sou · H4B35 · 2016-01-18 00:00:00 — har en lång tradition av stöd till allmänna samlingslokaler och inrättades ett ekonomiskt stöd till dessa. En utredning för att se över stödet tillsattes 2002 och i betänk- andet Allmänna samlingslokaler – demokrati, kultur, utveckling (SOU 2003:118) konstaterades det att samlingslokalerna är viktiga grund- pelare i det demokratiska samhället. Utredningen betonade att det bör finnas en samlingslokal i varje lokal miljö för att ge ökade möjligheter att etablera ett föreningsliv som på ett effektivare sätt kan engagera de människor som bor i dessa områden. Utredningen fokuserade på storstäderna och det huvudsakliga förslaget om sam- lingslokaler var att sådana borde främjas i storstadsområden. Ung- domar, framför allt i storstäderna, skulle ges bättre tillgång till all- männa samlingslokaler som var anpassade till ungdomars kultur- och fritidsformer. Glesbygden hade enligt utredningen en fullgod täckning, i synnerhet genom de många bygdegårdar som utgjorde en levande del av bygden. Vikten av att det finns tillgång till sam- lingslokaler i förortsområden lyftes även av regeringen i proposi- tionen En politik för det civila samhället (prop. 2009/10:55). fördelas bidrag till allmänna samlingslokaler av samlings- lokaldelegation. fördelar även stöd för utveckling av ung- domsverksamhet i allmänna samlingslokaler. Flera organisationer har i våra samråd framfört att de utman- ingar som identifierades i de ovan nämnda utredningarna har till- tagit och till viss del förändrats. Valdeltagande och politiskt engagemang mellan valen har försämrats genom att stödet har minskat. Lokalernas underhåll och tillgänglighetsanpassning är eftersatt. Flera organisa- tioner hävdar också att det saknas samlingslokaler i storstäderna, särskilt för andra än medlemmar i föreningar. Avsaknaden av lokaler och samlingsplatser är också en fråga som ofta är orsak till konflikt i storstadskommunerna, i synnerhet mellan unga och det offentliga. I de samråd som vi har haft med ungdomsföreningar har det fram- gått att unga ofta har svårt att hitta lämpliga lokaler för sina akti- viteter. Vi menar att förekomsten av arenor och forum för spontana möten mellan olika grupper av medborgare är nödvändig för demokratin. Tillgängligheten till samlingslokaler bör därför främjas. Att samlingslokaler är tillgängliga för unga kan även bidra till att unga, som är för gamla för fritidsgårdar och inte har någon hemvist i föreningslivet, kan delta på egna villkor i såväl glesbygd som storstadskommuner. Mötesplatserna kan utgöra viktiga arenor för delaktighet, särskilt för unga som av olika anledningar inte deltar i det demokratiska livet i lika stor utsträckning som andra unga. Det är också viktigt att möteslokalerna är tillgänglighetsanpassade. Kom- munerna bör därför verka för att olika mötesplatser för demokratiska samtal görs tillgängliga. Ett sätt för kommuner att få tillgång till mer möteslokaler är att öppna upp skolans lokaler för föreningsaktiviteter efter skoltid. 5.5.3Tillträdet till allmänna platser Utredningens bedömning: Det är viktigt att allmänheten har tillgång till tillförlitlig information om de bestämmelser som gäller för politiska möten och demonstrationer. Kommuner bör informera om vad som gäller på sin webbplats. En förutsättning för en fungerande demokrati är att det finns fysiska mötesplatser för opinionsbildning, delaktighet och påverkan. Mötes- friheten och demonstrationsfriheten är fundamentala principer i en demokrati. Dessa principer uttrycks i den s.k. rättighetskatalogen i regeringsformens andra kapitel och avser bl.a. friheten att anordna och delta i sammankomst för upplysning, meningsyttring eller annat likande syfte och friheten att anordna eller delta i demon- Valdeltagande och politiskt engagemang mellan valen stration på allmän plats. Begränsningar av demonstrationsfriheten får ske, men i stort sett bara utifrån ordningen och säkerheten vid sammankomster eller demonstrationer eller i trafiken. I övrigt får begränsningar i princip enbart göras av hänsyn till rikets säkerhet.49 Ett kännetecken för det öppna samhället är en stads- och lokal- miljö där individer kan yttra sina åsikter och ta del av andras ståndpunkter. Själva symbolen för det demokratiska samtalet är det publika torget där åsiktsbildning och opinionsyttringar kan äga rum. har en diskussion uppkommit om huruvida det fria åsiktsutbytet på allmän plats har inskränkts som ett resultat av den tilltagande privatiseringen. Motioner i har anfört att framväxten av inomhusgallerior och köpcentrum skapar begräns- ningar för opinionsbildningen. Frågor om anordnande av offentliga sammankomster på offentlig plats behandlades i en utredning, som bekräftar bilden av en tilltagande privatisering av de allmänna platserna och uppkomsten av köpcentrum (Ds 2008:53). På 1970- talet fanns det 60 köpcentrum medan 400 hade etablerats . ägdes av det totala beståndet av köpcentra av 12 fastighetsägare. Däremot bedömde utredaren inte att denna utveckling lett till begränsningar i yttrandefriheten. En fastighets- ägares rättsliga möjligheter att stänga ute personer eller att förbjuda politiska möten, demonstrationer eller andra sammankomster är begränsad. I stort gäller samma bestämmelser för mötes- och demonstrationsfriheten inne i gallerior och köpcentrum som på andra allmänna platser. Enligt utredningen fanns det därför inte något behov av att överväga lagförändringar för att stärka mötes- För att en tilltagande privatisering av de allmänna platserna inte ska innebära att enskilda eller föreningar upplever att deras demon- strationsfrihet begränsas kan det vara värdefullt att kommuner gör insatser för att informera fastighetsägare, näringsidkare liksom all- mänheten om de bestämmelser som gäller för politiska möten och demonstrationer. Det bör finnas en garanti för allmänheten att få tillgång till tillförlitlig information om de bestämmelser som gäller. Sådan information skulle t.ex. kunna finnas på kommunens och landstingens webbplats, tillsammans med annan information av rele- vans för den demokratiska delaktigheten. 49 Se regeringsformen 2 kap. 24 § första stycket. Valdeltagande och politiskt engagemang mellan valen av att all information om demokratisk delaktighet finns samlad redovisas i avsnitt 11.5.6. 5.5.4Insatser för ett ökat valdeltagande Utredningens bedömning: Valdeltagandet har ökat, men skill- nader kvarstår mellan olika väljargrupper. Det offentliga bör därför fortsatt verka för ett högt och mer jämlikt valdeltagande. Det kan exempelvis ske genom satsningar på att stärka kunskapen om demokratin, stimulera det politiska intresset och öka valdel- tagandet bland unga och utrikes födda. Vi anser vidare att par- tierna bör redovisa hur de har använt det stöd som fördelas till partierna för informationsinsatser inför allmänna val. Valdeltagandet har ökat i de tre senaste nationella valen liksom de två senaste Europaparlamentsvalen. Valdeltagandet har också ökat bland flera resurssvaga grupper, däribland unga. Ökningen av valdeltagandet i valen 2006 till 2014 kan troligen förklaras av att valet stod mellan två tydliga alternativ samt att lyckades mobilisera väljare som inte deltagit i tidigare val. kvarstår betydande skillnader i valdeltagandet mellan olika väljargrupper. Mot bakgrund av bostadssegrationen tar dessa skillnader sig ett geografiskt uttryck, vilket vi har redogjort för tidigare. Att valdeltagandet är lågt i socioekonomiskt utsatta grupper är förklarligt, men en allvarlig signal. Ett lägre deltagande på t.ex. arbetsmarknaden kan framkalla en misstro mot politiska besluts- fattare. Det kan i sin tur leda till ett lågt intresse att delta i valen. Det lägre valdeltagandet bland unga, utrikes födda och personer med funktionsnedsättning kan leda till att deras åsikter inte kom- mer till uttryck i valresultaten. Valdeltagandet är också en viktig socialiseringsfaktor som kan skapa en känsla av tillhörighet och delaktighet. Individer med lågt valdeltagande är en heterogen grupp. Boende eller födelseort säger mycket litet om människors uppfattningar och strävanden. Det är viktigt att poängtera den roll som politiskt intresse och motivation har för valdeltagandet. Åtgärder för att öka kunskapen bland befolkningen och åtgärder som leder till att individer uppfattar att det är meningsfullt att rösta kan bidra till att Valdeltagande och politiskt engagemang mellan valen stärka intresset och motivationen för politik i de grupper som röstar i lägre utsträckning . I samband med val satsade regeringen för att öka valdeltagandet bland unga och utrikes födda. Vi anser att det är viktigt att regeringen inför nästa val förnyar denna satsning. Nya former av aktiviteter bör stödjas innan valet. Det uppdrag som regeringen har gett till MUCF, som vi nämner här ovan, för att upprätta lokala resurscenter för demokratisk delaktighet i stadsdelar och bostadsområden som kännetecknas av lågt valdeltagande och svag demokratisk delaktighet är i detta sammanhang positivt. Vissa kommuner har också utsett speciella ”demokratiambassadörer” med uppgift att arbeta för ett bredare valdeltagande. Det är en verksamhet som i utvärderingar har visat sig vara framgångsrik och som skulle kunna spridas. Vidare är det viktigt att alla nyanlända invandrare får information om hur man röstar. Vanan att rösta är låg bland många nyanlända invandrare. Det är därför viktigt att det syns i det offentliga rummet att människor går och röstar. Det är i detta sammanhang positivt att beslutat om att utvidga gruppen av nyanlända invandrare som får samhällsorientering inom ramen för sina etablerings- insatser (prop. 2012/13:63). Det är av stor betydelse att kommu- nerna försäkrar sig om att alla nyanlända verkligen får ta del av samhällsorienteringen. Det är särskilt angeläget att nå unga för att grundlägga ett röstbeteende. Det är även angeläget att det offentliga stödjer organisationer i det civila samhället i marginaliserade områden som bidrar till att människor får verktyg för politiskt deltagande. Att olika gruppe- ringar engagerar sig för att öka röstandet är positivt. Exempel på sådana är , studieförbunden och den privatfinan- sierade organisationen ”Höj rösten” som var verksam val och som har startat en s.k. politikerskola för att stärka individer som vill engagera sig i de politiska partierna. I kapitel 15 om per- soner med funktionsnedsättnings möjligheter till inflytande redo- visar vi fler förslag som kan bidra till att öka det politiska engage- manget bland personer med funktionsnedsättning. Valdeltagande och politiskt engagemang mellan valen Partiernas informationsinsatser inför de allmänna valen De politiska partierna är mindre synliga i marginaliserade områden mellan valrörelserna, vilket vi redogör för i kapitel 6 om de poli- tiska partierna. Partierna har ett stort ansvar att organisera och mobilisera medborgare. Regeringen bör därför i det stöd som för- delas till de politiska partierna för informationsinsatser inför de allmänna valen ställa krav på att insatserna riktas mot särskilda väljargrupper med lägre deltagande. I de utvärderingar som genomförts av detta stöd har kritik framförts att det inte går att utvärdera insatsernas effekt eftersom partierna inte behöver särredovisa hur medlen har använts.50 Vi anser mot denna bakgrund att stödet bör särredovisas. 5.5.5Insatser för att öka valdeltagandet bland utlandssvenskar Utredningens bedömning: Särskilda insatser bör vidtas för att öka valdeltagandet bland utlandssvenskar. För att underlätta röstandet bland denna väljargrupp kan öppettiderna på svenska utlandsmyndigheter och honorära konsulat utökas inför de all- männa valen. Valdeltagandet bland utlandsvenskar är särskilt lågt. Det låga valdel- tagandet kan förklaras av ointresse och av avståndet till . En utlandsboende exponeras inte i samma utsträckning för samhälls- debatter i eller av mediernas bevakning av valrörelsen. Det är också tydligt att de politiska partierna ägnar begränsad energi åt att få utlandsboende svenskar att rösta. Få partier har någon formell representation i utomlands. Det är också troligt att flera utlandsboende saknar kunskap om att de måste anmäla sig till om de bytt adress eller varit borta från . Det är dessutom relativt krångligt att som utlandsboende rösta. Många utlandsmyndigheter och honorära konsulat har begränsade öppettider för röstning och är sällan öppna . Detta innebär att den som måste resa för 50 Jendel & Nord, 2015. Valdeltagande och politiskt engagemang mellan valen att ta sig till en ambassad sällan har praktisk möjlighet att rösta där. Det är visserligen möjligt att brevrösta som utlandssvensk, men det kräver bl.a. två vittnen och att kuvertet är avsänt från utlandet.51 Det gör att en utlandssvensk som är i under valet inte kan brevrösta. Den utlandssvensk som vill rösta i kan däremot beställa ett dubblettröstkort och förtidsrösta i en röstmottagnings- lokal. Vi anser att särskilda åtgärder vidtas för att öka valdeltagandet bland utlandsboende svenskar. För att underlätta röstandet bland denna väljargrupp anser vi att det vore lämpligt att låta samtliga svenska utlandsmyndigheter och honorära konsulat vara öppna för röstmottagning åtminstone veckan innan valet samt lör- dagen innan valet. Svenska utlandsmyndigheter och honorära konsulat bör också aktivt och informera om möjligheten att rösta samt om kravet att registrera sig i röstlängden för den som flyttat eller varit borta i mer än tio år.52 Vi anser därutöver att frågor om hur röstningsförfarandet för utlandsboende kan underlättas bör ses över i en framtida vallagsutredning. 517 kap. 14 § vallagen (2005:837). 525 kap. 2 § vallagen (2005:837). 6 De politiska partierna Enligt utredningens direktiv ska vi undersöka hur demokratin på- verkas av det minskade engagemanget inom de politiska partierna. Utredningen ska analysera orsakerna till det sjunkande medlems- antalet i de politiska partierna och hur denna utveckling påverkar både de politiska partiernas och de politiskt förtroendevaldas roll i demokratin. Vi ska vidare bedöma behovet av åtgärder för att möta de demokratiutmaningar som ett minskat intresse för partipolitiskt engagemang kan leda till. Dessutom ska utredningen analysera hur ett arbete skulle kunna bedrivas av de politiska partierna för att öka det partipolitiska engagemanget och för att fler ska erbjudas respektive vilja ta på sig ett politiskt förtroendeuppdrag, särskilt när det gäller underrepresenterade grupper. 6.2De politiska partiernas roll i demokratin Uppkomsten av politiska partier är sammankopplat med parlamen- tarismen och den moderna demokratins genombrott. Vid demokra- tins genombrott i hade de politiska partierna en avgörande roll. Kraven på demokratiska reformer organiserades och kanaliserades i stor utsträckning av politiska par- tier.1 I stora drag har de moderna partierna tillkommit genom två olika processer. För det första bildades partier genom att de invalda representanterna i de fördemokratiska parlamenten organiserade sig och sina anhängare. Organiseringen skedde som ett resultat av att rösträtten utvidgades. Vidare bildades partier genom att olika 1 m.fl., 2005, s11. grupper i samhället slöt sig samman för att driva politiska frågor. Dessa partier uppstod ofta i anslutning till olika former av sociala och politiska rörelser. I är Socialdemokraterna, exempel på sådana partier. Dessa partier benämns ofta som folkrörelsepartier. I samband med rösträttsreformerna och införandet av det val- demokratiska systemet utvecklade samtliga partier snarlika parti- organisationer. Partierna byggde upp landsomfattande medlems- organisationer och tog fram ideologiska program. I denna process bildades en partipolitisk idealtyp som har gjort sig gällande fram tills i dag.2 Partierna är enligt detta ideal representanter för domi- nerande samhällsintressen. Traditionellt sett har partierna kunnat indelas på en höger-vänsterskala utefter deras uppfattning om för- delningsfrågor och om statens roll i ekonomin. I de flesta väster- ländska demokratier har denna typ av traditionella partier, bildade i den tidiga demokratiseringsprocessen, länge haft övertaget på den politiska scenen. Partisystemet blev en del av det demokratiska systemet och i någon mån har dessa ursprungliga politiska aktörer också skapat de spelregler som gällt för de partier som bildats . har ett flertal nya partier uppstått ur nya idéströmningar, t.ex. feminism, nationalism, antietablissemang och nätfrihet. Dessa är ofta svårare att placera ut på en traditionell höger-vänsterskala. 6.2.1De politiska partiernas demokratiuppdrag De politiska partierna har en central roll i det representativa demo- kratiska styrelseskicket. Eftersom folkstyret huvudsakligen sker genom partierna har den svenska demokratin beskrivits som en parti- demokrati. Partiernas demokratiuppdrag kan sammanfattas utifrån några huvudsakliga funktioner.3 För det första ska partierna fungera som kanaler för väljarintresset. De ska vara en länk mellan väljarna och beslutsfattandet och som sådan kunna lyssna in och omhänder- 2Duverger, 1954. 3Beskrivningen av de vitala funktionerna grundar sig på bl.a. , 2002; m.fl. 2005. Den förra 2000:1 sammanfattade de tre vitala funk- tionerna till att; formulera, väga samman och förmedla de åsikter och krav som finns i sam- hället. ta de olika åsikter och attityder som finns i samhället. är det de politiska partiernas roll att väga samman de olika och ibland motstridiga intressen, som uttrycks i samhället, till idémässigt sammanhållna paket, som väljarna sedan kan ta ställning till i de allmänna valen. Denna uppgift benämns ofta som artikulerings- funktionen. Det handlar om att föra upp olika samhällsintressen till den demokratiska spelplanen och att omvandla de krav och önske- mål som uttrycks i samhället till konkreta politiska förslag. Vidare ska partierna argumentera och försvara de intressen som partierna företräder, men också legitimera och förankra den politik som genomförs hos sina medlemmar och bland medborgarna i stort. Partierna ska dock inte enbart vara en kanal för väljarintresset utan bör också verka för att göra väljarna medvetna om vitala samhälls- frågor, mobilisera dem inför de allmänna valen och genom sina egna förslag bryta normer och utveckla samhället. De har en upp- gift att driva opinionsbildning och att vara en arena för politisk debatt. Därutöver har de politiska partierna en rekryteringsuppgift. Par- tierna ska engagera, nominera och ställa upp kandidater till val. I det svenska valsystemet är denna uppgift förbehållen de politiska partierna, även om den fria nomineringsrätten och personvalet ger en viss möjlighet för väljarna att få inflytande över de kandidater som ställer upp till val och rangordningen av de kandidater som partierna nominerar. Det är dock i huvudsak de politiska partierna som ska rekrytera, skola och utbilda den politikerkår som ska arbeta i demokratins tjänst och fatta beslut på väljarnas vägnar. 6.2.2Debatten om partiernas hotade ställning De politiska partiernas demokratiska vitalitet har länge varit ifråga- satt. Partierna anses befinna sig i en kris.4 Krisens främsta känne- tecken är det medlemstapp som anses utarma partiernas roll i demokratin, men den handlar också om att en ökad misstro mot de etablerade politiska partierna och politiker i allmänhet breder ut sig. Partierna anses ha förlorat kontakten med väljarna. De har ut- vecklats från att vara aktörer som arbetar mot makten till att bli en del av maktapparaten. menar många att partierna har blivit 4 , 1995; , , , & , 1995. allt mer elitistiska. Makten har koncentrerats till partitopparna, och möjligheten för medlemmarna att påverka ett partis politik har minskat.5 Diskussionen om partiernas svårigheter att utföra de demo- kratiska uppdrag som nämns ovan har pågått sedan partiernas be- gynnelse. I någon mån har de politiska partierna alltid haft svårt att leva upp till den idealtyp som gjorde sig gällande i den moderna demokratins begynnelse. I forskningen om de politiska partierna har flera olika orsaker till att partierna förlorat i betydelse angetts. En del forskare menar att orsakerna till partiernas problem går att finna i deras organisa- toriska utveckling. Sociologen , som studerade det tyska socialdemokratiska partiet , menade att de partipolitiska organisationerna har en naturlig tendens till oligarki. Politiska makteliter skapas till följd av att partiernas verksamhet växer och blir mer komplex. Det uppstår ett behov av arbetsför- delning och ledarskap. Den politiska eliten tenderar att verka utifrån dess egna maktintressen och fjärmar sig därför från de andra parti- medlemmarna.6 Denna process beskrevs också av den italienska stats- vetaren, , som lanserade begreppet det ”elektoralt-professionella” partiet. Han menade att partierna blivit mer byråkratiserade och professionaliserade.7 Politiska tjänstemän tar över partierna, vilket leder till att partierna distanserar sig från samhället och de samhällsgrupper som de avser att representera. Partiernas agerande styrs av maktkamper mellan olika partifunktio- närer snarare än gräsrötternas intressen och åsikter. En annan skola inom forskningen hävdar att partierna genom ett långvarigt maktutövande blivit en del av statsapparaten i sig. Statsvetarna benämner utvecklingen med begreppet ”kartellpartier”.8 Som ett resultat av medlemstappet har partiernas inkomststruktur förändrats. Partistödet har upp- kommit som en lösning till medlemtappet och de minskade inkom- sterna från medlemsavgifter, men har också bidragit till att par- tierna har kunnat bygga upp professionella administrationer och frigöra sig från sina medlemmar. Därmed har partierna utvecklat en beroendeställning till staten snarare än medlemmarna. 5För en mer utförlig diskussion se underlagsrapporterna Hagevi & Loxbo, 2015; Kölln, 2015. 6Michels, 1983. 7Panebianco, 1988. 8Hagevi och Loxbo utgår från denna teori i sin underlagsrapport. gemensamma strävan för att behålla ett maktinnehav blir de också mer lika varandra. Politikerna har enligt och förenats i en maktpolitisk kartell. Detta får som effekt att medborgarna upplever politiken som distanserad.9 Flera forskare gör gällande att partiernas övergripande målsätt- ning har förändrats från att i första hand vara representanter för en särskild grupp eller intresse i samhället till att verka för röstmaxi- mering och för att vinna regeringsmakten. Partierna har på den vägen utvecklats till s.k. ”väljarpartier” eller ”catch-all partier”.10 I sin strävan att vinna nya väljargrupper gör partierna avkall på sina ideologiska ursprung och på frågor som ligger närmre parti- medlemmarna. Statsvetaren exemplifierade detta genom sin teori om hur partiledningarnas ambitioner tenderar att skilja sig från medlemmarnas. Medan ledarnas mål är att maximera antalet röster drivs aktivisterna på av att förverkliga partiets program och ideologiska målsättning.11 I detta spänningsfält uppstår lätt konflik- ter. I sökandet efter en bredare väljarbas riskerar partiet att alienera sina medlemmar och urvattna sina ideologiska principer. Detta medför att medlemmarna får svårare att identifiera sig med partiet, som den ideologiska samhörigheten som incita- ment för politiskt deltagande försvagas.12 Flera forskare har också framhållit att de politiska partierna inte lyckats anpassa sig till de samhällsförändringar som ägt rum . Exempelvis har socioekonomiska förändringar i samhället lett till att identitetsröstandet har minskat. Klasstruk- turerna har blivit otydligare och yrkes- och samhällsgrupper som tidigare utgjorde tydligare väljargrupper, såsom arbetare och lands- ortsbefolkning, har diversifierats. Detta har medfört att de traditio- nella konfliktlinjerna i samhället har försvagats och därmed har under- byggnaden i de ursprungliga partierna vittrat bort.13 Därutöver menar många att samhället har avideologiserats och blivit mer individualiserat. De stora samhällsförändringarna , såsom urbaniseringen, välstånds- och kunskaps- 9Mair, 2013.