sou · H4B332 · 2016-04-27 00:00:00 — Vattentäkt kan även användas som ett substantiv med betydelsen vattentillgång respektive anläggning för tillgodogörande av vatten.111 Utredningen använder för sin del begreppet i betydelsen vattentillgång för dricksvattenförsörjning. Tillgången kan lokali- seras och kvantifieras. Skydd av vattentäkt innebär således skydd för den del av en grund- eller ytvattentillgång som utnyttjas eller kan antas komma att utnyttjas för dricksvattenförsörjning. Vattenskyddsområde är en typ av områdesskydd som regleras i 7 kap. , vilket behandlats närmare i avsnittet om gällande svensk rätt. Området avgränsas geografiskt och restriktioner för verksamhet inom området preciseras i föreskrifter i förhållande till områdets skyddsbehov. Ett vattenskyddsområde delas in i zoner med föreskrifter som är anpassade efter naturgivna förhållanden och skyddsbehov i respektive zon. De zoner som kan anges är vattentäktszon, primär respektive sekundär skyddszon och vid behov tertiär skyddszon. 1097 kap. 21 § . 11011 kap. 5 § . Definitionen är begränsad till det kapitlet. 111Naturvårdsverket (2010). om vattenskyddsområde, 2010:5, s. 96. Skyddade områden enligt ramdirektivet för vatten Det är viktigt att notera att begreppet skyddade områden enligt ramdirektivet för vatten inte är samma sak som områden som utgörs av vattenskyddsområden enligt 7 kap. . Då identifierar vattenförekomster som används för uttag av vatten, som är avsedda att användas som dricksvatten och som ger mer än i genomsnitt eller betjänar mer än 50 personer samt de förekomster som är avsedda för sådan framtida användning, och för in dem i registret över skyddade områden, blir de skyddade områden i ramdirektivets mening.112 För de vattenförekomster som identifieras ska se till att uppfylla miljömålen i direktivet, inklusive de kvalitets- normer som fastställs på gemenskapsnivå. Medlemsstaterna ska även säkerställa erforderligt skydd för de identifierade vatten- förekomsterna.113 Vattenmyndigheterna ska fastställa miljö- kvalitetsnormer, s.k. kvalitetskrav, för skyddade områden i vattendistriktet.114 Några sådana normer finns inte , men kan under förvaltningscykel 2015–2021 komma att utvecklas. De skulle kunna avse såväl kemiska och radioaktiva ämnen som mikrobiologiska parametrar (se avsnitt 6.2.1). Kraven för skyddade områden i ramdirektivet och vattenför- valtningsförordningen behandlas mer utförligt i avsnittet om gällande EU-rätt. Skyddade områden enligt ramdirektivet för vatten är således ett begrepp som i sig inte innebär att området behöver ha ett formellt områdesskydd enligt . Krav på miljö- kvalitetsnormer och åtgärder i vattenförvaltningsförordningen innebär dock i sig att skyddade områden får visst skydd. En del av de områden som definieras som skyddade områden omfattas även av områdesskydd enligt 7 kap. i form av vatten- skyddsområde. Skyddade områden omfattar även dricks- vattenförekomster som inte har ett vattenskyddsområde enligt , varför begreppet är bredare än i 7 kap. . 112Det kan noteras att det finns vattentäkter som ännu inte ingår i de vattenförekomster som identifierats i vattenförvaltningens register. Sådana vattentäkter omfattas inte av ramdirek- tivets bestämmelser om skyddade områden för dricksvatten. 113Artikel 6 och 7 i ramdirektivet för vatten. 1144 kap. 1 § vattenförvaltningsförordningen. Även om en dricksvattenförekomst omfattas av ett vatten- skyddsområde kan dricksvattenförekomstens och vattenskydds- områdets avgränsningar skilja sig åt.115 är en av flera databaser vid geologiska undersökning, SGU, som etablerades för att svara mot de behov som förutsågs av myndigheten med avseende på miljömålsarbete och ramdirektivet för vatten. Databasen inne- håller av kommuner eller vattenproducenter frivilligt lämnad in- formation om allmänna och större enskilda vattenverk, vattentäkter och vattenkvalitet. Ett mindre antal kommuner har helt avstått från rapportering. Arkivets data används bland annat för utvärdering av miljömålsarbete, miljöövervakning samt för vattenförvaltningens arbete med riskvärdering och statusklassificering. Information om vattenverk omfattar bland annat verkets namn, kommun, vatten- producent, producerad vattenmängd, allmän/enskild/kommersiell eller offentlig anläggning, om det gäller ordinarie eller reservvatten- verk, dricksvattnets användning och antal anslutna abonnenter. Information om vattentäktsområden omfattar bland annat upp- gifter om yt- eller grundvattentäkt, uttagsmiljö (berg/jord), vatten- täktens geografiska region med avseende på berggrund, jordarts- förhållanden, klimat och hydrologi, nedlagd brunn, om riskobjekt och problem förekommer i anslutning till täktområdet, beredskaps- plan och sekretessbelagda uppgifter som koordinater för vattentäk- ter, ytvatten och brunnar liksom fastighetsbeteckning. Information om uttag och skydd för vattentäktsområden omfattar bland annat uppgifter om vattendom eller tillstånd enligt , täktens maximala uttagskapacitet, medeluttag, vattenskyddsområde inklu- sive fastställelsesår, lagrum, bedömning av om områdets avgräns- ning är rätt och bestämmelserna relevanta samt eventuella planer på att inrätta eller revidera skyddsområdet. 115 (2008). Skyddade områden enligt förordning (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön, fakta 8323, s. 4–7. Initialt insamlades enbart analysdata från råvattenprov. –2014 omfattades även analysdata från dricksvatten- prover, vilket inte längre samlas i arkivet. Analysresultaten levereras direkt till SGU från berörda analys- laboratorier. Analysdata omfattar bland annat fysikaliska och kemiska egenskaper samt förekomst av bekämpningsmedel, mikro- organismer, metaller och närsalter. Merparten () av alla analysdata kan kopplas till specifika provtagningsplatser. De ofullständigheter som finns i rapporteringen i kan bero på att vattenproducenter inte registrerat anläggningar, ofullständig märkning av provdata eller hanteringsfel vid lagring i arkivet.116 Av de cirka 1 900 vattentäkter som fanns regi- strerade i , hade cirka 1 300 vattenskyddsområde.117 VISS (VattenInformationsSystem ) är en databas utvecklad av vattenmyndigheterna, länsstyrelserna och Havs- och vatten- myndigheten. I VISS finns information om statusklassning och miljökvalitetsnormer enligt vattenförvaltningsförordningen samt kartor över större sjöar, vattendrag, grundvatten och kust- vatten. VISS innehåller även ett metadataregister över vattenrelaterade miljöövervakning, vilket innebär att databasen innehåller data om var och vad som mäts i olika övervaknings- program. Databasen saknar dock uppgifter om mätvärden från enskilda provtagningsplatser. I VISS finns register över skyddade områden enligt ramdirektivet för vatten. En redogörelse för de vattenrelaterade åtgärder som vidtas är under utveckling. Upp- gifterna i VISS ligger till grund för rapportering av genomförande av ramdirektivet för vatten. Cirka 1 270 skyddade områden för dricksvatten redovisades som aktiva . Av dessa har cirka 830 angivelse om vattenskyddsområde.118 Dricksvattentäkter som inte är knutna till en avgränsad vatten- 116SGU (2014), PM , , , samt SGU (2014), Läges- rapport , , rapport 2014:02. 117SGU (2016). Underlag till utredningen, . 118Länsstyrelsen (2016). förekomst har inte ingått i arbetet under vattenförvaltningens första cykel. En ofullständig EU-rapportering kan bero på avgräns- ningen av vattenförekomster, men sammanhänger även med att det saknas tillräcklig information om vissa vattentäkter i Vatten- täktsarkivet. Då det gäller grundvatten har fokus lagts på att avgränsa förekomster i sand- och grusavlagringar samt i sedimentär berggrund, vilket betyder att vattentäkter i andra grundvatten- miljöer inte fullt ut har inkluderats i arbetet. Uppgifter som avser vattenförekomster som är avsedda för framtida dricksvattenuttag är knapphändiga i arkivet.119 är en databas som utvecklats för att skapa en effektiv och kvalitetssäkrad process för reservatsbildningsprocesser. Data- basen utgör ett gemensamt handläggningsstöd för länsstyrelser, Lantmäteriet och och innehåller beslut om bland annat skyddade områden. Beslut om områdesskydd enligt ska registreras i Naturvårds- register, en del av Skyddad natur har skapats för att publikt tillhandahålla uppgifter från det . Den information som visas i Skyddad Natur uppdateras med uppgifter som registrerats via . Verktyget utgör ett stöd för arbetet med naturvårdsfrågor eller planering av mark och vatten hos bland annat kommuner, myn- digheter, organisationer och konsultföretag. ger bland annat viss information om de områdesbeslut som fattats, t.ex. beslutsdatum, lokalisering, beslutsmyndighet och områdets om- fattning. Databasen ägs och förvaltas av i samverkan med övriga berörda myndigheter. Samarbetet mellan myndigheterna har formaliserats genom särskilda överens- kommelser. Cirka 1 640 vattenskyddsområden redovisades i februari 2016.121 Det kan noteras att denna siffra kraftigt över- 119Förvaltningsplan för –2015, s. 46. 1201 § föreskrifter (NFS 2009:5) om registrering av beslut enligt 7 kap. . 121Naturvårdsverket (2016). Skyddad natur, , . stiger det antal vattenskyddsområden som registrerats i Vatten- täktsarkivet. Utredningen har i kontakten med berörda myndig- heter inte kunnat få klarhet vari denna skillnad består. Utgångspunkten för utredningens förslag till förändringar ska enligt direktiven även vara miljökvalitetsmål. Det svenska miljö- målssystemet består av ett generationsmål, sexton miljökvalitetsmål och tjugofyra etappmål. Generationsmålet anger inriktningen för den samhällsomställning som behöver ske inom en generation för att miljökvalitetsmålen ska nås. Miljökvalitetsmålen beskriver det tillstånd i den svenska miljön som miljöarbetet ska leda till. Det finns även preciseringar av miljökvalitetsmålen som förtydligar målen och används i det löpande uppföljningsarbetet. Etappmålen är steg på vägen för att nå generationsmålet och ett eller flera miljö- kvalitetsmål och tydliggör var insatser bör sättas in. har inte alla miljökvalitetsmål etappmål. Miljökvalitetsmålen följs upp , en fördjupad utvärdering sker en gång per mandatperiod. I uppföljningen av miljökvalitetsmålen bedöms om dagens styrmedel och de åtgärder som vidtas är tillräckliga för att nå målen.122 De miljökvalitetsmål som främst berör dricksvattenförsörj- ningen är Grundvatten av god kvalitet och Levande sjöar och vatten- drag. Definition av miljökvalitetsmålet Grundvatten av god kvalitet är Grundvattnet ska ge en säker och hållbar dricksvattenförsörjning samt bidra till en god livsmiljö för växter och djur i sjöar och vattendrag.123 Målet innefattar sex preciseringar beslutade av regeringen, varav två har direkt bäring på vattenförvaltningsarbetet. Enligt dessa ska grundvattenförekomster som omfattas av vattenförvaltningsför- ordningen ha god kemisk respektive god kvantitativ status. Grund- vatten ska dessutom, enligt preciseringarna, med få undantag ha sådan kvalitet att det inte begränsar användningen för allmän eller enskild dricksvattenförsörjning. Även grundvattnets nivåer om- 122Naturvårdsverket (2016). 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6, rskr.1998/99:183. fattas av preciseringarna, de ska vara sådana att negativa konse- kvenser för bland annat vattenförsörjningen inte uppkommer.124 Det grundvatten som inte hanteras inom vattenförvaltningen omfattas därmed av arbetet med de nationella miljökvalitetsmålen. Definitionen av miljökvalitetsmålet Levande sjöar och vattendrag är Sjöar och vattendrag ska vara ekologiskt hållbara och deras variations- rika livsmiljöer ska bevaras. Naturlig produktionsförmåga, biologisk mångfald, kulturmiljövärden samt landskapets ekologiska och vatten- hushållande funktion ska bevaras, som förutsättningar för friluftsliv värnas.125 Två av målets elva preciseringar har speciell betydelse för dricks- vatten, nämligen att ytvattentäkter som används för dricksvatten- produktion har god kvalitet liksom att sjöar och vattendrag bland annat har minst god kemisk status.126 I den fördjupade utvärdering som genomfördes av miljökvali- tetsmålen 2015, bedömdes att dagens styrmedel och åtgärder som vidtas är otillräckliga för att nå de två målen. Det kon- stateras att huvuddelen av det grundvatten som används för dricks- vattenproduktion har en acceptabel kvalitet avseende föroreningar. Som en följd av bristande provtagning av riskämnen saknas dock tillräcklig kunskap om bland annat organiska miljögifter, läke- medelsrester och andra ämnen som i låga halter kan utgöra hälso- fara. Bland förutsättningarna för att nå grundvattenmålet lyfts bland ökad övervakning inom vattenförvaltningen, vikten av plane- ringsinstrument som regionala vattenförsörjningsplaner, ökad takt för inrättande av vattenskyddsområde och ökad medvetenhet om grundvattnets betydelse och påverkansfaktorer.127 Svenska miljömål – preciseringar av miljökvalitetsmålen och en första upp- sättning etappmål. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6, rskr.1998/99:183. Svenska miljömål – preciseringar av miljökvalitetsmålen och en första upp- sättning etappmål. 127Naturvårdsverket (2015). Styr med sikte på miljömålen – fördjupade utvärdering av miljömålen 2015, s. 102 och 104–105. Det finns åtskilliga dricksvattenförekomster som saknar formellt skydd. Orsakerna till det kan vara flera och också variera över landet. Bristande intresse och förståelse för behovet av skydd på lokal och regional nivå kan vara en av orsakerna. Bristande resurser, trots insikt om behov, kan vara en annan. Motstående intressen och skilda synsätt på skyddsbehoven hos berörda parter kan medverka till att skyddsområden inte inrättas eller att bered- ningen drar ut . Olika naturgivna och andra förutsättningar och risker kan variera från en dricksvattenförekomst till annan, vilket bidrar till att också behovet av skydd kan variera över landet. Tillgång till alternativa dricksvattenförekomster kan påverka intres- set för skyddsarbete. Mark- och vattenområdens sårbarhet avser olika områdens mot- ståndskraft mot föroreningar. Den naturliga riskminskande för- mågan beror på egenskaper som verkar förhindrande eller olika skyddsbarriärer. Sårbarheten för specifika föroreningar samman- hänger med fysikalisk-kemiska och biologiska egenskaper och processer. Även topografiska egenskaper kan utgöra naturliga barriärer för föroreningar. Grundvattnet skyddas i olika grad av ovanliggande geologiska bildningar i form av jord- eller marklager. Typ av bergart och bergets karaktär med avseende på t.ex. före- kommande sprick- och krossbildning kan också inverka på vatten- förekomstens sårbarhet. För ytvatten påverkas sårbarheten av var utsläpp sker, i själva ytvattnet eller vid markytan. Risken för en oönskad händelse definieras vanligen som produkten av konse- kvensens omfattning och sannolikheten för att den ska inträffa. Utsläpp kan vara plötsliga och oförutsedda eller ha karaktär av ett kontinuerligt, jämnt läckage.128 Verksamheter och markanvändning som kan utgöra risk för förorening av vattenförekomsten är bland annat påverkan från miljöer i form av dag- och spillvatten, trafik, vägsaltning, petroleumprodukter och andra kemikalier, släckvatten, energian- 128 (2010). om vattenskyddsområde, 2010:5, s. läggningar, användning av växtskyddsmedel i parker, trädgårdar och på hårdgjorda ytor, schaktnings- och markarbeten eller läckage från fyllnadsmassor. Påverkan från jord- och skogsbruk kan bestå i risker från användning av växtskyddsmedel, gödsel- och slam- spridning eller markbearbetning som kan ge förhöjda humushalter i ytvatten. Vägar, järnvägar och sjötransporter kan innebära risker vid transport av farligt gods, i samband med olyckor, släckvatten och läckage av drivmedel. I industrimiljöer hanteras t.ex. kemikalier och avfall som kan innebära risker. Likaså kan avlopps- och dag- vattenhanteringen i närområdet utgöra ett problem, särskilt vid bräddningar, liksom läckage från förorenad mark och avfalls- deponier. Täktverksamhet och schaktarbeten påverkar markför- hållanden, minskar markens naturliga reningsförmåga och kan innebära läckage från arbetsmaskiner. Av särskild betydelse är de naturgrusavlagringar som utgör förutsättningar för grundvatten- bildning och konstgjort grundvatten av betydelse för olika täkt- områden. Olika föroreningar kan ge olika konsekvenser för vatten- försörjningen. Vissa föroreningar kan ge upphov till långvariga eller irreversibla skador, t.ex. som följd av föroreningar med olja eller svårnedbrytbara kemiska växtskyddsmedel. Påverkan på vatten- förekomsten beror på det aktuella ämnets mängd, hur och var det tillförs. Konsekvensen kan också bli olika för skilda mark- och vattenförekomster. För att kunna bedöma konsekvenserna av en förorening bör därför vattenförekomstens sårbarhet för specifika föroreningar beaktas, men mängd och spridningsförlopp har också betydelse.129 Klimatförändringarna innebär ökande förorenings- risker för vattenförekomster som används för dricksvatten, dessa risker bedöms också tillta . har i ett tidigare delbetänkande130 redovisat framtida scenarier för ett antal relevanta klimatparametrar, som lufttemperatur, medelnederbörd, kraftig korttidsnederbörd, vattentillgång, flöden och havsvatten- nivåer, samt de effekter som kan uppstå för dricksvattenförsörj- ningen. Vattenskyddsområden kan i första hand förebygga och hantera råvattentäkters kvalitativa aspekter och då med utgångs- punkt från verksamheter och markanvändning inom upprättade 129Ibid., s. 25–29. Frågor om att långsiktigt säkerställa tillgång till råvatten hanteras genom anpassning av befintliga tillstånd för uttag uppströms eller i anslutning till den förekomst där täkten finns. Cirka tre fjärdedelar av den allmänna dricksvattenförsörjningen vilar på ytvatten eller s.k. konstgjort grundvatten, där ytvatten som förstärkning infiltreras ner i grundvattentillgångar. Ytvattenföre- komster exponeras i större utsträckning för en rad riskfaktorer, i regel också snabbare än grundvattenförekomster. Kraftiga regn och översvämningar ökar riskerna för kemiska och mikrobiella för- oreningar av täkterna genom avsköljning av belastade ytor. Temperaturökningen medger förlängd odlingssäsong, vilket kan leda till förändrad markanvändning inom jordbruket. Ett förändrat val av grödor kan liksom ökade behov av insatser av växtskydds- medel mot svamp, insekter och ogräs öka riskerna för utsatta vattenförekomster. Även användningen av växtnäringsämnen kan öka. innehåller information om de riskobjekt som kan ha betydelse för allmänna vattentäkter. Förutsättningarna varierar i betydande grad mellan olika täkter. De riskobjekt som oftast anges är vägar, jordbruk, skogsbruk och bebyggelse. Risk- objekt som industri, täktverksamhet och deponi är mindre vanligt förekommande. 131 SGU (2016). Utdrag ur , . Underlag från cirka 1 720 grund- vattentäkter och cirka 180 ytvattentäkter. Enligt den riskklassning som genomförts med geo- logiska undersöknings indikativa påverkansmodell och som använts i Södra och Norra och vattendistrikt, ligger 30–av de avgränsade grundvattenförekomsterna i riskzonen för att inte nå god kemisk status enligt ramdirektivet. Det är få dricksvattenförekomster som inte klarar kraven för god kemisk status.132 Dricksvattenförekomster som inte uppfyller eller befinner sig i riskzonen att inte uppfylla kraven på god kemisk status, kan behöva åtgärdas för att vara lämpliga som dricks- vattentäkter. Olika typer av skydd Det finns ett betydande antal verktyg att tillgå för att skydda dricksvattenförekomster. Ofta behövs en kombination av åtgärder för att säkerställa ett erforderligt skydd. Utgångspunkten för att säkerställa ett sådant skydd är god kännedom om vattenföre- komstens funktion och sårbarhet. Kunskap behövs om de even- tuella hot som kan finnas mot förekomstens kvantitativa och kvali- tativa status, systematiskt inventerade, riskvärderade och analy- serade. Inrättandet av vattenskyddsområden ska i enlighet med rege- ringens miljömålsproposition ses som en av flera skyddsåtgärder för att garantera en säker och uthållig vattenförsörjning. Ett mer grundläggande plan- och analysarbete med utgångspunkt i regionala och lokala vattenförsörjningsplaner utgör en förutsättning för att kunna prioritera och inrikta arbetet på lämpligt sätt. Den kom- munala vattenförsörjningsplanen bör tas fram i anslutning till andra kommunala planeringsåtgärder, som fysisk planering, miljövårds- planering och verksamhetsplanering.133 Huvudsakliga instrument för att skydda dricksvattenföre- komster utgörs av 132Vattenmyndigheten för (2013), Åtgärdsprogram 2009–2015, s. 47, för (2013), Åtgärdsprogram 2009–2015, s. 56 samt för (2013), Åtgärdsprogram 2009–2015, s. 57. 2000/01:130, s. 97–98. –fysisk planering, –andra former av lokala skyddsföreskrifter, –beredskapsplaner inom vattenskyddsområde, –avtal, och Förutom dessa instrument förekommer mer generella åtgärder. Det gäller främst vattenförvaltningens arbete samt allmänna och specifika hänsynsregler, som behandlas mer utförligt i avsnittet om gällande svensk rätt. Även marksanering är ett sätt att skydda vattenförekomster. Vidare bidrar den tillsyn som bedrivs kring efterlevnad till att säkerställa skyddet. I vatten- förvaltningens åtgärdsprogram redovisar vattenmyndigheterna de miljökvalitetsnormer som ska uppfyllas, åtgärder som behöver genomföras samt de statliga och kommunala myndigheter som ansvarar för arbetet. Kommunala och enskilda avlopps- och dag- vattenlösningar förekommer så gott som alltid i nära anslutning till infrastrukturen för dricksvatten. Utformningen av sådana lösningar har därmed stor betydelse. Den fysiska planeringen bidrar till att lägga grunden för en trygg dricksvattenförsörjning. Genom har kommu- nerna via översiktsplaner, detaljplaner och områdesbestämmelser möjligheter att styra och påverka markanvändningen främst vad gäller bebyggelse och andra exploateringsåtgärder, t.ex. vägar, kraftledningar och täktverksamhet. Översiktsplanerna ska ge väg- ledning för beslut om användning av mark- och vattenområden, där företräde ska ges till sådan användning som innebär en ur allmän synpunkt god hushållning. Markanvändning och verksamheter som kan vara riskfyllda från vattenskyddssynpunkt kan genom fysisk planering styras undan så att viktiga nuvarande och framtida dricks- vattentillgångar kan värnas. I översiktplaner kan bland annat mål och riktlinjer anges för fortsatt planering och översiktliga ställ- Områden som är värdefulla för vattenförsörj- ningen kan redovisas och hänsyn tas till vattentillgångar inom vissa områden. På den detaljerade plannivån kan markanvändningen bestämmas mer utförligt. Regionplaner med anknytning till vatten- frågorna kan utarbetas av regionplaneorgan. Vattentjänstlagen ger kommunerna skyldighet att ordna vatten- försörjningen i ett större sammanhang för viss befintlig eller blivande bebyggelse om det behövs ur hälso- och miljösynpunkt. Staten kan, genom länsstyrelserna, bistå kommunerna med plane- ringsunderlag. Sådana underlag kan utgöras av s.k. vattenförsörj- ningsplaner, som syftar till att långsiktigt säkra regioners och berörda kommuners dricksvattenförsörjning på ett hållbart och klimatsäkert sätt. Ytterligare en typ av vattenanknuten plan är kommunernas va-planer, styrdokument som beskriver hur va-för- sörjning ska ordnas inom en kommun (se avsnitt 6.5). Vattenförsörjningsplaner och annan planläggning Regionala vattenförsörjningsplaner finns framtagna i närmare ett tiotal län. Arbete pågår i ytterligare en handfull län för att färdig- ställa sådana planer. Även har tagit fram en vattenförsörjningsplan. Med utgångspunkt i detta underlag får kommuner, regionplaneorgan och länsstyrelser bättre förutsättningar att omhänderta frågan om skydd av dricksvatten- förekomster i den regionala och kommunala planeringen. I vattenmyndigheternas åtgärdsprogram anges att kommunerna behöver utveckla vatten- och avloppsvattenplaner. Det gäller sär- skilt i områden med vattenförekomster som inte uppnår eller riskerar att inte uppnå god ekologisk, kemisk eller kvantitativ status.