sou · H4B353d2 · 2016-08-31 00:00:00 — d)när betalningsinstitutet har för avsikt att använda ett ombud, den information som avses i artikel 19.1, och e)när betalningsinstitutet har för avsikt att använda en filial: den information som avses i artikel 5.1 b) och e) när det gäller betal- tjänstverksamheten i värdmedlemsstaten, en beskrivning av fili- alens organisatoriska struktur och vilka som är ansvariga för led- ningen av filialen. Artikel 5.1 b) anger att informationen ska innehålla en affärsplan för filialen med en budgetprognos . Av planen ska framgå att filialen har förmåga att utnyttja system, resurser och förfaranden som är lämpliga och väl anpassade för en sund verksamhet. Gränsöverskridande betaltjänstverksamhet, tillhandahållande av betaltjänster … Av artikel 5.1 e) följer att det ska lämnas en beskrivning av filial- ens styrsystem och interna kontrollmekanismer och att den ska in- kludera förvaltnings-, riskhanterings- och redovisningsförfaranden. Beskrivningen ska visa att dessa styrsystem, kontrollmekanismer och förfaranden är proportionella, lämpliga, sunda och tillräckliga. När ett betalningsinstitut avser att utkontraktera operativa betal- tjänstfunktioner till andra enheter i värdmedlemsstaten ska det en- ligt andra stycket i artikel 28.1 meddela tillsynsmyndigheterna i hemmedlemsstaten. Artikel 28 överensstämmer till viss del med det första betaltjänstdirektivets artikel 25.1 men informationsskyldig- heten har preciserats. Av artikel 28.2, som till vissa delar är ny, följer att tillsynsmyndig- heten i hemmedlemsstaten inom efter mottagandet av all information som avses i artikel 28.1 ska skicka denna information till tillsynsmyndigheterna i värdmedlemsstaten. De sistnämnda myn- digheterna ska inom efter att de har tagit emot informa- tionen förse tillsynsmyndigheterna i hemmedlemsstaten med relevant information i samband med det berörda betalningsinstitutets plane- rade tillhandahållande av betaltjänster. De ska särskilt informera tillsynsmyndigheterna i hemmedlemsstaten om alla rimliga skäl till farhågor när det gäller penningtvätt eller finansiering av terrorism i den mening som avses i det fjärde penningtvättsdirektivet2. Om tillsynsmyndigheterna i hemmedlemsstaten inte instämmer i den bedömning som tillsynsmyndigheterna i värdmedlemsstaten har gjort ska de informera dessa om skälen för sitt beslut. Detta torde innebära att om myndigheterna har olika uppfattning i frågan om det finns risk för penningtvätt eller finansiering av terrorism i och med etableringen av en filial eller anlitandet av ett ombud ska hemmedlemsstatens myndighet fatta ett formellt beslut om regi- strering ska ske i hemmedlemsstaten eller inte. Slutligen följer det av artikeln att om den bedömning som görs av tillsynsmyndigheten i hemmedlemsstaten är ofördelaktig, sär- skilt mot bakgrund av informationen från tillsynsmyndigheterna i värdmedlemsstaten, ska tillsynsmyndigheten i hemmedlemsstaten 2 och rådets direktiv (EU) 2015/849 av om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terro- rism om ändring av och rådets förordning (EU) nr 648/2012 och om upphävande av och rådets direktiv /60/EG och kommissionens direktiv /70/EG. Gränsöverskridande betaltjänstverksamhet, tillhandahållande av betaltjänster … vägra att registrera ombudet eller filialen, eller återkalla registre- ringen om den redan har gjorts. Om myndigheten i hemmedlems- staten anser att det finns risk för penningtvätt eller finansiering av terrorism ska myndigheten alltså vägra att registrera ombudet eller filialen samt återkalla en redan gjord registrering. Av artikel 28.3, som är ny, följer att tillsynsmyndigheten i hem- medlemsstaten efter mottagandet av den infor- mation som avses i artikel 28.1 ska meddela sitt beslut till tillsyns- myndigheterna i värdmedlemsstaten och till betalningsinstitutet. Efter det att ombudet eller filialen har införts i det register som avses i artikel 14 kan verksamheten i den berörda värdmedlems- staten inledas. ska enligt bestämmelsen underrätta tillsynsmyndigheten i hemmedlemsstaten om vilket datum det in- leder verksamhet via ombudet eller filialen.3 i hemmedlemsstaten ska underrätta tillsyns- myndigheterna i värdmedlemsstaten om detta. Enligt artikel 28.4, som också är ny, ska betalningsinstitutet utan onödigt dröjsmål underrätta tillsynsmyndigheterna i hemmedlems- staten om alla relevanta ändringar av den information som meddelas i enlighet med artikel 28.1, vilket innefattar ytterligare ombud, fili- aler eller enheter till vilka verksamheter utkontrakteras i de värd- medlemsstater där det bedriver verksamhet. Det förfarande som anges i punkterna 2 och 3 ska tillämpas. Av artikel 28.5 följer bl.a. att ska till kommissionen överlämna ett förslag till tekniska standarder för samarbete och för utbyte av information mellan hemmedlemsstatens och värdmedlemsstatens behöriga myndigheter. Förslag: Det bör framgå av betaltjänstlagen att delvis samma in- formation ska lämnas i fråga om ett betalningsinstituts anlitande av ombud, oavsett om ombudet ska verka i betalningsinstitutets hemmedlemsstat eller i en annan medlemsstat. När det gäller ett betalningsinstituts tillhandahållande av tjänster via en filial i en 3 I den svenska översättningen av direktivtexten har det felaktigt angetts att det är värd- medlemsstaten som ska underrättas om datumet för inledandet av verksamheten. Gränsöverskridande betaltjänstverksamhet, tillhandahållande av betaltjänster … annan medlemsstat bör i stället regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att meddela föreskrifter om den information som ska lämnas till ut- över vad som anges i 3 kap. 19 §. Det bör också framgå av betal- tjänstlagen att ett betalningsinstitut som avser att utkontraktera operativa betaltjänstfunktioner till enheter i en annan medlems- stat ska meddela om detta. Vidare bör det anges att betalningsinstitutet ska underrätta om det datum då verksamhet via ett ombud eller en filial ska på- börjas i den andra medlemstaten. bör i betaltjänstlagen åläggas en skyldig- het att lämna över en underrättelse från ett betalningsinstitut om att aktören avser att tillhandahålla tjänster genom ombud i ett annat EES-land till tillsynsmyndigheten i detta land. Det bör också anges i lagen att när från en tillsyns- myndighet i ett annat EES-land mottagit en underrättelse om att ett utländskt företag avser att tillhandahålla betaltjänster i , inspektionen inom en månad ska underrätta myndigheten i hem- medlemsstaten om bl.a. det utländska företagets etablering här i landet. Det bör föreskrivas i lagen att ska bedöma om det föreligger en sådan risk för penningtvätt eller finansiering av terrorism som avses i 3 kap. 18–19 §§. Det bör också framgå att registrering ska vägras eller återkallas om bedömer att det finns skälig anledning att anta att det föreligger risk för penningtvätt eller finansiering av terrorism på det sätt som anges i 3 kap. 18–19 §§. Det bör också framgå av lagen att om , när ett svenskt betalningsinstitut avser att bedriva verksamhet i ett annat EES-land genom ombud eller filial, inte har samma uppfatt- ning som värdmedlemstaten i fråga om risken för penningtvätt eller finansiering av terrorism, tillsynsmyndigheten i det andra landet ska underrättas om beslutet att vägra registrering av om- budet eller filialen. Vidare bör det anges i lagen att efter att ha mottagit en underrättelse från ett svenskt betalningsinstitut enligt 3 kap. 18 och 19 §§ ska fatta beslut om registrering och underrätta tillsynsmyndigheterna i värdmedlems- staten och betalningsinstitutet om beslutet. Först efter det att Gränsöverskridande betaltjänstverksamhet, tillhandahållande av betaltjänster … har registrerat ombudet eller filialen ska aktörerna ha rätt att inleda sin verksamhet i den aktuella värd- medlemsstaten. Artikel 28 innehåller flera nya bestämmelser om betalningsinstituts tillhandahållande av betaltjänster genom ombud eller filial i en annan medlemsstat än hemmedlemsstaten. Artikel 28.1 ställer ytter- ligare krav på vad en underrättelse om sådan verksamhet ska inne- hålla. De informationskrav som följer av artikel 28.1 a–c) torde överensstämma med de krav som framgår i 3 kap. 18 § första stycket respektive 19 § första stycket betaltjänstlagen och kräver således inte något tillägg i lagen. För att tillhandahålla betaltjänster via ombud i en annan med- lemsstat ska enligt artikel 28.1 d) även lämnas den information som följer av artikel 19.1, vilken har genomförts i 3 kap. 17 § betaltjänst- lagen. Av betaltjänstlagen bör således framgå att även denna in- formation ska lämnas av ett betalningsinstitut som avser att anlita ombud som ska verka i en annan medlemsstat. När det gäller att tillhandahålla tjänster via en filial ska i stället den information lämnas som anges i artikel 5.1 b) och e) i fråga om filialens verksamhet i värdmedlemsstaten samt en beskrivning av filialens organisatoriska struktur och vilka som är ansvariga för dess ledning. Den information som ska lämnas enligt artikel 5.1 b) och e) är relativt detaljerad och omfattande och det framstår som lämp- ligt att lämnar närmare föreskrifter om vilka uppgifter som ska lämnas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför bemyndigas att utfärda sådana föreskrifter. För att genomföra det andra stycket i artikel 28.1 bör det före- skrivas i betaltjänstlagen att ett betalningsinstitut som avser att utkontraktera operativa betaltjänstfunktioner till enheter i en annan medlemsstat ska meddela om detta. Regleringen i artikel 28.2 är i stora delar ny i förhållande till motsvarande bestämmelse i betaltjänstlagen. följer det dock av 3 kap. 20 § respektive 22 § att ska lämna en underrättelse från ett betalningsinstitut som avser att tillhanda- hålla betaltjänster i ett annat EES-land via filial eller direkt från , till myndigheten i det berörda landet. För att genomföra regleringen i artikel 28.2 bör samma underrättelseskyldighet åläggas Gränsöverskridande betaltjänstverksamhet, tillhandahållande av betaltjänster … när myndigheten tar emot en underrättelse från ett betalningsinstitut som avser att tillhandahålla tjänster genom ombud i ett annat EES-land. Det bör också anges i lagen att , när den från en behörig myndighet i ett annat EES-land har mottagit en under- rättelse om att ett utländskt företag avser att tillhandahålla betal- tjänster i genom filial, ombud eller utkontraktering av verk- samhet, inom en månad ska lämna en underrättelse till myndigheten i hemmedlemsstaten underrättelse bör, i konsekvens med regleringen i artikel 28.2, innehålla relevant information om det ut- ländska företagets etablering i samt om det finns skälig an- ledning att anta att penningtvätt eller finansiering av terrorism kan förekomma på det sätt som anges i 3 kap. 18–19 §§ andra styckena i samband med etablering i genom ombud eller filial. Den svenska översättningen av direktivtexten anger att informa- tion ska lämnas om det finns rimliga skäl till farhågor om penning- tvätt eller finansiering av terrorism i den mening som avses i det fjärde penningtvättsdirektivet. Denna lokution får anses överens- stämma med lokutionen skälig anledning att anta i 3 kap. 18 och 19 §§.4 Tillsynsmyndigheterna ska alltså utbyta information med varandra på det nu beskrivna sättet. följer av 3 kap. 18 och 19 §§ att får vägra registrering eller återkalla en regi- strering av ett ombud eller filial till ett svenskt betalningsinstitut om tillsynsmyndigheten i det andra landet har skälig anledning att anta att penningtvätt eller finansiering av terrorism äger rum eller har ägt rum. För att genomföra den delvis nya lydelsen av artikel 28.2 bör det i betaltjänstlagen anges att det är som ska göra bedömningen att det föreligger en sådan risk som avses i artikeln, dock med beaktande av den information som tillsynsmyndigheten i det andra landet har bistått med. Det bör också föreskrivas att regi- strering ska vägras eller återkallas om inspektionen bedömer att det finns skälig anledning att anta att det finns risk för penningtvätt 4 Jfr lydelsen av artikel 17.6 i det första betaltjänstdirektivet i originaltext, resonable grounds to suspect, och lydelsen av artikel 28.2 i det andra betaltjänstdirektivets originaltext, reason- able grounds for concern. Gränsöverskridande betaltjänstverksamhet, tillhandahållande av betaltjänster … eller finansiering av terrorism på det sätt som anges i 3 kap. 18 och 19 §§. Den nuvarande lydelsen av andra stycket i respektive para- graf torde täcka samma förhållanden som lydelsen i fjärde penning- tvättsdirektivet omfattar. Någon hänvisning till det fjärde penning- tvättsdirektivet bör därför inte vara nödvändig i betaltjänstlagen. I betaltjänstlagen behöver inte anges att ska fatta ett formellt beslut om registrering när den inte har samma uppfattning som värdmedlemstaten i fråga om risken för penning- tvätt eller finansiering av terrorism, eftersom inspektionen alltid ska fatta beslut om registrering när en anmälan görs. Däremot bör det anges att tillsynsmyndigheten i värdmedlemsstaten ska underrättas om beslutet. För att genomföra artikel 28.3 bör det föreskrivas i betaltjänst- lagen att efter att ha mottagit en underrättelse från ett svenskt betalningsinstitut enligt 3 kap. 18 och 19 §§ ska fatta beslut om registrering samt underrätta tillsyns- myndigheterna i värdmedlemsstaten och betalningsinstitutet om beslutet. Det bör också, i konsekvens med artikelns lydelse, framgå att först efter det att har registrerat ombudet eller filialen kan dessa aktörer inleda sin verksamhet i den aktuella värdmedlemsstaten. Det bör också anges att betalningsinstitutet ska underrätta om det datum då verksamheten via ombudet eller filialen ska påbörjas i värdmedlemsstaten. Denna upp- gift bör lämnas till i samband med en under- rättelse enligt 3 kap. 18 och 19 §§, varvid uppgiften tillsammans med övriga uppgifter i underrättelsen ska lämnas över av Finansinspek- tionen till tillsynsmyndigheten i det andra landet. När det gäller utländska företags verksamhet i bör reg- leringen i betaltjänstlagen ändras något i konsekvens med artikel 28. Enligt betaltjänstlagens nuvarande lydelse enligt 27 § räcker det med att mottar en underrättelse om att det utländska företaget avser att tillhandahålla tjänster genom ombud eller filial för att verksamheten ska få inledas. Det bör i stället framgå att , efter att ha lämnat en underrättelse till tillsyns- myndigheten i hemmedlemstaten om dess verksamhet i , innan företaget får tillhandahålla tjänster i , ska invänta ett beslut från tillsynsmyndigheten i det andra landet om att registre- ring har skett av ombudet eller filialen. Gränsöverskridande betaltjänstverksamhet, tillhandahållande av betaltjänster … framgår det av 3 kap. 25 § att ett betalningsinstitut är skyldigt att underrätta innan en ändring av verksamheten genomförs. Det behöver därför inte särskilt anges att detta ska ske utan onödigt dröjsmål, som anges i artikel 28.4 (se även avsnittet ovan). Det bör också framgå av betaltjänstlagen att en sådan underrättelse ska göras även i fråga om verksamhet som har utkontrakterats genom uppdragsavtal enligt 3 kap. 28 § betal- tjänstlagen. ska i sin tur underrätta den behöriga myndig- heten i det andra landet om ändringen. Underrättelsen bör lämnas inom samma tidsfrist som gäller för en sådan underrättelse som avses i artikel 28.2, dvs. inom efter mottagandet av under- rättelsen om ändring inkommit till inspektionen (se artikel 28.4). När en underrättelse ska göras innan en ändring av verksam- heten genomförs ska samma förfarande tillämpas som när ett betal- ningsinstitut avser att tillhandahålla betaltjänster i annat EES-land på de i betaltjänstlagen beskrivna sätten, utan att detta uttryckligen behöver anges i lagen (jfr artikel 28.4). 12.2.5Tillsyn över gränsöverskridande verksamsamhet Artikel 29, som också till vissa delar är ny i förhållande till det första betaltjänstdirektivet, innehåller bestämmelser om tillsyn över betal- ningsinstitut som utövar etableringsrätten och friheten att tillhanda- hålla tjänster. Artikel 29.1, som motsvarar de tidigare artiklarna 25.2 och 3, anger att tillsynsmyndigheterna i hemmedlemsstaten ska sam- arbeta med värdmedlemsstatens behöriga myndigheter när det gäller tillsynen av betalningsinstitut som genom ombud eller filial be- driver verksamhet i annan medlemsstat. Tillsynsmyndigheterna i hem- medlemsstaten ska vidare underrätta tillsynsmyndigheterna i värd- medlemsstaten när de avser att genomföra en kontroll på plats inom den senares territorium. Uppgiften att genomföra kontroller på plats av de berörda instituten får dock delegeras till tillsynsmyndigheter- na i värdmedlemsstaten. Av artikel 29.3, som motsvarar det första betaltjänstdirektivets artikel 25.4, följer att medlemsstaternas tillsyns- myndigheter är skyldiga att utväxla väsentlig och relevant informa- tion särskilt vad gäller överträdelser eller misstänkta överträdelser från ombud och filialer. Gränsöverskridande betaltjänstverksamhet, tillhandahållande av betaltjänster … Enligt artikel 29.2, som är ny i förhållande till det första betal- tjänstdirektivet, får tillsynsmyndigheterna i värdmedlemsstaten kräva att betalningsinstitut som har ombud eller filialer inom deras terri- torier ska lämna periodiska rapporter om den verksamhet som bedrivs inom deras territorier. Dessa rapporter ska begäras in för informa- tions- eller statistikändamål och, när ombuden och filialerna genom- för betaltjänstverksamheten inom ramen för etableringsrätten, för att övervaka efterlevnaden av de bestämmelser i nationell rätt som införlivar avdelningarna III och IV. Sådana ombud och filialer ska omfattas av krav på tystnadsplikt som minst är likvärdiga med de som avses i artikel 24. Enligt artikel 29.4, som också den är ny, får medlemsstaterna kräva att betalningsinstitut som är verksamma på deras territorium via ombud och vars huvudkontor finns i en annan medlemsstat ska utse en central kontaktpunkt på värdmedlems- statens territorium. Syftet med kontaktpunkten är att säkerställa att information lämnas om efterlevnaden av avdelningarna III och IV i direktivet och att förenkla den tillsyn som tillsynsmyndigheterna i hemmedlemsstaten och i värdmedlemsstaten ska utöva över dessa aktörer, utan att det påverkar några bestämmelser om förhindrande av penningtvätt och finansiering av terrorism. Genom kontaktpunk- ten ska tillsynsmyndigheterna på begäran förses med handlingar och information. Av artikel 29.5 följer bl.a. att ska utarbeta ett förslag till tekniska standarder för att specificera kriterier för när det är lämp- ligt att inrätta en central kontaktpunkt enligt artikel 29.4 och vilka funktioner dessa centrala kontaktpunkter ska ha. ska beakta den totala volymen och det totala värdet för transaktioner som genomförs av betalningsinstitutet i värdmedlemsstaten, den typ av betaltjänster som tillhandahålls och det totala antalet ombud som är etablerade i värdmedlemsstaten. ska överlämna sitt förslag till kommissionen . Enligt skäl 44 till direk- tivet ska kravet på att utnämna en central kontaktpunkt stå i pro- portion till målet om tillräcklig kommunikation och informations- rapportering om efterlevnaden i värdmedlemsstaten av avdelning- arna III och IV. Enligt artikel 29.6 ska också utarbeta ett förslag till tekniska standarder för ramen för samarbete och för informationsutbyte mellan hemmedlemsstatens och värdmedlemsstatens tillsynsmyn- digheter för att bl.a. säkra en konsekvent och effektiv tillsyn över Gränsöverskridande betaltjänstverksamhet, tillhandahållande av betaltjänster … betalningsinstitut som tillhandahåller gränsöverskridande betaltjänst- er. ska överlämna detta förslag till kommissionen . Förslag: De möjligheter som artiklarna 29.2 och 29.4 ger till utökad kontroll av utländska betalningsinstitut som genom om- bud eller filial bedriver betaltjänstverksamhet i ska ut- nyttjas vid genomförandet av det andra betaltjänstdirektivet. Det ska alltså föreskrivas i betaltjänstlagen att utländska betal- ningsinstitut som bedriver verksamhet i genom ombud eller filial ska lämna upplysningar om sin verksamhet i till . När det gäller rapporteringsskyldigheten en- ligt artikel 29.2 ska även utses till behörig myndighet och få möjlighet att begära information av de utländska betal- ningsinstituten om deras verksamhet i . Finansinspektion- en respektive ska också få rätt att meddela föreskrift- er om vad upplysningarna ska innehålla samt om rapportering ska göras med visst tidsintervall. Det ska också framgå av betaltjänstlagen att betalningsinsti- tut som har huvudkontor i annan medlemsstat och som bedriver verksamhet i genom ombud ska utse en central kontakt- punkt i om anser att det behövs. Det ska också anges i lagen att den centrala kontaktpunkten på begäran av ska lämna information om sin verksamhet och inspektionen ska ges rätt att göra platsbesök hos den centrala kontaktpunkten. Artiklarna 29.1 och 29.3 överensstämmer med det första betal- tjänstdirektivets reglering, vilken har genomförts i 8 kap. 4 § betal- tjänstlagen. Det behövs inte några ytterligare åtgärder för att bestämmelserna ska anses genomförda i svensk rätt. Artikel 29.2 och 29.4 innehåller ny reglering i förhållande till det första betaltjänstdirektivet. Bestämmelserna ger tillsynsmyndigheter- na i medlemsstaterna ökad möjlighet till kontroll av betalningsinsti- tut som bedriver verksamhet inom deras territorier genom ombud eller filial. Frågan är om dessa möjligheter ska utnyttjas vid genom- Gränsöverskridande betaltjänstverksamhet, tillhandahållande av betaltjänster … förandet av direktivet i svensk rätt. Direktivet syftar i huvudsak till harmonisering av regelverket med vissa möjligheter till nationella särlösningar. I och med att direktivet alltså är ett s.k. fullharmonise- ringsdirektiv, bör det finnas särskilda skäl för att utnyttja dessa möjligheter till särlösningar. Frågan är om det finns sådana särskilda skäl i detta fall. En ytter- ligare fråga är om någon myndighet utöver ska utses till behörig myndighet och kunna inhämta information enligt artikel 29.2. Ett skäl för att utnyttja dessa möjligheter är att de skulle ge en utökad möjlighet att övervaka de betalnings- institut som bedriver verksamhet i genom ombud eller filial, vilket kan säkerställa ett starkare skydd för konsumenter och övriga betaltjänstanvändare. Vidare ger rapporteringskrav och en skyldighet för utländska betalningsinstitut att på begäran tillhanda- hålla information en möjlighet för att inrikta tillsynen där den gör mest nytta. kommer också genom rapporter och annan information att lättare kunna följa ut- vecklingen på betaltjänstmarknaden för olika aktörer, dvs. de och andra betaltjänstleverantörer och de utländ- ska betalningsinstitut som bedriver verksamhet här genom ombud eller filial. Om kan övervaka utländska betal- ningsinstitut på det sätt som direktivet möjliggör torde det också förenkla samarbetet mellan inspektionen och tillsynsmyndigheten i betalningsinstitutets hemmedlemsstat. Det kan antas att bestämmelserna inte skulle ha någon större negativ inverkan på de berörda aktörerna. Kostnaden för att till- handahålla information respektive utse en kontaktpunkt i landet bör inte vara särskilt stora. Möjligen är kostnaden för att utse en kon- taktpunkt något större än kostnaden för att förse tillsynsmyndig- heten med information. Betaltjänstanvändarnas intresse av en ökad övervakning av betaltjänstmarknaden får dock anses väga tyngre än de negativa effekter som kan drabba det enskilda betalningsinsti- tutet. Ska då samtliga betalningsinstitut som bedriver verksamhet genom ombud behöva utse en central kontaktpunkt i ? Det kan ju förhålla sig så att ett betalningsinstitut bedriver en mycket begrän- sad verksamhet här och därför skulle drabbas oskäligt hårt av att behöva inrätta en central kontaktpunkt. Vidare följer det av arti- Gränsöverskridande betaltjänstverksamhet, tillhandahållande av betaltjänster …