sou · H4B369 · 2016-10-24 00:00:00 — Vid en jämförelse av andelen barn och unga som deltar i musik- och i de nordiska länderna är det bara som avviker med en högre andel deltagare än övriga nordiska länder. Vid en sådan jämförelse framstår den svenska modellen alltså som relativt likvärdig övriga länders. Ändå menar nordiska musik- och kulturskoleföreträdare, som själva har en författningsreglerad verk- samhet, att en lag är att föredra framför en avsaknad av dito, eftersom det tydliggör att kulturskola är ett kommunalt åtagande. En lag utgör däremot inget skydd mot nedskärningar men mot- ståndskraften mot ekonomiska nedprioriteringar tenderar att öka.52 Sammanfattningsvis förefaller det vara angeläget att tydliggöra åtagande genom att i en lag beskriva ett visst innehåll och eftersträva en bredd i konstuttrycken. 51Kultur gör skillnad! Livskraft och attraktivitet – om kulturens betydelse i gles- och landsbygder. (Tillväxtanalys, 2015). 52Samråd med företrädare för nordiska organisationer och departement i Aalborg . En inkluderande kulturskola på egen grund – utredningens grund för förslag Det är utredningens mening att en juridisk ram i form av en kultur- skolelag vore mest verkningsfullt för att skapa en tydlig styrning som uttrycker att kulturskola är av nationellt intresse. Men mot bakgrund av de ekonomiska konsekvenser som den så kallade finansieringsprincipen föranleder när en tidigare frivillig uppgift görs obligatorisk, bedömer utredningen att det inte är görligt att överlämna ett sådant förslag till regeringen. En hel- statligt finansierad kulturskola ser inte utredningen som ett mål i sig, vilket är konsekvensen av den nämnda principen, utan det är en lagreglerad kulturskola som vi ser som angeläget. Genom att införa stödstrukturer på nationell och regional nivå samt specialdestinerade, väl konstruerade och sökbara statsbidrag, som komplement till ett eget ekonomiskt åtagande, kan barn och unga ges bättre förutsättningar att få tillgång till kulturskola av hög kvalitet oavsett bostadsort och personliga förutsättningar. En sådan förstärkning kan ses som en sorts första steg för att åstadkomma en förändring utan att behöva inkräkta på den kommunala själv- styrelsen. Om denna metod, efter att den prövats visar sig vara otillräcklig, föreslår utredningen att staten överväger starkare styr- medel, som lagstiftning, för att nå sitt mål. Enligt utredningens mening utgör , på samma sätt som övrig verksamhet, en viktig del av samhällets välfärd som behöver för- stärkas mot bakgrund av att många kommuner och landsting befinner sig i en ansträngd ekonomisk situation. 6Utredningens förslag och rekommendationer I detta kapitel utvecklar utredningen sina huvudförslag med utgångspunkt i den kartläggning och de bedömningar som beskrivs i tidigare kapitel. Utredningens bedömning är att statliga insatser behövs för att åstadkomma en långsiktig nivåhöjning vad gäller barns och ungas tillgång till en kulturskola av hög kvalitet. Kulturskolesektorn har behov av en stödjande infra- struktur för att kunna vidareutveckla sin verksamhet (avsnitt 6.1). En sådan infrastruktur bör etableras med utgångspunkt i lång- siktiga mål av övergripande art i kombination med ett ansvars- tagande på regional respektive statlig nivå så att ett ökat erfaren- hetsutbyte och kunskapsutveckling kan främjas. Även konkreta stimulansåtgärder behövs för att stärka verksamhetsutveckling i hela landet. Utformningen av de olika stödformerna beskrivs i följande avsnitt. En åtgärd på en mer övergripande nivå är förslaget om att införa nationella mål för sektorn (6.2). Dessa mål bör inrättas för att tydliggöra de förhållningssätt och målsättningar som utred- ningen menar bör genomsyra det kommunala arbetet som en vision och en vägledning för att verksamheten ska kunna vara relevant i sin samtid. För att sektorn ska kunna sträva mot att uppfylla de nationella målen lämnar utredningen ett antal förslag. Tillsammans med de nationella målen avser dessa förslag att bilda en sammanhängande infrastruktur till stöd för den kommunala verksamheten. Genom att etablera ett nationellt kulturskolecentrum på myndighetsnivå kan förutsättningar skapas för ett ökat erfarenhets- och kunskaps- utbyte (6.3). De särskilda stimulansbidrag som detta centrum före- slås få i ansvar att fördela kan göra det möjligt för kommunerna att Utredningens förslag och rekommendationer utveckla sina verksamheter (6.4–6.6). För att bättre utnyttja den samlade kulturkompetensen inom ett helt län föreslår utredningen att bidragen till regional kulturverksamhet förstärks i syfte att främja samverkan mellan den kommunala och regionala nivån (6.7). I avsnitt 6.8 beskrivs behovet av utökade utbildningsvägar inom området. Lärosätena spelar en viktig roll för att utveckla pedagog- iska kandidatexamina inom fler konstformer, exempelvis film, för att på så sätt bättre motsvara kompetensbehov med utgångspunkt i barns och ungas egna intressen (6.8.1). Vi ser även att en anpass- ning av ämneslärarprogrammet i estetiska ämnen skulle underlätta för kombinationstjänster i skolan och (6.8.2). Utred- ningen föreslår att en ny yrkesexamen till kulturskolepedagog, om 90 högskolepoäng (6.8.3) inrättas. En sådan yrkesexamen förut- sätter konstnärliga förkunskaper minst 90 högskolepoäng eller mot- svarande. Forskning med inriktning mot kulturskoleområdet är eftersatt. Eftersom det är utredningens mening att verksamhet bör vila på forskning och beprövad erfarenhet förslås särskilda stimulansinsatser (6.9). Utredningen menar att en juridisk ram i form av en kulturskole- lag vore mest verkningsfullt för att tydliggöra nationella intresse. Men mot bakgrund av de ekonomiska konse- kvenser som finansieringsprincipen föranleder, bedömer utred- ningen att det inte är görligt att överlämna ett sådant förslag till regeringen. I stället föreslås att en utvärdering (6.10) görs för att avgöra vilken effekt övriga förslag haft på barns och ungas tillgång till en inkluderande kulturskola. Utredningen har även gjort ett urval av förebildliga arbetssätt i form av rekommendationer till kommunerna i syfte att främja nya arbetssätt (6.11). 6.1Ny infrastruktur för att uppnå en inkluderande kulturskola på egen grund Bedömning: Utredningens bedömning är att ett flertal insatser behövs för att ta vara på de kommunala kulturskolornas potential så att barns och ungas tillgång till en inkluderande kulturskola ökar. Kulturskolesektorn har behov av Utredningens förslag och rekommendationer en stödjande infrastruktur för att kunna vidareutveckla sin verksamhet. En sådan infrastruktur bör etableras med utgångs- punkt i långsiktiga mål av övergripande art i kombination med nya förutsättningar för ett ansvarstagande på regional respektive statlig nivå. På så sätt kan ett ökat erfarenhetsutbyte, kun- skapsutveckling och en ökad samverkan främjas. Utredningen gör bedömningen att förstärkningar även inom utbildningsområdet behövs för att bättre möta kommunernas kompetensbehov liksom särskilda stimulansinsatser för att stärka verksamhetsutveckling i hela landet. Skillnaderna är stora vad gäller barns och ungas tillgång till kom- munal kulturskola. Kvaliteten skiljer sig stort från kommun till kommun och i de kommuner som saknar verksamhet är förutsätt- ningarna för att utöva kultur med stöd av utbildade pedagoger betydligt sämre jämfört med de kommuner där ett resultatinriktat arbete bedrivs med mål om att utveckla en inkluderande kultur- skola med bred verksamhet. Det är inte bara kommunens eko- nomiska förutsättningar som avgör verksamhetens existens och kvalitet utan även tradition och synen på kultur. En syn på kultur som ”det lilla extra” jämfört med en attityd till kultur som en bas- verksamhet och en källa till utveckling och värdeskapande får olika konsekvenser för utveckling men även för samhälls- utvecklingen i stort.1 De stora skillnaderna avspeglas också i vilka som känner till, attraheras av och deltar i verksamheten och det är sällsynt att del- tagarna är ett tvärsnitt av de barn och unga som växer upp i dagens . Att barn och unga har tillgång till fritidsaktiviteter och därigenom kan utvecklas som individer har ett värde i sig. Det är anmärkningsvärt att många barn och unga har begränsade möj- ligheter att ta del av dessa offentligfinansierade verksamheter. Det hindrar ungas möjligheter till delaktighet och inflytande i samhället och från att utvecklas och bli självständiga. Problemen med olika tillgång till fritidsaktiviteter kan också kopplas till de samhälls- nyttiga värden som lyfts fram inom olika politikområden, vilket 1 C. , Kultur kan göra skillnad! En termometer och receptsamling om kultur i gles- bygdstäta kommuner. (: , 2009); P. L. , Kultur 3.0: Konst, delaktighet, utveckling (Nätverkstan, 2013). Utredningens förslag och rekommendationer också förtydligar att frågorna är tvärsektoriella och att de bör ses ur ett brett ungdomspolitiskt perspektiv.2 Faktorerna som påverkar barns och ungas intresse för och möj- ligheter att delta i är flera: synlighet, familjebakgrund, platsantal och geografiska och lokalmässiga tillgäng- lighet, verksamhetens innehåll och undervisningsformer. Även terminsavgifter i ser utredningen som ett hinder för deltagande. Men att enbart sänka avgifterna leder sannolikt inte till att nya grupper hittar till verksamheten utan kräver andra insatser i kombination med avgiftssänkningar så att blir mer inkluderande även för dem som inte känner sig hemma i verksam- heten (se avsnitt 6.10). Detta antagande styrks av den norska studie som undersökt inkludering i fem större norska städer. Kostnaden har betydelse för deltagandet, men det är andra och i synnerhet synlighet och relevans som avgör om verksamheten ska nå barn och unga som inte har välutbildade för- äldrar med kännedom om verksamhet.3 Även andra forskningsstudier visar att barns och ungdomars möjligheter till kulturutövande till stor del hänger ihop med familjens utbildnings- och inkomstnivå. Enligt en färsk brittisk studie är sannolikheten att barn i familjer med låg inkomstnivå deltar i konst- och kulturverk- samheter lägre än för övriga barn.4 Utgångspunkten för den statliga kulturpolitiken är kulturens egenvärde och roll i samhället. Kulturpolitikens legitimitet behöver inte sökas i de eventuella effekter den får i förhållande till andra politiska målsättningar. ökar insikten på flera håll om kulturlivets relation till andra samhällssektorer och kulturpolitik- ens samspel med andra politikområden. I detta ökade samspel är kulturens egenvärde en grundförutsättning.5 Utredningen menar att landets kommunala kulturskolor är av stor betydelse för sam- hället. Kulturskolorna spelar en viktig roll som kultur- institutioner med ett utbildande uppdrag och som konstnärliga mötesplatser där barn och unga kan delta på frivillig grund. 2Med fokus på unga – en politik för goda levnadsvillkor, makt och inflytande. 2013/14:191. Utredning av kulturskoletilbudet i storbyene. Prosjekt- rapport nr.5/2012. (Agderforskning, 2012). 4The Commission on the Future of Cultural Value, Enriching : Culture, Creativity and Growth (, 2015). 5Tid för kultur. 2009/10:3. Utredningens förslag och rekommendationer Två antaganden kan anses vara premisser för verksamheten; dels att , som offentlig skattefinansierad verksamhet, ska inbegripa intresserade barn och unga oavsett bostadsort och per- sonlig bakgrund och dels att alla barn och unga har rätt att uttrycka sig och vara delaktiga i det konstnärliga livet.6 Genom att ytterligare tydliggöra och stärka egen grund är det utredningens bedömning verksamheten kan stå än starkare som unik kulturresurs i samarbete med det övriga samhället. Detta tydliggörs inte minst av de kommuner som gett sina kulturskolor i uppdrag att verka för en ökad integrering av nyanlända. Brist på strukturer och stöd Utredningens kartläggning visar att landets kulturskolor verkar i avsaknad av formaliserade stödstrukturer. Den enskilda kultur- skolan och den kommunala huvudmannen har ansvar för verk- samhetens drift, uppföljning och utveckling. En lokal särprägel och en verksamhet byggd på ett lokalt engagemang ser utredningen som en styrka, men när de lokala förutsättningarna, i synnerhet i mindre kommuner med små arbetslag, innebär ekonomiska och kompetensmässiga begränsningar, blir det lokala arbetet en svaghet. Sådana svårigheter kan visa sig på många sätt i den konkreta verk- samheten, som i en oförmåga att kunna erbjuda såväl en bred verksamhet med varierade undervisningsformer som ämnesfördjup- ning, att vara uppdaterad med den digitala teknikens möjligheter, att kunna möta personalens behov av kompetensutveckling, att låta barn och unga delta i gemensamma aktiviteter inom smala konst- uttryck eller hålla hög kvalitet i sin omvärldsbevakning. Utredningens samråd har visat att kulturskolesektorn präglas av en brist på samverkan och gemensamma strukturer vilket bidrar till en ineffektivitet i arbetet på flera plan. är för när- varande den organisation som med hjälp av externa medel, exem- pelvis från Allmänna arvsfonden, kunnat initiera gemensamma projekt och utvecklingsinsatser. I övrigt arbetar kommunerna van- ligen parallellt med likartade utmaningar med liten möjlighet att på ett rationellt sätt genom samverkan ta vara på den kunskap och 6 FN:s konvention om barnets rättigheter, SÖ 1990:20. Utredningens förslag och rekommendationer kompetens som finns hos kulturskolor, kulturinstitutioner och andra relevanta aktörer i andra kommuner, på den regionala och den nationella nivån samt inom forskningssektorn. De samlade kulturella resurserna bör i stället kunna användas mer effektivt men detta förutsätter att en nationell samordnings- funktion och fasta samarbetsformer mellan kulturskolor och kultur- verksamheter med kommun eller landsting som huvudman etableras. Många av dagens kommuner står inför stora utmaningar med ett ökande antal barn i skolåldern, växande krav på äldreomsorg och många nyanlända som ska etablera sig i samhället. Detta kommer att innebära kraftiga ekonomiska påfrestningar och sannolikt hårda prioriteringar i den kommunala samhällsservicen. Utredningen kan se en risk för att en frivillig verksamhet som kulturskoleverksamhet kan komma att ifrågasättas och i värsta fall läggas ner. En sådan utveckling skulle enligt utredningens mening betyda att den kom- munala servicen skulle få än svårare att leva upp till kravet på likvärdighet för alla medborgare vilket står i motsats till intention- erna i såväl som i de nationella kulturpolitiska målen.7 Förslagen i detta betänkande avser det utredningen anser är kultur- skolans kärnverksamhet. kärnverksamhet vill utred- ningen beskriva som den verksamhet som kulturskolorna genom- för på barns och ungas fria tid. Hur kommunerna väljer att använda som en kulturresurs inom ramen för den obligatoriska skolan och det övriga lokalsamhället gör utredningen ingen bedöm- ning av. Juridisk ram önskvärd men inte genomförbar Ett flertal bredare utredningar har sedan den kommunala musik- skolans start efterfrågat en starkare statlig styrning av verksam- heten8 och även lagstiftning har diskuterats.9 Men det är först 2009/10:3, bet. 2009/10:KrU5, rskr. 2009/10:145. 8SOU 1946:11; SOU 1954:2; SOU 1968:15; SOU 1972:66; Prop. 1974:28, s. 63. Utredningens förslag och rekommendationer denna utredning som har i uppdrag att göra en bedömning om för- och nackdelar med att författningsreglera kommunernas ansvar för verksamheten.10 Det är som beskrivits i kapitel 5, utredningens mening att en juridisk ram i form av en kulturskolelag vore mest verkningsfullt som grund för att tydliggöra att kulturskola är av nationellt intresse. Mot bakgrund av de ekonomiska konsekvenser som den så kallade finansieringsprincipen föranleder när en tidigare frivillig uppgift görs obligatorisk (se avsnitt 5.4), bedömer utredningen att det inte är görligt att överlämna ett sådant förslag till regeringen. En helstatligt finansierad kulturskola ser inte utredningen heller som ett mål i sig, vilket vore konsekvensen av en strikt tillämpning av den nämnda principen, utan det är en i lag reglerad kulturskola, som vi ser som angeläget. Som jämförelse kan nämnas bibliotekslagen som styr ett kommunalt åtagande. I stället föreslår vi nationella mål som ska vara vägledande för den kommunala samt att ett antal sammanlänkade förslag fullföljs. bör en utvärdering genomföras för att ta reda på vilken verkan förslagen har haft på barns och ungas tillgång till en inkluderande kulturskola på egen grund. Om utvärderingens resultat visar att tillgång till kulturskola fortsatt saknas och om det finansiella läget så tillåter, bör regeringen överväga att genom lagstiftning göra den kommunala obligatorisk. Sammantaget avser nationella mål (se avsnitt 6.2) och utredningens övriga förslag att bilda en robust infrastruktur för kulturskole- sektorn så att barn och unga i hela landet oavsett bakgrund eller uppväxtmiljö kan få ökad tillgång till kulturskolor av hög kvalitet. Utredningen är medveten om kommunernas olika lokala förutsätt- ningar och har därför eftersträvat förslag med en hög grad av flexibilitet. Genom att ge kommunerna ökad möjlighet att sam- verka med andra kommuner, liksom med den regionala och den Utredningens förslag och rekommendationer nationella nivån, kan kommunerna ges bättre förutsättningar att utveckla ur ett samtida perspektiv. En sådan kultur- skola kan delta i ett erfarenhetsutbyte och tillvarata ökad kunskap. Den utgår i sin verksamhet och sin pedagogik ifrån de kultur- politiska målen11 och en syn på barn och unga som kompetenta individer med egna erfarenheter och intressen. Utredningen menar att en sådan infrastruktur som ram och stöd bidrar till en vidareutveckling av dagens kulturskolor till inkluder- ande verksamheter som vilar på egen grund (beskrivs närmare i avsnitt 6.8 och 5.1). Att utveckla till en bred verksamhet som når barn med olika personliga förutsättningar från samhällets alla delar, kommer fortsatt att vara en utmaning. Men utredningen vill med dessa förslag slå fast att detta ansvar inte bara bör vila på kom- munerna utan är av ett nationellt och regionalt intresse som fordrar ett gemensamt ansvarstagande. Utformning av en ny infrastruktur Med utgångspunkt i nationella mål för den kommunala kultur- skolan föreslår utredningen följande sammanlänkade förslag: Bidrag för regional samordning Förstärkta utbildningsvägar för att uppnå en inkluderande kultur- skola på egen grund Tidsbegränsat verksamhetsbidrag till kulturskola Bidrag till nationell spetskompetens 2009/10:3, bet. 2009/10:KrU5, rskr. 2009/10:145. Utredningens förslag och rekommendationer På nationell nivå föreslår utredningen att ett nationellt kulturskole- centrum inrättas (avsnitt 6.3) med ansvar för nationell uppföljning, att främja erfarenhetsutbyte och samverkan, att främja kulturskole- relaterad kunskap med grund i forskning och beprövad erfarenhet och att fördela stimulansbidrag. Bidrag för regional samordning Utredningen föreslår att staten bör avsätta bidrag för regional sam- ordning för att förbättra samverkan mellan kommuner och lands- ting, liksom kommuner emellan (avsnitt 6.7). Kulturskolornas utveckling kan främjas genom att ta till vara de gemensamma resurserna bättre. Utredningen menar att stimulansbidrag kan ge barn och unga ökad tillgång till en inkluderande kulturskola av hög kvalitet utifrån kommunernas varierande behov (avsnitt 6.4). Förstärkta utbildningsvägar för att uppnå en inkluderande kulturskola på egen grund Inget lärosäte erbjuder någon utbildning som specifikt utgår ifrån det utredningen beskriver som särart. För att möta kommunernas behov av bred konstnärlig och pedagogisk kompe- tens i menar utredningen att förstärkta utbildnings- vägar vore önskvärt. En sådan förstärkning bedöms vara möjlig genom att fler kandidatexamina utvecklas inom fler konstområden (avsnitt 6.8.1) och genom en anpassning av ämneslärarutbildningen (avsnitt 6.8.2). Därutöver föreslår utredningen att en yrkesexamen som leder till kulturskolepedagog inrättas (avsnitt 6.8.3). Utredningens förslag och rekommendationer Forskningsmedel bör avsättas för att stärka veten- skapliga grund (avsnitt 6.9) dels genom utlysning av projektbidrag och dels genom att inrätta en nationell forskarskola. Tidsbegränsat verksamhetsbidrag till kulturskola Landets kommuner har olika kapacitet och förmåga att bedriva kulturskoleverksamhet av hög kvalitet bland annat beroende på sitt geografiska läge och befolkningens storlek. Utredningen föreslår därför ett riktat statsbidrag för vissa kommuner i form av ett tids- begränsat verksamhetsbidrag till kulturskola (avsnitt 6.5). Bidrag till nationell spetskompetens Utredningen kan konstatera ett behov av att utifrån barns och ungas perspektiv bättre ta vara på de ungdomar som vill fördjupa sitt konstnärliga intresse på en mer avancerad nivå. Utredningen föreslår därför ett särskilt bidrag till kulturskoleverksamhet med nationell spetskompetens (avsnitt 6.6). Utredningen menar att det är angeläget att följa om utredningens förslag får avsedda effekter på barns och ungas tillgång till en inkluderande och tillgänglig kulturskola. bör därför utfallet av dessa förslag utvärderas. Beroende på utvärderingens resultat bör regeringen överväga ytterligare stimulansinsatser eller en starkare styrning av genom lagstiftning (avsnitt 6.10). Utredningens förslag och rekommendationer Förslag: Regeringen bör för lägga fram övergripande nationella mål för den kommunala . ge barn och unga möjlighet att lära, utöva och uppleva konst- uttryck i första hand i grupp, bedrivas på barns och ungas fria tid, präglas av hög kvalitet och en konstnärlig och genremässig bredd med verksamhet inom tre eller flera konstuttryck, tillämpa en pedagogik som utgår från barnets egna erfaren- heter och intressen, ge barn och unga goda förutsättningar att ha inflytande på verksamhetens utformning och innehåll, ha en hög andel pedagogiskt och konstnärligt utbildad personal, verka i för verksamheten anpassade lokaler med ändamåls- enlig utrustning, aktivt verka för att kommunens barn och unga har kännedom om och ges likvärdig möjlighet att delta i dess verksamhet, och arbeta i bred samverkan och bedriva en utåtriktad verksamhet gentemot det övriga samhället. De kommunala kulturskolorna bedrivs utan vare sig gemensamma mål eller formaliserade strukturer och är dubbelt frivillig; såväl för kommunen att bedriva som för barn och unga att delta i. Ändå bedriver de flesta av landets kommuner antingen en musikskola med inriktning mot musik eller en kulturskola som rymmer fler konstområden. Faktorer som utbildnings- och kulturtraditioner, eldsjälar, kulturintresserade politiker, Svenska kommunförbundets Utredningens förslag och rekommendationer råd,12 engagerade pedagoger och röststarka föräldrar som sagt ifrån vid hot om nedläggning har sammantaget kunnat skapa och hålla ihop en bred men ändå kollektiv referensram för vad som förväntas vara den svenska kommunala . Föreningen (nuvarande ) har gett och ger en samlad röst åt sektorn och stöttar utifrån förmåga. En viktig fråga för är att nationella mål formuleras för de kommunala kulturskolorna som en del i en mer omfattande nationell strategi.13 Många kommuner har inlett ett ambitiöst arbete med att ut- veckla verksamhet för att stärka dess relevans i en förändrad omvärld. Utredningen menar trots detta att sektorn kan sägas vara präglad av en viss vilsenhet. Det som ”sitter i väggarna” sedan tidiga år med stark vuxenstyrning, formellt lärande och enskild undervisning14 kan tendera att krocka med ett förändrat samhälle som präglas av mångfald, ett digitalt teknikskifte och en syn på barn med rätt till inflytande. Parallellt ställs nya krav på individen från arbetslivet att vara kreativ och ha en kulturell kompetens.15 De nationella kulturpolitiska mål som har beslutat är styrande för statliga myndigheter och vägledande för kommuner och landsting.16 De inspirerar kulturskolor till att bedriva ett arbete med höga ambitioner.