sou · H4B332d2 · 2016-04-27 00:00:00 — Ansvarsprincipen innebär också ett ansvar för varje aktör att samverka med andra, ofta sektorsövergripande. Det är därför av vikt att säkra tillgången på lämplig kompetens hos berörda aktörer. En annan grundläggande aspekt är den laborativa kapaciteten, dvs. förmågan att kunna analysera förekomsten av skadliga ämnen, både kemiska ämnen och mikrobiologiska organismer. I underlaget till klimat- och sårbarhetsutredningen bedömdes att det finns ett generellt behov av utveckling av kunskapen på området. I bedrivs forskning om dricksvattenrelaterade frågor av ett fåtal forskargrupper. För att kunna framställa och distribuera ett säkert dricksvatten är det vidare av stor vikt att berörda anläggningar kan skyddas mot olyckor och sabotage. har utarbetat föreskrifter och vägledningar om åtgärder för att förebygga och avhjälpa skadeverkningar av sabotage och annan skadegörelse riktade mot dricksvattenanläggningar. I korthet innebär föreskrifterna att anläggningarna ska skyddas mot obehörigt tillträde och att dricksvattnet, liksom viktig information för att skydda dricksvattenverksamheten mot obehörig åtkomst. Det fysiska skyddet av vattenverk och dricksvattenanläggningar har förbättrats , bland annat genom projektet och bom som genomförts av med finansiering från Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB). Det kan dock finnas behov av att utvärdera om de insatser som görs har avsedd effekt. bildade en nationell stödfunktion för allvarliga kriser i dricksvattenförsörjningen, vattenkatastrofgruppen VAKA. VAKA består av personer med bakgrund från dricksvattenproduktion, miljöskydd, laboratorieverksamhet och räddningstjänst. Medlemmarna finns spridda över hela landet. Gruppen har en stor samlad erfarenhet av händelser såsom olyckor med farligt gods, utsläpp i vattentäkter, stora vattenläckor, förorenade ledningsnät, vattenbrist, översvämningar, ras och skred, höga flöden, strömavbrott samt andra olyckor och händelser som påverkat vattenförsörjningen. VAKA har kapacitet att ge ett konsultativt stöd till de lokalt ansvariga vid denna typ av händelser. VAKA tillhandahåller även nödvattenutrustning i form av vattentankar när sådan behövs för att klara vattenförsörjningen. MSB har finansierat VAKAs verksamhet i uppbyggnadsskedet. är det oklart hur verksamheten kan finansieras efter . bedömde 2008 att staten inte skapat tillräckliga förutsättningar för att klara allvarliga och omfattande kriser i dricksvattenförsörjningen. har åtgärder vidtagits, men det finns skäl att förnya analysen. pekar i sin risk- och sårbarhetsanalys på fortsatta förbättringsbehov exempelvis av den regionala samordningen och samverkan vid dricksvattenkriser. Utredaren ska därför med bibehållande av ansvarsprincipen –föreslå hur kommunerna och länsstyrelserna, kan utveckla sin generella kompetensförsörjning, långsiktiga planering samt krisberedskap, –utvärdera om skyddet mot olyckor och sabotage samt krisberedskapen avseende dricksvattenproduktion och –distribution är tillräckligt och vid behov lämna åtgärdsförslag, och –utvärdera den till kopplade nationella vattenkatastrofgruppen VAKA och vid behov lämna förslag på utveckling av dess verksamhet och fortsatt finansiering av verksamheten. Ledningsnät och distribution av dricksvatten Vattenledningsnäten i har en sammantagen längd vilket motsvarar nästan två varv runt ekvatorn. Motsvarande längder för avloppsnäten är . Stora delar av den infrastruktur som finns för distribution och produktion av dricksvatten är av tämligen hög ålder. Det sammanlagda återanskaffningsvärdet för de allmänna VA-ledningsnäten uppskattas av branschorganisationen till , vilket utgör av återanskaffningsvärdet för hela VA-systemet. Trycklöst ledningsnät, som kan uppstå i gamla ledningsnät, innebär en risk för dricksvattenförsörjningen då risk för påverkan av avloppsledningarna uppstår i gemensamma rörgravar samt vid inläckage av ytvatten. Ansvaret för underhåll och investeringar åvilar dricksvattenproducenterna. lägger svenska VA-organisationer totalt på förnyelse av VA-näten, men variationen är stor mellan kommunerna. En grov bedömning från Svenskt Vatten är att investeringarna i förnyelse av VA-näten kommer att öka gradvis 3–4 gånger . Förnyelsetakten bedöms vara för låg och behoven skjuts upp. En viktig VA-teknisk fråga är därför hur, och med vilken takt, de befintliga VA-ledningsnäten behöver förnyas. När det gäller de material som används i distributionen av dricksvatten och som kommer i kontakt med dricksvatten behöver det säkerställas att dessa material är säkra ur folkhälsosynpunkt. Ett aktuellt exempel är bisfenol A. Kemikalieinspektionen har i uppdrag att tillsammans med och kartlägga användningen av epoxi som kan innehålla bisfenol A vid så kallad relining av vattenrör och bedöma riskerna med sådan användning. Uppdraget ska redovisas senast . Material i kontakt med dricksvatten finns inte bara i ledningsnäten utan också i andra delar av distributionskedjan som exempelvis vattenverk och fastighetsinstallationer. Miljömålsberedningen har i delbetänkandet Minska riskerna med farliga ämnen! Strategi för arbete för en giftfri miljö (SOU 2012:38) lyft fram att det saknas lagstiftning som tydligt reglerar material i kontakt med dricksvatten, både inom EU och nationellt i . Flera aktörer, bland annat i remissbehandlingen av Kemikalieinspektionens redovisning av uppdraget om bisfenol A, har vidare framfört att det behövs förtydliganden kring de olika myndigheternas ansvar för lagstiftning och tillsyn. Miljömålsberedningen bedömer i sitt delbetänkande att det finns behov av att se över riskhanteringen av material som kommer i kontakt med dricksvattnet i såväl vattenverk som ledningsnät och fastighetsinstallationer fram till att det tappas i kran, och att översynen bör omfatta samtliga ämnen som misstänks kunna utgöra en risk. Miljömålsberedningen föreslår i sitt delbetänkande att regeringen bör ge , och Kemikalieinspektionen i uppdrag att tillsammans med andra berörda aktörer kartlägga riskerna med material som kommer i kontakt med dricksvatten och föreslå de åtgärder som krävs för att dricksvatten som tappas från kran är fritt från ämnen som kan innebära en risk för människors hälsa. Beredningen föreslår att åtgärderna ska vara införda , att erfarenheterna från de länder som redan har nationella regleringar inom området bör tas till vara i utredningsarbetet, och att strävan bör vara att lägga grunden för ett svenskt deltagande i samarbetet för att upprätta EU-gemensamma krav på tillverkare och byggindustri. –kartlägga och utvärdera behoven av modernisering och förnyelse av infrastrukturen för dricksvattenproduktion och -distribution, vilket inkluderar andra faktorer som kan påverka säkerheten, –analysera i vilken utsträckning dricksvattenproducenterna fullgör sina skyldigheter att reinvestera i och underhålla infrastrukturen, –inom ramen för nuvarande ansvarsfördelning föreslå hur eventuella hinder för erforderlig förnyelse kan avhjälpas, och –föreslå hur svenska myndigheters ansvar beträffande material i kontakt med dricksvatten bör fördelas. Utredaren ska genomgående lämna förslag på hur identifierade nuvarande och potentiella problem kan lösas mest kostnadseffektivt och hur arbetet för att genomföra åtgärderna bör organiseras, i syfte att skapa förutsättningar för en hållbar och trygg dricksvattenförsörjning. Inhämtning av erfarenheter från andra länder, via exempelvis rapporter, ska ingå i utredningen. Utredaren ska, när annat inte anges, utarbeta fullständiga förslag till de författningsändringar och nya författningar som övervägandena ger anledning till. Förslagen bör vara så utformade att deras konstruktion och verkan är lätt att tillämpa för verksamhetsutövare, tillsynsmyndigheter och allmänhet. Vidare ska förslagen vara utformade på ett sådant sätt att den administrativa hanteringen för verksamhetsutövarna förenklas utan att syftet med regleringen urholkas. Vid utformningen av förslagen ska utredaren ta hänsyn till regeringens mål att minska de administrativa kostnaderna för företag. Ekonomiska konsekvenser av utredarens förslag och konsekvenser för den kommunala självstyrelsen ska redovisas enligt 14–15 a §§ i kommittéförordningen (1998:1474). Följande ska särskilt beaktas: 1.Alla förslag ska åtföljas av dels en samhällsekonomisk analys som visar kostnader och nytta med åtgärderna dels en bedömning av kostnadseffektiviteten. Utredaren ska även redovisa en sammantagen samhällsekonomisk beräkning av förslagen. Utredaren ska beskriva och analysera effekterna av förslagen, särskilt rörande effekter på kommuner och kommunala bolag. 2.Utredaren ska beskriva de ekonomiska konsekvenserna för staten, kommunerna samt de kommunala bolagen och, om förslagen medför ökade utgifter eller minskade intäkter, lämna förslag på hur de olika åtgärderna bör finansieras med utgångspunkt i rådande ansvarsfördelning och ansvarsprinciper. 3.Om förslagen har betydelse för den kommunala självstyrelsen, ska konsekvenserna i det avseendet anges. Utredaren ska i detta sammanhang beakta att en inskränkning i den kommunala självstyrelsen inte bör gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som har föranlett den. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska i arbetet samråda med de myndigheter och organisationer som berörs av uppdraget, särskilt , Havs- och vattenmyndigheten, Kemikalieinspektionen, , , , geologiska undersökning, , och de länsstyrelser som är vattenmyndigheter. Utredaren ska vidare i arbetet samråda med andra utredningar inom området. Särskilt ska samråd ske med Utredningen om vattenverksamheter (M 2012:01), Utredningen om ersättning vid vissa fall av rådighetsinskränkningar (M 2012:02), Miljömålsberedningen (M 2010:04), Utredningen om säkerhetsskyddslagen (Ju 2011:14), och med de länsstyrelser som arbetar med regeringsuppdraget att samordna klimatanpassningsarbetet. Ett delbetänkande om den del av uppdraget som rör vattentäkternas skydd och den del som rör hur ansvaret för material i kontakt med dricksvatten ska fördelas ska redovisas . Förslagen i delbetänkandet får inte totalt sett innebära någon ökning av statens utgifter eller minskning av statens intäkter. Uppdraget ska slutredovisas . (L 2013:02) Utvidgning av uppdraget och förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade kommittédirektiv om en trygg dricksvattenförsörjning (dir. 2013:75). Enligt direktivet skulle ett delbetänkande redovisas , bland annat i den del av uppdraget som rör vattentäkternas skydd. Utredaren får nu ett utvidgat uppdrag i den delen. Utredningstiden förlängs och uppdraget ska slutredovisas . En särskild utredare ska gå igenom dricksvattenområdet, från råvatten till tappkran för allmänt dricksvatten. Syftet med utredningen är att identifiera nuvarande och potentiella utmaningar för en säker dricksvattenförsörjning i landet, på kort och på lång sikt, och i förkommande fall föreslå lämpliga åtgärder. Utgångspunkten ska bl.a. vara hur risker med t.ex. kemiska ämnen och skydd för dricksvattenförsörjning och råvattentäkter på ett riskbaserat och systematiskt sätt ska kunna hanteras. I syfte att skapa förutsättningar för en trygg och säker dricksvattenförsörjning ska utredaren föreslå kostnadseffektiva åtgärder för att lösa identifierade brister och beskriva hur arbetet för att genomföra dessa bör organiseras. En väsentlig del i uppdraget rör skyddet av vattentäkter. I den delen ska utredaren –analysera om behov av skydd av vattenförekomster beaktas i tillräcklig omfattning i kommuneras och länsstyrelsernas arbete, –kartlägga processen och tillämpningen av regelverket vid inrättande av vattenskyddsområden och de eventuella intressekonflikter som kan finnas, –utifrån kartläggningen analysera om de verktyg och metoder som kommuner och länsstyrelser har att tillgå vid bildandet av vattenskyddsområden är tillräckliga, och –om det bedöms ändamålsenligt föreslå att det i författning eller vägledning bör tydliggöras när kommunen respektive ska vara beslutande myndighet. Promemoria M2013/1675/R I promemoria (M2013/1675/R) med förslag till ändring av 7 kap. om vattenskyddsområden samt förslag till ny bekämpningsmedelsförordning föreslås bl.a. att det generella tillståndskravet för användning av växtskyddsmedel i vattenskyddsområden ska upphöra att gälla . Förslaget innebär att fram till dess skulle kommunerna ha möjlighet att se över befintliga vattenskyddsföreskrifter och komplettera dessa med bestämmelser om användning av växtskyddsmedel. Därutöver föreslogs i syfte att stärka skyddet av dricksvattnet också en ändring i 7 kap. 21 § som skulle innebära en skyldighet för kommunerna att inrätta vattenskyddsområden för att skydda allmänna vattentäkter som används. Promemorian har remitterats. Ett stort antal remissinstanser är kritiska till förslaget att fasa ut det generella tillståndskravet för användning av växtskyddsmedel i vattenskyddsområden. När det gäller förslaget att införa en skyldighet för kommunerna att inrätta vattenskyddsområden är de flesta remissinstanser positiva men många pekar på ett behov av ytterligare utredning. De synpunkter som förs fram har till stor del bäring på båda förslagen. Remissinstanserna menar att kommunerna saknar resurser och kompetens att inrätta nya vattenskyddsområden och se över befintliga vatten- skyddsföreskrifter och anta nya till . Ett antal remissinstanser påpekar vidare att om den generella tillståndsplikten i föreskrifter tas bort och inte ersätts av tillståndskrav i lokala vattenskyddsföreskrifter kommer ett stort antal vattenskyddsområden att vara otillräckligt skyddade mot föroreningar av kemiska växtskyddsmedel. Remissinstanserna påpekar även att det saknas sanktionsmöjligheter mot kommuner som inte ser över gällande vattenskyddsföreskrifter och inrättar vattenskyddsområden och att detta innebär att det saknas incitament för kommunerna att leva upp till kraven. Remissinstanserna påpekar vidare att det är oklart vilken myndighet som ska utöva tillsyn över att myndigheter inrättar vattenskyddsområden och ger dessa ett adekvat skydd. Flera remissinstanser framhåller att finanseringsfrågan måste utredas ytterligare, bl.a. lyfter de fram att möjligheterna att täcka kostnader för inrättande av vattenskyddsområden via va-avgifter som frågor där det finns utredningsbehov. Samma resonemang förs fram beträffande kostnader för att se över befintliga vattenskyddsområden. I promemorian föreslogs en skyldighet för kommunerna att inrätta vattenskyddsområden. Remissinstanserna har således inte tagit ställning till vilka konsekvenser som kan uppstå om inrättar eller ser över ett vattenskyddsområde. De synpunkter som remissinstanserna framfört kan dock vara relevanta även i de fall inrättar eller ser över ett vattenskyddsområde. Vidare pekar remissinstanserna på att det kan finnas en särskild problematik att i glesbygden möta de kostnader som inrättandet av vattenskyddsområden kan medföra. Mot bakgrund av utredarens nuvarande uppdrag, och promemoria (M2013/1675/R) med förslag till ändring av 7 kap. om vattenskyddsområden samt förslag till ny bekämpningsmedelsförordning, ger regeringen genom detta tillläggsdirektiv utredaren i uppdrag att analysera ett antal ytterligare frågeställningar i den del som rör skyddet av de allmänna vattentäkterna. Vattentäkter som inte ingår i vattenskyddsområde Det finns inget bindande krav att se till att en vattentäkt har ett adekvat skydd. Utredaren ska därför analysera om och i vilken utsträckning det bör finnas en skyldighet att se till att en vattentäkt som används eller som kan antas komma att utnyttjas som allmän vattentäkt men som inte skyddas genom bestämmelserna om vattenskyddsområde har ett adekvat skydd. I detta ingår att analysera rollfördelning och ansvar mellan huvudmannen för vattentäkten, kommunen och . Utredaren ska även analysera om det finns tillräckliga förutsättningar för att inrätta vattenskyddsområden. Utredaren ska vidare analysera om någon myndighet, och i så fall vilken som bör utöva tillsyn av att en sådan skyldighet följs. Utredaren ska också analysera om det finns behov av att kunna vidta sanktioner mot den som inte fullgör en sådan skyldighet. Skyddet av vissa vattentäkter inleddes . Det kan därför finnas behov att göra en översyn även av befintliga vattenskyddsområden. Utredaren ska därför analysera om och i vilken utsträckning det bör finnas en skyldighet att se över om befintliga vattenskyddsområden har ett adekvat skydd. I detta bör ingå att analysera rollfördelning och ansvar mellan huvudmannen för vattentäkten, kommunen och , samt att analysera om någon myndighet, och i så fall vilken som bör utöva tillsyn över att skyldigheten följs. Utredaren ska även analysera om det finns behov av att kunna vidta sanktioner mot den som underlåter att fullgöra en sådan skyldighet. Tillståndsplikten för användning av växtskyddsmedel i vattenskyddsområden Utredaren bör också analysera förutsättningarna för att fasa ut en generell tillståndsplikt för användning av växtskyddsmedel i vattenskyddsområden som finns i föreskrifter. I detta ingår bl.a. att utreda om det finns förutsättningar för statliga myndigheter och kommuner att vidta de åtgärder som krävs för att den generella tillståndsplikten ska kunna fasas ut. Utredningen behöver även närmare analysera konsekvenserna av ett upphävande av den generella tillståndsplikten och finansering. Utgångspunkten för utredarens förslag till förändringar ska vara miljökvalitetsmål samt att EU-rättsliga åtaganden rörande vattenkvalitet och då särskilt kraven i och rådets direktiv /60/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område (ramdirektivet för vatten) och och rådets direktiv /128/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder för att uppnå en hållbar användning av bekämpningsmedel uppfylls. Vidare ska glesbygdens särskilda förutsättningar beträffande skyddet av allmänna vattentäkter beaktas. I uppdraget ingår inte att se över fastighetsägarens rätt till ersättning på grund av beslut som innebär att mark tas i anspråk eller att pågående markanvändning inom berörd del av en fastighet avsevärt försvåras. I de fall där utredaren ser behov av åtgärder ska förslag lämnas. Utredaren ska utarbeta fullständiga förslag till de författningsändringar och nya författningar som övervägandena ger anledning till. Förlängd tid för uppdraget Delbetänkandet om material i kontakt med dricksvatten ska, som tidigare angetts, redovisas . Utredningstiden för den del i uppdraget som rör vattentäkternas skydd och övriga delar som skulle ha redovisats förlängs. Uppdraget ska i stället slutredovisas . (N L 2013:02) Beslut vid regeringssammanträde . Regeringen beslutade kommittédirektiv om en trygg dricksvattenförsörjning (dir. 2013:75). För utredningens fortsatta arbete är det angeläget att den kunskapssammanställning den tagit fram blir föremål för diskussion och prövning. Dessutom behöver myndigheter, kommuner och andra aktörer få ta del av kunskaps- och analysunderlaget för sitt planeringsarbete. Utredaren ska därför i ett delbetänkande redovisa den del av utredningens arbete som avser en uppdaterad analys av klimatförändringarnas framtida effekter på dricksvattenförsörjningen i och vilka risker dessa medför. Genomförande och redovisning av uppdraget Utredaren ska i arbetet med analysunderlaget dra nytta av de kunskaper och erfarenheter som en rad berörda myndigheter och organisationer har inom klimat- och dricksvattenområdet och då särskilt samråda med och geologiska undersökning. Uppdraget som avser analysen av klimatförändringarnas framtida effekter på dricksvattenförsörjningen i och vilka risker dessa medför ska redovisas i ett delbetänkande . Det övriga uppdraget ska fortfarande redovisas enligt tidigare tilläggsdirektiv (dir. 2014:73), dvs. Referensgrupp för skydd av vattentäkter , SKL () , , geologiska undersökning , SKL (ersättare, ) , Havs- och vattenmyndigheten , (ersättare) , i (ersättare) , Svenskt Vatten (MittSverige Vatten) Referensgrupp för material i kontakt med dricksvatten , Svenskt Vatten (Miljökemigruppen) , Svenskt Vatten () Referensgrupp för klimat och dricksvatten , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap , Svenskt Vatten (, ) , Per , Svenskt Vatten (Norrvatten) , , Svenskt Vatten (kommun) , Havs- och vattenmyndigheten , , i , , geologiska undersökning , Utredningen har samrått och haft andra kontakter med följande aktörer som berörs av dricksvattenfrågor. Under rubriken myndigheter redovisas även samråd och kontakter med företrädare för anknytande offentliga utredningar. (S 2013:12) (M 2015:04) Kommuner och kommunala förvaltningar (M 2013:02) Miljömålsberedningen (M 2010:04) Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (S 2014:07) (M 2014:01) Utredningen om en ändamålsenlig redovisning (Fi 2014:13) Utredningen om ersättning vid vissa fall av rådighetsinskränkningar (M 2012:02) Utredningen om spridning av PFAS-föroreningar i dricksvatten (M 2015:B) Utredningen om säkerhetsskyddslagen (Ju 2011:14) Utredningen om vattenverksamheter (M 2012:01) Forskare vid , LiU, LU, SLU Företag inom mässings- och platsrörstillverkning Geus, HOFOR och Naturstyrelsen, Ansvariga myndigheter, uppgifter och regelverk Centrala myndigheter med utpekat ansvar för dricksvatten Byggprodukter och byggnadsverks tekniska egenskaper EU:s byggproduktförordning, samt plan- – marknadskontroll och tillsyn Hushållning med mark- och vattenområden – samordning Fysisk planering – tillsynsvägledning samt plan- och byggförordningen (ytvatten) – föreskrifter och samordning Skydd av yt- och grundvatten (främst vattenskyddsområden) och förordningen om områdesskydd Riksintresse för anläggningar för vattenförsörjning Produktion och distribution av dricksvatten – föreskrifter Offentlig kontroll av dricksvattenanläggningar – samordning Livsmedelslagen, livsmedelsförordningen och instruktionen Nationell samordning av dricksvattenfrågor Tar emot uppgifter om grundvattentäktsundersökning och Lagen om uppgiftsskyldighet vid grundvattentäktsundersökning (grundvatten) – föreskrifter Hälsoskydd och smittskydd – tillsynsvägledning, samordning m.m. Centrala myndigheter med ansvar som kan inkludera dricksvatten Krisberedskap – stödja, samordna, föreskrifter Skydd mot olyckor – central tillsyn Lagen och förordningen om skydd mot olyckor Radioaktiva ämnen – riskbedömning m.m. Övriga myndigheter: Kemikalieinspektionen, , , , och Fysisk planering – samordning av statliga intressen och tillsyn samt plan- och byggförordningen Hushållning och riksintresse – uppsikt inom länet – planering och genomförande , vattenförvaltningsförordningen samt SGU:s Vattenskyddsområden – beslut och tillsyn och förordningen om områdesskydd Offentlig kontroll av dricksvattenanläggningar – samordning i länet Krisberedskap – geografiskt områdesansvar m.m. Krisberedskapsförordningen, MSB:s föreskrifter Skydd mot olyckor – regional tillsyn m.m. Lagen och förordningen om skydd mot olyckor Förordningen om översvämningsrisker och MSB:s föreskrifter Klimatförändringar – samordna anpassningsarbetet Tillsyn av kommunens skyldighet att ordna vattenförsörjning Producera och distribuera dricksvatten , Lås- och bom-föreskrifterna Offentlig kontroll av dricksvattenanläggningar Livsmedelslagen, livsmedelsförordningen och föreskrifter om offentlig kontroll Besluta om vattenskyddsområden och andra lokala , förordningen om områdesskydd samt förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd Operativ tillsyn över miljö- och hälsoskyddet i kommunen Fysisk planering – översiktsplan, detaljplan m.m. samt plan- och byggförordningen Krisberedskap – risk- och sårbarhetsanalyser m.m. Lagen och förordingen om extraordinära händelser, MSB:s föreskrifter Skydd mot olyckor – räddningstjänst m.m. Lagen och förordningen om skydd mot olyckor 1.Statens bredbandsinfrastruktur som resurs. 3.Höghastighetsjärnvägens finansiering och kommersiella förutsättningar. 4.Politisk information i skolan – ett led i demokratiuppdraget. 5.Låt fler forma framtiden! Del A + B. Ku.