sou · H4B386 · 2016-11-30 00:00:00 — Om föra- ren då inte redovisat sin inkomst själv och inte förstått reglerna så kan det krävas mycket förklaring, om både reglerna för in- komstskatt och moms. Nya rättsfrågor behöver bearbetas, som alltid i samband med nya företeelser. Bland annat behöver avtal mellan parter i olika länder granskas för att avgöra var beskattning ska ske. arbetskostnad för en granskning av ett taxiföretag eller taxiförare där kontrolluppgifterna finns utomlands uppskattas till . Någon exakt beräkning finns dock inte. kan inte uppskatta hur många gransk- ningar som kan bli nödvändiga av aktörer där kontrollmaterialet inte finns i för att säkerställa att regelverket för samåkning inte missbrukas av aktörer inom taxiliknande tjänster. Utredningen bedömer dock att det i ett inledande skede kan komma att krävas ett antal granskningar för att säkerställa att regel- verket följs. Om man antar att det kan bli aktuellt med tio sådana granskningar kommer det att leda till ökade arbetskostna- der för på . Den maximala ersättning som ska vid samåkning enligt utredning- ens förslag innebär att ersättningen inte ska beskattas. Utredningen bedömer att samåkning enligt utredningens förslag i någon mån kan konkurrera med reguljär taxi och i sin tur leda till mindre skatte- intäkter från taxi, men att konkurrensen blir liten. Förslaget be- döms därför inte få annat än marginella effekter på skatteintäkterna. 14.4.7Effekter på bristande tillgänglighet som en form av diskriminering Bristande tillgänglighet infördes som en ny självständig form av diskriminering i diskrimineringslagen (2008:567) genom lagändring . Syftet med det förbud mot diskriminering som föreslås är enligt regeringens uppfattning att skapa en möjlighet för enskilda personer med funktionsnedsättning att göra sin rätt gällande att delta i samhällslivet på likvärdiga villkor som andra utan hinder i form av bristande tillgänglighet. Förbudet gäller inte privatpersoner.67 Eftersom samåkning sker mellan privatpersoner omfattas de inte av förbudet. 2013/14:198 s. 58–59 samt möte med chef för rättsenheten samhällsliv och utbild- ningsväsende . Enligt 2 kap. 13 § lagen (2010:1065) om kollektivtrafik ska den regionala kollektivtrafikmyndigheten verka för att den regionala kollektivtrafiken är tillgänglig för alla resenärsgrupper. Både sam- åknings- och taxibranscherna vill ingå som en del av eller komple- ment till kollektivtrafiken. Inom några län i , exempelvis , pågår projekt med att införliva taxi och/eller samåk- ning som en del av kollektivtrafiken. En aspekt som särskilt måste beaktas om samåkning införlivas som en del i kollektivtrafiken är att tillgänglighetskrav för personer med olika behov samt övriga skyl- digheter som följer av kollektivtrafiklagstiftningarna kan vara svårt att uppfylla genom samåkning. Utredningens förslag påverkar inte dessa skyldigheter. Förslagen innebär därmed inte att kraven på till- gänglighet inom kollektivtrafiken påverkas. 14.5Förslagens förenlighet med relevant EU-rättslig lagstiftning samt alternativa lösningar I kapitel 9 redogör utredningen för hur förslagen om taxi är fören- liga med . Utredningen hänvisar till detta kapitel avse- ende taxi. Avseende utredningens förslag om samåkning innebär det att det blir tillåtet att erbjuda samåkning till allmänheten utan att det ska kunna klassas som taxitrafik under förutsättning att kostnaderna delas mellan de som samåker, om inte någon bjuder på skjuts. Utredningen har inte identifierat någon tillämplig EU-rätts- lig lagstiftning i dessa avseenden. Utredningen övervägt om det bör införas tillstånds- eller anmälningsplikt för att bedriva samåknings- plattformar samt om förmedlare bör åläggas skyldigheter att vidta åtgärder för att motverka att plattformarna utnyttjas för olaglig taxittrafik och för att främja personsäkerhet vid samåkning. Utred- ningen har därvid kommit fram till att det inte bör införas till- stånds- eller anmälningskrav samt att förmedlarna inte bör åläggas nämnda skyldigheter, bland annat mot bakgrund av tveksamheter kring om sådana förslag skulle vara förenliga med e-handelsdirekti- vet. Utredningens överväganden i detta avseende finns i kapitel 13.2 och 13.3. –Förslaget om samåkning i 1 kap. 3 § taxitrafikförordningen (2012:238) ska träda i kraft . –Förslagen om möjlighet att ansöka om tillstånd för att be- driva beställningscentral ska träda i kraft . –Förslaget om att avskaffa möjligheten till dispens från taxa- meter och förslagen om särskild utrustning för taxifordon ska träda i kraft . Det är angeläget att förslaget om samåkning kan träda i kraft såsnart som möjligt. Förslaget innebär inget särskilt omställnings- arbete för någon aktör. Med hänsyn till handläggningstider hos riks- dag och regering och tid för remissförfarande bedömer utredningen att det behövs omkring för genomförande. De regler som avser redovisningscentraler för taxitrafik träder i kraft och de som avser taxiföretagens skyldigheter . Det är dock inte förrän efter att en taxameter genomgått den årliga besiktningen som skyldigheten inträder. att för de bilar vars taxameter besiktigas , så be- höver kravet inte vara uppfyllt förrän . Utredningen om redovisningscentraler (Ds 2013:66) lämnades före det att lagen om redovisningscentraler nu träder i kraft . En stor skillnad mot införandet av redo- visningscentraler är att där fanns en befintlig kontrollutrustning, i form av taxameterutrustning, att bygga vidare på. Utredningens förslag innebär att helt ny teknik kan användas som alternativt kontrollinstrument till taxameter. Detta kan även innebära ny tek- nik hos beställningscentralerna. Utveckling av särskild utrustning för taxifordon kommer sannolikt att ledas av aktörer på taximarkna- den. Det kan antas ligga i branschens intresse att ta fram alternativ till taxameter till dess att möjligheten att få dispens från taxameter upphör. Certifieringsorganens uppgift blir att kontrollera om utrust- ningen uppfyller funktionskraven. Krav på certifiering kan enligt utredningens förslag komma att gälla både den särskilda utrustningen för taxifordon och utrustning hos beställningscentralen. Utredningen lämnar till myndighet att avgöra om certifiering av fordonets utrustning ska ske. Det innebär att flera olika ledtider behöver beaktas vid förslag till ikraftträd- ande. Förutom sedvanligt utredningsarbete för att avgöra vilka krav som bör ställas i föreskrifter med tillhörande samverkan med andra myndigheter och aktörer tillkommer tid för notifiering. Notifieringen ska ske genom ett anmälningsförfarande till EU- kommissionen enligt direktiv (EU) 2015/1535 i anledning av före- skrifter om teknik samt till enligt förordning (1994:2029) om tekniska regler och verkställig- hetsföreskrifter KFS 2008:1. Därutöver kommer det i processen att krävas ackreditering och certifiering. Vissa delar av detta kan ske parallellt med tillverkning av utrustning men föreskrifterna behöver vara beslutade innan ackrediterings- och certifieringsprocesserna kan starta. Samtliga moment kan komma att krävas för två olika typer av utrustning. Eftersom utrustningen hos beställningscentral- erna ska kunna lagra uppgifter från särskild utrustning för taxi- fordon kan förhoppningsvis visst parallellt arbete ske för respektive utrustning. Det bör vara två olika datum för ikraftträdande, i likhet med lag- stiftningen om redovisningscentraler. Det första datumet bör avse när det går att ansöka om tillstånd för beställningscentral. datumet bör avse när det ställs krav på tillståndshavaren för taxi- trafik. Sammantaget anser utredningen att det behövs omkring för genomförande. Utredningens förslag innebär att ett förtydligande av reglerna om samåkning och en tydligare gränsdragning mot taxitrafik. Förslaget innebär att transporter som enligt gällande rätt kan anses utgöra taxitrafik inte längre ska kunna det. Det behövs inte någon över- gångsbestämmelse i anledning av förslaget. Utredningen föreslår att möjligheterna att få dispens från kravet på taxameter avskaffas. Utredningen föreslår även att en alternativ kon- trollutrustning till taxameter ska kunna användas. Förslagen inne- bär att samtliga taxibilar måste ha kontrollutrustning, antingen en taxameter eller särskild utrustning för taxifordon. Förvaltningsbeslut vinner negativ rättskraft vilket innebär att gynnande beslut endast kan ändras under vissa förutsättningar. Sådana förutsättningar är om beslutet är försett med ett återkallelse- förbehåll, om det förekommer tvingande eller trängande säkerhets- skäl, eller om beslutet har fattats efter ett vilseledande från den en- skildes sida. Det kan konstateras att det inte finns förutsättningar att återkalla de dispensbeslut som har meddelats. Detta innebär att det kommer finnas fordon som omfattas av dispens efter att den nu föreslagna regeln har trätt i kraft. Mot bakgrund av principen om gynnande förvaltningsbeslut bör det in- föras en övergångsbestämmelse i taxitrafikförordningen för fordon som vid ikraftträdandet för reglerna om särskild utrustning för taxi- fordon har dispens från taxameter så att dispensen gäller den tid som angetts i dispensbeslutet. 16.1Förslaget till lag om ändring i lag om vägtrafikregister (2001:558) I paragrafen kompletteras punkt 8 så att den omfattar även beställ- ningscentraler för taxitrafik. Paragrafen innebär att vägtrafikregistret i fråga om personupp- gifter ska ha till ändamål att tillhandahålla uppgifter för ett antal olika typer av verksamhet. Enligt punkten 8 ska vägtrafikregistret ha som ändamål att tillhandahålla uppgifter för fullgörande av skatte- kontroll med hjälp av redovisningscentraler för taxitrafik samt full- görande av tillsyn för sådana centraler. Genom det tillägg som görs kommer punkten 8 även att omfatta fullgörande av skattekontroll med hjälp av beställningscentraler för taxitrafik samt tillsyn över sådana centraler. Övervägandena finns i avsnitt 8.33. I paragrafen kompletteras punkt 8 så att den omfattar även beställ- ningscentraler för taxitrafik. Paragrafen reglerar vilka uppgifter som förs in i vägtrafik- registret. Enligt punkten 8 får uppgifter föras in i vägtrafikregistret som avser fullgörande av skattekontroll med hjälp av redovis- ningscentraler för taxitrafik samt uppgifter för fullgörande av till- syn över sådana centraler. Genom en komplettering i punkten 8 får det i vägtrafikregistret även föras in uppgifter som avser skatte- kontroll med hjälp av beställningscentraler för taxitrafik samt upp- gifter som behövs i övrigt för tillsyn över sådana centraler. Övervägandena finns i avsnitt 8.33. I paragrafens första stycke görs en komplettering som innebär att direktåtkomst till personuppgifter får medges också till sådana upp- gifter som förts in i vägtrafikregistret för fullgörande av för skatte- kontroll med hjälp av redovisningscentraler och beställningscen- traler för taxitrafik. De uppgifter som med stöd av 5–6 §§ förs in i vägtrafikregistret kan bland annat användas för skattekontroll med hjälp av redovisnings- eller beställningscentraler. Övervägandena finns i avsnitt 8.33. 16.2Förslaget till lag om ändring i fordonslagen (2002:574) I den inledande paragrafen i fordonslagen definieras lagens tillämp- ningsområde. Genom ett tillägg i tredje punkten införs en bestäm- melse om kontroll av särskild utrustning för taxifordon enligt 2 b kap. taxitrafiklagen (2012:211). Kontrollen kan ta sikte på själva utrust- ning och på hur den används. Övervägandena finns i avsnitt 8.8. Enligt denna bestämmelse får vägkontroll utföras av en taxameter under vissa förhållanden. Kontrollen får ske hos ett fordon som har använts i taxitrafik eller som kan antas ha använts i taxitrafik i nära anslutning till att fordonet anträffades. Kontrollen ska avse om utrustningen är av godkänd typ och uppfyller de krav som ställs avseende montering, funktion och användning. Kontroll får även ske i taxiföretagets lokaler eller på ett område i anslutning till taxi- förtagets lokaler. Andra stycket är nytt och innebär att kontroll får ske på mot- svarande sätt avseende särskild utrustning för taxifordon. Kon- trollen får då ta sikte på att utrustningen uppfyller de krav som gäller för sådan utrustning. Det är en polisman eller en bilinspektör som ska utföra kon- trollen. Övervägandena finns i avsnitt 8.8. 16.3Förslaget till lag om ändring i taxitrafiklagen (2012:211) Paragrafen är ny. Paragrafen definierar begreppet samhällsbetalda resor. Defini- tionen är av betydelse eftersom samhällsbetalda resor är undan- tagna från de föreslagna bestämmelserna i 2 b kap. 5 § om prissätt- ning samt bevis om pris för resa med taxifordon som har särskild utrustning för taxifordon. Med samhällsbetalda resor avses inte endast sådana resor som är helt finansierade av offentliga medel utan även sådana där passageraren får betala en egenavgift. Kompletteringstrafik ingår i definitionen av samhällsbetalda resor. Kompletteringstrafiken är en del av den allmänna kollektiv- trafiken och kan exempelvis via anropsstyrd såtillvida att den endast går efter beställning av passagerare. Den är ofta subventionerad så att passageraren betalar vad som motsvarar ett biljettpris vid exem- pelvis en vanlig buss- eller tunnelbaneresa. Kompletteringstrafiken är öppen för alla och drivs på initiativ av den regionala kollektiv- trafikmyndigheten men är inte specifikt reglerad i lag. Även denna trafik ska anses ingå i de samhällsbetalda resorna och undantas från skyldigheter om prisuppgift etcetera. Övervägandena finns i avsnitt 8.14. Paragrafens första två stycken behandlar åtgärder för att passagerarna ska få kännedom om tillämpad taxa samt skyldighet att ge prisupp- gift om jämförpriset överstiger . Första och andra styckena ändras så att de endast omfattar taxiverksamhet som bedrivs med taxameterutrustning. Genom ändringar i taxitrafiklagen (2012:211) införs möjligheter till användning av särskild utrustning för taxifordon. Vid en resa med fordon som har särskild utrustning för taxifordon ska priset för resorna beräknas på förhand. Det får till följd att det för färd i dessa fordon inte finns behov av prisinformation på det sätt de första två styckena avser. Genom ändringen föreskrivs att reglerna om prisinformation i de första två styckena endast ska avse fordon som är försedda med taxameter. Tredje stycket ändras inte. Stycket definierar begreppet jämför- pris samt begreppet fast pris. Regeln avser endast fordon med taxameterutrustning eftersom bestämmelsen om jämförpris i andra stycket endast avser färd med sådant fordon. Här kan konstateras att begreppet fast pris avseende färd med fordon som har taxa- meterutrustning skiljer sig från föreslagen regel avseende fordon med särskild utrustning för taxifordon eftersom fast pris enligt den bestämmelsen även kan avse pris (se föreslagen bestäm- melse i 2 b kap. 5 § första stycket). I fjärde stycket hänvisas till prisinformationslagen (2004:347). Denna ändras inte och detta stycke kommer genom sin lydelse även att omfatta färd med fordon med särskild utrustning för taxi- fordon. Övervägandena finns i avsnitt 8.39. Bestämmelsens första stycke ändras genom ett förtydligande att den avser taxitrafik som bedrivs med taxameterutrustning. I paragrafen regleras skyldigheter att överföra taxameteruppgifter från taxameter- utrustningen till en redovisningscentral för taxitrafik. Övervägandena finns i avsnitt 8.34. Ett nytt kapitel införs efter det kapitel som handlar om redovis- ningscentraler för taxitrafik. Det nya kapitlet reglerar dels taxiföre- tagens skyldighet att ansluta fordon till en beställningscentral för taxitrafik dels att förse fordonet med en särskild utrustning för taxifordon. I kapitlet regleras också vissa avtalsrättsliga delar i fråga om beställningscentralens och beställarens relation. Paragrafen är ny. Bestämmelsen innehåller två skyldigheter som finns för verk- samhetsutövare som har taxifordon utan taxameterutrustning. Den ena skyldigheten är att ansluta de taxifordon som inte har taxameterutrustning till en beställningscentral för taxitrafik enligt de regler som föreslås i lag (2014:1020) om redovisningscentraler och beställningscentraler för taxitrafik. Här kan noteras att det inte finns något som hindrar att taxiföretag både har fordon som har taxameterutrustning och fordon med särskild utrustning för taxi- fordon. Med begreppet ansluta avses i det här sammanhanget att for- donet får sina uppdrag från en viss beställningscentral, inte per definition att det finns någon form av teknisk anslutning till beställningscentralen. Genom den särskilda utrustningen för taxi- fordon torde taxifordonet däremot i allmänhet vara tekniskt anslutet till en beställningscentral. Det är dock inte vad som avses med anslutet i det här sammahanget. Skyldigheten att ansluta fordonet till en beställningscentral för taxitrafik inträder från och med den tidpunkt då fordonet anmäls för taxitrafik. Ett taxifordon kan vara anslutet till flera beställnings- centraler. Den andra skyldigheten är att förse taxifordonet med särskild utrustning för taxifordon. Hur den utrustningen ska vara beskaffad kommer inte regleras genom lag utan det får bli en fråga för den myndighet som ges bemyndigande att föreskriva om utrustningen. Enligt utredningens förslag ska bemyndigandet ges till Transport- styrelsen. Såvitt kan bedömas är det nödvändigt att det finns någon form av teknisk utrustning i taxifordonen för att de uppgifter som samlas in ska ha tillräckligt hög grad av tillförlit- lighet. Bemyndigande finns i förslag till 3 § taxitrafiklagen samt förslag till 8 kap. 2 a § taxitrafikförordningen (2012:238). Det kan inte uteslutas att teknikutvecklingen skapar möjlighet att på ett tillräckligt säkert sätt samla in uppgifter om taxitrafik med fordon som inte har taxameterutrustning, utan att fordonet är försett med särskild utrustning för taxifordon. Under sådana omständigheter kan den bemyndigade myndigheten ändra sina föreskrifter om krav på särskild utrustning för taxifordon. Övervägandena finns i avsnitt 8.7. Paragrafen är ny. Genom bestämmelsen införs en skyldighet att anmäla till vilken eller vilka beställningscentraler ett fordon med särskild utrustning för taxifordon är anslutet. Detta är en förutsättning för att berörda myndigheter på ett ändamålsenligt sätt ska kunna kontrollera taxi- trafik med särskild utrustning för taxitrafik. En anmälan om till vilken eller vilka beställningscentraler ett taxifordon med särskild utrustning för taxifordon är anslutet till sker till Transportstyrelsen (se förslaget i 2 b kap. 2 § samt förslag till ändring i bilaga 9 för- ordning (2001:650) om vägtrafikregister). Uppgiften ska föras in i vägtrafikregistret. Övervägandena finns i avsnitt 8.7. Paragrafen är ny. Bestämmelsen innehåller i tre olika punkter bemyndiganden avseende särskild utrustning för taxifordon. Den första punkten av- ser vilka krav som ska ställas på den särskilda utrustningen för taxifordon. Krav som kan ställas upp kan avse vilka uppgifter be- ställningscentralen ska kunna samla in med hjälp av den särskilda utrustningen för taxifordon, vilka tekniska krav den ska uppfylla eller frågor om informationssäkerhet. I den andra punkten ges ett bemyndigande avseende teknisk kontroll av särskild utrustning för taxifordon. Det kan vid polis- mans eller bilinspektörs kontroll av ett taxifordon vara av betydelse att de får göra en teknisk kontroll av den tekniska utrustningen. I den tredje punkten ges ett bemyndigande i fråga om använd- ningen av särskild utrustning för taxitrafik. Sådana krav skulle kunna motsvara delar av de krav som finns för användande av taxameterutrustning, exempelvis att en förare är registrerad med förarkod eller att utrustningen är inställd på ett sätt som visar att det finns en passagerare i fordonet. De närmare kraven kommer föras in i förordning eller myndighetsföreskrifter. Övervägandena finns i avsnitt 8.7. Paragrafen är ny. Bestämmelsen reglerar hur beställningar och betalningar får ske för taxiresor i fordon med särskild utrustning för taxifordon. I första stycket införs en bestämmelse vilken innebär att be- ställningar och betalningar endast får ske till beställningscentralen. För att det ska finnas en god kontroll över att intäkter redovisas och deklareras på ett korrekt sätt ska samtliga beställningar och betal- ningar ske till den beställningscentral till vilken fordonet är anslutet. Uppgifter om beställningar är central för att veta vilka körningar ett taxiföretag har utfört. I bestämmelsen förtydligas att taxiföretag eller taxiförare inte får medverka vid betalning. Betalningar får heller inte förmedlas av taxiföraren eller taxiföretaget. Med att betalning förmedlas kan till exempel avses att ta emot sedlar och mynt för beställningscentralens räkning. Betalning får inte ske med en kort- terminal i fordonet även om kontot till vilken betalningen överförs är knutet till den tillståndspliktiga beställningscentralen. Däremot finns inget som hindrar att en förare exempelvis förklarar hur en person ska genomföra en betalning med sin egen telefon (exempelvis genom betalning med kort online eller swish) eller att föraren upplyser hur personen kan komma i kontakt med beställningscentralen. En annan innebörd av att det är beställningscentralen som tar emot betalningen och i sin tur beställer taxiresan av taxiföretaget är att beställningscentralen blir avtalspart till beställaren. del även 2 § andra stycket lag (2014:1020) om redovisningscentraler och beställningscentraler för taxitrafik där begreppet beställnings- central för taxitrafik definieras. I definitionen ingår även momentet att ta emot betalning. I andra stycket införs en bestämmelse vilken innebär att en beställningscentral för taxitrafik inte måste ta emot betalning i sedlar eller mynt. Det finns inte något som hindrar att beställ- ningscentralen tar emot betalning i sedlar och mynt även om det lär bli mycket ovanligt i praktiken. I allmänhet finns inte i rent privaträttsliga relationer något som hindrar att en aktör inte godtar betalning med sedlar om mynt. Vid offentligrättsligt reglerade avgifter kan det emellertid finnas skyl- dighet att ta emot betalning med sedlar och mynt om det inte finns undantag i lag. I fråga om egenavgifter för samhällsbetalda resor bör därför en möjlighet till undantag från den skyldigheten införas. Övervägandena finns i avsnitt 8.11 och 8.13. Paragrafen är ny. Den särskilda utrustningen för taxifordon kommer inte att ut- göra ett prisberäkningsinstrument. För att beställaren av taxi- tjänsten ska vara trygg med att beräkningen av priset är korrekt ska enligt första stycket ett fast pris avtalas innan färden påbörjas. Priset kan avse viss resa, det vill säga mellan två olika punkter. Detta behöver inte innebära att den exakta färdsträckningen avtalas. Priset kan också avse som ett fordon och en förare står beställaren till förfogande. Detta torde vara den vanligaste prismodellen för hyrverkstrafik. Här ska även noteras att denna definition av fast pris avviker från definitionen i 2 kap. 17 § tredje stycket där med fast pris endast avses bestämt belopp för i förväg fastställd färd. För att undvika otydliga överenskommelser eller bevissvårig- heter i efterhand ska beställningscentralen, enligt andra stycket, förse beställaren med ett skriftligt bevis av överenskommelsen innan avfärd. Med skriftlig kan även avses en elektronisk bekräftelse till exempel genom sms. I sista stycket framgår att regler om fast pris eller skyldighet att ge bevis om överenskommelsen inte ska gälla för samhällsbetalda resor (se definition i förslag till 1 kap. 6 §). Övervägandena finns i avsnitt 8.12 och 8.14. Paragrafen är ändrad. Genom paragrafen ges möjligheter att omhänderta taxiskylten (den särpräglade registreringsskylt som taxifordon ska ha, se av- snitt 5.12) vid olika former av överträdelser. Paragrafens inledning har ändrats som en följd av att samtliga fordon ska vara försedda en taxiskylt. Det finns alltjämt möjlighet att ha personliga registrerings- skyltar för taxifordon. Även dessa har emellertid gul botten.