sou · H4B337 · 2016-05-27 00:00:00 — Om det in- träffar en skada undersöker bolaget om händelsen inträffat och i så fall om den ska ersättas genom försäk- ringen. Ofta utgår ersättning med ett i villkoren fastställt försäk- ringsbelopp. Genom bl.a. den enkla administrationen hålls premi- erna för gruppförsäkringarna ofta låga.11 En annan orsak till att 11 Rapport från (numera Svensk Försäkring) och Konsumen- ternas försäkringsbyrå, Barnförsäkring och riskbedömning, 2002. premierna för gruppförsäkringarna ofta är lägre än för individuella försäkringar, är att försäkringsskyddet i regel inte är lika omfatt- ande på grund av lägre försäkringsbelopp. Vid gruppförsäkringar görs alltså en betydligt mer förenklad riskbedömning än vid individuella personförsäkringar. Detta med- för att även personer som skulle ha haft svårt att få teckna en indi- viduell personförsäkring på grund av tidigare skada eller sjukdom, ofta kan teckna en gruppförsäkring. Bland annat mot denna bak- grund finns det inte någon skyldighet för försäkringsbolagen att erbjuda försäkringstagare gruppförsäkring på det sätt som gäller vid individuell försäkring. En viss skyldighet att meddela en sådan försäkring följer ändå av 19 kap. 15 § FAL. Bestämmelsen innebär att ett försäkringsbolag är skyldigt att ge den försäkrade ett lik- värdigt skydd – i form av en s.k. fortsättningsförsäkring – om en gruppersonförsäkring upphör att gälla efter uppsägning från för- säkringsbolagets eller gruppens sida (prop. 2009/10:241 s. 14). 6.6.4Gränsdragningen mellan individuella personförsäkringar och gruppersonförsäkringar FAL innehåller inga regler om vad som närmare krävs för att en grupp ska anses föreligga i den mening som krävs för att det ska handla om en gruppförsäkring enligt lagen (se 1 kap. 4 §). I moti- ven till FAL anges att det inte krävs att gruppen ska vara avgränsad på förhand utan bara att försäkringen avser en bestämd grupp per- soner. Enligt motiven räcker det med att gruppens omfattning går att beskriva på ett någorlunda tydligt sätt. Det nämns i motiven att detta har ansetts vara fallet i praxis exempelvis beträffande anställda från flera företag, där gruppmedlemmarna bara hade det gemensamt att de tillhörde , liksom också i fråga om med- lemmar i en pensionärsorganisation. I praktiken är det därmed för- säkringsbolaget sak att se till att sammansättningen inte möter hin- der från försäkringsteknisk synpunkt (se prop. 2003/04:150 s. 316). I FAL finns heller inga formella krav avseende vad ett grupp- avtal, som också är en förutsättning för en gruppförsäkring, ska innehålla. Av motiven framgår att gruppavtalet ingås mellan ett försäkringsbolag och en företrädare för gruppen, en s.k. grupp- företrädare. Vad en gruppföreträdare är och vem som kan företräda gruppen finns däremot inte reglerat i FAL. representerar ofta en organisation eller ett företag och kan sägas vara en mellanhand utan formell behörighet som administrerar gruppförsäkringen. Det är försäkringsbolaget som ansvarar för att gruppföreträdaren uppfyller det krav som ställs i FAL till exempel vad gäller information om försäkringen (se prop. 2003/04:150 s. 317). Frånvaron av närmare reglering i FAL vad gäller förutsättning- arna för gruppförsäkring, har medfört att det finns vissa svårigheter att dra en klar gräns mellan vad som är en gruppersonförsäkring och en individuell personförsäkring. En följd av det är att det finns försäkringar på marknaden som marknadsförs som individuella personförsäkringar, men som till sin karaktär liknar en grupp- försäkring när det gäller villkor och premiesättning, och genom att de kan tecknas efter en starkt begränsad eller ingen hälsoprövning alls. På liknande sätt finns det försäkringar som säljs som grupp- försäkringar till en viss bestämd krets (exempelvis till kunderna i en viss bank), men som förutsätter en mer ingående hälsoprövning och där och villkor sätts individuellt. Den något oklara gränsdragningen mellan individuella person- försäkringar och gruppersonförsäkringar medför vissa otydligheter när det gäller tillämpningen av de specialregler i FAL som gäller för individuella respektive gruppförsäkringar. Exempelvis kontrahe- ringsplikten gäller som framgått bara för individuella personförsäk- ringar, och för gruppförsäkringarna finns bl.a. särskilda informa- tionsregler. Behovet av vissa lagändringar med avseende på grupperson- försäkringar bereds inom (se Ds 2014:43), och det ligger utanför utredningens uppdrag att när- mare analysera eller överväga sådana frågeställningar. 6.7Närmare om privata individuella personförsäkringar Kontraheringsplikten gäller som framgått för individuella person- försäkringar, dvs. en försäkring som tecknas på försäkringstagarens eller någon annan persons liv eller hälsa i form av en liv-, sjuk- eller olycksfallsförsäkring (1 kap. 2 § FAL). I utredningens direktiv anges att utredningens kartläggning och analys huvudsakligen ska inriktas på individuell sjukförsäkring och kombinerad sjuk- och olycksfallsförsäkring för vuxna, samt barn- försäkring (dvs. kombinerade sjuk- och olycksfallsförsäkring för barn och ungdomar). Som redan har angetts i kapitel 2 ovan (se av- snitt 2.2.2), har utredningen valt att enbart fokusera på dessa typer av personförsäkringar, eftersom de har stor betydelse ur social skyddssynpunkt och har liknande innehåll och utformning. Vi kommer därför att koncentrera den fortsatta framställningen till följande individuella personförsäkringar. I FAL definieras inte närmare vad som anges med sjukförsäk- ring eller olycksfallsförsäkring. FAL hindrar inte heller att försäk- ringstyperna kombineras som försäkringsbolagen finner lämpligt. Det är alltså främst försäkringsbolagen som genom sin produkt- utveckling bestämmer det närmare innehållet i de olika försäkring- arna. Försäkringsinnehållet skiljer sig därmed åt mellan bolagen. finns det vissa grundläggande drag som normalt utmär- ker de olika personförsäkringarna, exempelvis när det gäller försäk- ringstiden och vilka former för ersättning som i regel ingår. Fram- ställningen nedan syftar till att ge en grundläggande förståelse för den normala uppbyggnaden av de försäkringstyper som är aktuella för utredningens kartläggning och analys. Innan vi går in på de olika försäkringstyperna, är det väsentligt att förklara innebörden av begreppet invaliditetsersättning, som är ett viktigt ersättningsmoment i de aktuella personförsäkringarna. Även begreppet försäkringsbelopp är av grundläggande betydelse för förståelsen av hur personförsäkringarna är uppbyggda. Invaliditetsersättning är ett för personförsäkringar centralt ersätt- ningsmoment. Ersättningen kan betalas ut vid invaliditet till följd av sjukdom eller olycksfallsskada. Invaliditeten bedöms i regel som medicinsk eller ekonomisk. Med medicinsk invaliditet menas en be- stående nedsättning av en kroppsfunktion. Den medicinska invalidi- teten graderas efter den bestående funktionsnedsättningens svårig- hetsgrad i s.k. invaliditetsgrader. Graderingen görs i procent och återfinns i ett för försäkringsbranschen gemensamt tabellverk. Tabellerna har arbetats fram av Svensk Försäkring i samråd med läkare inom olika medicinska specialområden och uppdateras regel- bundet.12 Tabellerna används vid all personskadereglering. Med ekonomisk invaliditet menas en bestående nedsättning av arbetsförmågan med minst hälften. Det ska i sammanhanget understrykas att det bara är de besvär som har blivit bestående som räknas som invaliditet. Ersättning för ekonomisk invaliditet betalas alltså ut först när arbetsoförmågan bedömts bli bestående. En viktig faktor vid bedömningen är om sjukdomen eller skadan medfört minst halv sjukersättning eller aktivitetsersättning från den allmänna försäkringen. Så länge be- handling i läkande syfte pågår kan vidare inte invaliditetsgraden för medicinsk invaliditet fastställas definitivt. Om en skada läkt utan bestående besvär föreligger heller ingen medicinsk invaliditet, dvs. invaliditetsgraden är noll procent.13 När en privat individuell personförsäkring tecknas väljer försäk- ringstagaren i regel ett försäkringsbelopp. Försäkringsbeloppet har betydelse för hur stor invaliditetsersättning som kan betalas ut av försäkringsbolaget. Försäkringspremien blir i regel dyrare, ju högre försäkringsbelopp som väljs. De flesta bolag har flera olika försäk- ringsbelopp och därmed olika premienivåer att erbjuda. Många bolag tillämpar invaliditetsersättning på ett förhöjt för- säkringsbelopp vid högre medicinska invaliditetsgrader. Detta gör att ersättningen kan bli betydligt högre, upp till 150– 12Tabellverken finns att hämta på Svensk Försäkrings webbplats, / Huvudmeny/Branschsamarbete/Personskador/3/Medicinsk-invaliditet/ 13Peter (Red. ), Personförsäkring, 2014, s. 26 och 36. mer än det försäkringsbelopp som tecknats. Reglerna angående detta skiljer sig åt mellan bolagen.14 Förutom det allmänna försäkringsskyddet och de försäkringar som kommuner och fristående verksamheter ofta tecknar för barn i för- skola och skola finns privata försäkringar för barn. De privata barn- försäkringarna omfattar skydd vid olycksfall, precis som försäk- ringar för barn i skola och förskola. Till skillnad från kommunernas och friskolornas försäkringar omfattar de privata barnförsäkring- arna även försäkringsskydd vid sjukdom. Detta är av stor betydelse eftersom fler barn blir invalidiserade efter sjukdom än efter olycks- fall. De privata barnförsäkringarna gäller såväl i barn- omsorg eller skola som . Förekomsten av privata kombinerade olycksfalls- och sjukför- säkringar för barn är i princip en svensk företeelse som saknar mot- svarighet i andra länder, möjligen med vissa undantag bland de nordiska länderna. I har exempelvis av barnen en försäkring, men den täcker enbart olycksfall. Att för- säkra barn mot framtida inkomstbortfall (ekonomisk invaliditet) är inte möjligt i de flesta andra länder. Den första barnförsäkringen introducerades i . En privat barnförsäkringar kan bl.a. utgöra ett viktigt komplement till det allmänna försäkringsskyddet om barnet på grund av följder av sjukdom eller olycksfall inte senare kommer ut i arbetslivet. Flera av ersättningarna i socialförsäkringen beräknas på tidigare inkomster, och barn som aldrig har arbetat alls eller bara arbetat i liten utsträckning omfattas därför bara av socialförsäk- ringens garantinivåer. Detta innebär att ett barn som blir sjukt eller skadat och aldrig kommer ut i arbetslivet kommer att få en låg 14Peter (Red. ), Personförsäkring, 2014, s. 27. 15Beskrivningen av barnförsäkring är delvis hämtad från /13:RFR6, Kontraheringsplikt vid tecknandet av barnförsäkringar. Uppgifter har också hämtats från (Red. ), Personförsäkring, 2014, s. 25 ff., samt från en rapport från (numera Svensk Försäkring) och Konsumenternas Försäkrings- byrå, Barnförsäkring och riskbedömning, 2002, men även genom direktkontakter med Konsu- menternas Försäkringsbyrå och företrädare för försäkringsbranschen. ekonomisk standard även i vuxen ålder om ersättning enbart utgår genom socialförsäkringen. Privata barnförsäkringar kan antingen tecknas individuellt eller via en gruppförsäkring genom exempelvis fackliga organisationer eller en arbetsgivare. Om en förälder har en gruppförsäkring kan barnen ofta medförsäkras. Individuella barnförsäkringar är avtal som i regel gäller i taget. Försäkringsbolaget får säga upp försäkringen till försäk- ringstidens utgång, men försäkringstagaren har då en principiell rätt att ändå få försäkringen förnyad, om det inte finns särskilda skäl att vägra förnyelse. Villkor och premie kan ändras vid den år- liga huvudförfallodagen, men även i förnyelsesituationen gäller att försäkringstagaren har rätt till en sådan försäkring som bolaget normalt tillhandahåller allmänheten enligt vad som avses i 11 kap. 1 § (se 11 kap. 1, 3 och 4 §§ FAL). De flesta barnförsäkringar kan behållas tills barnet fyller , men sluttiden varierar från lägst till som längst . Den försäkrade har därefter hos vissa försäkringsbolag en rätt till s.k. vidareförsäkring, dvs. möjlighet att teckna en sjuk- och olycks- fallsförsäkring för vuxen utan förnyad riskbedömning. Barnförsäkringar är en komplicerad produkt där den närmare utformningen av försäkringsinnehållet varierar mellan bolagen. Exempelvis kan stora variationer finnas när det gäller vilka sjuk- domar som täcks av grundskyddet i försäkringen, och även vilken ersättning som utgår för olika sjukdomar. Gemensamt för de flesta barnförsäkringar är att de ger ett försäkringsskydd vid både olycks- fall och sjukdom. Barn som inte ges möjlighet att teckna en kombi- nerad sjuk- och olycksfallsförsäkring erbjuds regelmässigt att teckna försäkringsskydd för enbart olycksfall. Det förekommer också att barnet vid avslag erbjuds att teckna en försäkring som visserligen ger viss ersättning vid både sjukdom och olycksfall, men där ersätt- ningen är betydligt mer begränsad än den som kan utgå ifrån den sökta försäkringen. Barnförsäkringen innehåller en rad olika ersättningsmoment. Invaliditetsersättning är den viktigaste ersättningsposten och ut- betalas som ett engångsbelopp. Ersättning betalas ofta för både medicinsk och ekonomisk invaliditet. Om en skada leder till såväl medicinsk som ekonomisk invaliditet, betalas hos de flesta bolag båda invaliditetsersättningar ut. Ersättningen i det enskilda fallet beror på försäkringsbeloppets storlek. I många individuellt teck- nade barnförsäkringar finns även möjlighet att få ett betydande engångsbelopp utbetalt direkt när barnet får en svår sjukdom eller skada om diagnosen finns uppräknad i försäkringsvillkoren. Vårdkostnadsersättning är också en viktig ersättningspost, och kompletterar det vårdbidrag som lämnas från den allmänna social- försäkringen. Sådan ersättning ska täcka vård- och tillsynskostna- der som uppkommer för föräldrarna vid långvarig skada hos barnet. Hos de flesta bolag följer denna ersättning nivå på vårdbidrag – den som beviljas helt vårdbidrag får i allmänhet maximal ersättning även från den privata försäkringen. Vårdkost- nadsersättning ingår i de flesta individuella barnförsäkringar. Barnförsäkringen kan också ge ersättning vid bl.a. sjukhusvistelse samt för olika kostnader vid olycksfallsskador. Alla barnförsäkringar har särskilda undantag och begränsningar för vissa sjukdomar. Vanligen förekommer allmänna klausuler som begränsar försäkringens omfattning genom att föreskriva att för- säkringen inte gäller för sjukdom där symtomen visat sig före teck- nandet. Utöver detta har en del bolag valt att i villkoren räkna upp vissa sjukdomar som betraktas som medfödda, där ersättningen från försäkringen är begränsad. Vissa försäkringsbolag kräver att föräldrarna har tecknat en tilläggsförsäkring före det att barnets blivit , för att försäkringen ska inkludera detta begrän- sade skydd för vissa sjukdomar. Vissa andra försäkringsbolag har i stället valt att ange i villkoren att försäkringen inte gäller för sjuk- domar som kan beaktas som medfödda, om symtom visats . Förutom för medfödda sjukdomar, är det vanligt att bola- gen gör undantag och begränsningar för psykiska sjukdomar samt nerv- och muskelsjukdomar. Antalet individuellt tecknade sjuk- och olycksfallsförsäkringar samt rena olycksfallsförsäkringar för barn uppgick till 1 426 857. Det finns ingen statistik när det gäller hur många av de försäkringarna som är kombinerade sjuk- och olycksfallsförsäkringar, och hur många som gäller enbart för olycksfall. I tabell 6.1 redovisas antalet teck- nade individuella sjuk- och olycksfallsförsäkringar samt olycksfalls- försäkringar för barn –2014. Källa: /Huvudmeny/Fakta--Statistik/Statistics-list/Skadeforsakring/Sjuk--och- olycksfallsforsakring/ 6.7.4Kombinerad sjuk- och olycksfallsförsäkring för vuxna16 En kombinerad sjuk- och olycksfallsförsäkring ger en engångs- ersättning om den försäkrade på grund av en sjukdom eller ett olycksfall får en invaliditet, dvs. en bestående nedsättning av en kroppsfunktion, eller av arbetsförmågan. Vid vissa allvarliga sjukdomar kan ett engångsbelopp betalas ut direkt när diagnosen ges. Exempel på sjukdomar som vanligen ger rätt till engångsersättning är cancer, MS och . En sjuk- och olycksfallsförsäkring kan därutöver bl.a. ge ersätt- ning för kostnader i samband med olycksfall, exempelvis vård- och resekostnader. I de allmänna villkoren för sjuk- och olycksfallsförsäkringarna finns normalt väsentliga begränsningar, framför allt när det gäller 16 Beskrivningen av sjuk- och olycksfallsförsäkringarna är delvis hämtade från (Red. ), Personförsäkring, 2014, s. 40. Uppgifter har också inhämtats genom direkt kontakt med företrädare från försäkringsbranschen och från , vissa sjukdomar men även vid olycksfall. Vissa försäkringsbolag anger genom en uttömmande uppräkning i de allmänna villkoren vilka sjukdomar som försäkringen ersätter. Andra räknar i stället upp de sjukdomar som inte ersätts av försäkringen. I de allmänna försäkringsvillkoren finns ofta även bestämmelser om att försäk- ringen inte ersätter sjukdom, eller följder av sådana sjukdomar, som redan fanns då försäkringen tecknades. Några bolag har en kvalificeringstid , innan för- säkringen börjar gälla för alla eller vissa uppräknade sjukdomar. Antal sjuk- och olycksfallsförsäkringar Antalet individuellt tecknade sjuk- och olycksfallsförsäkringar för vuxna uppgick till 457 785. I tabell 6.2 redovisas antalet teck- nade individuella sjuk- och olycksfallsförsäkringar för vuxna –2014. Källa: /Huvudmeny/Fakta--Statistik/Statistics-list/Skadeforsakring/Sjuk--och- olycksfallsforsakring/ En sjukförsäkring ger den försäkrade rätt till ersättning för en del av den inkomst som han eller hon förlorar vid arbetsoförmåga till följd av sjukdom eller olycksfall. Arbetsoförmågan kan vara till- fällig eller bestående, men oftast krävs det att den är nedsatt med för att ersättning ska utgå. Ersättningen betalas ut med ett visst på förhand avtalat belopp , relate- 17 Beskrivningen av sjukförsäkringarna är delvis hämtade från (Red. ), Person- försäkring, 2014, s. 41 ff. Uppgifter har också inhämtats genom direkt kontakt med före- trädare från försäkringsbranschen och från , rat till inkomstförlusten vid längre arbetsoförmåga. För att inte den försäkrade genom en privat sjukförsäkring ska kunna få högre inkomst vid arbetsoförmåga än vid full arbetsförhet, är i regel sjuk- försäkringarna begränsade så att de ger ersättning upp till högst av den tidigare inkomsten. En sjukförsäkring avtalas att gälla , exempelvis till dess att den försäkrade uppnått pensionsåldern. Sjukförsäkringen börjar vanligtvis ge ersättning efter att den försäkrade varit sjuk- skriven i , s.k. karenstid. Karenstiderna kan vara fasta, exempelvis en månad, eller . De kan också vara rörliga. Vad som menas med rörlig karens kan variera, men kan exempelvis innebära att utbetalning sker när arbetsoförmågan be- döms bli bestående, eller bedöms vara , och sjuk- ersättning eller aktivitetsersättning beviljas av . För stress- och smärtrelaterade samt psykiska besvär är det vanligt att försäkringen inte börjar gälla förrän efter viss s.k. kvalificerings- tid, som ofta kan vara 18 eller 24 månader. Rätten till ersättning för sådana sjukdomar kan också vara begränsad, även efter kvalifice- ringstidens utgång. Det är vanligt att de allmänna försäkringsvillkoren innehåller bestämmelser om att bara den som är fullt arbetsför får teckna för- säkringen. Utbetalningstiden kan vara maximerad till , exempel- vis eller . Ersättningens storlek beror på vilket försäk- ringsbelopp som den försäkrade har valt och hur mycket arbets- förmågan är nedsatt. Gemensamt för de flesta sjukförsäkringar är att ersättningen från den privata sjukförsäkringen sammanräknad med övrig ersätt- ning som den försäkrade får, exempelvis sjukpenning och ersätt- ning från eventuell kollektivavtalad sjukförsäkring, uppgår till högst av den försäkrades inkomst före insjuknandet. Antalet individuellt tecknade sjukförsäkringar för vuxna uppgick till 181 044. I tabell 6.3 redovisas antalet tecknade individuella sjukförsäkringar –2014. Källa: /Huvudmeny/Fakta--Statistik/Statistics-list/Skadeforsakring/Sjuk--och- olycksfallsforsakring/ Som har nämnts, tecknas individuell personförsäkring direkt hos försäkringsbolaget, och sökanden fyller då i en ansökan som innehåller ett antal frågor om hälsotillståndet hos den som ska för- säkras, en s.k. hälsodeklaration. Det är försäkringsbolaget som av- gör om en ansökan om försäkring ska beviljas. Inför detta ställ- ningstagande gör försäkringsbolaget en riskbedömning.2 Försäk- ringsbolaget försöker då avgöra risken för att en händelse ska in- träffa som gör att personen i fråga behöver ta försäk- ringen i anspråk. En central frågeställning med avseende på kontraheringsplikten är hur försäkringsbolagen arbetar med riskbedömning. I detta kapitel beskriver vi översiktligt grunderna för bolagens riskbedöm- ning, med fokus på förhållanden som är utmärkande för nyteck- ning av privat individuell personförsäkring. 1Framställningen i detta kapitel bygger, förutom på gällande lagstiftning och refererade verk, på uppgifter som har hämtats in från försäkringsbolagen vid utredningens besök och intervjuer (se kapitel 11). 2När det handlar om barnförsäkring är det vårdnadshavaren eller annan ställföreträdare, oftast en förälder, som ansöker om försäkringen för barnets räkning. Samma sak gäller för vuxna som har en juridisk ställföreträdare. För att inte onödigt tynga den här framställningen kallas här den som ska försäkras i allmänhet den försäkringsökande. 7.2Grundläggande utgångspunkter och faktorer av betydelse för riskbedömningen 7.2.1Vad är en risk? En försäkring ger som redan framgått ekonomiskt skydd om vissa bestämda händelser inträffar. Ett stort antal människor betalar en mindre summa pengar i utbyte mot att få en större summa pengar om eller när en viss händelse inträffar. Försäkring bygger på sam- verkan mellan flera personer som är utsatta för likartade risker, exempelvis risken att skadas eller risken för att drabbas av en allvar- lig sjukdom. Med risk menas att det är osäkert om händelsen kommer att inträffa. Vid vissa typer av försäkringar, exempelvis försäkringar för brand och olycksfall, är det osäkert om händelsen någonsin kom- mer att inträffa, medan det vid försäkring för dödsfall endast är tidpunkten för händelsen som är osäker. Det centrala är att försäk- ringsfallet inte får ha inträffat innan försäkringen tecknas. Det går inte att försäkra sig mot det som redan har hänt. Den osäkra händelsen kommer endast att drabba någon eller några av de personer som ingår i försäkringskollektivet. Idén med försäkring är därför att genom samverkan jämna ut riskerna mellan personerna i kollektivet. Den som drabbas av en skada får ersätt- ning från försäkringen. Visserligen har den som inte drabbas av en skada fått bidra med sin premie men har under försäk- ringstiden kunnat leva i större ekonomisk trygghet än om han inte haft något försäkringsskydd. Försäkring bygger alltså på ett solida- riskt ansvarstagande inom en grupp. 7.2.2Varför behövs riskbedömning? Försäkringsbolagen bedriver sin verksamhet på affärsmässig grund, dvs. bolaget förväntas göra en företagsekonomisk vinst.3 Som har utvecklats närmare i kapitel 5, finns det också i försäkringsrörelse- lagen krav på att försäkringsverksamhet ska bedrivas med kontroll över riskerna så att åtaganden mot bl.a. försäkringstagarna i slut- 3 Försäkringsbolag kan drivas antingen som vinstutdelande bolag eller med vinstutdelnings- förbud, dvs. enligt ömsesidiga principer. änden kan fullgöras (4 kap. 1 § FRL). En grundläggande princip för privata försäkringar är mot den bakgrunden att premien ska mot- svara den risk som försäkringsbolaget åtar sig att täcka. Kravet på att försäkringsbolagen i sin verksamhet ska ha kon- troll över riskerna, medför att försäkringsbolagen har behov av att få tillgång till information som rör den försäkrades hälsotillstånd i samband med tecknandet av en personförsäkring.