sou · H4B37 · 2016-02-03 00:00:00 — Det finns heller inte skäl att begränsa tillämpningen till vissa uppsåtsformer, utan såväl avsiktsuppsåt som insiktsuppsåt och likgiltighetsuppsåt bör kunna komma i fråga. Vad som kan övervägas är om även oaktsamma gärningar bör kunna omfattas av straffansvar. En jämförelse kan göras med brott mot PUL, där grovt oaktsamma gärningar är straffbelagda. Visser- ligen skulle det kunna vara motiverat att straffbelägga den som grovt oaktsamt hanterar integritetskänsliga uppgifter på ett sådant sätt att dessa sprids. Det skulle dock bli ett vidträckt straffansvar. De brott som återfinns i 4 kap. BrB kan endast begås uppsåt- ligen. Detsamma gäller ärekränkningsbrotten i 5 kap. BrB. Vi finner mot denna bakgrund att det inte finns tillräckliga skäl för att straffbelägga oaktsamma gärningar. Förslag: Brottet ska benämnas olaga integritetsintrång. Straffet för brott av normalgraden ska vara böter eller fängelse i högst . Det ska införas en bestämmelse om grovt olaga integritets- intrång. Straffet för grovt brott ska vara fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningen, med hänsyn till bildens eller uppgiftens innehåll, det sätt som spridningen skett och omfattningen av sprid- ningen, har varit ägnad att medföra mycket kännbar skada för den som bilden eller uppgiften rör. Skyddsintresset för en ny straffbestämmelse om spridning av bilder och andra uppgifter är privatlivet och den personliga integriteten. Brottet bör benämnas olaga integritetsintrång. Straffvärdet för brottsligheten kan tänkas variera i betydande grad med hänsyn till de olika slag av uppgifter som straffbestäm- melsen omfattar. Vidare har det betydelse i vilken utsträckning, i vilka kretsar och hur länge uppgiften har gjorts tillgänglig. En straffskala som uppgår från böter till högst fängelse ger enligt vår mening tillräckliga möjligheter att göra en differentierad och väl avvägd straffmätning. Bör det införas ett grovt brott? I vissa fall kan spridning av integritetskränkande bilder och andra uppgifter utgöra ett särskilt allvarligt intrång i privatlivet och leda till mycket stora personliga och sociala skadeverkningar. Vi avser här sådana gärningar som är ägnade att medföra en mycket kännbar skada för den som uppgiften rör. Exempelvis kan spridning av stillbilder och rörliga bilder med ett sexuellt innehåll leda till särskilt allvarliga intrång i privatlivet, exempelvis spridning av filmade samlag. I de fall det är fråga om explicita bilder som tillgängliggjorts för ett stort antal personer och som är lättidentifierbara, finns det skäl att bedöma straffvärdet som betydande. Detta gäller särskilt om spridningen skett ”riktat”, i syfte att kränkande bilder ska nå målsägandens familj och bekant- skapskrets. bedöms sådana gärningar i vissa fall som grovt förtal. En genomgång av opublicerad praxis visar att sådana gärningar i praxis har ansetts ha ett straffvärde på mestadels någon månads fängelse och som mest tre månaders fängelse. Enligt vår mening framstår det som en orimligt försiktig straffmätning, där ingripandegraden inte står i proportion till brottets allvar, särskilt med beaktade av de psykiska och sociala skadeverkningar sådana slag av handlingar kan leda till. För bl.a. sådana fall bör det konstrueras ett särskilt grovt brott som tydliggör allvaret i gärningen och har en straffskala som återspeglar allvaret i gärningen. Utöver uppgifter av sexuellt innehåll bör även spridning av andra slag av uppgifter som är mycket integritetskränkande i vissa fall kunna omfattas av ett sådant grovt brott. Utöver uppgiftens innehåll bör vid bedömningen av om ett brott är grovt, särskilt beaktas på vilket sätt spridningen skett och omfattningen av spridningen. Av betydelse kan då vara om sprid- ningen inneburit att uppgiften tillgängliggjorts för ett mycket stort antal personer. Vidare kan beaktas om spridningen skett på ett sätt som syftat till att ett mycket stort antal personer verkligen skulle ta del av uppgifterna, exempelvis att uppgifterna lagts ut på en webb- sida som är välkänd och besöks av många människor. Det bör dess- utom kunna beaktas om spridningen skett på ett sådant sätt att personer som är närstående eller bekanta till den som uppgifterna avser skulle ta del av uppgifterna. Vidare kan det vara av betydelse om spridningen skett på ett sådant sätt att uppgifterna med lätthet kan hittas via sökmotorer på internet av den som söker information om en viss person, t.ex. genom att det sprids många olika identi- tetsuppgifter. Det bör göras en samlad bedömning av de olika omständigheterna när ställning tas till om ett brott ska bedömas som grovt. Enligt vår mening bör minimistraffet vid grovt brott vara fängelse . För att möjliggöra en differentierad straff- mätning samt att det finns utrymme att döma ut en proportionerlig påföljd när fängelse används som gemensamt straff för flera brott, bör maximistraffet bestämmas till fängelse . Minimistraffet för grovt brott bör alltså vara fängelse och maximi- straffet fängelse . Förslag: integritetsintrång ska åtalas av åklagare endast om målsäganden anger brottet till åtal eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Den åtalsregel som finns i 4 kap. brotts- balken beträffande vissa brott i det kapitlet ska alltså gälla även för olaga integritetsintrång. Fridsbrotten i 4 kap. BrB ligger under allmänt åtal. För några av brotten, t.ex. hemfridsbrott och (i vissa fall) ofredande, kränkande fotografering och olovlig avlyssning gäller att åtal får väckas av åklagare endast om målsäganden anger brottet till åtal eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt (4 kap. 11 § BrB). Vid bedöm- ningen av om ett åtal är påkallat från allmän synpunkt bör bl.a. hänsyn tas till målsäganden. kan hänsyn till denne tala mot allmänt åtal för denna typ av brott. Den som har utsatts för olaga integritetsintrång kan ha en be- fogad anledning att vilja undgå den ytterligare exponering som ett åtal kan medföra. Mot den bakgrunden är det rimligt att det läggs särskild vikt vid målsägandens inställning till åtal. Allmänt åtal ska därför enligt vår mening väckas endast om målsäganden anger brottet till åtal eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. 10.6.8Olaga förföljelse och fridskränkningsbrotten Förslag: Straffbestämmelsen om olaga förföljelse i 4 kap. 4 b § ska utvidgas till att omfatta även gärningar som utgör olaga integritetsintrång. Bedömning: Fridskränkningsbrotten kommer att omfatta olaga integritetsintrång utan att det behöver vidtas några lagstift- ningsåtgärder. Bestämmelsen om olaga förföljelse i 4 kap. 4 b § BrB gäller straff- ansvar för förföljelse som består i upprepade brottsliga gärningar mot en och samma person. Den syftar till att förstärka det straff- rättsliga skyddet mot trakasserier och förföljelse och att åstad- komma en straffmätning som återspeglar brottslighetens allvar när det upprepade brottsliga handlandet utgör en särskild kränkning av målsägandens integritet. Brottet olaga förföljelse är konstruerat med fridskränkningsbrotten som förebild men är inte begränsat till närståendeförhållanden och innehåller inte något krav på att gärning- arna ska ha varit ägnade att allvarligt skada målsägandens självkänsla. I förarbetena till bestämmelsen har anförts att straffansvaret som utgångspunkt bör omfatta sådana brottstyper som typiskt sett ingår i ett förföljelsebeteende och som enligt praxis leder till för- hållandevis lindriga påföljder även om de skett upprepat och systematiskt mot en och samma person.100 förföljelse omfat- tar gärningar som utgör misshandel av normalgraden och ringa misshandel, försök till misshandel av normalgraden, olaga tvång 2010/11:45 s. 66 f. som inte är grovt, olaga hot som inte är grovt, kränkande foto- grafering, hemfridsbrott och olaga intrång såväl av normalgraden som grovt brott, ofredande, sexuellt ofredande, skadegörelse, för- sök till skadegörelse, åverkan som består i ringa skadegörelse samt överträdelse av kontaktförbud. Det slag av uppgiftsspridning som vi föreslår ska kriminaliseras i 4 kap. BrB genom brottet olaga integritetsintrång kan typiskt sett förekomma när någon förföljer och trakasserar en annan person. Straffbestämmelsen om olaga förföljelse bör därför utvidgas till att omfatta även gärningar som utgör olaga integritetsintrång.101 Brotten grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning enligt 4 kap. 4 a § BrB omfattar enligt sin ordalydelse bl.a. brott enligt 4 kap. BrB. Det nya brottet olaga integritetsintrång kommer därför att kunna ingå i fridskränkningsbrotten utan att det behövs några särskilda lagändringar. Förslag: Det ska gälla sekretess hos domstol i mål om ansvar för olaga integritetsintrång för uppgift om enskilds personliga och ekonomiska förhållanden om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider skada eller men om upp- giften röjs. Nuvarande bestämmelser om sekretess i domstol behöver analyseras om en ny straffbestämmelse införs Huvudregeln är att en domstolsförhandling är offentlig. Uppgifter som förebringas vid en förhandling inför öppna dörrar blir därefter offentliga. Endast om det finns en sekretessbestämmelse som om- fattar en integritetskänslig uppgift är det möjligt för domstolen att hålla förhandlingen bakom stängda dörrar (se 5 kap. 1 § andra stycket ) och att därefter i domen besluta att fort- 101 I avsnitt 16.5.3 föreslår vi att ansvaret för tillhandahållaren av en elektronisk anslagstavla att ta bort vissa brottsliga meddelanden enligt lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor ska utvidgas till olaga integritetsintrång. satt sekretess ska gälla för den integritetskänsliga uppgift som lagts fram vid förhandlingen (se 43 kap. 8 § andra stycket OSL). integritetsintrång kommer att straffbelägga spridning av vissa mycket integritetskränkande uppgifter – just sådana uppgifter som den enskilde har ett berättigat intresse av att få hålla hemliga. Under förundersökningen och vid domstolens prövning av åtalet kommer av naturliga skäl uppgifterna – dess utformning och när- mare innehåll – att vara av central betydelse. Under förundersök- ningen måste de känsliga uppgifterna inhämtas och dokumenteras. Det kommer som huvudregel knappast vara möjligt för domstolen att avgöra ett mål om olaga integritetsintrång utan att ta del av och behandla de konkreta bilder eller andra uppgifter vars spridning är föremål för åtalet. Hanteringen av utredningar och åtal gällande olaga integritets- intrång kan alltså komma att innebära en ytterligare exponering av de uppgifter vars initiala spridning utgjorde en integritetskränk- ning. Vad som därför bör övervägas, är om det finns skäl att införa en särskild sekretessreglering gällande olaga integritetsintrång. Enligt 35 kap. 1 § OSL gäller sekretess i en utredning enligt be- stämmelserna om förundersökning i brottmål för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon när- stående till denne lider skada eller men. Uppgifter som framkom- mer under en förundersökning gällande olaga integritetsintrång och som kan vara integritetskränkande, torde därför regelmässigt omfattas av sekretess så länge förundersökningen pågår. Sekretessen under förundersökningen upphör att gälla om upp- giften lämnas till domstol i samband med åtal (35 kap. 7 § OSL). Bestämmelsen i 43 kap. 2 § OSL om överföring av sekretess till domstol blir därför inte tillämplig på uppgifterna.102 I 35 kap. 12 § OSL finns en särskild regel om sekretess i brott- mål efter det att åtal har väckts. I bestämmelsen föreskrivs att 102 m.fl., Sekretess m.m. hos allmän domstol – en handbok, 4 uppl., 2013 s. 62. sekretess alltjämt gäller hos domstolen för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, förutsatt att det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs. Bestämmelsen är tillämplig om upp- giften förekommer i mål om ansvar för bl.a. sexualbrott, utpress- ning, brytande av post- eller telehemlighet, intrång i förvar, brott mot tystnadsplikt, brott genom vilket infektion av HIV har eller kan ha överförts, människorov och människohandel. Denna bestämmelse skulle alltså inte bli tillämplig vid hanteringen av mål om ansvar för olaga integritetsintrång om inte det brottet tillförs den särskilda uppräkningen av brottstyper i be- stämmelsen. I den mån uppgifter i ett mål om olaga integritets- intrång kommer att röra målsägandens hälsa eller sexualliv, t.ex. upp- gifter om sjukdomar, missbruk, sexuell läggning, könsbyte, sexual- brott eller liknande uppgift, kan uppgifterna omfattas av sekretess vid domstolens handläggning enligt 21 kap. 1 § OSL. Sådana upp- gifter omfattas av sekretess, i de fall då det måste antas att den enskilde eller någon närstående till denne kommer att lida betyd- ande men om uppgiften röjs. Privata och integritetskänsliga uppgifter kan i vissa fall gälla olika slag av identitetsuppgifter. En annan bestämmelse i OSL skulle i vissa undantagsfall kunna aktualiseras i mål om olaga integritetsintrång. Enligt 21 kap. 3 § OSL gäller nämligen sekretess för uppgift om en enskilds bostadsadress eller annan jämförbar uppgift som kan lämna upplysning om var den enskilde bor stadig- varande eller tillfälligt, den enskildes telefonnummer, e-postadress eller annan jämförbar uppgift som kan användas för att komma i kontakt med denne samt för motsvarande uppgifter om den enskildes anhöriga, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne kan komma att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men om uppgiften röjs. Det behövs en särskild sekretessreglering för olaga integritetsintrång Integritetskränkande bilder och andra uppgifter om målsägandens sexualliv och hälsotillstånd ska enligt den bestämmelse som vi före- slår omfattas av bestämmelsen om olaga integritetsintrång. Som framgår tidigare i detta avsnitt kommer sådana uppgifter i vissa fall att omfattas av sekretess när mål om olaga integritetsintrång be- handlas i domstol. Vi föreslår dock att bestämmelsen om olaga integritetsintrång ska ha ett vidare tillämpningsområde och även avse andra privata uppgifter än sådana som redan nu kan komma att omfattas av sekretess i domstol. Det kan antas att målsäganden i de flesta fall kommer ha ett starkt intresse av att uppgifter om hans eller hennes personliga förhållanden – vars spridning är föremål för åtal – inte blir offent- liga genom domstolsprocessen. Offentligheten kring uppgifterna kan innebära att skadan för målsäganden förvärras genom att upp- gifterna via domstolsprocessen får en annan och vidare spridning och att de efter förhandlingen blir tillgängliga som allmänna hand- lingar. Avsaknaden av ett sekretesskydd – och i andra fall osäker- heten om sekretess kommer gälla – kan då avhålla målsäganden från att anmäla brottet till åtal. Ett förutsebart och heltäckande sekretesskydd för de integritets- kränkande uppgifterna kan i första hand uppnås genom att bestäm- melsen i 35 kap. 12 § OSL kompletteras med att även avse mål om ansvar för olaga integritetsintrång. Mot detta resonemang ska vägas de skäl som talar emot att ut- vidga domstolssekretessen. Det är en grundläggande princip att förhandlingar i domstol i största möjliga utsträckning ska vara offentliga. Om man vill införa bestämmelser om sekretess hos domstolar måste alltså de intressen som talar för sekretess vägas mot denna princip. Det krävs alltså särskilt starka skäl för att införa sekretessregler som innebär att förhandlingsoffentligheten begränsas.103 Sådana starka skäl har ansetts föreligga när det gäller de brott som räknas upp i 35 kap. 12 § OSL. Behovet av skydd för målsägandens eller andra inblandades integritet i bl.a. mål om ansvar för utpressning, brytande av post- eller telehemlighet, intrång i förvar, olovlig avlyssning, sexualbrott, brott genom vilket infektion av HIV har eller kan ha överförts och brott mot tystnadsplikt har ansetts vara så starkt att intresset för offentlighet fått ge vika. Det har motiverats med att man i möjlig- aste mån bör förebygga den olägenhet som består i att rättegången 2003/04:93 s. 58. kan komma att ge ökad offentlighet åt just sådana förhållanden som målsäganden velat dölja. Vidare har det framhållits att en målsägande kan dra sig för att anmäla dessa brott om han eller hon riskerar att uppgifter om privatlivet dras fram i offentlighetens ljus vid en kommande domstolsförhandling och att syftet med lagstift- ningen därmed i viss mån kan anses förfelat. Målsägandens starka intresse av sekretess för uppgifter som läggs fram i ansvars- och skadeståndsdelen och de men som målsäganden kan lida om upp- gifterna blir offentliga har också framhållits. Vidare har sekretessen motiverats med att det kan vara nödvändigt att under en förhand- ling förebringa uppgifter som är sekretesskyddade enligt någon annan bestämmelse.104 Motsvarande argument talar enligt vår bedömning för att sekretess bör gälla även i mål om ansvar för olaga integritetsintrång. En särskild aspekt som dock bör framhållas är att brottet sker genom just spridning av uppgifter. Den straffrättsliga regleringen innebär därför en inskränkning i yttrandefriheten. I de fall starka yttrandefrihetsaspekter gör sig gällande, kan enligt vårt förslag en annars brottslig spridning av integritetskänsliga uppgifter anses som försvarlig och därigenom straffri.105 Att en förhandling som gäller ett brott som skett genom spridning av uppgifter – där kanske invändningar om försvarlighet och yttrandefrihetsaspekter framförs – hålls inom stängda dörrar kan alltså möjligen resa vissa betänklig- heter. Av 5 kap. 1 § RB följer dock att en domstolsförhandling får hållas inom stängda dörrar endast till den del förhandlingen berör uppgifter som omfattas av de aktuella sekretessbestämmelserna. I övrigt måste förhandlingen vara offentlig, såvida inte någon annan bestämmelse om förhandlingssekretess är tillämplig. Ett förord- nande om stängda dörrar får alltså inte avse andra delar av förhand- lingen än sådana under vilka sekretesskyddade uppgifter kan antas bli lämnade.106 Att sekretess ska gälla för innehållet i vissa bilder eller andra uppgifter, behöver därför inte innebära att möjlig- heterna till insyn genom förhandlingsoffentligheten undergrävs eller att domstolen förordnar om fortsatt sekretess i domen på ett sätt som försvårar förståelsen av domstolens ställningstaganden. 1934:15, prop. 1975:19 s. 91, prop. 1979/80:2 Del A s. 282, prop. 1995/96:127 s. 35 och prop. 2003/04:93 s. 58. 105Se avsnitt 10.6.4. 106Fitger m.fl., (, Zeteo), kommentaren till 5 kap. 1 §. Sammantaget finner vi att skälen för sekretess är så pass starka att de – vid en vägning mot principen om förhandlingsoffentlighet – motiverar en särskild sekretessreglering gällande mål om ansvar för olaga integritetsintrång. Detta bör lämpligen ske genom att uppräkningen av brottstyper i 35 kap. 12 § OSL kompletteras med denna brottstyp. Tystnadsplikten enligt 35 kap. 12 § OSL har inte företräde framför principen om meddelarfrihet, dvs. rätten enligt 1 kap. 1 § tredje stycket TF och 1 kap. 2 § YGL att lämna uppgift i vilket ämne som helst för publicering i de medier som de båda grund- lagarna omfattar. Det finns enligt vår bedömning inte skäl att behandla uppgifter i mål om olaga integritetsintrång på annat sätt; dvs. den s.k. meddelarfriheten ska gälla för sådana uppgifter. Bestämmelsen om olaga hot finns i 4 kap. 5 § (BrB) och har följande lydelse. Om någon lyfter vapen mot annan eller eljest hotar med brottslig gärning på sätt som är ägnat att hos den hotade framkalla allvarlig fruktan för egen eller annans säkerhet till person eller egendom, döms för olaga hot till böter eller fängelse i högst . Är brottet grovt, döms till fängelse, lägst och högst . hot kan vara ett tryckfrihetsbrott eller yttrandefrihetsbrott enligt 7 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen (TF) respektive 5 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). Försök, förberedelse eller stämpling till olaga hot är inte straff- belagt.1 1 I Promemorian Komplettering av förslagen i SOU 2014:63 – äktenskapstvång och olaga hot, upprättad inom , föreslås att förberedelse och stämpling till grovt olaga hot ska kriminaliseras (PM i ärende Ju2014/7758/L5). Källa: Statistik inhämtad från . Källa: Statistik inhämtad från . Källa: Statistik inhämtad från . I detta avsnitt redovisas statistik över polisanmälda och lagförda olaga hot. I tabellen över anmälda brott (tabell 11.1) redovisas händelser som anmälts och registerats som olaga hot hos polis, tull, åklagare eller – 2014. Statistiken är indelad efter kalenderår (2011–2014) och refe- renstidpunkten är datum för registrerad anmälan. Även brott som ägt rum än redovisningsåret finns med i statistiken, liksom brott som anmälts i men begåtts utomlands. I sammanställningen redovisas särskilt till vilka andelar som de anmälda brotten registerats som brott mot flicka som är , brott mot pojke som är , brott mot kvinna som är eller äldre, brott mot man som är eller äldre och brott mot grupp (dvs. när brottet riktats mot fler än en person). Någon särskild redovisning av olaga hot, grovt brott, görs inte. I tabellerna över lagförda brott (tabell 11.2 och 11.3) redovisas lagförda brott beträffande olaga hot och olaga hot som är grovt brott. Med lagföring avses fällande domslut i tingsrätt (oavsett om domen vunnit laga kraft eller inte), godkända strafförelägganden och meddelade åtalsunderlåtelser. I tabellerna inkluderas samtliga lagförda brott, dvs. även när de inte utgör s.k. huvudbrott. Det innebär att en och samma person kan förekomma i statistiken. Statistiken indelas efter kalenderår (2011–2014) och referenstidpunkten är datum för lagföringsbeslutet. I samman- ställningen redovisas till vilka andelar som de lagförda är män respektive kvinnor. Vidare redovisas till vilka andelar de lagförda är 15–respektive eller äldre. Uppgifterna gällande polisanmälda respektive lagförda olaga hot utgår alltså från olika slags indelningar och kategoriseringar. Det är därför inte meningsfullt att försöka jämföra uppgifterna, utan de belyser olika aspekter. 11.3.1Tillkomsten av den ursprungliga lydelsen Bestämmelsen om olaga hot är i stora delar oförändrad sedan BrB:s tillkomst (prop. fanns det bestämmelser i strafflagen (SL) om olaga hot. I 14:15 SL fanns en bestämmelse om ansvar för resande av livsfarligt vapen. Enligt 15:23 SL dömdes den till ansvar som hotade annan, muntligen eller skriftligen, med miss- handel eller brottslig gärning. Förarbetena till bestämmelsen i BrB finns i Straffrättskom- mitténs betänkande Förslag till brottsbalk (SOU 1953:14) och i propositionen om förslag till brottsbalk (prop. Enligt betänkandet avser bestämmelsen främst att bereda straff- rättsligt skydd för vissa angrepp mot enskild persons känsla av trygghet till liv, hälsa och egendom.2 Förslaget innebar en viss ut- vidgning i förhållande till då gällande rätt. Dels skulle brottet falla under allmänt åtal. Dels hade i den dåvarande 15:23 SL föreskrivits att hotet skulle ske på sådant sätt eller under sådana omständig- heter att anledning vore att befara att det skulle verkställas. Med dansk förebild föreslog utredningen att hot om brottslig gärning skulle straffas om det skett på ett sätt som är ägnat att hos den hotade framkalla fruktan för hans eller annans liv, hälsa eller väl- färd. Medan det enligt då gällande rätt krävdes att det objektivt sett förelåg anledning att befara att hotet skulle verkställas, var det enligt kommitténs förslag tillräckligt att hotet var ägnat att hos den hotade framkalla allvarliga farhågor för att hotet skulle verkställas. Kommittén föreslog alltså att mera avseende skulle fästas vid hur situationen hade tett sig från den hotades synpunkt.