sou · H4B368 · 2016-10-12 00:00:00 — Granskningen av fordringarna har gjorts manuellt och har utgått ifrån den grund som inkassobolagen angett för fordran. Detta innebär att det finns visst utrymme för att ett antal ansökningar felaktigt räknats in i statistiken. Några större avvikelser kan det dock knappast vara frågan om. Däremot kan man konstatera att den utförda undersökningen även ger utrymme för att det kan finnas ansökningar som inte har räknats in i statistiken, t.ex. för att de inte har gått att identifiera utifrån angiven grund, eller för att någon annan tredje part än de inkassobolag som särskilt granskats har köpt upp fordringar avseende snabblån. De personer som identifierats som svaranden i mål om betalnings- föreläggande från snabblånebolag eller andra konsumentkreditinstitut har också sökts i indrivningsdatabas. I denna databas finns mål avseende verkställighet. En sökande som utverkat en exekutionstitel, ett utslag eller en dom, kan lämna exekutionstiteln för verkställighet. Långt ifrån alla skulder blir före- mål för verkställighet. Detta kan bero t.ex. på att svaranden, den som är skyldig att betala enligt utslaget eller domen, betalar frivilligt. Slutligen har gjort en gransk- ning av 600 personer som slumpmässigt valts ut bland dem som varit svaranden i en ansökan om betalningsföreläggande avseende ett snabblån, alternativt en kredit från ett annat konsumentkredit- institut. Denna granskning har bl.a. haft till syfte att undersöka vilka andra skulder personerna har eller har haft. Antalet ansökningar om betalningsföreläggande Drygt 65 000 ansökningar om betalningsföreläggande inkom till avseende snabblån . Cirka 7 000 ansökningar inkom från andra kreditgivande konsumentkredit- institut. Ansökningar som avsåg snabblån lämnades in av 29 bolag, varav 2 är inkassobolag.22 De 7 000 övriga ansökningarna har läm- nats in av 9 bolag, varav två inkassobolag.23 Några av konsument- kreditinstituten som ingått i sökningen har dock i princip inte be- drivit någon verksamhet . Det antal ansökningar om betalningsförelägganden som utred- ningen fått fram är inte utan vidare jämförbart med tidigare års redovisningar. Detta beror på att utredningen kompletterat sök- ningen i ärendesystem med ett antal bolag (åtta stycken), vars ansökningar alltså inte tidigare funnits med i statistiken. Några bolag som tidigare ingått i Kronofogde- myndighetens statistik över snabblån har utredningen inte ansett vara snabblånebolag, och deras ansökningar ingår i stället i gruppen av andra kreditgivande konsumentkreditinstitut. De bolag som inte tidigare ingått i statistiken har lämnat in drygt 3 000 ansökningar om betalningsförelägganden. Även med beaktande av den utökning som utredningen gjort av statistikunderlaget kan alltså konstateras att det återigen handlar om en ökning av antalet ansökningar (antalet ansökningar var alltså cirka 62 000, om man räknar bort de bolag som utredningen lagt till, och var antalet ansökningar cirka 56 000, se föregående avsnitt). Ansökan om betalningsföreläggande = skuld? Den följande framställningen utgår ifrån att varje ansökan om betalningsföreläggande också representerar en skuld för den som ansökan avser. Att en ansökan om betalningsföreläggande inges innebär dock inte i sig att svaranden har en skuld – teoretiskt sett kan påståendet om ett skuldförhållande i ansökan vara oriktigt. Man bör då kunna utgå ifrån att svaranden motsätter sig kravet. I så fall kommer , om sökanden begär det, över- lämna målet till en tingsrätt för prövning. Att svaranden motsätter sig kravet innebär inte heller i sig att det är oriktigt – tingsrättens prövning går ut på att fastställa om svaranden är skyldig att betala 2232 bolag ingick i undersökningen (inklusive inkassobolagen), men tre av snabblånebolagen hade inte lämnat några ansökningar om betalningsförelägganden – detta innebär troligen att de sålt sina fordringar vidare till exempelvis ett inkassobolag. 2316 bolag, varav två inkassobolag, ingick i sökningen avseende de övriga konsumentkredit- instituten. Att vissa inte lämnat in några ansökningar kan bero på att de sålt sina fordringar vidare. Några av bolagen hade heller inte kommit igång med någon verksamhet . Orsaken till att man motsätter sig ett krav kan också vara att man redan betalat skulden, eller vill ha en längre tidsfrist att betala. När det gäller de undersökta ansökningarna är det få krav som svarandena har motsatt sig – vid tiden för statistikuttaget gällde det för av ansökningarna. För lite drygt en tiondel av ansök- ningarna hade handläggningen ännu inte avslutats hos Kronofogde- myndigheten. Ungefär hälften av samtliga ansökningar har lett till utslag, dvs. en exekutionstitel som kan verkställas om sökanden begär det. En fjärdedel av ansökningarna har blivit avskrivna på grund av en åter- kallelse från sökanden. Återkallelse kan i huvudsak anses bero på att svaranden betalat hela skulden. I några fall kan dock en åter- kallelse ha berott på att sökanden ansett att kravet framställts fel- aktigt, eller ha gjorts av någon annan orsak. Antalet ansökningar per person Ansökningarna för snabblån avsåg 31 615 individer. I genomsnitt hade alltså varje person två ansökningar om betalningsförelägg- anden som avsåg snabblån . En mer noggrann beskriv- ning av antalet är dock följande. Drygt hälften av personerna hade endast en snabblåneskuld (). Drygt en femte- del () hade två snabblåneskulder . Lika många hade tre skulder eller fler – det högsta antalet registrerade ansök- ningar för en individ var 25 ansökningar om betalningsförelägg- anden. Den största andelen som hade flera skulder hade dock tre till fem skulder (av samtliga individer) och andelen som hade sex skulder eller fler var . Bland ansökningarna från de övriga konsumentkreditinstituten var det inte fråga om en lika stor spridning i antalet ansökningar per person. De allra flesta av personerna hade endast fått en ansökan om betalningsföreläggande från ett konsumentkreditinstitut (). Resterande hade i stort sett fått två ansökningar om betalningsföreläggande. Endast ett femtiotal personer (av 6 370 individer) hade tre eller fyra ansökningar. När det gäller kapitalbeloppens storlek24 har Kronofogdemyndig- heten redovisat bl.a. medelvärden och medianvärden som gäller dels för den grupp snabblånebolag som undersökningen avser, dels för vardera av de inkassobolag som lämnat in ansökningar avseende snabblån. Medel- och medianvärdena skiljer sig något åt i de olika kategorierna. De två aktuella inkassobolagen har lämnat in ansök- ningar som har lägre medel- och medianvärde för kapitalskulden än de värden som avsåg de övriga snabblånebolagen. Detta beror troli- gen på att inkassobolagen köpt fordringar av bolag som har som affärsmodell att endast låna ut relativt sett mindre belopp, medan det bland det stora antalet snabblånebolag, som själva står för indriv- ningen av sina fordringar, finns bolag som även ger mycket större krediter. För inkassobolagen var medelvärdet för kapitalskuldens storlek nästan exakt lika – . Medianvärdet för skuldernas kapitalbelopp var respektive (alltså motsvarade medelvärdet i princip medianvärdet för det ena bolaget). Medelvärdet för kapitalskulderna från snabblånebolagen var och medianvärdet . När det gällde de övriga konsumentkreditinstitutens ansökningar om betalningsföreläggande var medel- och medianvärden för kapital- skulderna högre än för snabblånebolagen. Inkassobolagens ford- ringar stod här för större kapitalbelopp än de som bolagen själva lämnat in. Medelvärdena varierade mellan cirka 9 000–, medianvärdena . Åldersgruppen 18–utgjorde av de svarande med snabblåneskulder. Denna åldersgrupp utgjorde en mindre andel bland svarande för de övriga konsumentkreditinstituten – . Hälften av de svarande med snabblåneskulder var i åldrarna . var , och var . Bland de övriga konsumentkredit- 24 Kapitalbelopp är det ursprungliga kreditbeloppet, alltså lånets, storlek. SOU 2016:68 Den svenska snabblånemarknaden instituten var andelen 46 till 55-åringar större, . I övrigt var fördelningen mellan åldersgrupperna tämligen lika. Fördelningen av svaranden avseende kvinnor och män såg i princip likadan ut oavsett skuldtyp – kvinnor och män. Det kan anmärkas att denna könsfördelning gäller generellt för ansökningar om betalningsföreläggande till Kronofogde- myndigheten, alltså avseende alla sorters fordringar.25 Övriga skulder – en granskning av 600 individer har på utredningens begäran manuellt granskat 600 individers samtliga ansökningar om betalningsföre- lägganden som fanns registrerade i data- bas. Granskningen syfte är att få en uppfattning om individernas skuldproblematik utöver snabblån. Granskningen visar inte den fort- satta handläggningen av ansökningarna, dvs. om de ledde till utslag, om de betalades och avskrevs, etc. Att flera ansökningar kommit in avseende en individ innebär alltså inte per automatik att personen i fråga har en långvarig och växande skuldbörda. Att en person vid ett antal tillfällen har blivit föremål för an- sökningar om betalningsförelägganden säger dock något om att han eller hon troligtvis befinner sig i en svår ekonomisk situation. De 600 individerna delades, i samråd med utredningen, in i två grupper, på samma sätt som ansökningarna om betalningsförelägg- ande delades mellan snabblånebolag och andra konsumentkredit- institut. Den ena gruppen, om 400 personer, valdes alltså ut bland de individer som hade snabblåneskulder . Den andra gruppen, 200 individer, fanns i stället med bland dem som hade skulder till andra konsumentkreditinstitut. Ett mål som inleds med en ansökan om betalningsföreläggande, oavsett om ansökan leder till utslag, avskrivs eller överlämnas till tingsrätt, finns kvar i databas innan den gallras av utrymmesskäl. Den granskningen av individer gjordes , vilket alltså i huvudsak inne- 25 Uppgift från . Samma fördelning mellan kvinnor och män gäller de svarande i indrivningsdatabasen. bär att den visar ansökningar om betalningsförelägganden som inkommit . har i sin redovisning delat in ansök- ningar om betalningsföreläggande utifrån några olika skuldtyper, som framgår av figuren nedan. Tabellen visar hur många av de under- sökta individerna med snabblåneskulder som också hade skulder av annat slag. Den visar också hur stor andel av personer med en skuld till ett annat konsumentkreditinstitut som hade haft andra skulder. Bank/finans (lån/krediter) Snabblån Köp av vara mot faktura Köp av tjänst mot faktura Obetald hyra Parkering Kommun/landsting Trafikförsäkring Energibolag Personer med skuld till annat konsumentkreditinstitut En hög andel av personerna som var föremål för en ansökan om betalningsföreläggande avseende snabblån, hade alltså haft också andra skulder . Den största andelen andra skulder stod andra krediter för (av perso- nerna). Några andra skuldslag stod också för en större andel, nämli- gen köp mot faktura och telecomskulder, alltså telefoni och bred- Det kan också noteras att av personerna hade haft skulder avseende hyra eller el. När det gällde personernas snabblåneskulder hade i medeltal åtta ansökningar avseende snabblån per person lämnats in . I kategorin andra krediter var antalet i medeltal drygt tre ansökningar per person. För personer som granskats som fått en ansökan om betalnings- föreläggande från ett annat konsumentkreditinstitut än ett snabb- lånebolag , såg bilden tämligen likartad ut. För fler än hälften av dessa personer hade det också, under de aktuella tre åren, lämnats in ansökningar avseende telefoni/bredband. En något högre andel än i snabblånegruppen hade skulder avseende faktura- krediter (47,av personerna avseende varor och 25,5 pro- cent avseende tjänster). Andelen som hade andra krediter var högre än för personerna i snabblånegruppen (jämfört ). Nästan alla i denna grupp hade också snabblåneskulder – i medeltal 13 ansökningar avseende snabblån per person. När det gäller antalet skulder för personer från snabblånegruppen fanns det ett fåtal individer som endast hade en ansökan om betal- ningsföreläggande registrerad på sig. De som hade som allra flest skulder – från 50 och upp till 101 skulder – var också ett fåtal indi- vider (13 stycken). 39 personer hade mellan 30 och 49 skulder (alltså av de undersökta individerna). De flesta hade alltså ett antal skulder mellan två stycken till 29 stycken, med följande för- delning: hade 20–29 skulder, hade 10–19 skul- der och hade mellan 2 och 9 skulder. I den andra gruppen var antalet personer med mellan 30 och 49 skulder högre – en fjärdedel av individerna. Det högsta antalet skulder för någon person var i denna grupp 75 stycken. Det var med andra ord färre personer som hade ett lägre antal skulder – av personerna hade mellan 2 och 19 ansökningar , medan det i snabblånegruppen var av personerna som hade ett antal skulder i detta intervall. Det sammanlagda kapitalbelopp som samtliga ansökningar om betalningsföreläggande stod för understeg för av personerna i snabblånegruppen. Övriga, alltså , hade fått ansökningar om betalningsförelägganden som tillsammans motsvarade ett kapitalbelopp om . I gruppen med en skuld till ett annat konsumentkreditinstitut var andelen med en sammanlagd skuld större (). har också gjort en undersökning av indriv- ningsdatabasen. De individer som fått en ansökan om betalnings- föreläggande från ett snabblånebolag respektive ett annat konsu- mentkreditinstitut, har speglats mot indrivningsdatabasen.26 I denna registreras ärenden om verkställighet. I indrivningsdatabasen regi- streras varje ansökan om verkställighet som ett s.k. allmänt mål eller ett enskilt mål (brukar i korthet benämnas A-mål respektive E-mål). I A-mål är staten sökande och skulderna är definierade på typ av skuld, t.ex. skatt, tv-avgift, m.m. Ett E-mål avser alltså andra skulder, från t.ex. företag privatpersoner, kommuner, landsting, men även från vissa statliga enheter vars fordran inte inryms som ett A-mål. Skulder i E-mål är inte kategoriserade på motsvarande sätt som för A-mål. Som tidigare berörts leder inte alla utslag till att fordringsägaren ansöker om verkställighet. Att verkställighet inte söks kan bero på att skulden frivilligt betalas av den som utslaget avser. Detta torde vara den vanligaste orsaken. En annan kan vara att ansökan om verkställighet bedöms som meningslös, eftersom den skuldsatta personen inte beräknas ha några utmätningsbara tillgångar. Av de personer som hade en eller flera snabblåneskulder återfanns i indrivningsdatabasen. Av de personer som hade en skuld till ett annat konsumentkreditinstitut var andelen högre – . Det vanligaste i båda kategorierna var att vara registrerad i endast E-mål (av individerna). De skuldsatta personerna som kom från snabblånegruppen hade i medeltal 8 registrerade mål per person. I den andra gruppen var antalet snabblånemål fler – i medeltal 13 stycken per person. Medel- värdet för skuldernas totala storlek var också större i den senare gruppen – respektive . 26 I sökningen ingick svaranden där snabblånebolag respektive andra konsumentkreditinstitut lämnat in ansökningar om betalningsföreläggande, alltså inte de individer som inkassobolagens ansökningar avsåg. Detta innebär att ungefär hälften av individerna i varje grupp speglades mot indrivningsdatabasen. Åldersfördelningen på de svarande i indrivningsdatabasen var ungefär densamma för båda grupperna och överenstämda tämligen väl med åldersfördelningen när det gällde ansökningar om betal- ningsföreläggande avseende snabblån. En skillnad var dock att an- delen unga vuxna – – var mindre i indrivnings- databasen (strax jämfört när det gällde ansökningar om betalningsföreläggande). De personer som granskats särskilt för att undersöka skuldsätt- ning speglades också för sig i indrivningsdatabasen. Statistiken avseende dem överensstämde på ett ungefär med statisti- ken avseende de övriga svarandena när det gällde förekomst i indriv- ningsdatabasen, fördelningen av mål mellan E-mål och A-mål, ålders- fördelning och skuldernas storlek.27 7.7.4Sammanfattande synpunkter på vad statistiken från visar Ansökningar som avser snabblån har i princip ökat . Det stora antalet ansökningar kan förefalla alarmerande i sig. Det är dock svårt att dra några absoluta slutsatser enbart utifrån hur många ansökningar som lämnas in. I alla branscher förekom- mer att personer inte betalar enligt vad de åtagit sig. En fråga som inte går att besvara inom ramen för den här utred- ningen är hur stor andel av alla snabblån som ger upphov till en ansö- kan om betalningsföreläggande, eller hur stor andel av alla konsu- menter som tar snabblån som får problem att betala tillbaka lånet. Några sådana siffror har det inte varit möjligt för utredningen att få fram av flera orsaker. Utredningens statistik från Kronofogdemyn- digheten gäller för . Nästan 10 bolag som lämnat in ansök- ningar om betalningsförelägganden detta år har inte fått tillstånd att lämna krediter av . Eftersom dessa bolag inte rapporterat uppgifter om sin utlåning till inspektionen går det inte göra någon uppskattning av antalet beviljade krediter under detta år. Det är inte heller möjligt att ta bort bolag som inte fått tillstånd från den statistik som utredningen inhämtat, eftersom en så stor andel 27 När det gällde fördelningen mellan kvinnor och män var dock fördelningen ungefär 50-50 just i gruppen specialgranskade med en ansökan om betalningsföreläggande från ett övrigt konsumentkreditinstitut. av alla ansökningar lämnas av inkassobolag och inte av bolagen själva (cirka 20 000 ansökningar). Av samma anledning är det inte möjligt att med ett rättvisande resultat endast utgå ifrån de ansök- ningar som bolag med tillstånd själva lämnat in. Det kan tilläggas att det även i utredningens slutfas () inte stod helt klart vilka bolag som slutligen kommer att få tillstånd – avseende fyra bolag har inte fattat beslut avseende tillstånds- ansökan och av meddelade avslagsbeslut har endast tre stycken vunnit laga kraft (se avsnitt 7.4). På grund av tillståndskravet kan alltså konstateras att en inte obetydlig del av snabblånebranschen kan komma att få lägga ned sin verksamhet – det handlar om ett tiotal bolag. Vad detta kom- mer att innebära för antalet ansökningar om betalningsförelägg- anden från branschen återstår att se. Om det kommer att förändra de slutsatser som görs nedan avseende t.ex. antalet skulder per person och tidigare betalningsproblem återstår också att se. Det vore där- för av stort värde om fortsätter att sam- manställa statistik över ansökningar om betalningsförelägganden som avser snabblån. När det gäller statistiken från bör man vara medveten om att den endast speglar de personer som får pro- blem att betala tillbaka sitt lån. De finns alltså ett stort antal konsu- menter som tar snabblån som inte blir föremål för en ansökan om betalningsföreläggande. Av de som faktiskt får betalningsproblem kan man dock tydligt se att de ofta har flera skulder som de får svårt att betala – enbart statistiken visade att hälften av indivi- derna hade fler än ett krav och tämligen många hade tre eller fler skulder. Den granskning av ett mindre antal personer som utred- ningen gjort, och som sträcker sig , bekräftar också bilden av att personer som har svårt att betala sina snabblån har haft sådana svårigheter och dessutom har haft svårt att betala andra fordringar. När det gäller ansökningar från övriga konsumentkreditinstitut kan man konstatera att det i det avseendet inte finns någon väsentlig skillnad – personer som haft svårt att betala sådana skulder har också haft svårt att betala andra typer av fordringar och har också tagit snabblån som de fått svårt att betala . De undersökta personerna hade också i hög utsträckning haft problem att betala fordringar avseende andra krediter, oavsett vilken undersökt grupp de tillhörde. Detta bekräftar bilden av att vissa personer som tar den här typen av krediter redan har tagit upp en mängd lån – det framstår också som troligt att de vänt sig till snabb- lånebolag och andra konsumentkreditinstitut efter det att de ut- tömt andra möjligheter att få kredit. En sådan slutsats bygger dock på ett antagande utifrån marknadens villkor och inte på statistiken från , eftersom någon tidsföljd för skulder- nas uppkomst inte har varit praktiskt möjlig att kartlägga. Den uppdelning av kreditgivarna som utredningen gjort – snabb- lånebolag och andra konsumentkreditinstitut – har gjorts bl.a. för att se om det kan konstateras någon avgörande skillnad i Krono- fogdemyndighetens statistik avseende bolag med olika affärsupplägg när det gäller bl.a. kreditprodukternas utformning. Som beskrivits tidigare var det betydligt färre ansökningar som kom från övriga konsumentkreditinstitut och individerna i denna grupp hade inte lika många ansökningar per person . Detta förklaras dock främst av att det är färre bolag i denna kategori. endast utifrån bolagens antal kan man dock tycka att det finns en signifi- kant skillnad – de övriga konsumentkreditinstituten är ungefär hälf- ten så många som snabblånebolagen, men står för av antalet ansökningar . När det gäller kategorin konsu- mentkreditinstitut som inte är snabblånebolag har det dock visat sig att det funnits fler sådana bolag som ger ut konsumentkrediter än vad utredningens statistik omfattar (jfr avsnitt 7.4). Som beskri- vits har processen att bevilja tillstånd hos skett fortlöpande och utredningen har inte vid tid- punkten för begäran om statistik från haft full insyn i vilka bolag bland de övriga konsumentkreditinstituten som gett ut, eller planerat att starta verksamhet med att ge, krediter till konsumenter. En konstaterbar skillnad mellan de två bolagstyperna som ingått i utredningens statistik är att kapitalskulderna som ansökningarna om betalningsföreläggande avser är generellt större från övriga konsumentkreditinstitut. Detta förklaras i första hand av skillna- den i affärsupplägg – övriga konsumentkreditinstitut erbjuder inte lika ofta de allra minsta kreditbeloppen och vissa har ett utbud upp till betydligt högre belopp (jfr medellånens storlek för de olika bolagstyperna i avsnitt 7.4 – för ett snabblån och för ett lån från övriga konsumentkreditinstitut). Detta kan också förklara att det finns en viss skillnad i åldersfördel- ningen bland de skuldsatta – andelen unga vuxna är större bland snabblånebolagen. I vissa avseenden framstår det som att de övriga konsumentkreditinstituten gett lån till personer som varit mer ut- satta för en skuldproblematik – i den särskilda granskningen hade de till exempel i högre grad andra kreditskulder och hade betydligt fler snabblåneskulder än personerna i snabblånegruppen. Man får dock dra sådana slutsatser med viss försiktighet, eftersom den manu- ella granskningen bygger på ett ganska litet underlag och resultatet därför inte kan anses som säkerställt representativt för samtliga personer. bekräftas detta i viss mån av uppgifterna ur in- drivningsdatabasen, där dessa personer hade fler registrerade mål och större kapitalskulder än dem i snabblånegruppen. Som en del av omvärldsbevakning följer verket chattsidor och forum där bl.a. snabblån diskuteras. Man kan där se exempel på att konsumenter ser snabblån som en sista kreditmöjlig- het. Bland annat diskuteras vilka bolag som ”lättast” ger ett lån. Över huvud taget är tillgängligheten till krediterna något som man utbyter information om. Det framgår t.ex. att en hel del konsu- menter är medvetna om betydelsen av vilket kreditupplysnings- företag som olika bolag använder. Om man har sökt ett lån via ett bolag som använder sig av ett visst kreditupplysningsföretag är man alltså medveten om att det kan finnas en förfrågan registrerad hos kreditupplysningsföretaget och att man då måste vända sig till en kreditgivare som använder sig av ett annat kreditupplysningsföretag nästa gång man ansöker om ett lån (om hantering av omfrågningar hos kreditupplysningsföretagen, se avsnitt 9.2.2).