i gymnasiesärskolan. Det gäller t.ex. justeringar i utbudet av program, frågor om garanterad undervis- ningstid, ett estetiskt ämne och gymnasiesärskolearbetet, samt elevernas aktiva deltagande i verksamheten. Därutöver kan också bl.a. frågan om huruvida folkhögskoleutbildningar ska vara till- gängliga för de ungdomar i gymnasiesärskolans målgrupp som inte fyllt behöva övervägas särskilt. Utifrån en bedömning av när lika villkor bör gälla föreslår ut- redningen att en målparagraf för gymnasiesärskolans målgrupp bör införas på motsvarande sätt som föreslås för gymnasieskolan. Vidare är våra förslag om överlämning och aktivitetsansvaret generella och det framgår uttryckligen att förslagen även gäller gymnasiesärskolan. Hemkommunen har samma ansvar för gymnasiesärskolans elever som för eleverna i gymnasieskolan. Det talar för att hemkom- munens pådrivande ansvar för att ungdomar ska börja en gymnasie- utbildning bör gälla även för gymnasiesärskolan. Huvudmannens ansvar för att eleverna i gymnasiesärskolan ges möjlighet att nå målen för sin utbildning gäller i princip men bör för- tydligas på samma sätt som för gymnasieskolan. Vårdnadshavarnas medverkansansvar bör gälla på samma sätt som i gymnasieskolan liksom att rektorn vid upprepad eller längre frånvaro ska se till att frånvaron utreds. Bestämmelserna om avslutande av utbildning bör gälla även gymnasiesärskolan, för att synliggöra skolans ansvar att motverka studieavbrott. Likaså bör möjligheten att gå längre i gymnasiesärskolan förtydligas genom att rätten att gå om en kurs lyfts upp i skollagen. Mentorsfunktionen bör regleras och införas även i gymnasiesärskolan. Huvudmannens skyldighet att följa upp och i den individuella studieplanen redovisa den faktiska undervis- ningstiden som eleven erbjudits bör likaså gälla i gymnasiesär- skolan. Det bör även bestämmelserna om sammanhållen skoldag, strukturerad undervisning och stöd utifrån utbildningen i dess hel- het. Därutöver bör även konsekvensändringar i läroplanen för gym- nasiesärskolan göras i den s.k. rektorskatalogen med innebörden att krav på ett varierat utbud av stödåtgärder ska gälla även i denna skolform. Förslaget om att regelbundet ska redovisa behov av förnyelse av gymnasieutbildningarna till regeringen bör gälla även gymnasiesärskolans utbildningar liksom förslaget om statligt stöd för att stimulera regional samverkan om ett allsidigt utbildningsutbud. Vidare bör förslaget om att yrkesutbildning behöver få en bättre arbetslivsanknytning gälla även för gymnasie- särskolan och sådana frågor bör därför hanteras inom ramen för de nationella programråden för gymnasial yrkesutbildning, på mot- svarande sätt som föreslås för introduktionsprogram. När det gäller ämnesbetyg gör utredningen samma bedömning som för gymnasieskolan och menar att ämnesbetyg med stor san- nolikhet även skulle ha en positiv inverkan på gymnasiesärskolan. Ämnesbetyg har en potential att mer långsiktigt stödja elevernas lärande och underlätta lärares arbetssituation även i denna skol- form. I det fortsatta utredningsarbetet om ett eventuellt införande av ämnesbetyg bör behoven hos gymnasiesärskolans elevgrupp särskilt beaktas. 25.21Bestämmelsen om statsbidrag till elever för folkhögskoleutbildning tillämpas inte ska statsbidrag kunna ges till en folkhögskola som antar en elev under som går ett introduktionsprogram. Bestäm- melsen kan dock inte tillämpas eftersom den inte är förenlig med skollagens bestämmelser om entreprenad. 1.Bestämmelsen om statsbidrag till folkbildningen som innebär att en folkhögskola kan anta en elev under som går ett introduktionsprogram tas bort. Bestämmelsen om statsbidrag är inte förenlig med skollagen I avsnitt 23.4 samt i bilaga 12 beskrivs hur skollagens bestämmelser om entreprenad och bestämmelsen i förordningen (2015:218) om statsbidrag till folkbildningen86 har bidragit till oklarheter för både folkhögskolans och gymnasieskolans huvudmän. Den senare bestäm- melsen som innebär att folkhögskolan får anta yngre elever som går ett introduktionsprogram i gymnasieskolan är, enligt utredningens bedömning, inte förenlig med skollagens bestämmelser om entre- prenad. Om en gymnasieskola genom dispens överlämnar undervis- ning på introduktionsprogram på entreprenad bör inget statsbidrag betalas ut eftersom folkhögskolan då fullgör gymnasieskolans upp- gifter. Enligt har heller inga statsbidrag betalats ut enligt bestämmelsen. Utredningen föreslår därför att sista meningen i tredje stycket i 9 § i förordningen (2015:218) om statsbidrag till folkbildningen stryks. Inga utökade möjligheter för ungdomar att gå en folkhögskoleutbildning Utredningen ska ta ställning till om folkhögskoleutbildningar ska vara tillgängliga även för ungdomar som inte fyllt och, om så är fallet, i vilken utsträckning. I avsnitt 25.1 föreslår utredningen förändringar inom det kom- munala aktivitetsansvaret som syftar till att i första hand vägleda alla ungdomar mot eller tillbaka till gymnasieutbildning. I de fall alla sådana möjligheter har uttömts för den unga kan utbildning vid folkhögskola övervägas. Folkhögskolan riktar sig i huvudsak till personer men vissa begränsade möjligheter finns även för yngre personer. Om en ungdom vill studera allmän kurs på folkhög- skola förutsätter det att den unga är inskriven i gymn- asieskolan. Det förutsätter också att hemkommunen står för finansieringen och att folkhögskolan bedömer att den kan ta emot ungdomen, eftersom han eller hon inte är garanterad någon plats. Vad gäller studiemotiverande folkhögskolekurser är den nedre 86 9 § tredje stycket, sista meningen. åldersgränsen , vilket möjliggör för yngre elever att studera vid folkhögskola, förutsatt att de är inskrivna hos Arbets- förmedlingen.87 Gymnasieskolan erbjuder en möjlighet till utbildning tillsam- mans med jämnåriga elever, vilket kan vara viktigt ur såväl peda- gogisk som studiesocial synpunkt. För gymnasieskolan gäller också t.ex. skollagens krav på likvärdighet, systematiskt kvalitetsarbete och tillsyn. Detta är viktigt för såväl kvalitet som rättssäkerhet. I gymnasieskolan finns vidare krav på värdegrundsarbete och på till- gång till studie- och yrkesvägledare, elevhälsa samt behöriga och legitimerade lärare. En elev i gymnasieskolan har också rätt till stöd eller särskilt stöd. Dessutom kan en elev i gymnasieskolan läsa en utbildning på ett yrkesprogram. Utredningen bedömer att det inte finns skäl att ytterligare ut- vidga möjligheterna till folkhögskoleutbildning för ungdomar och att befintliga möjligheter bör nyttjas med viss restriktivitet. Det innebär dock inte att folkhögskoleutbildning är uteslutet för enskilda ungdomar. När det gäller ungdomar ska dock även dessa i första hand vägledas mot gymnasie- skolan. 25.22Skolverkets arbete med stöd och kompetensutveckling Huvudmän, rektorer och lärare behöver få ett utökat stöd i sitt arbete med att utveckla kvaliteten i undervisningen och att arbeta elevcentrerat. Utvecklingsinsatser behöver vara effektiva och bör syfta till att bygga kapacitet för lokalt utvecklingsarbete och sprida goda exempel. 1.Skolverket bör få i uppdrag att genomföra en satsning på kompetensutveckling för mentorer och när det gäller stöd och stimulans till elever i gymnasieskolan. 87 Den föreslagna strykningen i förordningen om statsbidrag till folkbildningen påverkar inte de åtgärder som kan rymmas inom aktivitetsansvaret. 2.Skolverket bör ta fram allmänna råd om undervisningens genomförande. 25.22.1Det finns behov av kompetensutveckling för att anpassa gymnasieskolans arbetssätt till målet att alla unga ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning Utredningen har kunnat konstatera att det på grund av att gymnasieskolan inte är obligatorisk ibland tycks finnas ett synsätt som innebär att ansvaret för att klara studierna endast är elevens, som om gymnasieskolan fortfarande var en urvalsskola och inte till för alla ungdomar. Ett sådant förhållningssätt inte dock är förenligt med skollagens och läroplanens bestämmelser. Gymnasieskolans arbetssätt behöver anpassas till målet att alla unga ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. Enligt de referensgrupper och fokusgrupper som utredningen har talat med är många positiva till regeländringarna när det gäller extra anpassningar och särskilt stöd. Mindre tid läggs numera på att utarbeta åtgärdsprogram och de nya bestämmelserna om extra anpassningar har flyttat fokus till under- visningens förmåga att möta alla elever. bedömer många lärare och rektorer att de inte har förutsättningar att möta alla elevers individuella behov. Lämpligt stöd måste erbjudas lärarna för att de ska kunna möta elevernas olika behov och förutsättningar. En central framgångsfaktor för att lyckas med att förhindra studieavbrott och förebygga ofullständiga studier är att bygga för- troendefulla relationer med eleverna.