sou · H4B372d2 · 2016-10-17 00:00:00 — Ett visst skydd ska dock finnas till förmån för den motpart som efter rekonstruktionsansö- kan häver ett avtal i god tro och det skulle vara uppenbart oskäligt om hävningen inte blev gällande. För det andra finns det ingen regel om effekten av en avtalsklau- sul som innebär att en ansökan eller ett beslut om företagsrekon- struktion i sig (ipso facto), ger motparten rätt att häva avtalet. En- ligt allmän kontraktsrätt skulle en sådan klausul vara giltig, men rättsläget är osäkert.22 De ändamål som ligger bakom den tvingande regeln i 2 kap. 20 § LFR, där syftet är att hindra att motparten ut- nyttjar en faktisk monopolsituation till att tilltvinga sig full betal- ning för oprioriterade fordringar, talar entydigt för att en sådan klausul bör vara ogiltig. För att fylla en skyddande funktion för gäldenären måste i lik- het med vad anfört bestämmelserna om gäldenärens avtal utformas så att skyddet redan inträder i och med ansökan om att inleda företagsrekonstruktion. Det främjar inte utredningens mål att fler livskraftiga företag ska ansöka om före- tagsrekonstruktion och fler lyckas med den rekonstruktionen om motparten genast efter ansökans ingivande kan utnyttja uppkomna hävningsgrunder för att få en bättre förhandlingsposition under rekonstruktionen. En sådan kapplöpning mellan borgenärerna främjar knappast gäldenärens rekonstruktion. Mot bakgrund av att remissinstanserna överlag har ställts sig positiva till Förmånsrätts- kommitténs förslag finns det skäl att ändra 2 kap. 20 § eftersom dessa hävningshinder främjar företagsrekonstruktion. Utgångs- punkten är att det ska vara gäldenären med rekonstruktörens sam- tycke som väljer om man har för avsikt att fullfölja ett avtal eller inte. Utredningen föreslår därför att 2 kap. 20 § ändras så att ansö- kan om företagsrekonstruktion ska medföra att gäldenärens mot- part blir förhindrad att häva på grund av dröjsmål eller befarat dröjsmål, såvida inte motparten – som efter rekonstruktionsansö- kan häver avtalet – var i god tro och det skulle vara uppenbart oskä- ligt om hävningen inte blev gällande. 22 Se , T. & , M., Lagen om företagsrekonstruktion, 2 uppl., s. 117 f och där angivna hänvisningar. Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas det är oskäligt om hävningen inte blir gällande bör beaktas de eko- nomiska verkningarna för motparten som det innebär om avtalet fortsätter att löpa. Förslaget innebär också att en s.k. ipso facto klausul, som ger motparten rätt att häva avtalet om gäldenären an- söker om rekonstruktion, inte kan göras gällande mot gäldenären från och med ansökan om företagsrekonstruktion. 7.2.3Verkställighet för borgenärer med separationsrätt m.m. Förslag: Bestämmelsen i 2 kap. 17 § LFR ändras så att verkstäl- lighet för borgenärer med separationsrätt är möjlig om inte gäl- denären begär att avtalet ska fullföljas. Av 2 kap. 17 § LFR framgår att som företagsrekon- struktionen pågår får inte utmätning eller annan verkställighet en- ligt utsökningsbalken äga rum mot gäldenären. Inte heller får be- slut om kvarstad eller betalningssäkring meddelas. Förbudet gäller i princip alla borgenärer, även de borgenärer som har säkerhet i form av ett återtagandeförbehåll. Det framkommer i 2 kap. 17 § första stycket tredje punkten, där det stadgas att handräckning enligt avbetalningsköplag inte får ske. Förbudet i 2 kap. 17 § LFR gäller däremot inte vissa borgenärer, t.ex. de med fordringar som säkerställts genom handpanträtt eller retentionsrätt. Fordran som avser underhållsbidrag omfattas inte heller av förbudet. Verkställighetsförbudet i 2 kap. 17 § hindrar således motparten att återta egendom, tillhandahållen enligt ett ömsesidigt förpliktande avtal beträffande vilket gäldenären tackat nej till fullföljd, utan att motpartens rätt på annat sätt skyddas ef- fektivt. Gäldenären kan också i övrigt tvångsutnyttja egendom, till vilken annan har separationsrätt, utan att den andres rätt till sak- rättsligt skyddad ersättning står klar. Med anledning av det sist- nämnda föreslog att 2 kap. 17 § skulle justeras så att verkställighet för borgenärer med separationsrätt (såsom t.ex. leasegivare och avbetalningssäljare) skulle vara möjlig om inte gäldenären begärde att avtalet skulle fullföljas. Om gäldenä- ren inte förklarade sig vara beredd att utge vederlaget eller ställa sä- kerhet i takt med att motparten fullgör nya prestationer (t.ex. forts- Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas ätter att tillhandahålla en uthyrd maskin), skulle motparten således inte bara kunna häva utan även låta verkställa ett återtagande. föreslog vidare att en retentionsrätt, som inte var förenad med försäljningsrätt, inte ska vara undantagen från exekutionsförbudet. Insolvensutredning framförde dock att de skäl som angett för att i 2 kap. 17 § LFR inte jämställa retentionsrätt med handpanträtt inte var övertygande och förordade att nuvarande rättsläge i den delen skulle behållas.23 Nästan alla remissinsatser tillstyrkte eller lämnade förslag utan erinran. hade dock synpunkter på förslaget om retentionsrätt i likhet med de som utredning intog. Mot denna bakgrund anser den här utredningen – med undantag från förslaget beträffande retent- ionsrätt – att det finns skäl att ändra bestämmelsen i 2 kap. 17 § så att verkställighet för borgenärer med separationsrätt är möjlig om inte gäldenären begär att avtalet ska fullföljas. En ändring i denna riktning ökar möjligtvis villigheten hos de borgenärer som kan åberopa separationsrätt att delta i förfarandet. Anledningen till att denna säkerställda borgenär inte vill medverka i rekonstruktionen är att dennes position är sämre än om gäldenären försätts i kon- kurs. En avbetalningssäljare som säkerställt sin fordran genom ett återtagandeförbehåll har ”direkt” separationsrätt vid konkurs, jfr 3 kap. 3 § KonkL till skillnad från en ”fördröjd” separationsrätt enligt de regler som gäller vid företagsrekonstruktion.24 Handräck- ning enligt lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsid- kare får som ovan nämnts inte ske. Förbehållssäljaren kan visserli- gen inte själv ansöka om konkurs25, men kan genom visat missnöje påverka andra att tycka att konkurs är ett bättre alternativ för samt- liga borgenärer. Förutom att öka antalet lyckade rekonstruktioner är ett mål med denna utredning att samordna förfarandena konkurs och företagsrekonstruktion så att inte ett visst förfarande väljs 23Se SOU 2010:2 Del 1 s. 406 och s. 415 och särskilt tingsrätts remissyttrande. 24Återtagande av vara som köpts på kredit med återtagandeförbehåll kan åstadkommas antingen genom att parterna själva gör upp om saken (se 40–42 § konsumentkreditlagen, KkrL, och 9–11 §§ lagen (1978:599 om avbetalningsköp mellan näringsidkare, AvbetKöpL) eller genom att kronfogdemyndigheten anlitas. Återtagande genom kronofogdemyndighet- ens försorg kan ske genom handräckning (43–45 §§ KkrL och, 11–17 §§ AvbetKöpL) eller verkställighet av dom eller ett utslag där det anges att varan får återtas, 18 § AvbetKöpL). 25Se 2 kap. 10 § KonkL. Med rekvisitet ”annan säkerhet än pant” avses förbehåll om återta- ganderätt. 1975:6 s. 162 och Welamson, L. & , M., Konkurs och annan insolvensrätt, 11 uppl., 2013 s. 48. Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas trots att det varken gynnar gäldenären eller borgenärerna som kol- lektiv. Den föreslagna regeln är ett steg i den riktningen, nämligen att behandla borgenärer med separationsrätt på likartat sätt i kon- kurs som vid företagsrekonstruktion. Enligt de nuvarande reglerna kan som ovan nämnts en leasegivare inte få verkställighet trots att han/hon i en konkurs skulle ha separationsrätt till egendomen i fråga. Leasinggods kan därmed inte återtas på grund av hindret mot verkstäl- lighet enligt utsökningsbalken.26 Gäldenären kan således tvångsut- nyttja egendom till vilken annan har separationsrätt.27 Borgenären kan dock enligt 2 kap. 18 § LFR på begäran få domstol att besluta om lämplig åtgärd för att säkerställa borgenärens rätt, om det finns sär- skilda skäl att befara att gäldenären genom att vidta eller underlåta att vidta en viss åtgärd sätter borgenärens rätt i fara.28 Lagen om företagsrekonstruktion innehåller inga bestämmelser om att gäldenären är skyldig att ersätta motparten för nyttjandet och huruvida en sådan ersättningsskyldighet, om den föreligger, ligger utom ett ackord och har förmånsrätt i en efterföljande kon- kurs.29 (Jfr NJA 1993 s. 120 där en konkursförvaltare hade fortsatt att driva konkursgäldenärens rörelse. Fråga var om en borgenär med säkerhet i form av pantbrev i tomträtt och i form av företags- inteckning skulle i utdelningsförslaget tillföras särskild kompensat- ion för att tomträtten och den företagsintecknade egendomen hade använts i rörelsen. Frågan besvarades nekande. Jfr dock NJA 1993 s. 13 och NJA 2007 s. 519, som bl.a. gällde konkursboets nyttjande av lokal efter hyresavtalets upphörande. Här har HD fastslagit att den som utan avtalsstöd använder sig av annans egendom ska utge ersättning motsvarande skälig hyra för nyttjandet). Om en leaseta- gare hamnar i dröjsmål med betalning av leasingavgifterna är lease- givaren enligt 2 kap. 20 § LFR berättigad att häva avta- let, men är förhindrad att ta tillbaka egendomen på grund av verkställighetsförbudet. Häver leasegivaren avtalet får leasegivaren göra gällande en skadeståndsfordran som är oprioriterad och såle- des kan ackorderas bort, se 3 kap. 3 § och 3 kap. 8 § LFR. Ett fort- satt nyttjande av egendomen efter hävning torde i enlighet med de 26Se SOU 2001:80 s. 78 f. 27Se SOU 2010:2 Del 1 s. 383 och s. 399. 1995/96:5 s. 195. 29Se SOU 2001:80 s. 79 som anför att principiella skäl talar för att en skadeståndsfordran bör ligga utom ett ackord. Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas ovan angivna rättsfallen kräva att leasetagaren utger skälig ersätt- ning för nyttjandet, vilket i så fall grundas på allmänna förmögen- hetsrättsliga principer om obehörig vinst. Om hävningsrätt upp- kommit innan beslutet om företagsrekonstruktion måste lease- tagaren för att undgå hävning av avtalet betala framtida, löpande leasingsavgifter eller ställa säkerhet för dem, 2 kap. 20 § andra stycket p. Om gäldenären inte förklarar sig vara beredd att utge vederlaget eller ställa säkerhet i takt med att motparten fullgör nya prestationer (t.ex. fortsätter att tillhandahålla en uthyrd ma- skin), ska motparten således inte bara kunna häva utan även låta verkställa ett återtagande. Däremot måste leasetagaren inte betala eller ställa säkerhet för de äldre obetalda leasingavgifterna.30 Lease- givaren kan således inte ta tillbaka sin egendom om gäldenären ut- ger vederlaget eller ställer säkerhet för nya prestationer utan måste avvakta företagsrekonstruktionens upphörande, innan hans/hennes krav på återgång kan göras gällande effektivt. I de fall leasegivaren har fordringar som inte täcks av säkerheten kommer således ”rest- fordran” att kunna sättas ned genom ett ackord, 3 kap. 3 § och 3 kap. 8 § LFR. Som ovan nämnts får verkställighet ske under företagsrekon- struktion, trots förbudet i 2 kap. 17 § för fordran för vilken borge- nären har handpanträtt. Enligt Lösöreköpskommitténs förslag ska registrerad panträtt vara jämställd med handpanträtt.31 Om Lösöre- köpskommitténs förslag genomförs finns anledning att överväga om även panträtt (och även retentionsrätt) ska omfattas av verk- ställighetsförbudet. En motsvarande regler som införs för bor- genärer med separationsrätt borde då övervägas för att företagsre- konstruktionen inte ska försvåras. 30Se , T. & , M., Lagen om företagsrekonstruktion, 2 uppl., 2013 s. 143. 31Se 2 § i förslaget till lag om panträtt i lösöre genom registrering. Se ovan om Lösöreköps- kommitténs förslag, 3.3. Jfr dock SOU 2015:18 s. 138 f. Se dock särskilt yttrande av advoka- ten a.a. s. 222. Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas Bedömning: Beslutet om företagsrekonstruktion inverkar inte på den rätt en borgenär har mot en borgensman eller annan som förutom gäldenären svarar för fordringen. Till utredningen har framkommit att det råder delade meningar om hur fordringar som är förenade med säkerhet i borgen ska hanteras i ljuset av 2 kap. 17 § LFR. Spörsmålet gäller när gäldenären är fö- remål för företagsrekonstruktion och borgensmannen ännu inte infriat sitt borgenåtagande. Om kreditgivaren inte kan kräva gälde- nären på betalning efter att förfarandet inletts, kan kreditgivaren då kräva borgensmannen? Av andra bestämmelser i – till exempel 3 kap. 9 § – framgår att borgenären, trots ett offentligt ackord, bi- behåller sin rätt mot borgensmannen. Borgenären har således rätt att kräva betalt av en borgensman i enlighet med villkoren för bor- gensåtagandet. Företagsrekonstruktionsbeslutet inverkar således inte på det betalningsansvar som åvilar borgensmannen eller annan jämte gäldenären för skulderna. Ett rekonstruktionsbeslut avseende gälde- nären verkar alltså inte till förmån för en person som har gått i borgen för rekonstruktionsgäldenärens skuld, utan borgenären kan således kräva borgensmannen på hela beloppet oberoende av hur det går i rekonstruktionen och på vilket stadium denna befinner sig.32 I lagkommentaren anförs att om gäldenären erhåller ett offent- ligt ackord varvid viss skuldavskrivning sker påverkar det normalt inte direkt en borgensmans betalningsskyldighet. Har t.ex. perso- ner i gäldenärsföretagets ledning tecknat borgen för företagets skulder är de alltjämt ansvariga för skuldens betalning trots att gäl- denären genom ackordet fått sin skuld minskad. Är således fordran förfallen till betalning och det är fråga om en proprieborgen finns därmed inget hinder enligt 2 kap. 17 § LFR för borgenären att kräva borgensmannen på betalning, varvid borgensmannen inträder i borgenärens rätt. Det bör dock påpekas att borgensmannens be- talningsansvar påverkas i den utsträckning gäldenären verkligen betalar enligt ackordet. Om gäldenären betalningsskyldighet före- slås reduceras i ett ackord är borgensmannen visserligen 32 Se , G., Kredit och säkerhet, 11 uppl., 2015 s. 73. Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas skyldig att erlägga i enlighet med sitt borgensåtagande. Om gäldenären dock fullgör vad som åligger honom enligt ackordet och betalar av fordran till borgenären är borgensmannen därefter ansvarig endast för av fordrans belopp. Vad som sagts om borgensmän gäller även medgäldenärer, se NJA 1989 s. 92.33 Vidare gäller att om det är borgensmannen som är föremål för fö- retagsrekonstruktion kan – i likhet med vad som gäller vid skuldsa- nering - borgenären bli bunden av att eventuellt ackord som fastställs i borgenmannens företagsrekonstruktion, jfr 3 kap. 3 § 4 st. LFR.34 Förslag: Motparten ska alltid kunna begära att gäldenären ger besked om avtalet ska fullföljas, om gäldenären vill undvika häv- ning. Om gäldenären inte inom skälig tid med rekonstruktörens samtycke ger besked i vad mån avtalet ska fullföljas får motpar- ten häva. När gäldenären inte har gjort sig skyldig till hävningsgrundande dröjsmål före företagsrekonstruktionen är 2 kap. 20 § LFR inte tillämplig. Det betyder att motparten inte har rätt till besked från gäldenären huruvida avtalet ska fullföljas. Enligt 2 kap. 20 § måste den gäldenär som kommit i hävningsgrundande dröjsmål före re- konstruktionsförfarandet alltid utge sin motsvarande prestation som motparten fullgör eller, om anstånd givits i avtalet, ställa säkerhet för sin motprestation. Huruvida andra rekonstrukt- ionsgäldenärer blir skyldiga att ställa säkerhet även om de har an- stånd beror på om det finns starka skäl att anta att de inte kommer att uppfylla en väsentlig del av sina förpliktelser (jfr 61 § KöpL). Enligt 2 kap. 20 § LFR måste den gäldenär som före rekon- struktionen givit grund för hävning alltid ställa säkerhet också för vederlaget för motpartens framtida fullgörelse i den mån det av särskild anledning är nödvändigt för att skydda denne mot förlust. 33Se , T. & , M., Lagen om företagsrekonstruktion, En kommentar, 2 uppl. 2013, s. 193. 34Jfr , T. & , M., Skuldsaneringslagen. En kommentar till lag, 2007, s. 230. Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas Andra rekonstruktionsgäldenärer behöver dock inte ställa säkerhet för vederlaget till motpartens framtida fullgörelse med mindre det står klart att det kommer att bli ett hävningsgrundande avtalsbrott (62 § KöpL). Den omständigheten att gäldenären gjort ett häv- ningsgrundande kontraktsbrott före rekonstruktionen motiverade enligt förslaget i SOU 2001:80 inte denna skillnad mellan de två fallen. Med anledning härav föreslogs därför att motparten alltid skulle kunna begära att gäldenären gav besked om avtalet skulle fullföljas, om gäldenären ville undvika hävning. Om gäldenären inte inom skälig tid gav besked i vad mån avtalet skulle fullföljas fick motparten häva. Utredningen delar uppfattning att motparten ska ha en rätt att få besked av gäldenären om avtalet ska fullföljas. Denna rätt ska vara oberoende av om gäldenären har gjort sig skyldig till ett hävningsgrundande dröjsmål före rekon- struktionen. Motparten ska således ha samma trygghet avseende vederlaget för sina återstående prestationer oavsett om hävnings- grund uppkommit. Att borgenärerna behandlas lika främjar rekon- struktionen och motverkar incitament att försätta gäldenären i konkurs. Mot bakgrund av att huvuddelen av förslaget i SOU 2001:80 tidigare genomgående har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av flertalet remissinstanserna finns skäl att införa en regel om att motparten alltid ska kunna begära att gäldenären ger besked om avtalet ska fullföljas, om gäldenären vill undvika hävning. Om gäldenären inte inom skälig tid ger besked i vad mån avtalet ska fullföljas får motparten häva. Med skälig tid avses såsom anges i förarbetena till lagen om fö- retagsrekonstruktion35 och i annan förmögenhetsrättslig lagstift- ning36 att den tid inom vilket besked i vad mån avtalet ska fullföljas varierar. Att besked ska lämnas inom skälig tid avser således att medge en bedömning som tar hänsyn till omständigheterna i det särskilda fallet. I annan förmögenhetsrättslig lagstiftning är be- dömningen strängare om parterna är näringsverksamhet och om transaktionen har samband med dennes ordinarie näringsverksam- het. Avtalets omfattning och den typ av vara eller tjänst som avtalet avser har betydelse för beräkningen av skälig tid. 1995/96:5 s. 198. 36Se t.ex. köplagen, prop. 1988/89:76 s. 183. Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas rekonstruktören måste ges tillräcklig tid att överväga i vilka fall de avser att fullfölja avtalet. måste hänsyn tas till motpartens intresse av att få besked om vad som ska ske.37 I en rekonstruktion torde man i de flesta fall kunna kräva att besked lämnas inom rela- tivt . Ett preliminärt utkast till en rekonstruktionsplan bör enligt förarbetena till LFR kunna föreligga redan vid det första borgenärssamanträdet, 2 kap. 16 §. Vid detta sammanträde borde därför i regel besked kunna lämnas huruvida avtalet ska fullföljas. 7.2.6Partiell fullföljd för gäldenären Förslag: Gäldenären ska vid fortlöpande eller delbara presta- tioner kunna kräva fullföljd endast avseende eller mängd av återstoden. Gäldenären ska fritt få bestämma med rekon- struktörens samtycke för vilken tid eller till vilken mängd full- följd ska ske. Det gäller dock inte om en begränsad fullföljd skulle medföra väsentlig olägenhet för motparten. Detsamma gäller om motpar- ten har sakrättsligt skydd till gäldenärens prestationer, såsom borgenärer med separationsrätt. Som ovan nämnts fortsätter ett avtal att gälla trots företagsrekon- struktionen, men motparten har rätt att häva avtalet och därmed befria sig från skyldigheten att fullgöra sina prestationer om inte gäldenären kräver fullföljd. Gäldenären kan således välja mellan att kräva fullföljd av alla återstående prestationer mot löfte om fullt vederlag för dessa eller att ge motparten hävningsrätt. föreslog dock att det skulle införas en regel som gjorde det möjligt för gäldenären att vid fortlöpande eller delbara prestationer kräva fullföljd endast avseende eller mängd av återstoden. Gäldenären skulle fritt få bestämma för vilken tid eller till vilken mängd fullföljd skulle ske. Om det exempelvis återstod på ett hyresavtal, kunde gäldenären kräva att detta fullföljdes . Skulle endera parten enligt avtalet successivt leverera tre poster kunde gäldenären kräva fullföljd avseende en post. 37 , T & , M., Lagen om företagsrekonstruktion 2 uppl., 2013 s. 122. Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas kunde gäldenären kräva partiell framtida fullföljd när endera parten skulle leverera en viss kvantitet av en fungibel vara, exempelvis olja, trots att successiv leverans inte var avtalad. Däremot skulle någon möjlighet till begränsad fullföljd inte finnas vid avbetalningsköp och finansiell leasing. Hade således motparten sakrättsligt skydd till gäldenärens framtida prestationer hade gäldenären inte rätt till en begränsning av fullföljden. Vidare föreslog att om den framtida fullföljden skulle medföra betydande olägenheter för motparten skulle gäldenären inte ha rätt att kräva partiell framtida fullföljd. Gäldenären skulle till exempel inte kunna kräva att få färdigställa en entreprenad till hälften, om entreprenaden betraktades som en en- het. Vid bedömningen av när en uppdelning skulle medföra bety- dande olägenhet för motparten skulle ledning hämtas från bestäm- melserna i 43 och 44 §§ KöpL. Nästan alla remissinstanserna var positiva till förslaget. Två re- missinstanser var dock kritiska. vid Lunds uni- versitet menade att rätten till partiell fullföljd kunde komma att bli en avsevärd nackdel för motparten beroende på marknadsförhål- landena. Fastighetsägarna tyckte inte att det framkom till- räckliga skäl för en så förmånlig rätt för gäldenären. En del remiss- instanser påpekade också att lokutionen ”betydande olägenhet” kunde vålla problem i den praktiska tillämpningen. För att en rekonstruktion ska lyckas måste gäldenären underlåta att fullgöra vissa varaktiga avtal men vederbörande kan behöva utnyttja avtalet under en viss övergångstid. Behovet är aktuellt främst vid hyra av lokal och lösöre. Har inte gäldenären rätt till en tidsbegränsad full- följd vid företagsrekonstruktion kan det leda till att gäldenären väntar, dvs. gäldenären tilltvingar sig en fullföljd av det löpande kontraktsför- hållandet genom att erlägga kontant betalning för de prestationer som uppkommer efter beslutet om företagsrekonstruktion för att sedan säga upp avtalet utan uppsägningstid och hänvisa motparten till att bevaka en ackordsfordran. Det vore bättre om motparten kunde få en förvarning om att förhållandet kommer att upphöra efter en över- gångsperiod. Den föreslagna regeln borde dels underlätta gäldenärens rekonstruktion, dels ge borgenären bättre möjligheter att planera och därmed minska eventuella förluster. Mot bakgrund av att detta förslag har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av huvuddelen av remissinstanserna anser ut- Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas redningen att det finns skäl att föreslå en regel om att gäldenären vid fortlöpande eller delbara prestationer ska kunna kräva fullföljd endast avseende eller mängd av återstoden. Gäldenären ska fritt få bestämma för vilken tid eller till vilken mängd fullföljd ska ske. Det nämnda gäller dock inte om en begränsad fullföljd skulle medföra väsentlig olägenhet för motparten. Det sagda gäller inte heller om motparten har sakrättsligt skydd till gäldenärens prestat- ioner, t.ex. borgenärer med separationsrätt. Utredningen har beaktat kritiken mot lokutionen betydande olä- genhet och istället valt lokutionen väsentlig olägenhet. Här kan led- ning hämtats från 43–44 §§ (jfr även 25 § köplagen). Det finns en rela- tivt riklig svensk och nordisk doktrin tillika nordisk rättspraxis kring begreppet som kan motverka praktiska tillämpningsproblem.38