sou · H4B353d3 · 2016-08-31 00:00:00 — a)En referens varigenom betalningsmottagaren kan identifiera den kortbaserade betalningstransaktionen. b)Betalningstransaktionens belopp i den valuta i vilken betalningsmottagarens betalkonto krediteras. c)Eventuella avgifter för den kortbaserade betalningstransaktionen, med separat uppgift om handlarens serviceavgift och förmedlingsbeloppet. Förutsatt att betalningsmottagaren uttryckligen och på förhand gett sitt samtycke får den information som avses i första stycket sammanställas enligt märke, applikation, kategori av betalningsinstrument och procentsats på de förmedlings avgifter som tillämpas på transaktionen. L 123/14 Europeiska unionens officiella tidning Avtal mellan inlösare och betalningsmottagare får innehålla en bestämmelse om att den information som avses i punkt 1 första stycket regelbundet ska lämnas eller göras tillgänglig minst en gång och på ett sätt som överenskommits så att betalningsmottagaren kan lagra och återskapa informationen i oförändrad form. 1.Medlemsstaterna ska utse behöriga myndigheter som har befogenhet att se till att denna förordning genomförs och som får utrednings- och verkställighetsbefogenheter. 2.Medlemsstaterna får utse befintliga organ till behöriga myndigheter. 3.Medlemsstaterna får utse en eller flera behöriga myndigheter. 4.Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om de behöriga myndigheterna. De ska utan dröjsmål underrätta kommissionen om eventuella efterföljande ändringar beträffande dessa myndigheter. 5.De utsedda behöriga myndigheter som har utsetts och avses i punkt 1 ska ha tillräckliga resurser för att utföra sina uppgifter. 6.Medlemsstaterna ska kräva att de behöriga myndigheterna effektivt övervakar efterlevnaden av denna förordning, bland annat för att motverka eventuella försök av betaltjänstleverantörerna att kringgå denna förordning, och vidtar alla åtgärder som krävs för att säkerställa sådan efterlevnad. 1.Medlemsstaterna ska fastställa bestämmelser om sanktioner för överträdelser av denna förordning och ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att bestämmelserna tillämpas. 2.Medlemsstaterna ska anmäla dessa bestämmelser till kommissionen och utan dröjsmål underrätta kommissionen om eventuella senare ändringar av dem. Förlikning, klagomål och prövning utanför domstol 1.Medlemsstaterna ska säkerställa och främja lämpliga och effektiva förfaranden för klagomål och prövning utanför domstol eller vidta motsvarande åtgärder för att avgöra tvister mellan betalningsmottagare och deras betaltjänstleve rantörer som uppkommit i samband med tillämpningen av denna förordning. För detta ändamål ska medlemsstaterna antingen utse befintliga organ, om så är lämpligt, eller inrätta nya organ. Organen ska vara oberoende av parterna. 2.Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om dessa organ. De ska utan dröjsmål underrätta kommissionen om eventuella efterföljande ändringar beträffande dessa organ. 1.Vid tillämpningen av denna förordning och när det gäller inhemska betalningstransaktioner som inte kan definieras av betalningsordningar för kontokort som debetkorts- eller kreditkortstransaktioner ska bestämmelserna om debetkort och debetkortstransaktioner tillämpas. 2.Genom undantag från punkt 1 till och med får medlemsstaterna fastställa en andel som inte överstiger av de inhemska betalningstransaktioner som avses i punkt 1 i denna artikel som anses vara likvärdiga med kreditkortstransaktioner som omfattas av det tak på förmedlingsavgiften som anges i artikel 4. Europeiska unionens officiella tidning L 123/15 ska kommissionen till och till rådet överlämna en rapport om tillämpningen av denna förordning. Kommissionen ska i sin rapport särskilt granska huruvida nivån på förmedlingsavgifterna är lämplig samt styrmekanismerna, t.ex. avgifter, varvid hänsyn ska tas till användningen av och kostnaderna för olika betalningsmedel och andelen nya aktörer, ny teknik och nyskapande affärsmodeller på marknaden. Vid granskningen ska särskilt följande beaktas: a)Utvecklingen när det gäller avgifter för betalare. b)Konkurrensnivån bland kontokortleverantörer och betalningsordningar för kontokort. c)Kostnadseffekterna för betalare och betalningsmottagare. d)I vilken omfattning handlarna låter sänkningen av förmedlingsavgifterna komma nästa led till godo. e)De tekniska kraven och konsekvenserna av dessa för alla berörda parter. f)Effekterna av co-badging för användarvänligheten, särskilt för äldre och andra utsatta användare. g)Effekten på marknaden av uteslutandet av företagskort från kapitel II, varvid man jämför situationen i de medlemsstater där tilläggsavgifter är förbjudna med situationen där de är tillåtna. h)Effekten på marknaden av de särskilda bestämmelserna om förmedlingsavgifter för inhemska debetkortstransaktioner. i)Utvecklingen av gränsöverskridande inlösen och dess effekt på den inre marknaden, varvid man jämför situationen för kort med takförsedda avgifter och kort utan takförsedda avgifter i syfte att överväga möjligheten att klargöra vilken förmedlingsavgift som är tillämplig på gränsöverskridande inlösen. j)Den praktiska tillämpningen av reglerna för separation av betalningsordningar för kontokort och bearbetning samt behovet att på nytt överväga åtskillnad i rättsligt avseende. k)Det eventuella behovet, beroende på effekten av artikel 3.1 på det faktiska värdet av förmedlingsavgifterna för debetkortstransaktioner med medelhögt eller högt värde, av att ändra den punkten genom att ange att taket bör begränsas till det lägre beloppet på eller av transaktionens värde. Kommissionens rapport ska om så är lämpligt åtföljas av ett lagstiftningsförslag som kan inbegripa en föreslagen ändring av det övre taket för förmedlingsavgifterna. 1.Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. 2.Den ska tillämpas , med undantag av artiklarna 3, 4, 6 och 12, som ska tillämpas , och artiklarna 7, 8, 9 och 10, som ska tillämpas . Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Tillgång till betalkonto med grundläggande funktioner betaltjänstutredning (Fi 2015:02) Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att lämna förslag till de lagändringar som krävs i svensk rätt för att genomföra de regler som följer av arbetet inom EU med anledning av Europeiska kommissionens förslag (KOM [2013] 547) till och rådets direktiv om betaltjänster på den inre marknaden och om ändring av direktiven /65/EG, 2013/36/EU och 2009/110/EG samt upphävande av direktiv /64/EG. Utredaren ska vidare lämna förslag till de lagändringar som krävs i svensk rätt för att genomföra de regler som följer av Europa- parlamentets och rådets direktiv /92/EU av om jämförbarhet för avgifter som avser betalkonto, byte av betalkonto och tillgång till betalkonto med grundläggande funktioner (betal- kontodirektivet). Uppdraget omfattade också att lämna förslag till de ändringar i svensk lagstiftning som behövs för att komplettera bestämmelserna i den numera antagna EU-förordningen om förmedlingsavgifter vid kortbetalningar, och rådets förordning (EU) nr 2015/751 av om förmedlingsavgifter för kort- baserade betalningstransaktioner. Den sistnämnda delen av uppdraget har redovisats i delrapporten vid kortbetalningar (dnr Fi2015/03943/B), som utredningen överlämnade . Utredningens uppdrag i övrigt skulle enligt de ursprungliga direktiven redovisas . Enligt tilläggsdirektiv som beslutades av regeringen förlängdes utredningstiden till . Den del som avser betal- kontodirektivet ska dock delredovisas . Till särskild utredare förordnades f.d. justitierådet . Som experter i utredningen förordnades biträdande avdelningschefen , bankjuristen , kanslirådet , departementssekreteraren , departementssekreteraren , betalansvarige , juristen , rättssakkunniga , tf. avdelningschefen och juristen . entledigades , och förordnades numera tf. enhetschefen . entledigades och förordnades departementssekreteraren . Sekreterare åt utredningen har varit hovrättsassessorn . Utredningen, som har antagit namnet betaltjänst- utredning, överlämnar delrapporten till betalkonto med grundläggande funktioner. Arbetet fortsätter nu med återstående del. 1.1Förslag till lag om ändring i lagen (2010:751) om 1.2Förordning om ändring i förordningen (2010:1008) 1.3Förslag till förordning om ändring i förordningen (2015:739) med instruktion för Allmänna Rätten till bankkonto och betaltjänster ........................ Skyldigheten att erbjuda betalkonton........................... Konton som ska omfattas....................................................... Vilka aktörer skyldigheten ska omfatta................................. Tillgång till betalkonto ............................................... Vilka ska ha tillgång till betalkonto?...................................... 5.2 Grunder för avslag 5.3Hävande av ett ramavtal om betalkonto med Tillgången till betaltjänster ......................................... Statens ansvar för vissa betaltjänster ..................................... Tillgången till betaltjänster ........................................... Byte av betalkonto ..................................................... 7.1Betalkontodirektivets bestämmelser om byte av Gemensamma rutiner för bankbyte ...................................... Överväganden och förslag ..................................................... Avgifter för betalkonto ................................................ En mekanism för kostnadsfri tillgång till betalkonto?......... Avgiftsinformation till konsumenter .................................... Överväganden och förslag ..................................................... Tillsyn och sanktioner ................................................ Tillsynen över bestämmelserna som genomför Offentliggörande av sanktioner ............................................. Konsekvenser av förslagen.......................................... Utredningens förslag i förhållande till uppdraget................. Frågor där en vidare reglering har övervägts ......................... Förslaget till lag om ändring i lagen (2010:751) om Bilaga 1 Kommittédirektiv 2015:39............................................... Bilaga 2 EU direktiv /92/EU .................................................. antog och Europeiska unionens råd ett direktiv (2014/92/EU) om jämförbarhet för avgifter som avser betalkonto, byte av betalkonto och tillgång till betalkonto med grundläggande funktioner (betalkontodirektivet). Betalkonto- direktivet syftar till att ge bättre insyn i och jämförbarhet för de avgifter som tas ut för konsumenters betalkonton och de betaltjänster som är kopplade till sådana konton. Det innehåller också regler som ska underlätta byte mellan betalkonton hos olika kreditinstitut. Enligt direktivet ska dessutom alla konsumenter som är lagligen bosatta inom Europeiska unionen ges tillgång till betalkonto med grund- läggande funktioner. Förutom tjänster som krävs för att öppna, inneha och avsluta kontot ska de grundläggande funktionerna omfatta insättning av medel, uttag av kontanter över disk eller i uttags- automater samt utförande av betalningstransaktioner i form av autogireringar, betalningar med debetkort och betalningar, inbegripet stående överföringar, via terminaler, över disk och via internetbank. Dessa konton och tjänster ska erbjudas kostnadsfritt eller till en rimlig avgift. Därutöver innehåller direktivet bl.a. bestämmelser om rätt till alternativ tvistlösning samt om sanktioner och tillsyn. Utredningen föreslår att rätten till betalkonto till vilka grund- läggande funktioner kan knytas ska gälla för konsumenter som är lagligen bosatta inom EES-området. Denna rätt ska i enlighet med betalkontodirektivet omfatta konsumenter som saknar fast adress, asylsökande samt konsumenter som inte har beviljats uppehålls- tillstånd men som av rättsliga eller faktiska skäl inte kan utvisas. ansökan om betalkonto ska avslås om det finns hinder enligt penningtvättsreglerna, exempelvis om kreditinstitutet inte kunnat identifiera kunden på ett tillförlitligt sätt. Ett litet utrymme ska också finnas för avslag på grund av särskilda skäl, vilket tar sikte på risken för missbruk av betalkontot. Däremot ska konsumentens ekonomiska omständigheter eller kredithistoria aldrig utgöra skäl för avslag. Utredningen har också haft i uppdrag att överväga om rätten till betalkonto ska utvidgas till att avse andra än konsumenter. Vissa svårigheter att få tillgång till konton med grundläggande betaltjänster har konstaterats för en del näringsidkare, framför allt sådana som har eller har haft betalningsproblem. har näringsidkare i allmänhet behov av andra betaltjänster än de som ingår i de grundläggande funktionerna. Det finns inte några uppgifter om att ideella föreningar har svårt att få tillgång till betalkonto . Utredningen har gjort bedömningen att en reglering som ger även näringsidkare och ideella föreningar rätt till betalkonto inte skulle kunna begränsas till svenska näringsidkare och föreningar. Att utsträcka rätten till betalkonto och betaltjänster till utländska företag och föreningar skulle medföra svårigheter vid tillämpningen av regelverket till förebyggande av penningtvätt och finansiering av terrorism. Det skulle även kunna få andra konsekvenser som är svåra att överblicka. Med hänsyn till att de grundläggande funktioner som ska kunna knytas till ett betalkonto bara delvis motsvarar behovet av betaltjänster för företagare gör utredningen bedömningen att fördelarna med en utsträckt reglering inte överväger nackdelarna. Rätten till betalkonto ska alltså vara begränsad till konsumenter. Trots att inte alla kreditinstitut tillhandahåller alla betaltjänster som ingår i de grundläggande funktionerna är tillgången på tjänsterna allmänt sett god. Ett område som pekas ut som mer problematiskt är tillgången på kontanttjänster. I utredningens direktiv har också frågan om vilka lagstiftningsåtgärder som behöver vidtas för att möjliggöra insättning och uttag av kontanter på betalkonto tagits upp särskilt. Både användningen av kontanter och bankernas hantering av kontanter minskar i snabb takt. medför problem för vissa grupper och i vissa begränsade geografiska områden. Till följd av bl.a. teknisk utveckling och utbyggd IT- infrastruktur bedöms dock behovet av kontanter minska även för dessa grupper och i dessa områden. Utredningen gör därför bedömningen att de lagstiftningsåtgärder som skulle kunna komma i fråga för att tillgodose det kvarvarande behovet av kontanter inte står i proportion till problemens omfattning. Enligt betalkontodirektivet ska betaltjänstleverantörer tillhanda- hålla en tjänst för byte av betalkonto mellan olika leverantörer, och i direktivet finns regler om de olika stegen i bytesprocessen. Medlemsstaterna tillåts dock fastställa eller bibehålla alternativa rutiner, om det tydligt främjar konsumenten och bytet slutförs inom högst samma tidsram som bytestjänsten enligt direktivet. I finns en väl fungerande rutin för bankbyte. Den omfattar medlemmarna i , men även en del banker som står utanför föreningen använder sig av samma rutin. Den befintliga bankbytesrutinen är enklare för kunden och slutförs snabbare än bytestjänsten enligt betalkontodirektivet. Befintliga bankbytesrutiner ska därför tillämpas även i fortsättningen. Utredningen föreslår dessutom att alla banker ska vara skyldiga att ha en rutin för bankbyte. Möjlighet att jämföra avgifter Betalkontodirektivet innehåller en mängd bestämmelser som syftar till att underlätta för konsumenterna att jämföra avgifter för betalkonton och tjänster som kan knytas till sådana konton. Regler ska införas i nationell rätt om kreditinstitutens skyldighet att lämna standardiserad information till konsumenter. ska få i uppdrag att driva den webbplats med jämförelse av avgifter som konsumenterna enligt betalkontodirektivet ska ha tillgång till. Betalkontodirektivet ska vara genomfört i nationell rätt . De föreslagna författningsändringarna, som huvudsakligen består i att ett nytt kapitel förs in lagen (2010:751) om betaltjänster, föreslås träda i kraft först . lag om ändring i lagen (2010:751) om betaltjänster Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2010:751) om betaltjänster att det ska införas ett nytt kapitel, 4 a kap., av följande lydelse. Tillgång till betalkonto med grundläggande funktioner 1 § Ett kreditinstitut som driver tillståndspliktig bank- eller finansieringsrörelse enligt 2 kap. lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse får inte vägra en konsument som är bosatt i en stat inom EES att öppna ett betalkonto eller att till kontot knyta sådana grundläggande funktioner enligt 2 § som institutet till- handahåller andra kunder. Första stycket gäller inte om det skulle strida mot bestämmelserna i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism att tillhandahålla konsumenten ett betalkonto eller om det finns andra särskilda skäl emot ett tillhandahållande. 2 § De grundläggande funktionerna enligt 1 § är 1.tjänster som krävs för att öppna, inneha och avsluta ett betalkonto, 2.tjänster som gör det möjligt att sätta in medel på ett betalkonto, 3.tjänster som gör det möjligt att inom EES över disk eller i uttagsautomater ta ut kontanter från ett betalkonto, och 4.utförande inom EES av följande betalningstransaktioner: a)autogirering, b)betalningar genom ett debetkort, inbegripet betalningar online, samt c)betalningar, inbegripet stående överföringar, vid terminaler, över disk och via kreditinstitutets onlinetjänster. Behandlingen av en ansökan om betalkonto 3 § En ansökan om betalkonto med grundläggande funktioner ska behandlas skyndsamt. Ärendet ska avgöras och senast efter det att kreditinstitutet tagit emot en fullständig ansökan. Om ansökan avslås, ska konsumenten underrättas om detta och om vart han eller hon kan vända sig för att klaga på beslutet. Underrättelsen ska göras skriftligen och utan kostnad för konsumenten. Om det är möjligt, ska skälen för avslaget framgå av underrättelsen. Avgifter för betalkonto med grundläggande funktioner 4 § Ett kreditinstitut får ta ut endast rimliga avgifter för att tillhandahålla en konsument ett betalkonto och för de grund- läggande funktioner som knyts till kontot. Information om villkor och avgifter 5 § Innan en konsument öppnar ett betalkonto med grundläggande funktioner ska kreditinstitutet ge honom eller henne en för- teckning över de mest representativa tjänsterna som är knutna till betalkonton i och, i den mån kreditinstitutet tillhandahåller dessa tjänster, informera om avgifterna för dem. Utöver det informationskrav vid tillhandahållande av betaltjänster som följer av 4 kap. ska kontohavaren minst en gång få kostnadsfri information om aktuella avgifter och räntesatser för de tjänster som knutits till konsumentens betalkonto. 6 § Ett kreditinstitut ska ha rutiner för byte av betalkonto i samma valuta mellan institutet och ett annat kreditinstitut i . Rutinerna ska säkerställa att ett sådant byte kan genomföras snabbt och utan onödiga olägenheter för konsumenten. Det kreditinstitut som en konsument vid ett byte vill öppna ett betalkonto hos ska på begäran av konsumenten kontakta det kreditinstitut som konsumenten har ett betalkonto hos och se till att bytet genomförs. Bytet ska vara genomfört inom högst den tidsram som följer av och rådets direktiv /92/EU av om jämförbarhet för avgifter som avser betalkonto, byte av betalkonto och tillgång till betalkonto med grundläggande funktioner. 7 § Ekonomisk skada som har uppstått för en konsument till följd av att ett kreditinstitut inte har uppfyllt sina skyldigheter att genomföra bytet enligt 6 § ska ersättas av det kreditinstitutet. Uppsägning av ett avtal om betalkonto 8 § Ett kreditinstitut får säga upp ett avtal om betalkonto, endast om 1.konsumenten avsiktligt har använt betalkontot för olagliga ändamål, 2.det inte har förekommit några transaktioner på betalkontot , eller 3.konsumenten har lämnat felaktiga uppgifter för att få öppna betalkontot, och korrekta uppgifter skulle ha lett till att konsumenten inte hade fått öppna ett sådant konto. 7 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.den information som ett kreditinstitut ska lämna till en konsument enligt 5 § första stycket, och 2.rutinerna för byte av betalkonto mellan kreditinstitut. Denna lag träder i kraft . ändring i förordningen (2010:1008) om betaltjänster Härigenom föreskrivs att 5 § förordningen (2010:1008) om betaltjänster ska ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse När det gäller lagen (2010:751) om betaltjänster får Finans- inspektionen meddela föreskrifter om 1.vad som utgör tillräckliga styr- och kontrollformer för verk- samheten med betaltjänster enligt 2 kap. 6 § första stycket 2, 2.beräkningen av kapitalkrav enligt 3 kap. 2 § första stycket, 3.hur betalningsinstitut och registrerade betaltjänstleveran- törer ska hantera medel enligt 3 kap. 6 §, 4.hur betalningsinstitut och registrerade betaltjänstleveran-törer ska hantera de medel för genomförandet av betalnings-transaktioner som avses i 3 kap. 7 § andra stycket och hur stor andel av medlen hos betalningsinstitut eller registrerade betaltjänstleverantörer som omfattas av skyddskraven enligt 3 kap. 7 § tredje stycket, 5.vilka uppgifter som ska anses relevanta enligt 3 kap. 8 §, 6.vad ett betalningsinstitut eller en registrerad betaltjänst- leverantör ska iaktta och vilka krav som betalningsinstitutet eller den registrerade betaltjänstleverantören ska uppfylla vid uppdrags- avtal enligt 3 kap. 28 §, 7.vilka upplysningar ett betalningsinstitut, en registrerad betal- tjänstleverantör eller den eller de som har ansvar för ett betal- ningssystem ska lämna till för dess tillsyns- verksamhet, och hur uppgiftsskyldigheten ska fullgöras, 8.att vissa uppgifter som ett betalningsinstitut, en registrerad betaltjänstleverantör eller den eller de som har ansvar för ett betalningssystem ska lämna till för dess tillsynsverksamhet i stället ska lämnas till , 9.vilka uppgifter utöver vad som framgår av lagen, en ansökan om tillstånd eller undantag från tillstånd ska innehålla samt vilka handlingar som ska ges in till , och 10. fullgörandet av anmäl- ningar och underrättelser enligt 3 kap. 10.fullgörandet av anmäl- ningar och underrättelser enligt 3 kap., och 11.den information som enligt 4 a kap. 5 § ska lämnas till konsumenter samt om rutiner för byte av betalkonto mellan kreditinstitut enligt 6 §. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2015:739) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 3 § förordningen (2015:739) med instruktion för ska ha följande lydelse Myndigheten ska efter anmälan av en konsument rekommendera en lösning av 1. tvister mellan konsumenter och näringsidkare som härrör från ett avtal om köp av en vara, tjänst eller annan nyttighet, 2. tvister mellan konsumen-ter 2. tvister mellan konsumen-ter och försäkringsbolag om ersätt- och försäkringsbolag om ersätt- ning för skada ur en närings- ning för skada ur en närings- idkares ansvarsförsäkring, om mot försäkringsbolaget och skade- skadeståndskravet har sin grund i ståndskravet har sin grund i ett konsumenten och den försäkrade 3. tvister som rör skadestånd 3. tvister som rör skadestånd enligt 25 § fastighetsmäklar- enligt 25 § fastighetsmäklar- lagen (2011:666). lagen (2011:666), och tillgång till eller byte av betalkonto enligt 4 a kap. lagen (2010:751) Myndigheten ska verka för att parterna kommer överens vid tvister enligt första stycket. Denna förordning träder i kraft . Utredningens uppdrag (Dir. 2015:39, Bilaga 1) omfattar tre olika delar. Den del av uppdraget som redovisas gäller Europa- parlamentets och rådets direktiv /92/EU av om jämförbarhet för avgifter som avser betalkonto, byte av betal- konto och tillgång till betalkonto med grundläggande funktioner (betalkontodirektivet).