sou · H4B370 · 2016-10-26 00:00:00 — LV och AK har därefter tillsammans och i samförstånd med andra ombesörjt att målsäganden transporterats och över- förts till , att hon tagits emot och inhysts på olika hotell och lägenheter i och därefter har de tillsammans med andra främjat och otillbörligt ekonomiskt utnyttjat att målsäganden haft tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning. Främjandet har bl.a. bestått i att gärningsmännen skaffat henne kunder genom att lägga ut sexannonser på internet, förmedlat kontakterna mellan målsäganden och sexköparna genom att de bokat målsägandens sexköpare, låtit transportera målsäganden till och från sexköpare samt i övrigt organi- serat målsägandens prostitutionsarbete. Det otillbörliga ekonomiska utnyttjandet har bestått i att de tagit emot och tillägnat sig ersättningen från sexköparna. Genom åtgärderna har LV och AK tillsammans och i samförstånd hän- synslöst utnyttjat dels målsägandens utsatta ekonomiska belägenhet i hemlandet, dels den isolering målsäganden hamnat i efter ankomsten till – utan pengar, eget boende, språkkunskaper och kontakter – och därmed att hon hamnat i en beroendeställning till gärningsmännen. Gärningen har ingått som ett led i en organiserad verksamhet som be- drivits i större omfattning med betydande och präglats av för- slagenhet samt inneburit ett hänsynslöst utnyttjande av målsäganden. LV erkände koppleri, ej grovt brott, i viss omfattning. Han förnekade människohandel. AK erkände medhjälp till koppleri av normalgraden. Han för- nekade människohandel men underkastade sig ansvar för koppleri i denna del. Han bestred att han agerat som gärningsman tillsammans och i samförstånd med andra. Inledningsvis fann tingsrätten samtliga målsägande trovärdiga och deras uppgifter som tillförlitliga. Deras uppgifter vann dessutom utomordentligt stöd av den mycket omfattande skriftliga bevisningen. Beträffande åtalet för människohandel uttalade tingsrätten i huvud- sak följande. Rekryteringen av A inleddes i Siauliai genom ett sam- tal som hölls mellan henne och TG i en bil. Vid samtalet uppgav TG, enligt A:s uppgifter, att hon genom prostitutionsarbete i skulle tjäna per dag som hon skulle få behålla. Uppgift- erna går isär om huruvida LV var närvarande . har dock berättat att hans uppdrag i stort som platschef i prostitu- tionsverksamheten gavs till honom av LV . Genom TG:s berättelse står det också klart att LV under hela brotts- tiden fungerade som chef i verksamheten och att det var han som avlönade TG. A har därutöver berättat att den platschef som hon var i med under den första resan, L, stod i ständig kontakt med LV. Mot denna bakgrund utgår tingsrätten i den följande be- dömningen från att det var LV som fungerade som A:s chef redan från och med den första resan till . Slutsatsen måste också vara att de villkor för prostitutionen som A fick berättade för sig av TG hade bestämts av LV, alldeles oavsett om LV närvarade vid det första mötet i eller inte. Av utredningen framgår att A inte fick den ersättning som hon hade utlovats enligt de ursprungliga villkoren, vare sig under hennes vistelse i eller då hon hade återvänt till . Det kan uteslutas att LV ursprungliga avsikt var att hon skulle få betalt i pengar. A vilseleddes således i samband med rekryteringen. Rekryteringen har därutöver haft inslag av på- tryckning och övertalning. Det har tidigt uppstått ett underläge för A som gett upphov till ett maktförhållande mellan LV och henne. Skälen till detta har varit dels A:s ungdom och hennes allmänna påverkbarhet, som både LV och flera av de andra tilltalade har be- kräftat, dels LV:s allmänt kända ställning som son till en förmögen och inflytelserik man i Siauliai. Med hänsyn till vad A har berättat om sina privata ekonomiska förhållanden i hemlandet och om sitt behov av ett arbete, måste vilseledandet också anses ha haft avgör- ande inverkan på hennes beslut att bege sig till för att prosti- tuera sig. Det kan alltså konstateras att vilseledandet av A utgör ett sådant otillbörligt medel som avses i människohandelsbestämmelsen och att det föreligger ett orsakssamband mellan vilseledandet och flera handelsåtgärder, i det inledande skedet rekrytering och transport. Det står också klart att handelsåtgärderna har tillkommit i det ut- talade syftet att A skulle exploateras sexuellt genom prostitution. Enligt tingsrättens bedömning har LV haft direkt uppsåt både i fråga om vilseledandet och i fråga om det sexuella exploateringssyftet. Som redan har redogjorts för krävs det inte i och för sig att exploa- teringssyftet har förverkligats för att människohandelsbrottet ska anses fullbordat. Straffansvaret inträder redan genom att det otill- börliga medlet leder till en handelsåtgärd, förutsatt att det föreligger ett exploateringssyfte. Vad som sagts innebär att LV, redan när A rekryterades och tillsammans med L reste till första gången, gjorde sig skyldig till människohandel. Det är klarlagt att A väl på plats i prostituerade sig. Enligt tingsrättens mening kom det maktförhållande som hade etablerats mellan LV och A under det inledande skedet av verksamheten att bestå också fortsättningsvis, huvudsakligen till följd av att hon och platschefen bodde i samma rum, att hon själv i huvudsak inte kunde påverka när och hur många kunder hon skulle ha, att de pengar hon fick från kunderna togs ifrån henne, samt den omständigheten att hon varken talade svenska eller engelska. Genom LV:s inflytande, utövat dels genom annonsverksamheten på internet, dels genom frekventa kontakter med L och instruktioner till ArK fortgick den sexuella exploateringen av A fram till hennes hemresa till . Från LV:s och AK:s sida har det under förhandlingen i tings- rätten påpekats att A under den första resan lämnades ensam i av L från fram till dess att ArK inställde sig som platschef, och att A därför hade möjlighet att resa hem . Med hänsyn till vad som sagts om hennes utsatta belägenhet i , inte minst i fråga om hennes frånvaro av språkkunskaper, hennes ålder och hennes bak- grund, är det uppenbart att hennes praktiska möjligheter att ordna med en resa hem till var mycket begrän- sade. Härtill kommer hennes egna uppgifter om att L hade sagt åt henne att hon inte kunde åka hem förrän i , eftersom hon behövde tjäna mer pengar. Det maktförhållande som redan har konstaterats kan alltså inte sägas ha upphört bara av det skälet att A lämnades ensam . Sedan A återvänt till företog hon en resa till och ytterligare två resor till , vid vilka hon lik- som tidigare prostituerade sig. Samtliga dessa resor föregicks av flera kontakter med både LV och AK och i viss mån även med TG. När det gäller frågan om hon även inför dessa resor vilseleddes i den mening som avses i människohandelsbestämmelsen, skulle det kunna hävdas att den insikt hon vid det laget hade fått – nämligen att hon faktiskt inte fick några pengar för sin prostitution efter den första resan – borde ha lett till att hennes förtroende för LV och AK hade minskat och att hon därför i själva verket var medveten om vilka villkor för prostitutionsverksamheten som i praktiken skulle komma att gälla. A har dock berättat att både LV och AK gav henne skäl till varför pengarna från första resan inte kunde betalas ut och dessutom på ett övertygande sätt lovade henne att hon skulle få sin ersättning samt ett hus, en bil och en plats på en skola om hon genomförde ytterligare resor. Med hänsyn härtill och till hennes redan konstaterade underläge i förhållande till LV anser tingsrätten att hon vilseleddes om villkoren även inför dessa senare resor och att vilseledandet ska bedömas på samma sätt som det som skedde inför den första resan. A:s situation under såväl den andra som den tredje resan till var, enligt vad hon har berättat vid huvudförhandlingen, likartad med vad som hade gällt under den första resan. Hennes belägenhet var därmed sådan att hon stod under påtagligt inflytande från LV och AK, som fanns på plats i , liksom från de olika platschefer som verkade här. Hennes möjligheter att själv påverka var och hur hon skulle bo, antalet kunder, priset på de tjänster hon utförde eller de tider som hon skulle prostituera sig var starkt begränsade och hon lämnades mycket sällan ensam. Enligt A:s uppgifter gjorde hon vid ett antal tillfällen försök att invända mot sina arbetsvillkor, t.ex. när det gällde att åka på outcalls, utan att få något gehör för detta. A har också berättat att hon under den andra resan ringde till LV och bad att få åka hem, men då fick svaret att det inte var i sin ordning. Till den utsatta situation hon befann sig i kommer också de hot som hon har berättat att LV riktade mot henne om att hon bl.a. skulle säljas till personer i . Även under den andra resan lämnades hon ensam av sin platschef, ArK, . I fråga om hennes praktiska möjligheter att göra sig fri och åka hem gör tingsrätten samma bedömning som har gjorts ovan när det gäller den tid hon lämnades ensam under den första resan. Till stöd för slutsatsen att A:s förhållanden var svåra under de resor hon gjorde till finns också iakttagelserna från de poliser som deltog i spaningen mot prostitutionsverksamheten. Vad LK och UL har berättat ger vid handen att A och såg ut att må dåligt och verkade apatisk och avmagrad. Både LK och UL har därvid understrukit skillnaden mot hur A såg ut när hon kom till . Att A i samband med polisens ingripande enligt UL inte verkade förstå pengars värde förstärker intrycket av att hon befann sig i en mycket utsatt situation. Som har konstaterats inledningsvis har tingsrätten funnit att det är LV som har haft det avgörande inflytandet över prostitutionsverksamheten i stort och då även i förhållande till A. Maktförhållandet mellan honom och A har upprätthållits också efter det att A rekryterades och transpor- terades till , både genom LV:s egna åtgärder och genom de åtgärder som AK och underlydande platschefer har vidtagit. De handelsåtgärder som åklagaren i sin gärningsbeskrivning har lagt LV till last är enligt tingsrättens bedömning styrkta. Den skriftliga bevisningen, i kombination med målsägandenas och de medtill- talades uppgifter, gör att det också är utrett att det är LV som har tillägnat sig huvuddelen av inkomsterna från A:s prostitutionsarbete. Vid en samlad bedömning ska LV dömas för människohandel avseende A, i enlighet med åtalet mot honom. Utöver människohandel dömdes LV även för grovt koppleri. För den samlade brottsligheten bestämdes påföljden till fängelse och . I fråga om AK:s ansvar när det gällde människohandel gjorde tingsrätten följande bedömning. I fråga om AK:s ansvar när det gäller A konstaterar tingsrätten att han visserligen deltog i genom- förandet av flera handelsåtgärder, såsom rekrytering och organise- ring av prostitutionsarbetet. Han hade också en överordnad roll i förhållande till platscheferna. AK har dock saknat det avgörande inflytandet över A:s situation och det är inte heller visat att det är han som har tillgodogjort sig någon mer betydande andel av hennes inkomster. Maktförhållandet mellan honom och A är därmed inte så tydligt som det som uppstått mellan LV och A. Hans gärningar i denna del är därför inte sådana att de ska bedömas som människo- handel. När det gäller A ska AK dömas för grovt koppleri. Påföljden för AK bestämdes till fängelse och . I målet dömdes också TG för grovt koppleri. PP, LP och ArK dömdes för koppleri. Domen, såvitt avsåg åtalet för människohandel, överklagades av så- väl LV som AK och åklagarna. LV yrkade bl.a. att den erkända brottsligheten skulle bedömas som koppleri av den s.k. normalgraden och att gärningspåståendena i övrigt ska ogillas samt att påföljden skulle bestämmas till ett fäng- elsestraff som inte översteg den tid han suttit häktad i målet. AK yrkade bl.a. att den erkända brottsligheten skulle bedömas som koppleri av normalgraden och att gärningspåståendena i övrigt skulle ogillas samt, eller i vart fall, att påföljden skulle bestämmas till ett väsentligt kortare fängelsestraff än det tingsrätten bestämt. Åklagarna yrkade att fängelsestraffet för var och en av de till- talade skulle skärpas. Åklagarna förklarade i hovrätten att de godtog tingsrättens be- dömning i fråga om skuld- och brottsrubricering såvitt avsåg åtalet för människohandel mot AK. Åklagarna godtog således att denne dömdes för grovt koppleri även i den delen. Även hovrätten konstaterade att målsägande som hörts över lag framstått som trovärdiga och deras uppgifter som tillförlitliga. Lik- som tingsrätten konstaterade hovrätten att deras uppgifter om prosti- tutionsverksamheten stöds av den av åklagarna åberopade skriftliga bevisningen. Hovrätten tillade att de tilltalades berättelser däremot i vissa avseenden motsade varandra och måste värderas med viss försiktighet även om de inte i alla delar var så osannolika att de kunde lämnas utan avseende. Hovrätten konstaterade vidare att det genom den utredning som lagts fram har framgått att samtliga av de åtalade männen ver- kat i ett nätverk vars syfte har varit att rekrytera och transportera ett stort antal kvinnor från till för att tjäna pengar genom att här utnyttja dem för prostitution. Nätverket föreföll en- ligt hovrätten vara välorganiserat och sträckte sig mellan länderna. Likaså fann hovrätten bl.a. att det krävts ett stort mått av planering från de personer som varit styrande, att det funnits rutiner rörande hur själva prostitutionen skulle bedrivas, hur pengar mellan länderna skulle överföras, att det inom nätverket funnits hierarkier där vissa har intagit en överordnad ställning och att man inom nätverket varit beroende av varandra och också hjälpt varandra. När det gällde åtalen för människohandel uttalade hovrätten föl- jande. LV har i denna del gjort gällande att A varit införstådd med de spelregler som gällde, frivilligt gett sig in i verksamheten och kunnat dra sig ur när som helst. AK har anfört att han visserligen i viss utsträckning främjat den prostitution som A ägnat sig åt men att han haft en underordnad roll i förhållande till andra gärnings- män. I fråga om vad som rent faktiskt inträffat vad gäller denna åtalspunkt ansluter sig hovrätten till tingsrättens bedömning (se tingsrättens dom s. 133 f.). Det är således utrett bl.a. att LV funge- rade som A:s chef, att A vilseleddes beträffande villkoren för hennes prostitution och att hon blev föremål för flera handelsåtgärder, att handeln med A skedde i syfte att hon skulle exploateras för sexuella ändamål, att A väl på plats i prostituerade sig och att LV tillägnade sig huvuddelen av inkomsterna från A:s för- säljning av sexuella tjänster. Såväl LV som AK vidtog tillsammans och i samförstånd med andra gärningsmän åtgärder beträffande A och de ska dömas för de gärningar som omfattas av gärnings- beskrivningen i den utsträckning som tingsrätten beträffande var och en av dem funnit styrkt. Frågan är då hur LV:s och AK:s res- pektive gärningar i denna del ska rubriceras. Vad gäller AK finner hovrätten, bl.a. mot bakgrund av att åklagarna förklarat att de god- tar den brottsrubricering som tingsrätten gjort, inte skäl att frångå tingsrättens bedömning att hans gärningar även gentemot A är att bedöma som grovt koppleri. När det gäller LV har åklagarna gjort gällande att gärningarna ska rubriceras som människohandel. Som tingsrätten redovisat i sina domskäl omfattar människohandel tre huvudsakliga element. Gärningsmannen ska ha företagit vissa handels- åtgärder som genomförts och möjliggjorts genom att ett otillbörligt medel använts. Vidare ska det ha funnits ett visst syfte med handeln såsom att exploatera någon för sexuella ändamål. Som konstaterats ovan har A utsatts för handelsåtgärder i syfte att hon skulle utnyttjas sexuellt genom prostitution. Handelsåtgärderna har också möjlig- gjorts genom att ett otillbörligt medel använts i och med att A vilseleddes beträffande villkoren för prostitutionen. Detta är emellertid inte tillräckligt för att LV:s gärningar ska bedömas som människo- handel. Kravet på otillbörligt medel tar sikte på det maktförhållande mellan gärningsman och offer som måste ha uppstått för att straff- ansvar ska komma i fråga och innebär att gärningsmannen ska bemästra offrets fria och verkliga vilja. Omständigheterna ska vara sådana att offret inte har något annat verkligt eller godtagbart alter- nativ än att underkasta sig gärningsmannens vilja. När det gäller för- hållandet mellan LV och A instämmer hovrätten i tingsrättens be- dömning att det redan i uppstått ett maktförhållande och att detta sedan kommit att bestå . Med be- aktande av de omständigheter som tingsrätten lyft fram finner hov- rätten att A befunnit sig i en sådan utsatt situation att hennes prak- tiska möjligheter att lämna prostitutionsverksamheten och resa hem till varit mycket begränsade. Enligt hovrätten hade A inget reellt alternativ annat än att underkasta sig LV:s vilja. Hovrätten gör alltså samma bedömning som tingsrätten och LV ska följaktligen dömas för människohandel avseende A, i enlighet med åtalet mot honom. Hovrätten fastställde således tingsrättens dom i skuldfrågan och ändrade tingsrättens dom endast på så sätt att påföljden för såväl LV som AK bestämdes till fängelse . Avgörande från Hovrätten för , I målet6 hade hovrätten att ta ställning till frågor om människo- handel för brottslig verksamhet. I tingsrätten yrkade åklagaren ansvar för människohandel (i dess lydelse både före och efter ändringen ), grov stöld samt anstiftan och medhjälp till grov stöld samt medhjälp till män- niskohandel (i dess lydelse både före och efter ändringen ) och medhjälp till grov stöld. I målet förekom tre tilltalade. SD åtalades för människohandel, grov stöld samt anstiftan och medhjälp till grov stöld. KB och MB åtalades för medhjälp till människohandel och medhjälp till grov stöld. I målet förekom fyra målsäganden. I den del som avser män- niskohandel yrkade åklagaren ansvar enligt följande. SD har till i och i ensam och eller tillsammans med släktingar genom vilseledande och våld, och eller hot om våld, rekryterat, låtit föra hit, inhyst och övervakat i sin bostad här, olika personer, bland andra AS, KMa, samt tagit emot, inhyst och övervakat i sin bostad . Dessa har han genom våld, och hot om våld, och utnyttjande av deras utsatta be- lägenhet här i landet, övertygat och förmått stjäla i butiker i och andra platser på hans uppdrag och för hans vid ett stort 6 Hovrätten för Västra dom i mål B 2408-12 (tingsrätts dom i mål B 16821-12). antal tillfällen; genom detta förfarande har han tagit kontroll över dem och försatt och utnyttjat dem i en situation som inneburit nödläge för dem. Han har även tagit emot, inhyst och hållit KMu:s flickvän AW under kontroll och uppsikt, vilket varit ägnat förstärka KM:s uppfatt- ning av sig själv som under tvång. SD har dessutom för egen del i viss mån medverkat i de stölder han organiserat. Stölderna är organiserade, yrkesmässiga och kontinuerliga och därför av särskilt farlig art. SD har för egen sålt tillgripen egendom. Därvid har SD använt sig av AS, KMu och KMa och anstiftat dem att utföra stölder som identifierats. KB har medverkat i SD:s brott genom att ta emot, inhysa och övervaka utsatta personer i hennes och SD:s gemensamma bostad och genom att medverka i och delvis anstifta till stölderna. MB har hjälpt SD och KB i deras brott genom att hjälpa den i hushållet med matlagning till, och övervakning av, de inhysta personerna, samt genom att medverka i och ge instruktioner vid en del av stölderna. SD, KB och MB förnekade de brott som är av särskilt intresse här, dvs. människohandel och medhjälp till människohandel. Tingsrätten konstaterade inledningsvis att det redan av SD:s egna uppgifter har framgått att målsägandena har bott hemma hos honom och KB och att han tillsammans med AS, KMu och KM har begått stölder i butiker i . Vidare fann tingsrätten det klarlagt att SD har transporterat i vart fall AS och KMa från till . Frågan som tingsrätten då hade att ta ställning till är om måls- ägandena har deltagit frivilligt i stölderna som SD säger eller att det skett med tvång, utnyttjande av målsägandenas utsatta belägenhet eller annat otillbörligt medel. Tingsrätten konstaterade härvid följ- ande. Såväl de tilltalade som målsäganden har lämnat sinsemellan mot- stridiga uppgifter. Målsägandena har en låg trovärdighet. Med hän- syn till detta har åklagaren inte visat att SD med något otillbörligt medel som åklagaren har påstått har tvingat KMu att stjäla i . Inte heller är det visat att AW har varit utsatt för någon tvångs- situation eller övervakning. Åtalet i den delen ska ogillas. Fråga är då om SD ensam eller tillsammans med släktingar har använt sig av otillbörligt medel t.ex. genom vilseledande eller våld eller hot om våld när han hämtat AS och KMa i och trans- porterat dem hit. När det gäller vilseledandet har både AS och KMa sagt att de förespeglats byggarbete här. Båda har lämnat vaga upp- gifter kring detta och de förefaller ha varit beredda att åka hit utan att veta någonting om vad de ska göra eller på vilka villkor. AS har dömts för brott både i och . I utredningen finns det inget stöd för det påståendet att AS är en mycket rädd och svag person som inte kan stå emot den minsta påtryckning från SD och dennes familj. Det är inte visat att AS tvingats att stjäla utan han kan ha gjort det frivilligt. Åtalet ska därför ogillas även i denna del. När det gäller KMa är han den av målsägandena som förefaller mest trovärdig. Möjligen kan han ha varit vilseledd av SD om att han skulle kunna få byggjobb i . För hans del har det dock rört sig om en myckettillfällig tid i . Redan på den grunden ska åtalet ogillas. Åklagaren har inte heller visat att KMa:s situation i var sådan att det varit ett nödläge för honom. Åtalet ska ogillas även i denna del. Åtalet för människohandel och medhjälp till sådant brott ska därmed ogillas. Såväl SD som åklagaren överklagade tingsrättens dom, dock endast i delar som inte avsåg åtalet för människohandel eller medhjälp till människohandel. Avgörande från Hovrätten över och , I målet7 hade hovrätten att ta ställning till frågor om människo- handel för sexuella ändamål. I tingsrätten yrkade åklagaren ansvar för människohandel (åtals- punkten 1 i tingsrättens domsbilaga 1), grovt koppleri, koppleri, med- hjälp till koppleri, bedrägeri, köp av sexuell tjänst och försök till köp av sexuell tjänst. I målet förekom 12 tilltalade. TK åtalades för människohandel, grovt koppleri och bedrägeri. NV åtalades för koppleri. 7 Hovrätten över och deldom i mål B 3356-13 (tings- rätts deldom i mål B 2361-13). Hovrättens avgörande överklagades till . meddelade inte prövningstillstånd (se Högsta dom- stolens beslut i mål B 1727-14). för medhjälp till koppleri. Slutligen åtalades sju män för köp av sexuell tjänst, varav en av dessa även alternativt för försök till köp av sexuell tjänst, samt åtalades en man för försök till köp av sexuell tjänst. I den del målet avsåg människohandel förekom en målsägande, målsägande A. I den delen yrkade åklagaren ansvar enligt följande. TK har från och med mitten av augusti till och med , med vilseledande om ekonomiska förmåner och arbetsvillkor samt med utnyttjande av målsägande A:s utsatta belägenhet, rekryterat A i , transporterat henne med bil från till samt inhyst henne i sin lägenhet på i , allt i syfte att A skulle exploateras för sexuella ändamål. Den sexuella exploateringen har sedan också förverkligats efter ankomsten till . Vilseledandet har bestått i att TK, i samband med rekryteringen av A i , falskeligen utlovat till A att hon skulle få behålla hälften av den ersättning som erlades av sexköpare för A:s sexuella tjänster. TK har vidare omkring mitten av transporterat A med bil från till där hon inhyst A i sin lägenhet på i fram till . Efter ankomsten till har A befunnit sig i en utsatt belägenhet på grund av avsaknaden av egna pengar, eget boende, tillräckliga språk- kunskaper, egna kontakter i riket och kännedom om det svenska sam- hället i stort.