sou · H4B360 · 2016-10-05 00:00:00 — I det lagstiftningsärende 2013 då begreppet ”hjälplöst tillstånd” ersattes med ”särskilt utsatt situation” lyftes som ett argument mot en samtyckeslagstiftning fram att det var oklart vad samtycke egent- ligen innebar och att begreppet samtycke i sig utgjorde ett problem inte minst därför att samtycke också är en straffrihetsgrund i brotts- balken. förslag är emellertid inte vad som kan kallas en ren samtyckesreglering utan i stället har kommittén valt en annan lösning. Lagstiftningen föreslås bygga på frivilligt deltagande och detta har lösts genom att det i lagtexten i 6 kap. 1 § klargörs vad som menas med frivillighet. Av lagtextförslaget framgår att om någon valt att delta i en sexuell handling måste detta ha kommit till Reservationer och särskilda yttranden uttryck för att betraktas som frivilligt. Frivilligheten kan uttryckas såväl i ord som i handling. Eftersom människors sexualitet är väldigt individuell är det i princip omöjligt att genom lagstiftning klarlägga på vilket sätt ett godtagbart uttryck för frivillighet ska ske genom handling. Detta innebär också att det överlämnas till domstolarna att fastställa på vilket godtagbart sätt en person genom handling uttryckt att denne frivilligt har valt att delta i den sexuella hand- lingen. Detta innebär en risk för att domstolarna måste ta ställning till och klarlägga vad som kan betecknas som ett normalt sexuellt beteende eller möjligen vad som är det vanliga för de inblandade individerna i fråga. finns det anledning att påpeka att fri- villigheten självklart kan komma till uttryck på många olika tänkbara sätt. Mänsklig kontakt och ett positivt samspel mellan människor i sådana situationer kan knappast formaliseras och avgränsas tydligt i lagtext. Under vissa angivna förutsättningar ska en uttryckt vilja att delta i en sexuell handling inte anses som frivillig. Eftersom dessa förutsättningar i huvudsak överensstämmer med nu gällande lag- stiftning underlättas gränsdragningen och nuvarande rättspraxis kommer att vara användbar även med den nya föreslagna lagstift- ningen. Detta får betraktas som en stor fördel i jämförelse med tidigare förslag till samtyckesbaserad lagstiftning som skulle ha krävt att ny rättspraxis utvecklas i många avseenden. Med kommitténs förslag är äldre rättspraxis således i allt väsentligt fortfarande an- vändbar. Frivilligheten måste även komma till uttryck vid varje nytt moment i den sexuella handlingen. Vad som avses med övergång från ett moment till ett annat är dock oklart. Nytt samtycke måste i vart fall lämnas av båda parter när den sexuella handlingen övergår från ett moment till ett annat. Den som inte längre vill delta i en sexuell handling måste ut- trycka, i ord eller handling, att frivillighet inte längre föreligger. Detta måste göras på ett sådant sätt att den eller de andra som deltar i den sexuella aktiviteten förstår detta. Flera av de friande domar som kommittén har tagit del av just har avsett situationer där parterna har varit överens om att påbörja en sexuell handling, men där någon sedan har valt att avbryta den sexuella aktiviteten. I nu nämnt avse- ende uppnås inte någon förbättring i förhållande till den gäll- ande lagstiftningen och precis samma bevisproblematik kvarstår. Reservationer och särskilda yttranden I remissförfarandet i anslutning till lagstiftningsärende och i debatten har argument framförts mot en samtyckeslagstift- ning av det skälet att en sådan reglering skulle leda till ett ökat fokus på målsäganden. sätts ett starkt fokus på målsäganden eftersom andra personer sällan varit när- varande eller kunnat bevittna det inträffade. Detta fokus på måls- äganden kan på goda grunder antas öka med den föreslagna lagstift- ningen. Det är inte svårt att föreställa sig en situation där den till- talade säger sig ha fått ett samtycke och där målsäganden får frågor som kräver ingående svar om hur det har kommit till uttryck att samtycke inte längre föreligger och vad de inblandade har gjort under den sexuella samvaron. Eftersom bevisbördan ligger på åklagaren kommer denne, i en situation då det påstås att ett frivilligt deltagande inte längre har förelegat, kanske att vara tvungen att ställa ett stort antal integritets- känsliga frågor till målsäganden. Detta är i sig inte eftersträvansvärt. Vi delar inte kommitténs uppfattning att den nu valda lagtekniska lösningen inte skulle innebära ett ökat fokus på målsäganden. Om den tilltalade säger sig genom ord eller handling ha fått ett med- givande från målsäganden måste åklagaren ha den fulla bevisbördan för att motbevisa detta. Tre fördelar med införandet av en lagstiftning som bygger på frivillighet anges. Den första fördelen sägs vara att en lagstiftning som bygger på frivillighet ger ett normativt budskap om att sex utan samtycke inte är tillåtet. Sådana normativa förhoppningar tenderar att vara överdrivna. är ett nej ett nej. Om någon upp- såtligen genomför en sexuell handling mot en annan persons vilja är det straffbart. Dessutom är lagstiftning i första hand inte till för att sända normativa budskap utan för att lösa problem i verkliga livet. Den andra fördelen med den föreslagna lagstiftningen sägs vara att den bättre skulle stämma överens med den allmänna uppfatt- ningen om hur sexuellt umgänge utövas i ett modernt samhälle. Detta påpekande är inte helt poänglöst och ett problem i detta sammanhang är att dagens våldtäktsbestämmelse täcker in mer än sådant som avser våld, hot och tvång. Den tredje och sista fördelen med ett införande av den före- slagna lagstiftningen skulle vara att det därigenom inte skulle råda någon oklarhet om att lever upp till sina internationella för- pliktelser. Någon sådan oklarhet föreligger inte . Reservationer och särskilda yttranden åsyftas här är den så kallade Bulgariendomen som – tvärt emot vad många påstår – inte innebär något krav på att införa en samtyckes- baserad sexualbrottslagstiftning. Den föreslagna lagstiftningen i sig kommer inte att leda till fler fällande domar. En eventuell ökning av anmälningsbenägenheten kan dock möjligen förväntas Att införa en tredje svårighetsgrad – synnerligen grovt brott – är bra och kan förväntas leda till en mer nyanserad straffmätning som innebär att de allvarligaste brotten bedöms mer efter sitt faktiska straffvärde än vad som har skett hitintills med två svårighetsgrader. Införandet av ett oaktsamhetsbrott Införande av oaktsamhetsbrott i sexualbrottslagstiftningen är posi- tivt, men förutsätter att sådana brott endast avser situationer där det har förekommit kvalificerad oaktsamhet. Straffskalan för oakt- samhetsbrott bör dock vara påtagligt lägre än för uppsåtliga brott på samma sätt som i andra fall då kvalificerad oaktsamhet är krimi- naliserad. Den huvudsakliga anledningen till relativt få anmälda brott leder till fällande dom är den bevisproblematik som alltid kommer att vara förknippad med framförallt de allvarligare formerna av sexual- brott. Lösningen i den delen är därför först och främst förunder- sökningar av god kvalitet som bedrivits noggrant och systematiskt. Kommittén skriver också särskilt om detta. Andra delar är att åkla- garna ska komma in i utredningarna tidigt och att målsägande- biträden ska förordnas i ökad omfattning. Ett målsägandebiträde kan dock inte kompensera för tidigare brister under förundersök- ningen, men däremot vara att betydelsefullt stöd för att målsägan- den – i första hand – ska orka ta sig igenom hela förundersök- ningen och rättegången. Införandet av ett oaktsamhetsbrott kan leda till fler fällande och materiellt riktiga domar i framförallt i sådana fall när uppsåt inte har kunnat bevisas. Reservationer och särskilda yttranden förslag måste ses i ett helhetsperspektiv. I många delar kommer förslagen – om de genomförs – att innebära förtydliganden, i vissa fall av sådant som gäller . I vissa andra avseenden innebär förslagen också reella och påtagliga för- tydliganden och förbättringar i förhållande till den nu gällande sexualbrottslagstiftningen. Trots att vi hyser farhågor i vissa avseenden och i grunden inte vill medverka till att fokuseringen på målsäganden ökar i sexual- brottsmål finner vi sammantaget ändå, bland att av det skälet att tidigare rättspraxis fortfarande kommer att vara användbar och att en ökad belastning på målsägandena uppvägs av en acceptabel hel- hetslösning, att det saknas anledning att motsätta sig en lagstiftning som baserar sig på frivilligt deltagande. Vi ställer oss därför bakom kommitténs förslag i sak även om vi inte delar kommitténs slut- satser och antaganden i alla delar. Reservationer och särskilda yttranden av ledamoten (SD) Att luckan i lagen (där en sexuell handling mot någons vilja som inte innefattat tvång, särskilt utsatt situation eller beroendeställ- ning, endast kan bestraffas som sexuellt ofredande) med detta för- slag täpps till är positivt. Generellt sett blev skrivningarna i lag- texten samt övervägande texten huvudsakligen rimliga. Jag har dock vissa betänkligheter: Utredningen föreslår att lagstiftningen ändras så att den utgår från att det är straffbart att genomföra en sexuell handling med någon som inte deltar frivilligt. Motiveringen är att det finns en lucka där en sexuell handling mot någons vilja som inte inne- fattat tvång, särskilt utsatt situation eller beroendeställning, endast kan bestraffas som sexuellt ofredande. Utredningen skriver dock att ett alternativ vore att ”den nuvarande lagstiftningen kan kom- pletteras eller förtydligas”. Dock gör utredningen inga sådana alter- överväganden vilket borde vara centralt när denna fråga behandlas. Hur vet man annars vad som är det bästa alternativet? Jag efterfrågade en sådan jämförelse men det fanns ingen ansats till att göra någon – inte ens när ”valet mellan att komplettera den nu- varande lagstiftningen eller helt ändra den” diskuterades. Det är en brist i utredningen. Det föreligger även osäkerhet vad frivillighet är, något som läm- nas till domstolarna att avgöra och utröna, vilket förvisso till viss del redan sker . Även gränsdragningen mellan vad som är en fortsättning av en redan inledd sexuell handling kontra vad som är att anse som en ny handling, som fordrar nytt uttryck för frivillig- het, är ett problem. Jag påpekade detta under utredningen, d.v.s. hur man i en sådan situation ska avgöra om en ny handling är god- tagbar. Ska frivilligheten kommuniceras innan den nya handlingen eller räcker det med att motparten kommunicerar frivillighet efter att det hänt? Det förstnämnda blir ju av naturliga skäl svårt om inte omöjligt då motparten inte vet om den nya sexuella handlingen innan den sker eftersom sådant samspel normalt sett sker utan att uttryckliga frågor ställs innan varje moment. Ska frivilligheten tillåtas komma till uttryck efteråt blir även det konstigt av uppenbara an- ledningar. Under mötena pratades då om social adekvans men ett sådant resonemang återfinns inte i utredningen. Reservationer och särskilda yttranden Men jag ser även den risk som tog upp i media om att samtyckesregleringen i kombination med införandet av ett oaktsamhetsbrott kan innebära bevislättnader. Även om åkla- garen fortfarande har bevisbördan för att frivillighet inte förelåg finns det risk för bevislättnad för åklagaren, vilket kan få oönskade konsekvenser. Vidare föreslås begreppet ”våldtäkt” utgå. Eftersom man kan dömas för sexuellt övergrepp utan att våld varit inblandat förstår jag om det begreppet begränsas till just situationer där våld använts men är frågande till att det helt fasas ut. En konstruktion där det finns kvar just för situationer där våld använts borde vara möjlig att ha kvar. Att ha samma namn, ”sexuellt övergrepp” på situationer som kan skilja sig åt rätt mycket blir missvisande. Det är ett problem som redan existerar förvisso, men man borde övervägt hur ordet ”våldtäkt” hade kunnat användas även i en eventuellt ny lag för att göra rubriceringen så rättvisande som möjligt. Utöver det anförda vill jag slutligen poängtera följande: Jag instämmer med utredningen om att felaktiga uppgifter om före- komsten av könssjukdomar inte ska resultera i straffansvar för sexuellt övergrepp men däremot att underlåtenhet att informera om sin allvarliga smittsamma sjukdom ska vara straffsanktionerad, även om det ligger utanför denna utredning. Jag anser även att bestämmelsen om samlag med avkomling och samlag med syskon bör vara straffbart oavsett om det är mellan samma eller olika kön, även om det inte, som utredningen också skriver, ingår i uppdraget att utreda. Skrivningen om ”juridisk könstillhörighet personen ifråga till- delades vid födseln” är besynnerlig. Det kön en person registreras som baseras på biologi – inte någon social konstruktion som ”juri- disk könstillhörighet” insinuerar – ett barn har inte förmåga att uppfatta det som benämns ”könstillhörighet”. Betänkandet konstaterar att de ”inte har något uppdrag att före- slå ändringar som generellt skulle innebära vare sig straffsänkningar eller straffskärpningar”. Jag vill dock påpeka att det är min inställ- ning att straffskärpningar bör införas för sexualbrott. , , Straffbar oaktsamhet, , , 2015. Ashworth, , Principles of Criminal , , , 6:e uppl., 2009. , , Sex & Samtycke, , , 2010. , , , och , , Kriminalrättens grunder, , 2:a uppl., , 2013. , och , , Straffrätt – En kortfattad översikt, , , 2014. , , , , , , , , , Per , , , , och , , , En kommentar, Zeteo, versioner , och den Borgeke, , Att bestämma påföljd för brott, juridik AB, 2: a uppl., , 2012. Diesen, , Bevisprövningen vid sexualbrott, juridik AB, 2:a uppl., 2014. Diesen, och , , Övergrepp mot kvinnor och barn – den rättsliga hanteringen, , 2:a uppl., , 2013. , Per , , och , , Rättegång – femte häftet, , 8:e uppl., , 2011. Eskeland, , , akademisk, 2:a uppl., 2006. Fitger, , , , , , , Per, Palmkvist, och Renfors, , , Zeteo, versioner . Jareborg, och , , Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, , , 2010. , , Svensk sexualbrottslag – En framåtsyftande tillbakablick, , , 2015. , , – Lagskydd för den sexuella integriteten, , , 2008. Lernestedt, , Kriminalisering – Problem och principer, Iustus förlag , , 2003. Matningsdal, , Norsk spesiell strafferett, Fagbokforlaget Vigmostad , Bergen, 2010. Matningsdal, , Nytt i ny straffelov, Universitetsforlaget, , 2015. Mæland, , Innføring i alminnelig strafferett, , 3:e uppl., Bergen, 2004. Renfors, , Sverne Arvill, och , , Rättshjälpslagen, Zeteo, version . , Per , till Per , Iustus förlag , , 2004. Ulväng, , Påföljdskonkurrens – Problem och principer, Iustus förlag , , 2005. Wegerstad, , Skyddsvärda intressen & straffvärda kränk- ningar, , , , 2015. , , JT 2004/05 nr 2 s. 385, Uppsåtets nedre gräns – en efter- längtad sequel. , , SvJT 2010 s. 902, Svensk rättspraxis. , , Juridik , Sex utan samtycke – en kommentar till betänkande. Borgeke, , JT 2008/09 nr 2 s. 262, Från första formel till likgiltighetsuppsåt – Vad hände med tanken att uppsåtsläran borde reformeras? Dagens juridik , efter den friande våldtäktsdomen i : ”orealistiska beviskrav”. Diesen, , , , Int J 2010 Nov–Dec; 33(5–6):329–35, Sex Crime Legislation; Proactive and Effects. Jareborg, , JT 2004/05 nr 4 s. 811, Avsiktsuppsåt och/eller insiktsuppsåt? , , Juridical review, 2013, Principles and Politics in ; Sexual Offences in Scots . Ulväng, , SvJT 2005 s. 1, Likgiltighetsuppsåt. McGlynn, , Feminist activism and rape law reform in and : a Sisyphean struggle? intagen i essäsamlingen : International and Comparative perspectives, sammanställd av och , Routledge, , 2010. 1983/84:23 Rätten till offentlig försvarare. 1983/84:105 Ändring i m.m. (sexualbrotten). 1987/88:107 Målsägandebiträde. 1989/90:158 Utvidgad rätt till målsägandebiträde, m.m. Prop. 1994/95:23 Ett effektivare brottmålsförfarande. 1996/97:9 Ny rättshjälpslag. 1998/99:133 Särskild företrädare för barn. 2003/04:12 antagande av rambeslut om åtgärder för att bekämpa sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi. 2004/05:45 En ny sexualbrottslagstiftning. 2004/05:64 Ny ordning för utfärdande av rättsintyg. 2004/05: 131 En modernare rättegång – reformering av processen i allmän domstol. 2005/06:155 Makt att forma samhället och sitt eget liv – nya mål i jämställdhetspolitiken. 2009/10:147 Skärpta straff för allvarliga våldsbrott m.m. Prop. 2010/11:77 Skärpt straff för köp av sexuell tjänst. 2011/12:109 Vissa åtgärder mot illegala vapen. 2012/13:108 Förstärkt straffrättsligt skydd vid grov fridskränk- ning och grov kvinnofridskränkning. 2012/13:111 En skärpt sexualbrottslagstiftning. 2013/14:226 Skärpningar i vapenlagstiftningen. 2015/16:111 Synnerligen grova narkotikabrott. 1994/95:JuU2 Ett effektivare brottmålsförfarande. 2003/04:JuU9 Rambeslut om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi. 2004/05:JuU16 Sexualbrotten. Riksdagsskrivelse 1994/95:40. Riksdagsskrivelse 2003/04:108. Riksdagsskrivelse 2004/05:164. SOU 1953:14 Förslag till brottsbalk. SOU 1986:14 Påföljd för brott – Om straffskalor, påföljdsval, straff- mätning och villkorlig frigivning m.m. SOU 1992:61 Ett reformerat åklagarväsende. SOU 1995:60 Kvinnofrid. SOU 2001:14 Sexualbrotten – Ett ökat skydd för den sexuella integriteten och angränsande frågor. SOU 2007:6 Målsägandebiträdet – Ett aktivt stöd i rättsprocessen. SOU 2008:85 Straff i proportion till brottets allvar. SOU 2008:106 Ökat förtroende för domstolarna – strategier och förslag. SOU 2010:71 Sexualbrottslagstiftningen – utvärdering och reform- förslag. SOU 2013:38 Vad bör straffas? SOU 2014:18 Straffskalorna för allvarliga våldsbrott. SOU 2014:49 Våld i nära relationer – en folkhälsofråga – Förslag för ett effektivare arbete. SOU 2014:86 Rättvisans pris. SOU 2016:39 Polis – polisutbildningen som högskole- utbildning. SOU 2016:42 delbetänkande Ett starkt straffrättsligt skydd mot köp av sexuell tjänst och utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling, m.m. Promemorior i departementsserien (Ds) Ds 2003:3 Ny ordning för utfärdande av rättsintyg. Ds 2015:49 Översyn av straffbestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte. Ju 2004:I Promemoria av , Anmälan och utredning av sexualbrott – Förslag på förbättringar ur ett brottsofferperspektiv. Ju 2015:J Delredovisning av uppdrag att utreda vissa frågor om brandfarliga och explosiva varor, Skärpta straff för allvarliga brott mot lagen om brandfarliga och explosiva varor. Dir. 2014:128 Ett starkt straffrättsligt skydd vid människohandel och köp av sexuell handling av barn. Dir. 2016:20 Moderna regler om beslag och husrannsakan. Dir. 2016:36 Hemlig dataavläsning. Beslut 41 , dnr Ju2007/2177/. Beslut I:16 , Regleringsbrev för avseende Domstolar. Beslut II:23 , Regleringsbrev för avseende . 2012/13:109. Ju2001/1805, Sexualbrotten – Ett ökat skydd för den sexuella integriteten och angränsande frågor (SOU 2001:14). dnr 1172-1998, Redogörelse /03:JO1. dnr 4547-2002, Redogörelse /05:JO1. dnr 3586-2013, Redogörelse /16:JO1. dnr 2741-2015, beslut . 28 (1999–2000) Om lov om endringer i straffeloven mv. (seksuallovbrudd). 90 (2003–2004) Om lov om straff (straffeloven). 22 (2008–2009) Om lov om endringer i straffeloven. NOU 1997:23 Seksuallovbrudd – Straffelovkommisjonens del- utredning VI. Scottish , Report on Rape and Other Sexual Offences. Europeiska gemenskapernas officiella tidning EGT C 62 E, . Rättsfall från för de mänskliga rättigheterna avgörande , M.C. Se även rättsfall i praxissammanställningen, bilaga 8. NJA 1967 s. 385. NJA 1988 s. 40. NJA 1991 s. 228. NJA 1992 s. 585. NJA 1993 s. 616. NJA 1997 s. 538. NJA 2004 s. 231. NJA 2008 s. 1096 I och II. NJA 2011 s. 89. NJA 2011 s. 563. NJA 2011 s. 725. NJA 2013 s. 397. Beslut i mål B 4609-15. Dom i mål B 379-16. , dom i mål B 876-09. Hovrätten för , dom i mål B 193-09. , dom i mål B 3104-13. , beslut i mål Ö 1268-15. 2004 s. 1553. 2014 s. 459. R v R [1992] 1 AC 599. R v Bree [2007] EWCA Crim 804. R v Chase, [1987] 2 SCR 293. R v Welch, 1995 282 (ON CA). R v Ewanchuk [1999] 1 SCR 330. R v [2000]. R v [2005] 1 SCR 914. R v [2006] AJ no. 1040 (CA). R v JA, 2011 SCC 28, [2011] 2 SCR 440. ’s Reference (No 1 of 2001) 2002 SLT 466. McKearney v HM Advocate 2004 JC 87. Cinci v HM Advocate 2004 JC 103. Brottsförebyggande rådets rapport 2009:4, Målsägandebiträde – En beskrivning av lagens tillämpning. Brottsförebyggande rådets rapport 2013:11, Bemötande i domstol. Brottsförebyggande rådets rapport 2014:6, Skärpta straff för allvar- liga våldsbrott, Utvärdering av straffmätningsreform. Brottsförebyggande rådets kortanalys 2015:4, Utdömda strafftider – en jämförelse av fullbordade brott och försöksbrott. Brottsförebyggande rådets kortanalys 9/2015, Våldtäktsbrottets hantering i rättskedjan. , Anmälda brott – Slutlig statistik . Brottsförebyggande rådets rapport 2016:01, Nationella trygghets- undersökningen 2015 – Om utsatthet, otrygghet och förtroende. Brottsförebyggande rådets rapport 2016:8, Målsägandes medverkan i rättsprocessen. , Årsredovisning 2015. , Målsägandebiträde – en utvärdering av tillämpningen av lagen om målsägandebiträde m.m., dnr 980-1995, 1996. , Specialisering av domare i humanjuridik, Slutrapport. redovisning av regeringens uppdrag till Domstols- verket angående strategier för Domstolars arbete med vissa förtroendefrågor (Ju2008/10177/DOM), dnr 783-2010. Hovrättens för undersökning, Vad tycker brukarna? En intervjuundersökning om kvaliteten vid Hovrätten för , dnr 2005/0429. Nationellt centrum för kvinnofrid, Guide för omhändertagande efter sexuella övergrepp, 2008. Nationellt centrum för kvinnofrid, rapport 2008:1, – Nationellt handlingsprogram för hälso- och sjukvårdens omhänder- tagande av offer för sexuella övergrepp. Nationellt centrum för kvinnofrid, Verksamhetsberättelse 2009. Nationellt centrum för kvinnofrid, rapport 2010:2, Antologi: sju perspektiv på våldtäkt. Nationellt centrum för kvinnofrid, rapport 2010:3, Nationell kart- läggning om hur mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer beaktas i grund- utbildningar vid universitet och högskolor, delrapport 2. Nationellt centrum för kvinnofrid, rapport 2014:1, Våld och hälsa – En befolkningsundersökning om kvinnors och mäns vålds- utsatthet samt kopplingen till hälsa. redovisning, Uppföljning av regeringens jämställdhetsmål på rättsväsendets område, dnr A066.326/2016. , Direktiv nationell hantering av komplex it-brottslighet, Nationellt it-brottscentrum, , . , Utvecklingen av arbets- metoderna vid utredning av våldtäkter, dnr A296.441/2013 , Det svenska rättsväsendet, broschyr (). , rapport, Uppföljning av rättsintygsreformen, 2007. , rapport 2011:2, Kvalitetsarbete inom svensk rättsmedicin i en internationell jämförelse. årsredovisning 2014, dnr X15-90031. , Rapport om uppdraget Granskning av kontrakterades rättsintyg m.m., dnr D16-90200. Statskontoret, rapport 2016:6, Myndighetsanalys av Rättsmedicinal- verket. , Vägledande regler om god advokatsed. , rapport 2015:25, Hur mänskliga rättigheter, mäns våld mot kvinnor och våld mot barn beaktas i högre utbildning – Rapportering av ett regeringsuppdrag. Uppdrag till angående strategier för Dom- stolars arbete med vissa förtroendefrågor, Ju2008/10177/DOM. , rapport, Tvångsmedelsanvändning och beslutsfrister m.m. vid vålds- och sexualbrott i nära relation och mot barn, Utvecklingscentrum , 2010. , tillsynsrapport 2012:4, Våldtäkt mot vuxen – Kvaliteten i den brottsutredande verksamheten, Utvecklings- centrum , dnr ÅM-A 2012/0821. och inspektion – Granskning av brottsutredningar avseende våldtäkt och grov våldtäkt där brottsoffret är , dnr VKA 128-4473/04 och ÅM 2005/0123. En särskild utredare ska bl.a. göra en översyn av våldtäktsbrottet, genomföra en praxisgenomgång i syfte att kartlägga hur våld- täktsbrottet har tolkats och tillämpats, lämna förslag på hur en reglering för ett särskilt straffansvar för oaktsamhetsbrott avseende våldtäkt bör utformas, överväga om det bör införas en samtyckesbaserad reglerings- modell för våldtäkt,