sou · H4B378 · 2016-11-08 00:00:00 — Bestämmelserna om individuella rapporter i 16 och 17 §§ genomför artikel 84 i och rådets direktiv /24/EU om offentlig upphandling och om upphävande av direktiv /18/EG, som gäller även vid upphand- ling av sociala tjänster och andra särskilda tjänster. Avsnittet om dokumentation innehåller också bestämmelser om tillgång till kon- trakt, vilka genomför artikel 83.6 nämnda direktiv. Dessa bestäm- melser får dock endast betydelse för upphandlande myndigheter som inte omfattas av offentlighetsprincipen enligt 2 kap. tryck- frihetsförordningen. Regleringen motsvarar i huvudsak vad som gäller enligt 19 kap. lagen (2017:000) om offentlig upphandling. Något särskilt undan- tag från dokumentationsplikt vid upphandlingar vars värde under- stiger finns dock inte, jfr 19 kap. 30 § andra stycket samma lag. Överväganden finns i avsnitt 17.2. Bestämmelsen anger under vilka förutsättningar en upphandlande myndighet får tillåta eller begära att en leverantör rättar en felskriv- ning, felräkning eller något annat fel i en handling som har getts in av leverantören. Vidare anges att myndigheten får tillåta eller be- gära att en leverantör förtydligar eller kompletterar en sådan hand- ling. Åtgärderna ska vara förenliga med principerna om likabehand- ling och öppenhet. Bestämmelsen motsvarar 4 kap. 9 § lagen (2017:000) om offent- lig upphandling, se kommentaren till den bestämmelsen i prop. 2015/16:195 del 2 s. 976 ff. Överväganden finns i avsnitt 17.2. Paragrafen innehåller bestämmelser om uteslutning och kvalifice- ring av leverantörer, vid upphandling av sådana tjänster som avses i 2 § första stycket. Enligt första stycket ska en upphandlande myndighet utesluta en leverantör från deltagandet i en upphandling enligt de grunder som föreskrivs i 13 kap. 1 § lagen (2017:000) om offentlig upphandling. Av andra stycket följer att en upphandlande myndighet får ute- sluta en leverantör från deltagande i en upphandling på de grunder som föreskrivs i 13 kap. 2 och 3 §§ samma lag. I tredje stycket anges att en upphandlande myndighet i en upp- handling får fastställa objektiva villkor för uteslutning och kvalifi- cering. Som framgår av kommentaren till 8 § är den upphandlande myndigheten inte begränsad till att använda de i 14 kap. lagen (2017:000) om offentlig upphandling uppräknade specifika kvalifi- ceringskraven eller de i 13 kap. samma lag angivna grunderna för uteslutning. Den upphandlande myndigheten kan därmed fastställa villkor för uteslutning och kvalificering som går utöver de som anges i lagen för annan upphandling, under förutsättning att de grund- läggande principerna iakttas. Om sådana grunder fastställts ska dessa anges i något av upphandlingsdokumenten. I fjärde stycket anges att en upphandlande myndighet som begär upplysningar om förhållanden som avses i bestämmelsen ska ange på vilket sätt dessa upplysningar kan lämnas. Första, andra och fjärde styckena motsvarar 19 kap. 18 § lagen (2017:000) om offentlig upphandling. Tredje stycket saknar mot- svarighet i 19 kap. samma lag, men motsvarar i huvudsak 14 kap. 1 § lagen (2017:000) om upphandling inom försörjningssektorerna. Överväganden finns i avsnitt 17.2. Bestämmelsen anger att det är den upphandlande myndigheten som ansvarar för att inhämta vissa handlingar vid kontroll av om en leverantör har fullgjort sina skyldigheter enligt 13 kap. 2 § lagen (2017:000) om offentlig upphandling. Bestämmelsen motsvarar 19 kap. 19 § samma lag, se kommenta- ren till den bestämmelsen i prop. 2015/16:195 del 2 s. 1145 f. Överväganden finns i avsnitt 17.2. Bestämmelsen anger att den upphandlande myndigheten får begränsa kontrollen av sådana handlingar som avser en leverantörs lämplighet. Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 19 kap. 20 § lagen (2017:000) om offentlig upphandling, se kommentaren till den bestämmelsen i prop. 2015/16:195 del 2 s. 1146 f. Överväganden finns i avsnitt 17.2. Bestämmelsen anger att den upphandlande myndigheten vid behov får åberopa andra företags kapacitet. Bestämmelsen motsvarar 19 kap. 23 § lagen (2017:000) om offentlig upphandling, se kommentaren till den bestämmelsen i prop. 2015/16:195 del 2 s. 1147. Överväganden finns i avsnitt 17.2. 19 och 20 §§ Bestämmelserna anger att en upphandlande myndighet vid upp- handling av sådana tjänster som avses i 2 § första stycket ska tilldela den leverantör ett kontrakt vars anbud är det ekonomiskt mest för- delaktiga för myndigheten, utifrån vissa angivna grunder. Bestämmelserna motsvarar 19 kap. 24 och 25 §§ lagen (2017:000) om offentlig upphandling, se kommentarer till dessa bestämmelser i prop. 2015/16:195 del 2 s. 1147 f. Överväganden finns i avsnitt 17.2. I bestämmelsen anges att när grunden för utvärdering av ett anbud är bästa förhållandet mellan pris och kvalitet eller kostnad ska de olika tilldelningskriterierna viktas inbördes eller anges i fallande prioritetsordning. Kriterieviktning får anges som intervall med en lämplig största tillåtna spridning. Bestämmelsen motsvarar i huvudsak vad som gäller enligt 15 kap. 16 § lagen (2007:1091) om offentlig upphandling. Överväganden finns i avsnitt 17.2. I bestämmelsen anges att om ett anbud förefaller vara onormalt lågt, ska den upphandlande myndigheten begära att leverantören förklarar det låga priset eller kostnaden. Om någon tillfredsställ- ande förklaring inte lämnas ska myndigheten förkasta anbudet. Anbudet ska också förkastas om det onormalt låga priset beror på att anbudet inte överensstämmer med tillämpliga miljö-, social- eller arbetsrättsliga skyldigheter. Paragrafen motsvarar 19 kap. 27 § lagen (2017:000) om offentlig upphandling, se kommentaren till den bestämmelsen i prop. 2015/16:195 del 2 s. 1148. Överväganden finns i avsnitt 17.2. Enligt bestämmelsen tillämpas 17 kap. 1–5 §§ lagen (2017:000) om offentlig upphandling i fråga om särskilda villkor för fullgörande av kontrakt. Att bestämmelsen endast gäller sådana tjänster som avses i 2 § första stycket följer av den paragrafen. Överväganden finns i avsnitt 17.2. Paragrafen anger att bestämmelserna i 20 kap. om avtalsspärr, över- prövning och skadestånd, 21 kap. om upphandlingsskadeavgift och 22 kap. om tillsyn i lagen (2017:000) om offentlig upphandling ska Att bestämmelsen endast gäller sådana tjänster som avses i 2 § första stycket följer av den paragrafen. Överväganden finns i avsnitt 17.2. Ändringen i första stycket första punkten är en följdändring med anled- ning av att bestämmelser om annonsering även finns i 19 a kap. Ändringen i första stycket tredje punkten är en följdändring med anled- ning av att bestämmelser om annonsering även finns i 19 a kap. Lagen föreslås träda i kraft . Av övergångsbestämmel- serna följer att äldre föreskrifter ska gälla för sådan upphandling som har påbörjats före ikraftträdandet. Överväganden finns i avsnitt 24. Ett nytt regelverk för offentlig finansiering av privat utförda välfärdstjänster En särskild utredare ska utreda förutsättningarna för och föreslå hur den offentliga finansieringen av privat utförda välfärdstjänster bör regleras. Syftet med utredningen är att säkerställa dels att offentliga medel används till just den verksamhet de är avsedda för och på ett sådant sätt att de kommer brukarna till godo, dels att eventuella överskott som huvudregel ska återföras till den verk- samhet där de uppstått. Utredningen ska föreslå hur offentlig finansiering av privat utförda välfärdstjänster kan utformas så att den säkrar likvärdighet, kvalitet, samhällsekonomisk effektivitet, behovsstyrning och öppenhet. De nya reglerna ska omfatta verksamhet inom skolväsendet och äldreomsorgen samt sådan hälso- och sjukvård som omfattas av hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Vidare ska hem för vård och boende (HVB) och all verksamhet inom som bedrivs i privat regi omfattas, även sådan verksamhet som en kommun eller ett landsting genom avtal har lämnat över till en enskild aktör att utföra, liksom all verksamhet som är kopplad till insatser enligt lag (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Vad gäller personlig assistans som bedrivs i privat regi inkluderas sådan assistans som bedrivs med stöd av assistansersättning. De regler som tas fram ska beakta den enskilda brukarens behov, självbe- stämmande och rättigheter. Utredaren ska vidare bedöma om det är lämpligt att de nya reg- lerna även omfattar särskilda utbildningsformer och annan pedago- gisk verksamhet, som regleras i 24 och 25 kap. skollagen (2010:800), och i så fall lämna sådana förslag. Utredaren ska analysera om kraven bör vara lika för alla utfö- rare, eller om det finns behov av att ställa olika krav beroende på drifts- och verksamhetsform och verksamhetsområde, och i så fall föreslå hur kraven kan utformas. All reglering som föreslås ska ha som utgångspunkt att offentliga medel ska gå till just den verksam- het de är avsedda för och att eventuella överskott som huvudregel ska återinvesteras i den verksamhet där de har uppstått. Utredaren ska även undersöka hur regelverket som styr upphandling av bl.a. sociala tjänster kan förenklas och göras mer flexibelt, samt föreslå insatser för att förbättra förutsättningarna för den idéburna sektorn i välfärden, inom ramen för bl.a. upp- handlingsrätten. Utredaren ska vidare klarlägga om valfrihetssystem enligt lagen (2008:962) om valfrihetssystem kan anses utgöra till- stånds- eller auktorisationssystem enligt upphandlings- direktiv. Utredaren ska också utvärdera de regler som gäller för tillfälliga asylboenden och lämna förslag på åtgärder som innebär krav på att privata aktörer som vill få ta del av offentliga medel ska kunna visa hur dessa ska användas i verksamheten och komma brukarna till godo. De delar av uppdraget som gäller tillstånds- och auktorisations- system och andra alternativ till offentlig upphandling, samt skyl- digheten att erbjuda vårdvalsystem i primärvården enligt 5 § hälso- och sjukvårdslagen, ska redovisas . Uppdraget ska i övrigt redovisas . Gällande regler för privata utförare inom vård och omsorg Flertalet av de uppgifter som kommuner och landsting ansvarar för inom vård- och omsorgsområdet regleras i speciallagstiftning. I flera av dessa lagar, t.ex. socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), förkortad HSL, och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS, har lagstiftaren förtydligat vilka regler som gäller för att kommuner och landsting ska få lämna över utförandet av viss verksamhet till privata utförare. är det obligatoriskt för landstingen att erbjuda vård- valssystem i primärvården (5 § HSL). Det innebär att landstingen har en skyldighet att organisera primärvården så att alla som om- fattas av deras ansvar för hälso- och sjukvård ska kunna välja utfö- rare av hälso- och sjukvårdstjänster samt få tillgång till och välja en fast läkarkontakt. Landstingen ska utforma vårdvalssystemet så att alla utförare behandlas lika, men de har rätt att själva utforma sina regelverk och de närmare villkoren för godkända leverantörer. Inom övriga delar av vård- och omsorgsområdet innebär den kommunala självstyrelsen att kommuner och landsting har en rela- tivt stor frihet att själva organisera sin verksamhet. Som ett led i rätten att organisera verksamheten kan kommuner och landsting välja att antingen bedriva verksamhet i egen regi eller anlita privata utförare för viss verksamhet. Av 12 kap. 4 § regeringsformen fram- går att förvaltningsuppgifter kan lämnas över till juridiska personer och enskilda individer. Att kommuner och landsting har möjlighet att lämna över förvaltningsuppgifter till privata utförare framgår också av 3 kap. 16 § kommunallagen (1991:900). Även om en kommun eller ett landsting efter upphandling har överlämnat en viss uppgift åt en privat utförare har kommunen eller kvar huvudmannaskapet och det övergripande an- svaret för verksamheten. Kommunen eller har bl.a. en skyldighet att se till att den anlitade privata utföraren följer de be- stämmelser som gäller för verksamheten. Gällande regler för enskilda huvudmän och privata utförare inom skolväsendet Det finns en viktig och grundläggande skillnad mellan skol- verksamhet för barn och unga och andra områden som kommuner och landsting ansvarar för. För att en enskild fysisk eller juridisk person ska få bedriva utbildning inom skolväsendet krävs att personen har godkänts som huvudman för utbildningen. Det är (Skolinspektionen) som beslutar om god- kännande av enskilda huvudmän för verksamhet som avser för- skoleklass, grundskola, grundsärskola, gymnasieskola, gymnasie- särskola, eller fritidshem som anordnas vid en skolenhet med förskoleklass, grundskola eller grundsärskola. När det gäller för- skolor och andra fritidshem är det i stället den kommun där verk- samheten ska bedrivas som ska besluta om godkännande. Ett godkännande som enskild huvudman medför en rätt till bi- drag från elevens hemkommun. Den enskilde har som huvudman fullt ansvar för verksamheten. Skolinspektionen har det huvudsak- liga ansvaret för tillsyn av utbildning inom skolväsendet. Det gäller oavsett om utbildningen bedrivs av en enskild eller offentlig huvud- man. De fristående förskolor och fritidshem som har godkänts av en kommun omfattas dock av kommunens tillsynsansvar. En kommun har således inte något ansvar för den utbildning som bedrivs vid fristående skolor. Kommunen har inte heller möj- lighet att bestämma över etableringen av fristående skolor inom kommunen. Berörda kommuner ska dock ges tillfälle att yttra sig över en ansökan om att godkännas som huvudman för en utbildning. Huvudmän som har ansökt om godkännande efter ska även samråda med den berörda kommunen innan utbild- ningen startar. Om verksamheten vid en fristående skola eller förskola läggs ned, är det kommunens ansvar att erbjuda barn och elever i den nedlagda verksamheten motsvarande verksamhet. I skolväsendet ingår även skolformer som riktar sig till vuxna: vuxenutbildning (komvux), särskild utbildning för vuxna (särvux) och utbildning i svenska för invandrare (sfi), för vilka kommunerna som huvudregel är huvudmän. För dessa skolformer finns ingen godkännandeprövning på det sätt som finns för skol- väsendet i övrigt. I stället kan kommunen uppdra åt enskilda att anordna vuxenutbildning på samma sätt som inom vård- och omsorgsområdet. Även delar av huvudmannaskapet, t.ex. ut- färdandet av betyg, kan överlåtas till en enskild utbildningsanord- nare. Detta förutsätter bl.a. att anordnaren har beviljats s.k. betygs- rätt av Skolinspektionen. Kommunen har dock alltid kvar huvud- delen av huvudmannaskapet och det övergripande ansvaret för verk- samheten. Utöver regleringen av verksamheter inom skolväsendet inne- håller skollagen (2010:800) även bestämmelser om vissa särskilda utbildningsformer och annan pedagogisk verksamhet som bedrivs i stället för utbildning inom skolväsendet. För sådan verksamhet, som alltså inte ingår i skolväsendet, gäller gemensamma bestäm- melser i skollagen endast om det anges särskilt. I skollagens 24 kap. finns bestämmelser om de särskilda utbildningsformerna: inter- nationella skolor, utbildning vid särskilda ungdomshem, utbildning för intagna i kriminalvårdsanstalt, utbildning vid folkhögskola som motsvarar utbildning i svenska för invandrare, utbildning för barn och elever som vårdas på sjukhus eller annan motsvarande insti- tution samt utbildning i hemmet eller på annan lämplig plats. är det endast enskilda som, efter godkännande av Skol- inspektionen, är huvudmän för internationella skolor. När det gäller annan pedagogisk verksamhet finns i 25 kap. skollagen bestämmelser om pedagogisk omsorg som erbjuds i stäl- let för förskola eller fritidshem, öppen förskola, öppen fritidsverk- samhet och omsorg under tid då förskola eller fritidshem inte erbjuds (s.k. nattis). Den kommun där en enskild bedriver peda- gogisk omsorg ska efter ansökan, och om kraven uppfylls, besluta att den enskilde har rätt till bidrag. Om en enskild, som har god- känts som huvudman för fritidshem, i stället erbjuder öppen fri- tidsverksamhet till elever, ska bidrag under vissa förutsättningar lämnas av hemkommunen. En kommun får även, om vissa krav är uppfyllda, lämna bidrag till öppen förskola, öppen fritidsverksam- het och omsorg under tid då förskola eller fritidshem inte erbjuds. Gällande regler om offentlig upphandling När kommuner eller landsting beslutar att anlita en privat utförare för att mot ersättning tillhandahålla en viss verksamhet måste de som huvudregel upphandla tjänsten. Bestämmelser om upphand- ling finns i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, förkortad , och lagen (2007:1092) om upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster, förkortad LUF. Dessa lagar bygger i huvudsak på rådets direktiv om offentlig upphand- ling (2004/18/EG) respektive rådets direktiv om upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster (2004/17/EG). Utöver regler om upphandling i och finns bestäm- melser om valfrihetssystem i lagen (2008:962) om valfrihetssystem, förkortad LOV. Denna lag reglerar vad som gäller för de kom- muner och landsting som vill konkurrensutsätta kommunala och landstingskommunala verksamheter genom att överlåta valet av utförare av stöd-, vård- och omsorgstjänster till brukaren eller patien- ten. LOV är således ett alternativ till upphandling enligt som kan tillämpas på bl.a. omsorgs- och stödverksamhet för äldre och för personer med funktionsnedsättning samt på hälso- och sjuk- vårdstjänster. Vid upphandlingar har kommuner och landsting möjlighet att på olika sätt ställa krav, både på tjänsten som upphandlas och på leverantörerna som ska utföra tjänsten. Kraven måste dock utfor- mas i enlighet med upphandlingsdirektiven och i övrigt. Utvecklingen av privat utförda välfärdstjänster Kommuners och landstings köp av verksamhet Utvecklingen visar att kommuner och landsting i allt större utsträckning köper verksamhet av privata utförare i stället för att utföra verksamheten i egen regi (se Kommuner och Landstings skrift Köp av verksamhet, kommuner, landsting och regioner 2006–2013). Som exempel kan nämnas att kommunernas kostnader för köp av verksamhet inom vård och omsorg från privata utförare har ökat från 2006 till 2013. De privata utförarnas andel av de totala kostnaderna har ökat från till . Inom vissa verksamheter har andelen köpt verksamhet ökat mer är inom andra. Enligt och personer med funktionsnedsättning – regiform 2013 har andelen hemtjänsttimmar i privat regi ökat med över 10 procent- enheter 2007–2013 för personer i ordinärt boende som är eller äldre. har andelen hemtjänsttimmar för personer i ordinärt boende som är , och har en funk- tionsnedsättning, ökat med . Ökningen av kommunernas kostnader för köp av verksamhet har dock mattats av något . Nettokostnaden för hälso- och sjukvården uppgick till . Andelen verksamhet som landstingen produ- cerade i egen regi motsvarade och andelen köpt verk- samhet uppgick till (motsvarande ). –ökade andelen köp av verksamhet från till av den totala verksamheten. Av den totala andelen köpt verksamhet ökade köpen från privata utförare från till av nettokostnaden. Andelen köp av verksamhet från offentliga utförare ökade från 7 till 9 pro- cent. Skolväsendet och vissa andra utbildningsformer för barn och unga Andelen barn och elever i förskolor och skolor med enskild hu- vudman har ökat. uppgick andelen barn och elever i förskola, förskoleklass, grundskola, grundsärskola, gymna- sieskola och gymnasiesärskola med enskild huvudman till 9,8 pro- cent. hade motsvarande andel ökat till . Inom förskolan finns det ett stort antal enskilda huvudmän, drygt 2 000. Av dessa är drygt hälften ekonomiska föreningar och lite mer än en fjärdedel aktiebolag. Av statistik framtagen av () framgår att aktiebolagen driver nästan lika många förskolor som de ekonomiska föreningarna. Det finns även olika driftsformer representerade bland hu- vudmännen för de fristående skolorna. efter genomförandet av den s.k. friskolereformen 1992 drevs de flesta fristående skolorna av idéburna aktörer, dvs. ideella föreningar och stiftelser. När det gäller barn och unga har skolväsendet emellertid utvecklats så att den enskilt bedrivna verksamheten numera domi- neras av vinstdrivande aktiebolag, som dessutom ofta är delar av större utbildningskoncerner. Av aktö- rer inom förskola och skola, En nationell kartläggning av enskilda huvudmän och ägare (rapport 410, 2014) framgår att av eleverna i fristående gymnasieskolor gick i skolor som drevs av aktiebolag. Motsvarande andel i de fristående grundskol- orna var . Inom vuxenutbildningen, dvs. komvux, särvux och sfi, är ande- len kursdeltagare som deltar i utbildning som bedrivs av enskilda anordnare större än andelen elever i en fristående förskola eller skola inom skolväsendet i övrigt. Rikstäckande statistik över anta- let privata anordnare inom vuxenutbildningen saknas. Enligt Skol- verkets statistik deltog totalt av kursdeltagarna i kom- vux 2013 i utbildning som anordnades av någon annan än kom- munen. Av kursdeltagarna som studerade på gymnasial nivå studerade hos en privat anordnare. För dem som studerade på grundläggande nivå var motsvarande andel . Det innebär att andelen kursdeltagare i komvux som anordnas av en privat ut- förare hade ökat . Inom sfi deltog en dryg tredjedel av kursdeltagarna 2013 i utbildning som anord- nades av en annan än kommunen: i utbildning som gavs av en folkhögskola, i utbildning som anordnades av ett studieförbund och i utbildning som anordnades av en annan privat anordnare. För särvux saknas motsvarande uppgifter. Inom området pedagogisk omsorg minskade antalet verksam- heter från ca 4 350 verksamheter 2009 till ca 3 050 verksamheter 2013. hade andelen verksamheter som drivs av enskilda huvudmän ökat från till , och andelen barn i privat bedrivna verksamheter ökat från till . Av de öppna förskolorna drevs i enskild regi 2013, vilket var en minskning från 2008. Andelen enskilda som be- drev öppen fritidsverksamhet 2013 var , vilket var en liten ökning jämfört med . Existerande möjligheter att begränsa vinstuttag i aktiebolag Annat syfte än vinst Aktiebolagslagen (2005:551), förkortad ABL, utgår från att ett bo- lags verksamhet bedrivs i syfte att bereda aktieägarna vinst (prop. 1975:103 s. 476 och prop. 2004/05:85 s. 219). Det är dock enligt 3 kap. 3 § ABL möjligt att i bolagsordningen ta in en bestämmelse om att bolaget helt eller delvis ska ha ett annat syfte. Bakgrunden till bestämmelsen är att vinstsyftet inte behöver vara avgörande för varför ett företag startas och att det därför finns behov av att kunna föreskriva att bolagets verksamhet ska ha ett annat syfte. I en sådan föreskrift ska det preciseras hur bolagets vinst i stället ska användas och hur bolagets tillgångar ska användas vid en likvidation. Att ett annat syfte än vinst har angetts i bolagsordningen hindrar dock inte att aktieägarna själva tillgodogör sig överskottet av verksamheten. En bestämmelse om ett helt eller delvis annat syfte hindrar inte heller att bolaget används för att ge vinst åt aktieägarna. Aktieägarna kan antingen ändra bolagsord- ningen eller, om de är ense, bortse från bestämmelsen. Aktiebolag med särskild vinstutdelningsbegränsning Ett aktiebolag med särskild vinstutdelningsbegränsning, ett s.k. SVB-bolag, är en särskild form av privat aktiebolag (32 kap. 1–4 §§ ABL). I de flesta avseenden gäller samma regler för ett SVB-bolag som för andra privata aktiebolag. Syftet med att införa bestämmelser om SVB-bolag var att till- handahålla en företagsform som har det privata aktiebolagets ut- vecklade organisation och flexibilitet, men som är ägnad för verksamhet utan vinstsyfte eller med begränsat vinstsyfte. I ett SVB-bolag är vinstutdelningsbegränsningarna rättsligt reglerade. De följer alltså av ABL och kan inte åsidosättas av aktieägarna. Behovet av nya regelverk Kommuner och landsting köper som ovan framgått i allt större omfattning verksamhet för att genomföra sina uppdrag.