sou · H4B330 · 2016-04-07 00:00:00 — Making the Connection (2015) (), computers-and-learning-9789264239555-en.htm Svallfors S (2014) Politik som organiserad kamp – nya spelare och nya spelregler i . Arkiv för samhällsanalys (3): 39–64. (2014) Note the Real Thing: ’s Experiences of Getting Civic and Through Social Media. In: M Strano et al. (red.) Proceedings Culture, Technology, Communication. : , 221–241. Svenskarna och Internet 2014, 2015 (2014, 2015). : (.SE) / barn-och-ungdomar/ Medie- och informationskunnighet, demokrati och yttrandefrihet och (2014) Freedom of Expression vs. Conflicting Values when Regulation Gender Stereotypes in Advertising. for Rettsvitenskap 127(5): 479–511. Syvertsen T, Enli G, Mjøs O J och (2014) The Media , Nordic Media in the Digital Era. (2013) Media and Information Literacy. Policy and Strategy Guidelines (2013). (2015) Keystones to . Access to information and knowledge, Freedom of Expression, Privacy, and Ethics on a Global Internet. (2014) ”Fyra decennier i MedieSverige”. I: U och U Facht (red.) MedieSverige 2014: statistik och analys. : Nordicom, 9–29. , Grizzle, A, Tuazon, R, Akyempong, K och , C-K (2011) Media and Information Literacy Curriculum for Teachers. (1998) . A History – From the Telegraph to the Internet. , docent, , lektor, , lektor, , adjunkt, , senior professor, I den svenska medieekologin utgör landets bibliotek – och alldeles särskilt folkbiblioteken – en central nod för att invånarna ska få till- gång till olika typer av medier. Förutom att verka för fysisk tillgång till medier så tar bibliotek av olika slag också visst ansvar för att invånarna ska få intellektuell tillgång till medier. Detta sker genom undervisande och stöttande arbete som syftar till att invånarna ska utveckla medie- och informationskunnighet (). I detta ligger t.ex. förmågor att söka, utvärdera, använda och skapa information och medier. Folkbibliotek finns i alla kommuner och utgör för använ- darna en källa inte bara till kultur och facklitteratur utan även till nyhe- ter och opinionsbildning. Därför är bibliotekens medieplanering och de frågor som väcks i spänningsfältet mellan mångfald och begräns- ning (frihet till och frihet från) relevant för framtida mediepolitik. Likaså är bibliotekens roll att hjälpa människor att utveckla kritiska förhållningssätt till informationskällor och informationssystem viktig, särskilt i förhållande till det stora internetbaserade utbudet av nyheter och opinion som inte täcks av bibliotekens medieplanering. Även här är det viktigt att människor har förmåga att identifiera såväl mångfald som kvalitet och att förhålla sig till detta i sitt begreppslig- görande av omvärlden. Kapitlet tar sin utgångspunkt i dessa två dimensioner av tillgång – kunskaper och medier – för att med bas i biblioteks- och infor- mationsvetenskaplig forskning inom området diskutera framför allt de svenska folkbibliotekens roll i att stötta allmänhetens tillgång till medier, nyheter och opinion. De två områdena och mediepla- nering beskrivs utifrån svensk och internationell forskning och en bild tecknas av hur de svenska folkbiblioteken arbetar med frågorna. Avslutningsvis berörs konsekvenserna av några av de utmaningar som folkbiblioteken står inför för att kunna uppfylla kraven i biblio- tekslagen på att biblioteken ska ”verka för det demokratiska samhällets utveckling genom att bidra till kunskapsförmedling och fri åsiktsbildning” (SFS 2013:801:2 §). Bibliotekslagen anger ramarna för verksamheter inom hela det allmänna biblioteksväsendet i , dvs. bibliotek som till över- vägande delen finansieras med offentliga medel. I förarbetet till lagen konstateras att demokratin befästs och fördjupas genom att biblioteken i det allmänna biblioteksväsendet förmedlar kunskap och ger förutsättningar för ett offentligt samtal där enskilda fritt kan behandla gemensamma angelägenheter och utbyta åsikter. Biblioteken är i detta sammanhang av särskild betydelse inte minst för grupper som av olika skäl har svårt att själva införskaffa eller hitta efterfrågade medier och information. Det framhålls också i biblio- tekslagen att ”Biblioteksverksamhet ska finnas tillgänglig för alla” (SFS 2013:801:2 §). Att folkbibliotek fyller denna funktion framkom- mer i exempelvis det mångåriga norska forskningsprojektet . Forskarna konstaterar bland annat att ”finns få samhälleliga arenor där en så blandad grupp lokalinvånare deltar” (Aabø och Audunson, 2012:148, vår översättning). Folkbiblioteket framträder i den norska studien som en förlängning av inte bara det offentliga rummet utan även av bostaden och arbetsplatsen. Det är en plats där människor inte klassificeras utifrån bestämda kategorier såsom yrkesarbetande eller arbetslös, patient eller kund, utan snarare som biblioteksbesökare, vilket i sig, enligt forskarna, bidrar till social inkludering. Målsättningen om allas delaktighet i samhällslivet främjas genom de medel som nämns ovan, det vill säga kunskapsförmedling och fri åsiktsbildning. Formuleringarna i bibliotekslagen innebär att biblio- teksverksamheten ska präglas av öppenhet för olika perspektiv och stå fri från censur eller andra hindrande åtgärder. Yttrandefriheten är den grundsomdenfriaåsiktsbildningenvilarpå(Prop.2012/13:147:13ff.). Dessa värderingar och deras nära koppling till grundläggande mänsk liga värden lyfts även fram i IFLA:s (International ) och folkbiblio- teksmanifest (och Svenska , 2014:11). Genom sitt uppdrag är folkbiblioteken av tradition en viktig arena för demokrati och jämlikhet. Totalt finns drygt 2 300 offentligt finansierade bibliotek i som har bemanning minst (, 2015:11). Av dessa är knappt hälften folkbibliotek. Folkbiblioteken hade drygt 65 miljoner fysiska besök och drygt 42 miljoner besök på sina webbplatser. Folkbiblioteken tillhör också de institutioner i samhället som medborgarna har högst förtroende för. och (2015) visar i en analys baserad på SOM-undersökningen 2014 att andelen biblioteksbesökare på svenska folkbibliotek ökat något jämfört med föregående år (andelen ligger ) och att biblioteken fortsätter att vara en uppskattad institution som uppbär stort förtroende bland allmänheten. är det alltså ungefär hälften av landets befolkning som inte besökt ett folkbibliotek , även om icke-användare ofta har varit besökare under andra perioder i sitt liv (, 2011:4 och Jema Rådgivning, 2010). Yngre, kvinnor och högutbildade är överrepre- senterade bland besökarna (, 2010:345). De grupper som är frekventa biblioteksbesökare överensstämmer i de flesta fall med de grupper som har hög medieanvändning, i detta fall mätt i bokläsning och internetanvändning, där den enda avvikelsen är att män använ- der internet i högre utsträckning än kvinnor (, 2010:345). Däremot finns det ingen direkt överensstämmelse mellan ökat eller minskat bokläsande och ökat eller minskat biblioteksbesökande (, 2010:344), varför det är svårt att säga med säkerhet att köp av böcker och användning av internet ersätter medieanvändning på biblioteken, även om det finns studier där dessa anledningar anges som skäl till att man inte besöker bibliotek lika ofta (och , 2005:173 och Jema Rådgivning 2010:3). Med tanke på att det är i de grupper som inte är stora mediekonsu- menter, exempelvis äldre och låginkomsttagare, som vi finner många icke-användare av bibliotek så är en utmaning för folkbiblioteken att även fortsatt förbättra möjligheterna att få såväl fysisk som intellektuell tillgång till medieutbudet. Detta kan exempelvis ske genom generösa öppettider, service till den som inte själv kan ta sig till , samt utvecklade e-tjänster. Dessa insatser är främst en resursfråga.Svårareutmaningarliggeriatthelabefolkningenskaskaffa sig tillräcklig digital kompetens för sina behov, att befolkningen ska värdesätta en mångsidig och oberoende samhällsdebatt samt att alla ska känna sig bekväma i biblioteksmiljön och se sig som potentiella biblioteksbesökare (jfr 2011:8). Dessa utmaningar berör de två dimensionerna på tillgång – kunskaper och medier – som kapitlet fokuserar på från ett folkbiblioteksperspektiv. Den forskningsöversikt som här följer är strukturerad utifrån kapit- lets två genomgående teman: medie- och informationskunnighet och medietillgång. Inledningsvis presenteras forskning och centrala policydokument som anknyter till de kunskaper som är väsentliga för att medborgare ska kunna söka och använda information för ändamålsenliga syften. Resterande del av avsnittet ägnas forskning och litteratur om det tema som berör bibliotekens medieplanering och tillgång till olika typer av medier via biblioteken. Att kunna söka och använda information för ändamålsenliga syften betraktas allmänt som en fundamental kompetens för varje med borgare. Såväl i interaktion med myndigheter och institutioner av olika slag som i utövande av fritidsintressen förväntas medborgare kunna orientera i allehanda informationslandskap (, 2010:9 f). har dessa förmågor, färdigheter och kunskaper allt oftare kommit att benämnas Medie- och informationskunnighet (). På ett internationellt plan har inte minst för frågor om utbildning, vetenskap och kultur, , varit en inflytelserik aktör i arbetet med att belysa frågor om . Ett genom- gående spår i framför allt publikationer kring utgörs av mer eller mindre explicita hänvisningar till FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna , som betonar principen om rätten till åsiktsfrihet och yttrandefrihet (se t.ex. Grizzle et al., 2013, se också kapitlet av i denna bok). Centralt i strategi för är att föra samman de två redan etablerade områdena informationskompetens (information literacy) och mediekunnighet (media literacy) under den enande rubriken media and information literacy (MIL) (, 2015). I ramverk för medie- och informationskunnighet i skolan beskrivs skillnaden mellan områdena kortfattat som att informations- kompetens berör sådana kunskaper och förmågor som handlar om att tillgå, värdera och hantera information, medan mediekunnighet behandlar frågor som har att göra med hur medierna fungerar, hur dess funktioner värderas, samt att använda medier på ett klokt sätt för att delta i det offentliga samtalet (et al., 2011:18). Analyser av relationen mellan mediekompetens och informationskompetens i det samlade begreppet har presenterats i några forsknings översikter från senare år (bl.a. och , 2014). Noteras kan också att termen ”medier” används på sätt som delvis skiljer sig åt i de olika kontexter som berörs av . I anslutning till mediekunnighet är det framför allt massmedier, nyhetsförmed- ling, samhällsdebatt och nya digitala kommunikationskanaler som är i fokus, medan informationskompetens vanligen berör ett ännu bredare utbud av informationsresurser. Vidare betecknar medier i en folkbibliotekskontext vanligen bestånd av böcker, tid- ningar, dvd-skivor, licensierade databaser och liknande, det vill säga sådant som hanteras inom ramen för medieplanering. Nära relaterat till är även begreppet digital kompetens, som dels framställs som ett övergripande kritiskt förhållningssätt och dels som en uppsättning färdigheter med avseende på informations- och kommunikationsteknik (IKT) (Lankshear och Knobel, 2008). Viss överlappning förekommer i hur kompetenserna begreppsliggörs, men oavsett vad man kallar det torde båda ovanstående perspektiv vara relevanta i som präglas av en växande flora av digitala redskap och sociala medier, vilka erbjuder tillgång till information men också generösa möjligheter för produktion och distribution av innehåll. Inom den disciplin som vi tar avstamp i för det här kapitlet, biblioteks- och informationsvetenskap (B&I), är det framför allt informationskompetens som stått i fokus. har B&I- forskare sökt beskriva, analysera och belysa aspekter på informa- tionskompetens. Resultat av denna forskning visar bland annat att publicerade listor över vilka olika kunskaper och färdigheter som tillsammans konstituerar informationskompetens (t.ex. Sconul, 2011) knappast duger för att fånga detta komplexa begrepp. Kännetecknande inte minst för skandinavisk forskning på det här området är att starkt betona informationskompetensens situerade karaktär, där informationssökning, informationsanvändning och lärandesessomoupplösligtförbundnameddetsammanhangdärdessa aktiviteter äger rum och det innehåll som informationsaktiviteterna är kopplade till. Följaktligen används ofta pluralformen informa- tionskompetenser, vilket är ett sätt att betona att vad det innebär att vara informationskompetent tar sig olika uttryck i olika sammanhang (HedmanochLundh,2009;PilerotochLindberg,2011).Denmångty- diga innebörden av begreppet informationskompetens understryks i en kritisk granskning av EU:s ”nyckelkompetenser”, där framhåller begreppets komplexitet genom att slå fast att ”Ingen person kan utpekas som tveklöst informationskompetent” (, 2008:23). Utifrån ett empiriskt perspektiv kan konstateras att forskningen om informationskompetens framför allt har bedrivits i olika utbildningskontexter, även om det också finns undantag. Så ser vi exempelvis hur nya medieformat, arbetsformer och teknik bidrar till att ställa nya krav på lärande och undervisningspraktiker i (, 2011); att vi vad gäller alla slags medieformat ser ett ökat fokus på trovärdighetsfrågor och att trovärdighet bedöms såväl i relation till syfte och situation som till vilka alternativa källor som står till buds (och , 2012); och hur Facebook kan tas i bruk som ett redskap för problemlösning där variationer av medie- och informationskunnighet tar form (Hanell, 2014). Bland studier som genomförts utanför en utbildningskontext kan exem- pelvis nämnas en serie undersökningar som visar att flyktingar ställs inför komplexa utmaningar och potentiella barriärer för integration till följd av brister i deras i relation till den nya situationen (t.ex. et al., 2013; , 2014), och en studie om unga kvinnors informationssökning i relation till val av preventivmedel som visar på den politiska potentialen i (Rivano Eckerdal, 2012). I ett avslutat projekt, som här får fungera som exempel på hur informationskompetens har studerats i en arbetslivskontext, belyses hur yrkesidentiteter formas i relation till informationssökning och informationsanvändning (, 2015). Folkbibliotekets potential att utgöra ett stöd i demokratiutveck- ling och lärande har betonats i flera studier (t.ex. och , 2011). Det europeiska projektet (Public Libraries in the ), som bland annat omfattade aktionsforskning på bibliotek i sex länder, konstaterar att biblioteken är väl rustade för att erbjuda utbildningsinsatser för informationskompetens och stöd i IKT-användning (et al., 2007:404). I ett omfattande forsk- ningsprojekt som syftade till att utforska insatser för informations- kompetens på både folk- och högskolebibliotek i (och , 2005; och Genuis, 2011) framträder emellertid att många bibliotekarier upplever en osäkerhet i det pedagogiska uppdraget. Ett inslag som återkommer i flera studier är att folkbibliotekens personal upplever sig vara förmodade att utföra ett uppdrag som de känner igen från diverse policydokument och riktlinjer, men som de samti- digt uppfattar att de har begränsade resurser för (t.ex. och , 2005; , 2006; et al., 2007). Mot bakgrund av att en genomförd forskningsöversikt visar att forskningen på området till övervägande del anknyter till utbildningssektorn, framför allt högre utbildning (Whitworth, 2014:76), kan här konstateras att folkbiblio- tekens roll för medie- och informationskunnighet behöver utforskas vidare. Medieplanering är en central process i de allmänna bibliotekens arbete och omfattar sådant som teknisk effektivitet i förvärv, princi- per och gränser för urval, hur ett balanserat och aktuellt medieutbud på upprätthålls, hur medier tillgängliggörs på och sätts i rörelse (cirkulation), ekonomi, upphovsrättsfrågor och integritetsaspekter. En central frågeställning härvidlag är frågan om skillnaden mellan urval och censur. De flesta allmänna bibliotek måste av olika skäl göra ett urval, om inte annat så på grund av ekonomi, men också utifrån en önskan om att upprätthålla gränser mot medier med olagligt eller av andra orsaker olämpligt innehåll. Gränsen mellan vad som kan betraktas som urval respektive censur kan vara hårfin och kontrover- siell, något som har blivit tydligt i senare års debatter om förekomsten av vissa titlar av t.ex. barnlitteratur på folkbibliotek. Det finns på folkbiblioteken lång erfarenhet av att i daglig verksamhet hantera frågor om urval respektive censur liksom den eventuella gränsen för yttrande- och informationsfriheten gällande medieutbudet. Frågeställningarna kan rymma både principiella ställningstaganden om att i så hög grad som möjligt säga ja, eller i vissa fall säga nej, men också situationer som får hanteras med kom- promisser eller i dialog med användare eller användargrupper för att hitta rimliga lösningar (Söderlind och , 2015:85 ff.). Detta kräver både kompetens och kunskaper, omvärldsbevakning, uppdatering i samhällsfrågor och samhällsdebatt, liksom lyhördhet, självreflektion och integritet i beslut. Frågan om bibliotek, urval och censur har också diskuterats och debatterats i texter av både professionsföreträdare och akademiskt förankrade forskare. I en numera klassisk studie (Asheim, 1953) framkommer att även om ekonomi och utrymme tvingar bibliotekarier att göra ett urval avseende inköp och förvärv av medier, så kan inte diskussionen stanna där. Många av de argument som framförs av bibliotekarier som grund för urval är förvillande lika vad en censurinstans skulle framföra, även om de bakomliggande intentionerna skiljer sig åt. Urval bör grundas i en positiv utgångs- punkt, utifrån målet att hitta skäl till att behålla ett medium snarare än att förkasta det, medan censur bygger på ett negativt förhållningssätt, att i första hand leta skäl till att förkasta något (Asheim, 1953). Vidare framhålls att bibliotekarier i ett positivt urvalsarbete skall verka för och skydda möjligheten till läsning snarare än att skydda användaren från eventuellt innehåll, samt vikten av att en mångfald av perspek- tiv och åsikter kan framföras; ett perspektiv som är högaktuellt för dagens offentligt finansierade bibliotek i . Denna grundläggande positiva princip gällande urval på bibliotek har emellertid problematiserats av andra författare. Bland annat har argument och perspektiv granskats genom att diskutera situationer då principen om ett positivt urval kan ställas på sin spets (, 2002). I principen kan finnas dolda eller oproblematiserade föreställningar om vad som är värdefullt att välja. Problemet kan påminna om svårigheten att bedöma kvalitet i mediers innehåll. Det konstateras att idealet att försöka uppnå ett så opartiskt urval som möjligt tillsammans med obegränsad tillgång är en allmänt hållen och respekterad princip, som dock kan vara svår att upprätthålla i praktiken. Den kritik som refere- ras i Doyles artikel framför till exempel att skillnaden mellan positivt urval och censur mest är ordklyveri som inte gör någon väsentlig skillnad för användaren, samt att det trots allt finns behov av något slags gräns för informationsfriheten. Framväxten av internet och den mer eller mindre obegränsade tillgången till medier och material kan ge upphov till argument för en begränsning av fysiska medier – varför ska vi förvärva detta när det ändå finns att få tag på via internet – liksom mot en begränsning – det är meningslöst och onödigt att begränsa, eftersom allt ändå finns på internet. Obegränsad informationsfrihet är i vissa fall, när vi rör oss i gränstrakterna för det etiskt försvarbara, omöjlig att helt förena med vissa andra mänskliga värden vi vill värna och debatten måste därför ständigt måste vara öppen och levande, också med anledning av att samhällsvärderingar så uppenbart förändras (, 2002). Det finns även exempel på empiriska studier av hur bibliotek arbetar med frågor om medieurval och tillgång till information med yttrande- och informationsfrihet som grundprincip, men forsk- ningen inom området är inte omfattande. behandlats berör såväl politiska som yrkesetiska aspekter av biblio- teksverksamhet. Här presenteras endast några exempel. Sammantaget är forskningen inom området splittrad, bestående av spridda studier utan inbördes relation teoretiskt, metodologiskt eller disciplinärt. I en ofta refererad studie (, 1997) som genomfördes genom intervjuer med bibliotekchefer på amerikanska bibliotek framkom- mer hela skalan av förhållningssätt: från synen på bibliotekarien som den helt neutrala förmedlaren av det som användaren efterfrågar, till en vision om bibliotekarien som ”aktivist” för samhällsförändringar. Resultaten indikerar att det finns en tydlig bredd inom yrkeskåren vad gäller synen på yrkets eventuella politiska och etiska dimensioner. Denna bredd i förhållningssätt bekräftas i en nyligen genomförd svensk intervjustudie, som huvudsakligen hade sin utgångspunkt i frågor om /IFLA:s biblioteksmanifest och deras ställning på svenska bibliotek (Söderlind och , 2014). Andra studier har inriktat sig på globala jämförelser av frågor om bibliotek, censur och tillgång till digitala internetresurser (t.ex. , 2002, 2004). Här utforskades nationella, statliga restrik- tioner och censur av internet globalt och biblioteksfältets reaktioner på detta i ett urval länder, samt folkbibliotekens möjligheter att garan- tera fri och jämlik tillgång till internetresurser i en framtida digitalt dominerad medievärld (, 2004). Det har framgått tidigare i kapitlet att och arbetar aktivt med att formulera manifest och riktlinjer för biblioteksverk- samhet. Det arbetet inkluderar också etiska riktlinjer för bibliote- karier och andra informationsspecialister som utgår från principen om intellektuell frihet (och Svenska , 2014). I dessa betonas begreppen yttrandefrihet, informationsfrihet och intellektuell frihet. I en kritisk genomgång och analys (Atkin, 2012) av riktlinjer av detta slag utifrån ett rättsligt ramverk tydliggörs behovet av fördjupad analys och reflektion kring hur eventuella gränser för informationsfriheten kan formuleras i ett professionellt sammanhang både i form av etiska principer och i kon- kreta situationer i biblioteksverksamhet. Analysen mynnar ut i förslag om möjligheten att luta sig tydligare mot rättsväsendets principer för prövning av balansen mellan olika rättigheter. Detta för att på ett mer rationellt sätt kunna formulera och pröva eventuella begränsningar av tillgängligheten av material och medieinnehåll. Sammanfattningsvis kan konstateras att yttrandefrihet och avsaknad av censur enligt såväl lagstiftning som forskning och professionella riktlinjer lyfts fram som de principer som folkbibliotekens medieförsörjning ska luta sig mot, men att faktorer såsom etiska och politiska gränsfall samt ekonomi gör att avvägningar måste göras i det dagliga biblioteksarbetet. Analys av utvecklingen i Analysen nedan fortsätter att följa kapitlets två genomgående teman, nämligen arbete för att främja samt trender och förutsättningar kopplade till folkbibliotekens medieplanering. Utvecklingen i inom de två områdena präglas av pågående arbete och verksamhets utveckling vid folkbibliotek snarare än av forskning. Arbete med att främja Folkbiblioteken, i liksom i andra länder, har en lång tradition av arbete med så kallade referenssamtal, det vill säga samtal som syf- tar till att hjälpa användare att identifiera information. Den ökning av tillgång till information som internet har inneburit för många i har bidragit till att fokus i biblioteksarbetet också kommit att riktas mot att stödja användare att själva söka information. Även om mycket av arbetet sker vid individuella möten ser också mer organi- serad undervisning i informationssökning och källkritik för att öka informationskompetens på folkbiblioteken. I biblioteksstatistiken kan utläsas att: Totalt sett fanns det mer än 200 tusen deltagare i organiserad undervisning på biblioteken i hur man söker, värderar eller refererar till information.