sou · H4B376 · 2016-11-07 00:00:00 — Underlaget för IRAP motsvarar nämligen den skillnad som i resultaträkningen framgår mellan å ena sidan ”produktions- värdet” och, å andra sidan, ”produktionskostnader” enligt den definition som dessa begrepp ges i den italienska lagstiftningen. Den inkluderar sådana element som lagerförändringar, avskriv- ningar och nedskrivningar, vilka inte har något direkt samband med tillhandahållandet av varor och tjänster som sådant. Under dessa förhållanden kan inte IRAP anses vara proportionell mot priset på de tillhandahållna varorna och tjänsterna. En skatt kan inte undgå för- budet mot andra omsättningsskatter på grund av att det förekommer skillnader med avseende på metoden för beräkning av avdrag för den skatt som redan betalats, om dessa skillnader är av teknisk karaktär och de inte hindrar denna skatt från att få väsentligen 131 avgörande i mål C-475/03, popolare di , 2006 s. I– 9373. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn samma verkan som mervärdesskatten. En skatt som tas ut på pro- duktionsverksamhet på ett sätt som innebär att det inte är säkert att den i likhet med en sådan konsumtionsskatt som mervärdes- skatten i slutändan bärs av slutkonsumenten kan däremot hamna utanför tillämpningsområdet för förbudet. I förevarande fall gäller att medan mervärdesskatten genom sin avdragsmekanism endast bärs av slutkonsumenten och är fullständigt neutral i förhållande till de skattskyldiga personer som befinner sig i den produktions- och distributionsprocess som föregår det slutliga beskattnings- skedet, oavsett hur många transaktioner som skett, gäller detta inte i fråga om IRAP. För det första kan en skattskyldig person näm- ligen inte med någon precision beräkna det IRAP-belopp som redan inkluderats i förvärvspriset för varor och tjänster. För det andra gäller att om en skattskyldig kunde inkludera den skatt som ska betalas på den egna verksamheten i sitt försäljningspris för att därigenom övervältra skatten på nästa led i distributions- eller konsumtionsprocessen, så att underlaget för IRAP omfattade inte bara det mervärde som tillförts utan också själva skatten i sig, skulle alltså IRAP beräknas på ett belopp som fastställts på grund- val av ett försäljningspris som redan i förväg innehåller den skatt som ska betalas. Även om det antas att en person som är skatt- skyldig och som sysslar med försäljning till slutkonsumenten bestämmer priset med hänsyn till det skattebelopp som ingår i den skattskyldiges allmänna kostnader, har inte alla skattskyldiga personer möjlighet att på detta sätt eller i sin helhet övervältra skattebördan. Därav följer att IRAP, enligt den lagstiftning som reglerar densamma, inte är tänkt att övervältras på slut- konsumenten på ett för mervärdesskatten kännetecknande sätt. En skatt med samma kännetecken som IRAP skiljer sig från mer- värdesskatten på ett sådant sätt att den inte kan kvalificeras som en skatt med karaktär av omsättningsskatt.132 132 avgörande i mål C-475/03, popolare di , 2006 s. I– 9373, punkterna 30–35 och 37. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn Vidare har en skatt på vissa finansiella transaktioner med finansiella instrument som är utgivna av bolag med hemvist i landet. Skatten omfattar aktier, aktieliknande finansiella instrument och derivat samt högfrekvenshandel. Skatten är i övrigt i huvudsak utformad på samma sätt som den franska finansiella trans- aktionsskatten (se avsnitt 6.3.6). har en transaktionsskatteliknande stämpelskatt på aktier och en försäkringspremieskatt. Dessa skatter behandlas kortfattat nedan. En brittisk stämpelskatt på aktier introducerades . Den nuvarande stämpelskatten (STS) infördes och består egentligen av två separata skatter; stämpelskatt och stämpelreservskatt (SDRT).133 Antingen stämpelskatt eller stämpelreservskatt tas ut vid överlåtelse av aktier i brittiska företag av priset. Stämpelskatten gäller överlåtelser med hjälp av aktieöverlåtelseformulär eller pappersinstrument, d.v.s. certifierade aktier, medan stämpelreservskatten gäller papperslösa överlåtelser av aktier i elektronisk eller dematerialiserad form. När efterföljande transaktioner inte kan beskattas, exempelvis vid över- låtelser av andelar till en clearingtjänst, tillämpas en högre skatte- sats om av priset. Stämpelskatten utgår alltså i samband med handel på både primär- och sekundärmarknaden med aktier i företag som in- korporerats i . Även underliggande aktier vid handel med optioner och terminer omfattas. Flertalet undantag gör att vissa mellanliggande led över huvud taget inte beskattas, vilket enligt brittiska uppgifter anses minska de kumulativa effekterna av skatten. Skattelättnader ges också till mäklarhus som handlar med 133 Stamp Act 1891 och Finance Act 1986 Part III–IV. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn aktier för egen räkning, medan mer långsiktiga placeringar inte får några skattelättnader. Syftet med skattelättnaderna är enligt brittiska källor att upprätthålla Londonbörsens roll som ett finansiellt centrum. Dessa undantag och lättnader medförde att av aktieomsättningen i inte beskattades 2005.134 Syftet med stämpelskatten är enligt brittiska uppgifter framför allt statsfinansiellt. Skatten syftar inte i första hand till att styra marknadsbeteenden. Genom att skatten tas ut automatiskt vid transaktionstillfället är den en av billigaste skatter att administrera och att driva in. Dessutom är den enligt brittiska källor inte lätt att undvika. Skatten är vidare enligt brittiska upp- gifter utformad för att så långt som möjligt begränsa sned- vridningar på marknaden. Den största skillnaden mellan den brittiska stämpelskatten och den svenska omsättningsskatten på vissa värdepapper (se avsnitt 5.2.1) är att stämpelskatten tas ut på handel med värdepapper i brittiska bolag, vilket gör att det inte spelar någon roll om transaktionerna eller parterna flyttas, något som kunde göras för att undgå omsättningsskatten. Dessutom utgör finansiella centrum, vilket gör det svårare att undvika marknaden. , som också är ett land med omfattande finansiell handel, har en liknande stämpelskatt.135 Skatteintäkterna av den brittiska stämpelskatten uppgår till cirka 0,2–0,av BNP.136 En skatt på försäkringspremier (IPT) infördes enligt brittiska uppgifter i för att generera skatteintäkter från försäkringssektorn, som är undantagen från mervärdesskatt.137 Skatten tas ut med en normalskattesats på för merparten av sådana försäkringar som täcker risker i , inklusive försäkringar avseende motorer, egendom, medicin samt sjuk- 134Almenberg, och , , Skatt på finansiella transaktioner, s. 87 f., med där angivna hänvisningar, och , , En europeisk skatt på finansiella transaktioner, s. 9 f. 135Almenberg, och , , Skatt på finansiella transaktioner, s. 88. 136Eriksson, , En europeisk skatt på finansiella transaktioner, s. 9 f. 137Finance Act 1994 Part III. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn En högre skattesats, på , gäller för ett fåtal försäkringar, exempelvis reseförsäkringar. Det gäller även försäk- ringar avseende vitvaror och elektiska produkter, när försäkringen säljs tillsammans med produkten i butiken. Den högre skattesatsen syftar enligt brittiska uppgifter till att motverka undandragande av mervärdesskatt genom att leverantören manipulerar priset för att dra nytta av skillnaden i skattesats mellan mervärdesskatt och IPT. Undantag från försäkringspremieskatten gäller för av försäkringarna i , inklusive långsiktiga försäkringar (exempelvis liv- och pensionsförsäkringar), åter- försäkringar, sjö- och transportförsäkringar och försäkringar av varor i internationell transitering. Undantaget från mervärdesskatt för finansiella tjänster I har preliminärt uppskattats att kostnaderna för brittiska finansiella tjänsteföretag, som en följd av att de inte har rätt till avdrag för den ingående mervärdesskatt de ådrar sig vid köp av insatsvaror, uppgår till . Med hänsyn härtill och till försäkringspremiebeskattningen, har det enligt brittiska uppgifter inte ansetts stå klart att undantaget från mervärdesskatt för finansiella tjänster utgör en nettokostnad för den brittiska staten, särskilt med tanke på de möjliga kumulativa effekterna med ”dold” mervärdesskatt vid vissa affärstransaktioner (se avsnitt 5.4.1). har inte någon särskild skatt i den finansiella sektorn. Efter att ha diskuterat såväl en finansiell aktivitetsskatt som en finansiell transaktionsskatt, har den tyska regeringen valt att stödja den finansiella transaktionsskatt som förhandlas på europeisk nivå. begärde det tyska en utred- ning om beskattning av den finansiella sektorn. Utredningens vik- tigaste slutsats, för den mervärdesskatterättsliga behandlingen av den finansiella sektorn, var enligt tyska uppgifter att det finns stora tekniska problem med att fastställa beskattningsunderlaget för finansiella tjänster i mervärdesskattehänseende. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn EU:s harmoniserade mervärdesskattelagstiftning möjliggör avdrag för ingående mervärdesskatt. De uppskattade ytterligare mervärdesskatteintäktseffekterna av att inkludera den finansiella sektorn i mervärdesskattesystemet var därför enligt utredningen väldigt låga, enligt tyska källor. Dessutom finns det enligt tyska uppgifter inte några exempel på andra länder som framgångsrikt infört mervärdesskatt i den finansiella sektorn. 6.4Fördjupat samarbete inom EU om beskattning av finansiella transaktioner (EU FTT) EU FTT är en finansiell transaktionsskatt som föreslagits inom unionen. Bakgrunden till EU FTT har behandlats i tidigare avsnitt (se avsnitt 3.2). Som där redogjorts för nådde Europeiska kom- missionen inte framgång med sitt förslag om att införa EU FTT i samtliga medlemsstater,138 varefter elva stater – med rådets bemyndigande139 – gick vidare med kommissionens justerade förslag om fördjupat samarbete mellan deltagande med- lemsstater gällande skatten.140 står endast tio av dessa stater bakom samarbetet; , , , , , , , , och . EU FTT har föreslagits för att, utöver att generera skatte- intäkter, i huvudsak uppnå tre ändamål.141 För det första ska skatten harmoniera den inre marknaden för finansiella tjänster. Enligt kommissionen är detta nödvändigt eftersom flera medlems- stater har eller överväger att införa egna skatter på finansiella tjänster. Detta medför enligt kommissionen hög risk för dubbel- beskattning, något som i sin tur kan utgöra hinder för de grund- läggande unionsrättsliga friheterna, samt en risk för skattearbitrage och utebliven beskattning. Enligt kommissionen riskerar också okoordinerad beskattning att förvrida marknaden och att skapa incitament för att flytta finansiella aktiviteter inom eller utanför unionen. För det andra ska skatten se till att de finansiella 138COM (2011) 594 final. 139Rådets beslut /52/EU. 140COM (2013) 71 final. 141Se COM (2011) 594 final och COM (2013) 71 final samt t.ex. , , En europeisk skatt på finansiella transaktioner. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn instituten i rimlig utsträckning bidrar till att täcka kostnaderna för den senaste finanskrisen och för att skapa likvärdig beskattning av den finansiella sektorn jämfört med andra sektorer. Finanssektorns snabba utveckling och tillväxt har ansetts ha medfört att reglering inte alltid införts i motsvarande mån. Finanskrisens förlopp har bl.a. ansetts vara ett resultat av en stor oreglerad marknad för hybridinstrument och svårbedömda risker. Vidare har den fi- nansiella sektorn också ansetts underbeskattad, främst på grund av undantaget från mervärdesskatt för finansiella tjänster (se avsnitt 5.4.2). Inom EU har de uteblivna mervärdesskatteintäkterna till följd av undantaget uppskattats till av BNP.142 Det finns också vissa belägg för att den finansiella sektorn inte skulle ha varit lika stor om den varit belagd med mervärdesskatt i det nu skattebefriande hänseendet.143 För det tredje ska skatten på ett lämpligt sätt avskräcka från transaktioner som inte förbättrar finansmarknadens effektivitet. Ändamålet med EU FTT är alltså klart vidare än ändamålet med den skatt som utredningen enligt direktiven ska ta fram ett förslag till (se bilaga 1). En redogörelse för EU FTT behövs dock, inte minst för att kunna analysera de effekter en eventuell EU FTT skulle kunna få för . Dessutom kan redogörelsen tjäna som åskådliggörande av en finansiell transaktionsskatt i största allmänhet. Detta avsnitt innehåller en redogörelse för kommissionens överväganden vid val av beskattningsmetod samt utformningen och omfattningen av den EU FTT kommissionen har föreslagit (se avsnitt 6.4.1 och 6.4.2), liksom kommissionens konsekvensanalyser (se avsnitt 6.4.3). Avsnittet innehåller också ett begränsat antal medlemsstaters bedömningar av konsekvenserna av och inställning till EU FTT (se avsnitt 6.4.4.). Avslutningsvis berörs vissa ytter- ligare konsekvensaspekter avseende EU FTT (se avsnitt 6.4.5). 142SEC (2011) 1102 final och SEC (2011) 1103 final. 143Almenberg, och , , Skatt på finansiella transaktioner, s. 84–102. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn De alternativ som kommissionen analyserat 2011 i sin konse- kvensanalys av förslaget att införa EU FTT inom hela unionen144 är dels en skatt på finansiella transaktioner, dels en skatt på finansiell aktivitet (skatt på finansiell verksamhet). Skatter enligt dessa beskattningsmetoder jämförs mot ett grundscenario utan särskild skatt i den finansiella sektorn. Öka de offentliga inkomsterna och säkerställa att finanssektorn ger ett adekvat bidrag till skatteintäkterna Båda de aktuella beskattningsmetoderna – skatt på finansiella transaktioner och skatt på finansiell verksamhet – skulle enligt kommissionen kunna vara nya inkomstkällor, eftersom de kan ge betydande skatteintäkter. Enligt kommissionen råder det dock stor osäkerhet om den verkliga inkomstpotentialen på grund av en rad okända variabler och antaganden i uppskattningarna. När det gäller skatt på finansiell verksamhet varierar de uppskattade intäkterna vid exempelvis en skattesats på mellan och , beroende på antaganden om omlokalisering och skattens utformning. Enligt kommissionen finns det större intäktspotential vad gäller skatt på finansiella transaktioner. De uppskattade skatteintäkterna för finansiell transaktionsskatt kan enligt kommissionen variera från till . Införandet av nya skatter på finanssektorn skulle enligt kom- missionen bidra till att återvinna den senaste krisens budget- kostnader, som uppstod till följd av de finansiella stöd som vissa finansiella institut erhöll vilka indirekt gynnade hela sektorn. Med hänvisning till principen om att förorenaren betalar kan det enligt kommissionen vara berättigat att kräva att finanssektorn bidrar mer till de offentliga finanserna för att täcka de kostnader för framtida kriser, som går utöver krislösningsmekanismerna. 144 SEC (2011) 1102 final och SEC (2011) 1103 final. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn Kompensera för undantaget från mervärdesskatt för finansiella tjänster Undantaget från mervärdesskatteplikt ger enligt kommissionens konsekvensanalys den finansiella sektorn en skattefördel på upp skattningsvis av BNP.145 Detta leder enligt kommis- sionen till att den finansiella sektorn behandlas särskilt förmånligt jämfört med övriga näringssektorer och dessutom till snedvridning av priser. Även om skatt på finansiell verksamhet delvis åtgärdar finanssektorns undantag från mervärdesskatteplikt kommer man i konsekvensanalysen fram till att denna fråga bäst bör lösas inom ramen för den s.k. grönboken om mervärdesskatt146. Begränsa icke-önskvärt marknadsbeteende för att på så sätt stabilisera marknaderna Lagstiftningsåtgärder som är mer nära knutna till systemriskkällan skulle enligt kommissionen kunna vara lämpligare för att hantera överdrivet risktagande. En skatt på finansiella transaktioner skulle enligt kommissionen kunna vara ett lämpligt verktyg för att minska överdrivet risktagande där kortfristig handel och högbelånad derivat- handel ger upphov till systemrisker, medan en skatt på finansiell verksamhet bara skulle vara en indirekt åtgärd för att tackla risk- tagandet. Skatt på finansiella transaktioner, som i praktiken höjer transaktionskostnaderna på de finansiella marknaderna, skulle enligt kommissionen kunna användas som en åtgärd för att minska auto- matiserad handel, särskilt högfrekvent automatiserad handel. Däremot har en skatt på finansiell verksamhet enligt kommissionen inte någon direkt inverkan på handelsbeteendet på de finansiella marknaderna. 145 Kommissionen har konstaterat att det tidigare gjorts uppskattningar för (7 miljarder tyska mark ), för EU15 (för av BNP) och för (9,eller av BNP). Utifrån tillgängliga data har kommissionen sedan med tillämpning av de metoder som förespråkats av ekonomiprofessorn 2002 samt skatterättsprofessorn och ekonomiprofessorn 2010 gjort tre uppskattningar, vars resultat varierar mellan av BNP (resultatet för den enligt kommissionen tillförlitligaste uppskattningen varierar mellan av BNP). Skillnaderna mellan uppskattningarna beror enligt kommissionen på den grundläggande data som använts för att beräkna den icke avdragsgilla mervärdesskatten. Mot denna bakgrund har kommis- sionen uppskattat skattefördelen till av BNP, vilket ligger i linje med uppskattning. 146 Ett samrådsdokument gällande mervärdesskatt som kommissionen utarbetat i samband med lagstiftningsförfaranden rörande skatten. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn Säkerställa en bättre fungerande marknad För att den inre marknaden ska fungera väl och för att minimera ekonomiska snedvridningar inom EU bör enligt kommissionen endera skatten på finansiella transaktioner eller skatten på finansiell verksamhet införas som harmoniserad skatt för att undvika dubbelbeskattning eller utebliven beskattning. Även om de kumulativa effekterna147 är lättare att mäta för en skatt på finansiell verksamhet än för en skatt på finansiella transaktioner är det enligt kommissionen troligt att effekterna av båda skatterna på flertalet ekonomiska variabler (kreditkostnad, makro- ekonomiska variabler samt på sektorsnivån) förstärker effekterna av de lagstiftningsåtgärder som i övrigt har föreslagits beträffande finanssektorn. Konsekvensanalysen visar enligt kommissionen att båda beskatt- ningsmetoderna – skatt på finansiella transaktioner och skatt på finansiell verksamhet – är tekniskt genomförbara, men att valet av metod i grunden är en avvägning mellan olika eftersträvade mål och även kan förmodas bero på skattens specifika utformning. Båda dessa skatter tycks enligt kommissionen ha potential att generera betydande skatteintäkter från finanssektorn, även om en skatt på finansiella transaktioner tycks generera större intäkter. En skatt på finansiella transaktioner är enligt kommissionen förenad med en större risk för omlokalisering av transaktioner eller för att transaktioner upphör, särskilt när det gäller högfrekventa kortfristiga transaktioner. Båda skatterna väntas också enligt kommissionen få små men inte obetydliga effekter på BNP och sysselsättning, där de negativa effekterna förmodligen blir något större av skatten på finansiella transaktioner. Den negativa effekten beror på den ökade kapital- 147 Dessa effekter beskrivs i avsnitt 5.4.1. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn kostnaden, eftersom de skattskyldiga kommer att försöka över- vältra skatten på sina kunder, vilket kan inverka negativt på investeringar. Fördelningsinriktningen av en skatt på den finan- siella sektorn är enligt kommissionen utpräglat progressiv, d.v.s. sådana skatter belastar mer de rikare samhällsskikten än de fatti- gare, eftersom de förstnämnda i högre utsträckning nyttjar och drar fördel av den finansiella sektorns tjänster. Efter dessa överväganden lade kommissionen fram ett förslag om ett unionsgemensamt system för en skatt på finansiella transaktioner, i huvudsak med hänvisning till denna skatts intäktspotential och effekter på överdrivet specifikt risk- tagande.148 Som tidigare angivits nådde medlemsstaterna emellertid inte nödvändig enighet om förslaget. Kommissionen återkom senare, , med ett förslag om ett fördjupat samarbetet mellan deltagande medlemsstater om skatt på finansiella trans- aktioner.149 De medlemsstater som avser att delta i det för- djupade samarbetet om skatt på finansiella transaktioner – , , , , , , , , och – har inte enats om den närmare utformningen och omfattningen av den tänkta skatten. Den fortsatta redogörelsen är därför begränsad till kommissionens förslag till EU FTT inom unionen150, med de modifieringar som följer av kommissionens förslag till genomförande av det fördjupade samarbetet mellan deltagande medlemsstater gällande EU FTT151 (se bilaga 2). 148COM (2011) 594 final. 149COM (2013) 71 final. 150COM (2011) 594 final. 151COM (2013) 71 final. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn Kommissionen har upprättat en konsekvensanalys avseende dels förslag till EU FTT inom unionen,152 dels förslag till EU FTT inom ramen för ett fördjupat samarbete mellan deltagande medlemsstater.153 Båda konsekvensanalyserna har mött kritik (se avsnitt 6.4.4 och 6.4.5). Även om 2011 års förslag till EU FTT är aktuellt är båda konsekvensanalyserna av intresse, inte minst eftersom den senare konsekvensanalysen bygger på och knyter an till den tidigare analysen. Det finns alltså anledning att beröra för båda konsekvensanalyserna i det följande. konsekvensanalys om EU FTT inom unionen I samband med det förslag till EU FTT inom unionen som kom- missionen lade fram 2011 upprättades också en konsekvensanalys, som i korthet kan sammanfattas på följande sätt. En skatt på finansiella transaktioner tycks enligt kommissionen ha potential att generera betydande skatteinkomster från finans- sektorn, men det finns också risker i form av små negativa effekter på BNP och en minskning av transaktionsvolymen på marknaden. För att undvika riskerna för utflyttning krävs enligt kommissionen ett samordnat tillvägagångssätt på både EU-nivå för att undvika uppsplittring av den inre marknaden och på internationell nivå i linje med strävan till samarbete inom G20. Med tanke på riskerna i form av marknadsreaktioner och påverkan på tillväxten har skatten utformats med vissa specifika mildrande inslag när det gäller dess ekonomiska effekter och vem som bär skattebördan, möjliga strategier för att undvika skatten och riskerna för omlokalisering. Med beaktande av dessa inslag väntas den negativa långsiktiga effekten på BNP enligt kommis- sionen vara begränsad till jämfört med ett grundscenario utan skatt. Konsekvensanalysen visar enligt kommissionen att en skatt på finansiella transaktioner kommer att påverka marknadens beteende och affärsmodellerna inom finanssektorn. 152SEC (2011) 1102 final och SEC (2011) 1103 final. 153SWD (2013) 28 final och SWD (2013) 29 final. Metoder för särskild beskattning i den finansiella sektorn handeln på finansmarknaderna skulle kunna beröras av en skatte- relaterad ökning av transaktionskostnaderna så att dessa kostnader urholkar vinstmarginalen. Detta skulle särskilt gälla affärsmodellen med högfrekvenshandel som fysiskt sett är nära knuten till de handelsplattformar där finansinstituten utför många transaktioner med stor volym men med låga marginaler. Dessa transaktioner kan enligt kommissionen behöva ersättas med algoritmer som utlöser färre transaktioner men med högre marginaler (före skatten). Enligt kommissionen visar konsekvensanalysen vidare att en skatt på finansiella transaktioner har progressiva fördelnings- effekter, d.v.s. att dess effekter ökar proportionellt mot inkomsten, eftersom personer med högre inkomst i större utsträckning an- vänder sig av finanssektorns tjänster. Detta gäller enligt kommissio- nen särskilt en skatt på finansiella transaktioner som begränsas till finansiella instrument i form av obligationer och aktier och därtill relaterade derivatinstrument.