sou · H4B376 · 2016-11-07 00:00:00 — Effekten av den finansiella verksamhetsskatten för- väntas alltså bli sådana överföringar från dessa konsumentgrupper till staten. De mervärdesskattskyldiga producenterna måste an- vända tjänsterna på ett sätt som skapar vad deras kunder värderar till , utöver det värde de skapade tidigare, eftersom 25 procents mervärdesskatt ska betalas på produktpriset. Det konsumentöverskott som slutkonsumenter går miste om kan uppskattas till och det som de icke mer- värdesskattskyldiga producenterna går miste om kan uppskattas till . Med hänsyn tagen till att de mervärdesskatt- skyliga producenterna med de finansiella tjänsterna ska skapa ett värde som också täcker mervärdesskatten kan deras förlorade kon- sumentöverskott uppskattas till . De intäkter de som producerar finansiella tjänster går miste om kan beräknas uppgå till (fortfarande prisnivå). Därav skulle ha tillfallit dem som producerar finansiella tjänster och resten skulle ha tillfallit staten i form av ingående mervärdesskatt i de finansiella tjänsterna.30 Av detta härrör från banktjänster o.d., 1,4 miljar- der kronor från försäkringstjänster och från service till finans- och försäkringsverksamhet. I ovanstående analys antas arbete och andra produktionsfaktorer behövas i bestämda proportioner i produktionen av finansiella tjänster, trots att det i verkligheten är mer troligt att arbetskraften i viss utsträckning ersätts av andra produktionsfaktorer om arbete blir dyrare. En 15-procentig skatt, som baseras på de omkring 4/5 av löner och sociala avgifter som socialavgiftsunderlagen utgör i produkt- ionen av finansiella tjänster, kan antas märkbart påverka efterfrågan på arbetskraft inom sektorn. Men då den finansiella sektorn inte 30 Med notation liknande den i avsnitt 2 i bilaga 3 så kan den andel av intäkterna som tillfaller , där τ0 är den ingående mervärdesskatten och γ beskriver hur stor del av produktionsvärdet, exklusive den ingående mervärdesskatten, som har använts till att täcka kostnaderna för andra insatsprodukter. bidrog med av förädlingsvärdet i ekonomin 2013 och då de prisökningar skatten kan ge upphov till, i denna produktion, i genomsnitt, förväntas bli lägre än bedöms spridningseffekterna i resten av ekonomin bli för små för att gå att uppskatta på ett meningsfullt sätt. Genom den finansiella verksamhetsskatten blir arbetskraften dyrare i produktionen av finansiella tjänster, om den inte fullt ut går att övervältra på lönerna, varför det kommer att finnas skäl att försöka ersätta arbetskraft med andra produktionsfaktorer. Utred- ningen har inte kännedom om i hur stor utsträckning det låter sig göras. Det kan dock nämnas att flera stora försäkringsföretag som utredningen har haft kontakt med bedömer att de på kan pressa kostnaderna genom att viss verksamhet som utförs av anställda kommer att ersättas med digitala rutiner om kostnaden för arbetskraft ökar. Detta gäller även de arbeten som sker i möte med kund. Exempelvis rådgivning flyttar allt mer till nätet och kunder får mindre av personliga möten. Ökade personalkost- nader gör att fler IT-investeringskalkyler och nedläggningskalkyler (av kontor) blir lönsamma. gör en lik- nande bedömning. bedömer att 2 000– 3 000 arbetstillfällen skulle försvinna i banksektorn till följd av att arbete ersätts med andra produktionsfaktorer.31 Detta talar sam- mantaget för att antalet sysselsatta i produktionen av finansiella tjänster kommer att minska mer än efterfrågan på finansiella tjänster. Att sysselsättningen kommer att minska lika mycket som efter- frågan på finansiella tjänster, ifall skatten övervältras på priset, är därför ett försiktigt antagande. Utgående års sysselsätt- ningsnivå, d.v.s. 91 700 personer, skulle det innebära en minskning med omkring 2 600 sysselsatta i den totala produktionen av finan- siella tjänster jämfört med hur många som annars skulle arbeta i denna produktion, varav drygt 1 200 i produktionen av banktjäns- ter o.d., närmare 700 i produktionen av försäkringsverksamhet och resten i produktionen av service till finans- och försäkringsverk- samhet.32 31Svenska , , s.15 och s. 23. Bedömningen bygger på en analys av en 15-procentig skatt på egentlig lön i den finansiella sektorn. 32Antalet sysselsatta har räknats ner i relation till hur stor del av produktionen inom finanssektorns branscher som är finansiella tjänster. Könsfördelningen bland de anställda inom finans- och försäk- ringsverksamhet var förhållandevis jämn 2013 (se avsnitt 4.6.1). Om sysselsättningen minskar proportionellt inom alla yrkeskate- gorier berör den följaktligen kvinnor och män i ungefär lika stor utsträckning. Skulle den största yrkeskategorin, banktjänstemän och kreditrådgivare beröras i oproportionerligt stor utsträckning blir sysselsättningsminskningen större bland kvinnor eftersom den till bestod av kvinnor. I en annan stor yrkeskategori, försäkringsrepresentanterna, var könsfördelningen förhållandevis jämn. Skulle däremot en annan stor yrkeskategori, systemerare, programmerare och övriga dataspecialister tillsammans med data- tekniker, beröras i oproportionerligt stor utsträckning så blir sysselsättningsminskningen större bland män eftersom den till bestod av män. Eftersom varken priser, efterfrågan eller producenternas kost- nader påverkas om den finansiella verksamhetsskatten fullt ut över- vältras på lönerna påverkas, i så fall, inte heller sysselsättningen i sektorn. Efterfrågeffekten av prisförändringen på sysselsättningen i den totala produktionen av finansiella tjänster beräknas alltså bli en minskning med omkring 2 600 personer, eller , om skatten fullt ut övervältras på priset. Att det dessutom blir lönsamt att ersätta arbete med andra produktionsfaktorer talar för att sysselsättningsminskningen i sektorn blir större än så. Om skatten till en del övervältras på lönerna, vilket är det troliga scenariot, dämpas sysselsättningsminskningen. Med mindre användning av finansiella tjänster frigörs utrymme för annan konsumtion (insatsanvändning inberäknat). Det finns inte någon anledning att förutsätta att den relativprisförändring som en finansiell verksamhetsskatt som övervältras på pris kan ge upphov till medför någon nämnvärd påverkan på den totala syssel- sättningen. I den mån skatten övervältras på lönerna minskar kon- sumtionsutrymmet för dem som arbetar med att producera finansi- ella tjänster som statens konsumtionsutrymme ökar. Inte heller detta bör innebära någon nämnvärd påverkan på den totala sysselsättningen. Finansiella tjänster används till största delen, 2013, som insatsprodukter i annan produktion. av de finansi- ella tjänsterna användes 2013 till slutkonsumtion och då så gott som uteslutande till slutkonsumtion i hushållen. av de finansiella tjänsterna exporterades. Det är alltså i första hand i pro- duktionen effekterna av den finansiella verksamhetsskatten ska sökas. Försäkringstjänster används i större utsträckning, , till slutkonsumtion i hushållen än banktjänster o.d. som bara till används till slutkonsumtion. Till hushållens konsumtion av försäkringstjänster räknas nyttjandet av tjänstepensionsförsäk- ringar och andra försäkringar kopplade till en anställning. Det överensstämmer, enligt utredningens bedömning, med hur dessa skulle betraktas om försäkringar vore mervärdesskattepliktiga. Ef- tersom tjänstepensionsförsäkringar och andra försäkringar kopp- lade till en anställning utnyttjas för privat bruk, av den anställde,33 och inte kan anses förvärvas i själva verksamheten, skulle arbets- givare sannolikt inte få göra avdrag för ingående mervärdesskatt även om de betalar premierna.34 och 35 33Hur tjänstepensionsförsäkringar skulle behandlas i mervärdesskattehänseende är inte prövat i domstol. 34Att tjänstepensionsförsäkringar och sjuk- och olycksfallsförsäkringar som arbetsgivare tecknar för de anställda beskattas som inkomst av tjänst när de utfaller tyder på att de anskaffas för de anställdas privata bruk. 35Jfr dock avgörande i mål C-26/12, , enligt vilket en skatt- skyldig person som har upprättat en pensionsfond som en separat rättslig och skattemässig enhet för att trygga rätten till pension för sina anställda och före detta anställda har rätt att dra av den mervärdesskatt som vederbörande har betalt för fondens förvaltning och verksamhet, förutsatt att förhandenvaron av ett direkt och samband framgår av samtliga omständigheter till de berörda transaktionerna, något som enligt utredningens bedömning inte är detsamma som att det generellt föreligger rätt till avdrag för ingående mervärdesskatt avseende tjänstepension. Källa: SCB (nationalräkenskaperna) och egna beräkningar. Totalt sett användes finansiella tjänster som insatsprodukter inom produktionen till ett värde som motsvarade av pro- duktionsvärdet 2013. Inom jordbruk, skogsbruk och fiske användes mest finansiella tjänster i förhållande till produktionsvärdet, , varav merparten var banktjänster o.d. Det är alltså den näringsgren som skulle beröras mest om finansiella tjänster blir dyrare. Mest försäkringstjänster användes inom energi- och vat- tenförsörjning, avfallshantering och sanering. Denna användning motsvarade av produktionsvärdet. energi- och vattenförsörjning, avfallshantering och… jordbruk, skogsbruk och fiske gruvor, mineralutvinnings- och tillverkningsindustri Källa: SCB (nationalräkenskaperna) och egna beräkningar. Hushållen använde 2013 finansiella tjänster till ett värde av 81 mil- jarder kronor. Detta värde mäter de tjänster bankerna, försäkrings- bolagen m.fl. tillhandahåller när de förmedlar betalning, lån och försäkring m.m. Priset på sådana tjänster är ofta inkluderat i räntor och försäkringspremier, men värdet av, eller priset på, de finansiella tjänsterna innefattar inte den del av räntan som täcker inlånings- räntan eller den del av försäkringspremien som täcker skade- regleringen.36 De finansiella tjänsterna utgjorde sammantaget av hushållens konsumtion. Banktjänsterna o.d. utgjorde av konsumtionen och försäkringstjänsterna . Som vi såg tidigare i detta avsnitt kan priserna för banktjänster o.d., med en finansiell verksamhetsskatt på som fullt ut övervältras på priset, beräknas öka . Priserna för försäkringstjänster kan under samma förutsättningar beräknas öka och priserna för servicen till finans- och försäk- ringsverksamhet . Som framgått av avsnitt 8.2.2 är det utredningens bedömning att den finansiella verksamhetsskatten till en väsentlig del kommer att övervältras på priserna. Det finns en större bredd i utbudet av finansiella tjänster än vad som framgår av uppdelningen i dessa tre produktgrupper (se av- snitt 4.1–4.3 och 5.4.2). Eftersom förutsättningarna för produktion av olika slags tjänster varierar, t.ex. avseende arbetsintensitet och kundernas priskänslighet, kan skattens genomslag på priset också antas variera mellan olika slags finansiella tjänster. Redogörelsen nedan för prisförändringseffekter på räntor ska därför ses som ett exempel på hur stort genomslag prisförändringar i storleks- ordningen 3–får och inte som en exakt utsaga om pris- övervältringen vid kapitalförmedling. Banktjänster såsom lån och sparande betalas genom att ut- låningsräntorna är högre än inlåningsräntorna. Enligt Finans- inspektionen har räntemarginalen på nytecknade bolån med tre månaders räntebindningstid legat på i början 36 Produktionsvärdet av banktjänsterna o.d. är till en del indirekt mätt av SCB (metoden kallas FISIM) genom att in- och utlåningsräntor jämförs med en referensränta. Räntenettot multipliceras med stockarna i branschen. Den direkt mätta delen mäter provisionsintäkter från andra tjänster än lån och är tagna ur balans- och resultaträkningar. Produktionsvärdet av försäkringstjänsterna, är beräknat som premieinkomster och avkastning minus för- säkringsersättningar. Livförsäkringar och tjänstepensionsförsäkringar beräknas dock från kostnadssidan, d.v.s. utgifterna för administration, skaderegleringar o.d. av 2016.37 Om låntagare och sparare betalar lika mycket för bank- tjänsten så motsvarar betalningen av det lå- nade respektive sparade kapitalet. Ett högre pris för banktjänsterna betyder att banken i stället tar av både insatt och lånat kapital i betalning. Det har tidigare visat sig att försäkringstjänster m.fl. finansiella tjänster har hög utgiftselasticitet, 4,6.38 Det innebär att högspende- rarna, vilka i stort bör överensstämma med höginkomsttagarna, använder finansiella tjänster i betydligt större utsträckning än de med små utgifter. Den finansiella verksamhetsskatten, som till vä- sentlig del förväntas övervältras på priset, kommer därför sannolikt att utjämna inkomstskillnader.39 Detta gäller beskattningen av hus- hållens användning av försäkringstjänster m.fl. finansiella tjänster och inte följdeffekter av att finansiella tjänster används i produk- tionen. Ett exempel på att finansiella tjänster har stor betydelse för hög- inkomsttagare ges av det faktum att hushåll med höga inkomster har större skulder totalt sett och i relation till sina disponibla in- komster. Kvoten mellan skulder och disponibel inkomst var 2011 i genomsnitt i den tiondel av hushållen med näst lägst inkomster och i de tiondelar med näst högst respektive högst inkomster.40 38Assarsson, , Consumer Demand and Labor Supply in –2003, tabell A3. Indirekt mätta finansiella tjänster, liksom livförsäkringstjänster, saknas i underlaget varför skadeförsäkringstjänster väger tungt i denna elasticitet. 39Jfr Ravallion, , The Economics of Poverty, s. 45. 40SOU 2013:78 Tabellbilaga, tabell 5. Skulderna avser summan av studieskulder och skulder registrerade hos Upplysningscentralen (UC). skuld (kronor) Källa: SOU 2013:78, tabellbilaga, tabell 5. Not: Den höga skuldkvoten i den lägsta inkomstdecilen bör tolkas med försiktighet eftersom denna grupp bland annat inkluderar hushåll som har negativ disponibel inkomst , vilka har relativt stora skulder. Bland de hushåll som har bolån motsvarar bolåneskulden en större del av de disponibla inkomsterna i hushåll med lägre inkomster än i hushåll med högre inkomster. Då boende och boendekostnader är relativt svåra att förändra på kort sikt kan en ränteökning p.g.a. den finansiella verksamhetsskatten därigenom bli mer märkbar bland bolåntagare med lägre inkomster. motsvarade bolåne- skulderna i genomsnitt av de disponibla inkomsterna bland de av hushåll med bolån som hade högst in- komster. Bland de av hushållen med näst lägst inkomster motsvarade de i genomsnitt av de dispo- nibla inkomsterna.41 ägde av hushållen sitt boende42 och många av dessa hushåll hade bolån. 41Finansiell stabilitet 2016:1, riksbank, Diagramappendix, Diagram A22. 42Drivkrafter bakom hushållens skuldsättning, , riksbank och Riksgälden, s. 19. Små och stora företag Bankerna är en viktig finansieringskälla för både små och stora fö- retag.43 I synnerhet större företag som vill minska sitt beroende av banklån och diversifiera sin finansiering kan också exempelvis ge ut obligationer. har företagen i allt större utsträckning ersatt banklån med just företagsobligationer. Bankerna fortsätter dock att ha en viktig roll då de hjälper företagen både med emit- tering och med förmedling till investerare. Bankerna sammanför sedan säljare och köpare på sekundärmarknaden.44 Små och stora företag nyttjar alltså, i sin finansiering, något olika finansiella tjänster. De skillnader utredningen överblickar pekar dock inte på att företag av någon viss storlek skulle påverkas i större utsträck- ning än andra om finansiella tjänster blir dyrare p.g.a. den finansi- ella verksamhetsskatten. Enligt SCB:s företagsstatistik fanns det 17 501 företag inom den finansiella sektorn45 2013. Därav hade 13 335 inte några anställda. Som företag räknas här samtliga juridiska och fysiska personer som är registrerade för mervärdesskatt, F-skatt eller som arbetsgivare. Följaktligen fanns det 4 166 företag med anställda, varav 3 165 hade mindre än 5 anställda. Enligt yrkesregistret fanns 488 företagare i sektorn, varav 115 antingen bedrev flera företag eller även är anställda vid sidan om sitt företag. Som företagare räknas här de företagare som enligt den registerbaserade arbetsmarknads- statistiken är sysselsatta och har yrkesställning som enskilda nä- ringsidkare, handelsbolagsdelsägare och kommanditbolagsägare. Att så få företagare inom sektorn, enligt den registerbaserade ar- betsmarknadsstatistiken, har yrkesställning som företagare, får tolkas som att verksamheten är av ringa omfattning i den stora merparten av företagen inom sektorn utan anställda. SCB:s nation- alräkenskaper visar att finansiell verksamhet i allt väsentligt bedrivs i företag inom den finansiella sektorn. 43Bjerkesjö, m.fl., Små företags behov av krediter och systemen för att tillgodose dem, s. 27. 44Storbankkoncernernas olika verksamheter, , s. 70 f. 45Näringsgrenarna K64–K66. Källa: SCB () och egna beräkningar. Mer än hälften, , av de anställda inom den finansiella sektorn arbetar i ett företag med minst 500 anställda, vilket är något mer än genomsnittet för hela arbetsmarknaden. Att den finansiella sektorn präglas av större företag visas också av att av de anställda där arbetar i företag med minst 100 anställda, att jämföra med ett genomsnitt på på hela arbetsmarknaden. Källa: FAO:s lönestatistik. För försäkringsbranschen (som här avgränsas till FAO+KFO- området) stämmer andelen anställda i en företagsstorleksklass, i stort sett, överens med andelen av lönesumman i klassen. 90 pro- cent av de anställda och av lönesumman finns i företag med mer än 100 anställda. av de anställda och 38 pro- cent av lönesumman finns i företag med mer än 1 000 anställda. Dessa uppgifter pekar tillsammans mot att det i första hand är större företag som kommer att beröras av den finansiella verksam- hetsskatten. Inom sektorn finns dock också ett stort antal juridiska och fysiska personer som är registrerade för mervärdesskatt, F- skatt eller som arbetsgivare, som inte är yrkesverksamma inom denna verksamhet men som kan bedriva finansiell verksamhet i mindre omfattning. Då det ofta finns stordriftsfördelar i administration riskerar ökad administration dock att drabba mindre företag i större ut- sträckning än stora, proportionellt sett. (Se vidare avsnitt 8.3.1.) Den finansiella verksamheten är inte jämnt spridd över landet. Det syns t.ex. i figur 8.6 som visar antalet anställda i den finansiella sektorn per tusen innevånare på de olika lokala arbetsmarknaderna i landet. I figurens översta femtedel, med kommuner med flest an- ställda i finansiell sektor, finns förutom arbetsmarknadsområdena kring landets tre största städer, flera andra områden kring större städer såsom , och . I den nedersta femte- delen finns flera norrländska glesbygdsområden. Det ger en indi- kation om att tillgången till finansiella tjänster är större i områden kring större städer än i glesbygd. Förvärvabetande inom den finansiella sektorn per 1000 innevånare på lokala arbetsmarknader 2014 Källa: SCB (RAMS, Befolkningsstatistik) och egna beräkningar. De lokala arbetsmarknadsområdena är avgränsade utifrån statistik över arbetspendling mellan kommuner och bör visa om- råden inom vilka människor har tillgång till det lokala serviceutbudet. Figuren ger dock inte något entydigt mått på tillgången till finansiella tjänster i olika delar i landet, då det visar alla anställda i den finansiella sektorn oavsett om de arbetar med kundkontakter eller inte, vilket gör bilden något skev. De sex storbankerna har t.ex. alla sitt huvudkontor inom Stockholm-Solnas arbetsmarknadsområde och i , som har flest anställda inom den finansiella sektorn per tusen innevånare, 23,4, ligger rikstäckande kundservice. Att den lokala tillgången på finansiella tjänster kan vara sämre i glesbygd betyder inte nödvändigtvis att näringslivet där missgynnas. Bland små och medelstora företag är det t.ex. lika många i landsorts- och tätortskommuner, , och något fler i storstadskom- muner, , som upplever tillgången till lån och krediter som ett stort hinder för företagets utveckling.46 Mot detta kan ställas en rapport av Bjerkesjö m.fl. som citerar en studie , av dåva- rande , med slutsatsen att möjligheterna att låna till företagsinvesteringar utgjorde ett betydande problem för företag i lands- och glesbygdsregioner. Enligt Bjerkesjö m.fl. är det inte klarlagt om det finansieringsgap som förefaller finnas när det gäller krediter till företag i vissa regioner också är ett uttryck för ett marknadsmiss- lyckande eller om det i stället ska ses som ett tecken på att marknaden för flera av dessa företag bättre ska beskrivas som tunn vilket kan försvåra lånemöjligheterna.47 I den mån en finansiell verksamhetsskatt inte övervältras på lönerna kan den medföra att antalet sysselsatta i finansiell verksamhet minskar dels p.g.a. att arbete ersätts med andra pro- duktionsfaktorer, dels p.g.a. att efterfrågan på tjänsterna minskar om skatten övervältras på priserna. Om en sådan eventuell neddragning sker proportionellt över landet indikerar figur 8.6 att den lokala tillgången på finansiella tjänster blir sämst i glesbygden. Det kan dock inte förutsättas att en sådan sysselsättnings- neddragning skulle göras proportionellt över landet. finner nämligen att vinstmarginalen ser ut att vara hög på de mest koncentrerade lokala marknaderna (de med få bankkontor).48 46Företagens villkor och verklighet 2014, . 47Bjerkesjö, m.fl., Små företags behov av krediter och systemen för att tillgodose dem, s. 20 och 27. 48Sjöberg, , Essays on Performance and Growth in (Competition in Markets). Utredningens förslag medför ökad administration för företagen (se avsnitt 8.3.1), (se avsnitt 8.3.2) och de allmänna för- valtningsdomstolarna (se avsnitt 8.3.3). För företagen, varmed här avses samtliga potentiellt skattskyldiga (se 2–3 §§ förslag till lag om finansiell verksamhetsskatt, av- snitt 1.1), föranleder utredningens förslag ökad administration. I vilken omfattning administrationen ökar är dock svårt att upp- skatta. Den följande redogörelsen bygger i huvudsak på uppgifter från branschföreträdare. Det bör dock observeras att skattskyldig- heten inte är begränsad till aktörer i branschen (se avsnitt 7.2.3). Finansiell verksamhetsskatt ska, genom att tas ut på beskatt- ningsunderlag som baseras på lönekostnader i form av avgifts- underlag för socialavgifter, minska skattefördelen av mervärdes- skatteundantaget och har därför materiell anknytning till båda dessa befintliga regelverk. Vidare har den finansiella verksamhets- skatten inordnats i det befintliga inkomstskatteförfarandet och inkluderats i preliminärskattesystemet. De uppgifter som i en in- komstdeklaration ska redovisas för finansiell verksamhetsskatt bygger alltså i stor utsträckning på uppgifter som redan redovisats i skattedeklarationer för mervärdesskatt och socialavgifter, något som – även om redovisningen ska ske i olika deklarationer – får antas begränsa den ökade administrationen för företagen. Branschföreträdare har som särskilt administrativt betungande med den finansiella verksamhetsskatten genomgående lyft fram bestämningen av beskattningsunderlaget när det får bestämmas genom uppdelning efter skälig grund (se 4 § andra meningen förslag till lag om finansiell verksamhetsskatt, avsnitt 1.1). Detta är inte särskilt förvånande med tanke på att det sannolikt är den mest komplexa beståndsdelen i utredningens förslag. är det den beståndsdel vars administration är svårast att uppskatta, eftersom det beror på i vilken utsträckning och på vilket sätt den kommer att tillämpas. Branschföreträdare har uppgivit att före- tagen måste ta fram en rutin för hur beskattningsunderlaget ska bestämmas och att den löpande administrationen sedan blir av- hängig komplexiteten i den valda modellen, varför IT-utveckling och underhåll av data blir särskilt kostnadskrävande. Företrädare för finansbranschen har uppgivit att en del företag bedömer att detta är ett mycket omfattande arbete, medan andra företag be- dömer att arbetet är mindre omfattande. De skilda bedömningarna beror enligt samme företrädare på hur företagen är strukturerade.