sou · H4B318 · 2016-03-01 00:00:00 — Även Kriminalvården har meddelat före- skrifter och allmänna råd på området (KVFS 2011:3 FARK DomB). Som tidigare redovisats får en dom på fängelse även verkställas om den dömde lämnar en nöjdförklaring (3 §). En nöjdförklaring innebär att den dömde avstår från att överklaga domen när det gäller den utdömda påföljden och medger att den får verkställas. Det innebär att den dömde därmed inte längre har rätt att över- klaga domen vare sig i fråga om att han ska dömas för den åtalade gärningen (skuldfrågan inbegripet brottsrubriceringen) eller i fråga om hur påföljden för gärningen ska bestämmas (jfr NJA 1970 s. 436 och NJA 2005 s. 291). Däremot hindrar inte en nöjdför- den dömde från att överklaga domen i andra delar än när det gäller skuld eller påföljd, t.ex. i fråga om utvisning, förverkande av egendom och företagsbot. En nöjdförklaring kan endast lämnas före överklagandetidens utgång, inbegripet den tid under vilken anslutningsöverklagande enligt 51 kap. 2 § kan ske (prop. 1964:76 s. 21). Det innebär att en nöjdförklaring som avges efter den tiden saknar verkan som nöjdförklaring (NJA 1988 C 109). Om den som har överklagat en dom vill att påföljden ska kunna börja verkställas får han eller hon om överklagandetiden gått ut, återkalla överklagandet. De närmare förutsättningarna för att få avge nöjdförklaring finns i 4–6 §§. Enligt 4 § första stycket får den som är häktad i målet eller i ett annat mål avge nöjdförklaring inför chefen för det häkte där han eller hon är intagen eller, om han eller hon är intagen i kriminal- vårdsanstalt, inför chefen för anstalten eller inför någon annan tjänsteman där som har förordnats att ta emot sådan förklaring. Om den häktade är intagen på en rättspsykiatrisk undersöknings- enhet får han eller hon avge nöjdförklaring inför chefsöverläkaren, verksamhetschefen eller inför annan tjänsteman som någon av dem har förordnat. Den som får ta emot en nöjdförklaring ska så snart det kan ske erinra den dömde om dennes rätt att avge nöjdför- och upplysa den dömde om när och hur det kan ske. Vidare ska den som tar emot en nöjdförklaring också, när nöjdförklaring får lämnas, höra om den dömde vill lämna en sådan förklaring (4 § tredje stycket). För att en nöjdförklaring ska bli giltig krävs därutöver att den som tar emot förklaringen har till- gång till domen eller ett domsbevis samt att den dömde haft betänketid till efter den då domen avkunnades för honom eller henne vid rätten eller på annat sätt delgavs honom eller henne. Den dömde ska dessutom om möjligt beredas tillfälle att samråda med sin försvarare (4 § andra stycket). Vad som sagts gäller också den som är omhändertagen efter beslut om undanröjande av skyddstillsyn eller intagen i kriminal- vårdsanstalt (5 §). Nöjdförklaring av den som är på fri fot får avges inför chefen för en kriminalvårdsanstalt eller ett häkte eller någon annan tjänste- man där som har förordnats att ta emot sådan förklaring eller inför (6 § första stycket). En sådan förklaring får av- ges endast om den dömde överlämnar ett exemplar av domen eller ett domsbevis till den som ska ta emot förklaringen (6 § andra stycket). Någon betänketid krävs dock inte i dessa fall, jfr ovan. I 7 § finns vissa gemensamma bestämmelser om nöjdförklaring. Således krävs enligt dessa att ett vittne är närvarande när nöjd- förklaring avges. Vidare ska den som tar emot förklaringen göra en anteckning om den på domen eller domsbeviset som ska skrivas under av såväl den som tar emot förklaringen som den dömde och vittnet. Enligt 8 § får en nöjdförklaring inte tas tillbaka. En annan verkan av en nöjdförklaring är att om den dömde har överklagat domen innan nöjdförklaringen lämnats ska överklagandet när det gäller påföljden genom förklaringen anses återkallad. Vidare anses enligt praxis en nöjdförklaring medföra att domen eller beslutet i den del som avser påföljden, genom förklaringen får laga kraft mot den dömde (NJA 1983 s. 817). I strafftidsförordningen ges kompletterande bestämmelser för den som tar emot nöjdförklaringar. En myndighet eller någon annan som får ta emot nöjdförklaringar ska enligt anvisningar som Kriminal- vården meddelar föra särskilda anteckningar över sådana förklaringar samt över sådana åtgärder som avser erinringar och upplysningar enligt 4 § tredje stycket strafftidslagen (2 § första stycket). Nöjd- förklaringar avseende sluten ungdomsvård ska, med undantag för när en sådan förklaring tas emot av en tjänsteman vid ett särskilt ungdomshem, skickas till (2 § andra och tredje stycket). Den som tagit emot en nöjdförklaring ska sända underrättelse om detta till den domstol som meddelat domen eller i visst fall åklagaren (3 §). I strafftidsförordningen ges även bestämmelser om skyldighet för den som tar emot en dom eller ett domsbevis angående den som är häktad eller på annan grund intagen i kriminalvårdsanstalt att genast bevisligen ge den dömde del därav (9 §). Nöjdförklaring som avser villkorlig dom är särskilt reglerad i 38 kap. 1 § och i 1 kap. 1 § förordningen (1998:642) om verkställighet av frivårdspåföljder. Enligt 38 kap. 1 § första stycket får den som har dömts till vill- korlig dom före överklagandetidens utgång lämna förklaring att han är nöjd med domen när det gäller den utdömda påföljden (nöjdförklaring). Förklaringen omfattar den påföljd som dömts ut och en eventuell föreskrift som har meddelats i domen även om det senare inte uttryckligen framgår av lagtexten. Har böter dömts ut enligt 27 kap. 2 § ska förklaringen för att vara giltig även avse dessa. En nöjdförklaring hindrar inte den dömde från att överklaga annat än i fråga om skuld (inbegripet brottsrubriceringen) eller påföljd (jfr NJA 1970 s. 436). Nöjdförklaring som avser villkorlig dom ska lämnas i den ord- ning som regeringen föreskriver (38 kap. 1 § första stycket). Sådana föreskrifter har meddelats i 1 kap. 1 § förordningen (1998:642) om verkställighet av frivårdspåföljder. Enligt vad som där sägs får nöjd- förklaring lämnas inför den domstol som har meddelat domen eller Förklaring inför någon annan domstol än den som har meddelat domen får lämnas endast om domen eller ett domsbevis finns att tillgå för den som tar emot förklaringen. Vidare ska den dömde upplysas om innebörden av förklaringen innan den lämnas. Av bestämmelsen följer också att en anteckning om nöjd- förklaringen ska göras i protokollet eller på annat sätt tas in i akten i målet. Lämnas förklaringen inför Kriminalvården ska den som tar emot förklaringen genast underrätta domstolen om förklaringen. Av 38 kap. 1 § andra stycket följer vidare att en nöjdförklaring som lämnats i föreskriven ordning inte får tas tillbaka. Har den dömde överklagat domen innan nöjdförklaringen lämnats ska talan när det gäller påföljden för brottet anses återkallad genom för- klaringen. Nöjdförklaring enligt lagen om verkställighet av sluten ungdomsvård Nöjdförklaring av den som dömts till sluten ungdomsvård regleras i 6–8 §§ lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård. Bestämmelserna har utformats med strafftidslagens bestämmelser om nöjdförklaring som förebild. Regelverket överensstämmer därför i stort med regelverket enligt strafftidslagen. Enligt 6 § första stycket får verkställighet inledas om den dömde före överklagandetidens utgång förklarar att han eller hon avstår från att överklaga domen när det gäller påföljden och medger att den får verkställas (nöjdförklaring). Frågan om vem som är behörig att ta emot en nöjdförklaring regleras i 6 § andra stycket. Där framgår att nöjdförklaring får lämnas inför chefen för häktet, av den som är häktad, inför den som förestår vården vid ett särskilt ungdomshem, av den som är intagen i ett sådant hem, eller inför . Nöjdför- får lämnas även inför annan tjänsteman vid ett häkte eller ett särskilt ungdomshem som har förordnats att ta emot en sådan förklaring (6 § tredje stycket). Om den dömde är häktad eller in- tagen i ett särskilt ungdomshem ska han eller hon så snart det kan ske upplysas om rätten att lämna sådan förklaring samt om när och hur det kan ske. En sådan upplysning ska lämnas av en tjänsteman som enligt bestämmelsen har rätt att ta emot en nöjdförklaring. Så snart en nöjdförklaring kan lämnas är tjänstemannen skyldig att fråga den dömde om han eller hon vill lämna en sådan förklaring (6 § fjärde stycket). Vidare gäller att en nöjdförklaring blir giltig endast om den dömde haft betänketid till efter den dag då domen avkunnades för eller på annat sätt delgavs honom eller henne och om den som ska ta emot förklaringen har tillgång till domen eller domsbevis. Dessutom ska den dömde ges tillfälle att samråda med sin försvarare (8 § första stycket). I 7 § och 8 § andra stycket finns ytterligare bestämmelser om formerna för avgivande av nöjdförklaring samt om verkningarna av en sådan förklaring. Bestämmelserna motsvarar 7 och 8 §§ straff- tidslagen, som beskrivs ovan. Nöjdförklaring som avser beslut om avvisning eller utvisning regleras i 15 kap. utlänningslagen (2005:716). Enligt 15 kap. 1 § kan en utlänning som har rätt att överklaga ett beslut om avvisning eller utvisning förklara att han eller hon avstår från att överklaga beslutet eller domen i den delen (nöjdförklaring). Nöjdförklaringen innebär således att utlänningen förklarar att han eller hon avstår från att överklaga beslutet eller domen om avvis- ning eller utvisning. Den innebär dock inte ett medgivande att beslutet ska verkställas. Till skillnad mot vad som föreskrivs i fråga om nöjdförklaring enligt de tidigare redovisade lagarna innehåller inte bestämmelsen i 15 kap. 1 § någon uttrycklig begränsning i fråga om när i tiden en nöjdförklaring kan avges. I 15 kap. 2 § finns bestämmelser om vilken myndighet eller domstol som är behörig att ta emot en nöjdförklaring och vad som i övrigt krävs för att nöjdförklaringen ska bli giltig. Där sägs att nöjdförklaring får avges inför den myndighet eller domstol som har meddelat beslutet eller domen. Nöjdförklaring får också avges inför eller chefen för en kriminalvårdsanstalt eller chefen för ett häkte eller någon annan tjänsteman där som har för- ordnats att ta emot en sådan förklaring. Om nöjdförklaring avges inför en annan myndighet eller domstol än den som har meddelat beslutet eller domen är närvaro av vittne obligatorisk. Myndigheten eller domstolen ska också ha tillgång till beslutet eller domen, antingen i form av en utskrift eller ett bevis om vad avgörandet innehåller. Enligt 15 kap. 3 § får en nöjdförklaring inte tas tillbaka. Om utlänningen har överklagat beslutet eller domen när nöjdförklaringen avges, ska utlänningen vidare genom förklaringen anses ha tagit till- baka sitt överklagande. Om utlänningen har ansökt om uppehålls- tillstånd, arbetstillstånd, statusförklaring, resedokument eller främ- lingspass, ska utlänningen genom förklaringen anses ha tagit tillbaka sin ansökan. Nöjdförklaring som avser beslut om överlämnande från enligt en europeisk eller nordisk arresteringsorder finns i 6 kap. 4 § lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder respektive i 5 kap. 3 § lagen (2011:1165) om över- lämnande från enligt en nordisk arresteringsorder. Bestäm- melserna innebär att den som ska överlämnas kan påskynda verk- ställigheten genom att nöjdförklara sig. Genom en hänvisning i lagarna till strafftidslagen framgår att nöjdförklaring ska avges enligt reglerna i 4 och 6–8 §§ strafftidslagen (se ovan om den närmare innebörden av dessa bestämmelser). har i ett flertal rättsfall behandlat frågor om en nöjdförklaring har varit bindande. NJA 1975 s. 28 Tingsrätten dömde den franske medborgaren () för rån till fängelse och förvisade honom ur riket. Sedan enligt handling förklarat sig avstå från talan mot domen vad gällde den utdömda påföljden, fullföljde han talan beträffande förvisningen. I en ansökan om återställande av försutten tid för att fullfölja domen i övrigt gjorde gällande att han, som talade enbart franska, inte hade förstått innebörden av den av honom undertecknade , vars avsikt hade varit att klaga på domen i sin helhet, hade därigenom gjort rättsförlust. Enligt framgick bl.a. följande av utredningen. hade före nöjdförklaringens avgivande sökt kontakt med sin offentlige försvarare, som dock var bortrest. hade inte, som enligt anvisningarna borde ha skett, fått läsa någon på franska avfattad skrivelse rörande nöjdförklaring. Den fångvårdsinspektör som mottog nöjdförklaringen hade i stället muntligen upplyst om innebörden av nöjdförklaringen. Vad inspektören hade yttrat hade översatts för av en person utan dokumenterad kompetens för tolkarbete. Med hänsyn till det och då utredningen inte otve- tydigt visade att ändå hade förstått innebörden av nöjdför- klaringen, ansåg att den inte kunde anses bindande för . På grund av bl.a. det ansågs ha haft laga förfall för sin underlåtenhet att fullfölja talan mot tingsrättens dom, varför hans ansökan skulle bifallas. NJA 1981 s. 433 I detta mål dömde tingsrätten den finländske medborgaren för rån m.m. till fängelse och 11 månader. avgav nöjdförklaring avseende domen. I en vadeinlaga som kom in till hovrätten yrkade bl.a. straffnedsättning. Han yrkade vidare under åberop- ande av att han inte hade förstått innebörden av nöjdförklaringen att hovrätten skulle ogiltigförklara den. Han gjorde i det samman- hanget gällande att han hade ytterst begränsade kunskaper i svenska språket, att han behärskade endast enstaka ord och vardagliga fraser samt att tolk hade tillkallats vid delgivningen av domen men inte vid nöjdförklaringen. Hovrätten avvisade med stöd av 51 kap. 6 § vadetalan. Enligt hovrätten hade nöjdförklaringen avgivits i föreskriven ordning. Vidare menade hovrätten att som tidigare avgivit sådan förklaring måste anses ha förstått innebörden av den. Med hänsyn till det och då en nöjdförklaring inte kunde återtas ägde inte rätt att föra talan mot domen när det gällde den utdömda påföljden. , som gjorde en annan bedömning, undan- röjde hovrättens beslut att avvisa vadetalan. stolen var kunskaper i svenska språket bristfälliga. Vidare biträddes han av tolk både vid tingsrättens huvudförhandling i målet och då han senare delgavs tingsrättens dom. Vid nöjdförklaringens avgivande hade han däremot inte tillgång till tolk och fick inte heller läsa någon på hans språk avfattad framställning om vad en nöjdförklaring innebar. Vid dessa förhållanden och då utredningen inte otvetydigt visade att ändå hade förstått innebörden av nöjdförklaringen kunde den inte anses vara bindande för honom. NJA 1985 s. 864 I en dom meddelad dömde tingsrätten för bl.a. stöld och häleri till fängelse . Angående ett åtal för stöld i en slöjdaffär, alternativt häleri (åtalspunkt 1 bilaga 3 till tingsrättens dom) fann tingsrätten att åtalet för stöld skulle ogillas men att det alternativa åtalet för häleri skulle bifallas. , som hade börjat verkställa ett honom tidigare utdömt fängelsestraff, avgav nöjdförklaring beträffande domen. överklagade därefter tingsrättens dom och yrkade bl.a. att hov- rätten skulle frikänna honom från ansvar för häleri enligt åtals- punkt 1 bilaga 3. Han yrkade vidare att hovrätten skulle undanröja nöjdförklaringen. gjorde i det sammanhanget gällande att han – som vid avgivandet av nöjdförklaringen endast haft tillgång till domslutet – missförstått domslutets innehåll på så sätt att han trott att åtalet för stöld, alternativ häleri (åtalspunkt 1 bilaga 3) hade ogillats i sin helhet av tingsrätten och att han aldrig skulle ha avgivit nöjdförklaringen om han förstått att han hade dömts för häleribrott i stället för stöld. Hovrätten, som i och för sig ansåg att påstående om villfarelse om domslutets innebörd fick godtas, konstaterade att för att nöjdförklaring inte skulle anses vara bindande för honom, hans villfarelse även måste vara ursäktlig. Enligt hovrätten kunde väl domslutet bl.a. på grund av domsblankettens utformning anses i viss mån otydlig. hade dock biträtts av offentlig för- svarare och han borde även själv ha varit medveten om att åtals- punkt 1 i bilaga 3 alternativt omfattade åtal för häleri. Missuppfatt- ningen kunde därför inte anses ursäktlig, varför vadetalan skulle avvisas. , som gjorde en annan bedömning, konstat- erade inledningsvis följande. För att en nöjdförklaring som avgetts av någon som är intagen i kriminalvårdsanstalt ska bli gällande krävs enligt 4 § andra stycket och 5 § strafftidslagen bl.a. att den dömde haft betänketid till efter den då domen avkun- nades för honom vid rätten eller på annat sätt delgavs honom. Bestämmelsen måste förstås så att, för den händelse något avkun- nande inte har skett, den dömde ska ha delgetts domen i dess helhet. Enligt domstolen framgick av utredningen att den aktuella tingsrättsdomen inte hade avkunnats och att före nöjdför- klaringen inte hade fått del av mer än domens tre första sidor, en målsägandeförteckning och en fullföljdshänvisning. De formella förutsättningarna för att nöjdförklaringen skulle bli gällande hade således inte varit uppfyllda. Hovrättens beslut att avvisa vadetalan skulle därför undanröjas och målet på nytt tas upp av hovrätten för fortsatt handläggning. NJA 1988 s. 518 Tingsrätten dömde för bl.a. misshandel till fängelse . Därjämte förklarades villkorligt medgiven frihet förverkad. Domen upptog i anslutning därtill en anteckning om datum, domstolens namn och domsnummer för tre tidigare meddelade straffdomar mot avgav nöjdförklaring . Han ansökte därefter om återställ- ande av försutten tid för fullföljd av talan mot domen. Till stöd för sin ansökan anförde att han när nöjdförklaringen avgavs hade upplysts av häktesföreståndaren om att domen omfattade förutom fängelse , en förverkandetid av , samt att han, om han hade fått klart för sig att också av omfattades, i stället skulle ha överklagat domen. Enligt framgick av handlingarna bl.a. följande. var närvarande när domen avkunnades . Enligt anteckning på dagboksbladet expedierades domen till parterna . Nöjdförklaring skedde genom påskrift i en därför avsedd stämpel på ett domsbevis. Domsbeviset innehöll en anteck- ning om förverkad villkorligt medgiven frihet motsvarande den i domslutet. Vidare framgick av företedda kopior av domsbeviset att det vid uppgiften ådömd brottspåföljd fängelse hade tillagts ”+ fv. vf 4 mån –”. Också i stämpeln, liksom i en av häktesföreståndaren undertecknad nöjdförklaringsuppgift och i ett strafftidsbeslut av angavs, förutom påföljden, att villkorligt medgiven frihet förverkats till av . Först i ett nytt strafftidsbeslut , sedan fullföljdstiden gått ut, och som enligt påskrift ersatte det tidigare strafftidsbeslutet upptogs som förverkad villkorligt med- given frihet av 11 månader . Enligt domstolen kunde inte det förhållandet att förverkandeförklaringen i domen avsåg mer än den i domskälen uttryckligen angivna tiden anses framgå tydligt av domen. Vid domens avkunnande hade inte heller den längre förverkandetiden nämnts. Häktesföre- ståndarens vilseledande besked om förverkandeförklaringens inne- håll ansågs därför medföra att nöjdförklaringen inte kunde anses som bindande för . Med hänsyn till bl.a. det ansågs ha haft laga förfall för sin underlåtenhet att i rätt tid överklaga domen, varför hans ansökan om återställande av försutten tid skulle bifallas. 7.4Kritik mot Kriminalvården för felaktig handläggning vid nöjdförklaring I anslutning till en skrivning i direktiven om vikten av att form- kraven när det gäller nöjdförklaring är enkla att förstå och tillämpa hänvisas till ett JO-beslut om kritik mot Kriminalvården för fel- aktig handläggning i samband med bl.a. nöjdförklaring (JO-beslut dnr 4547-2010). Nedan följer en redogörelse för beslutet i aktuella delar. I en anmälan till JO framförde intagne E.J.Z. klagomål mot Kriminalvården angående bl.a. upptagande av nöjdförklaring. Enligt anmälan hade anstalten upptagit en nöjdförklaring utan att det fanns lagliga förutsättningar för det. Detta hade enligt den intagne medfört bl.a. att han varit frihetsberövad utan grund. Genom utredningen framkom följande faktiska omständigheter. var intagen i avtjäna ett utdömt fängelsestraff om en månad. Påföljden skulle enligt ett strafftidsbeslut vara till fullo verkställd . till fängelse , och enligt den domen skulle han häktas om han frigavs från det tidigare straff han då avtjänade. underrättades om utgången i målet genom att domstolen faxade ett domsbevis till anstalten. fick del av doms- beviset . avgav nöjdförklaring , dvs. som straffet om fängelse en månad var till fullo verkställt. Då anstalten konstaterade att nöjd- förklaringen upptagits för tidigt, och därmed var ogiltig, avgav E.J.Z. på nytt nöjdförklaring . JO konstaterade inledningsvis i sin bedömning att de formella förutsättningarna för att uppta nöjdförklaringen inte hade varit uppfyllda. Nöjdförklaringen var således ogiltig och domen därför inte verkställbar . JO uttalade vidare följande. Kriminalvården har anfört att syftet med att uppta nöjdförklaringen var att det skulle kunna ske en sammanläggning av de båda domarna i enlighet med 25 § StidL. Det har emellertid i nu aktuell situat- ion inte funnits förutsättningar för sådan sammanläggning, eftersom domen inte var verkställbar då påföljden enligt den tidigare domen var till fullo verkställd, dvs. Då domen av inte var verkställbar då det första fängelsestraffet var till fullo verkställt, har det enligt min uppfatt- ning inte funnits grund för att E.J.Z. skulle vara fortsatt intagen i anstalt. borde istället ha överförts till häkte i avvaktan på att domen skulle bli verkställbar. Det har därefter åvilat häktet att uppta eventuell nöjdför- och befordra domen till verkställighet. Även om Kriminalvården haft E.J.Z:s bästa för ögonen, och E.J.Z. i praktiken san- nolikt inte lidit någon rättsförlust, har ärendet handlagts på ett formellt felaktigt sätt. Ärendet avslutades med den kritik som låg i det ovan nämnda. 7.5Rättsmedicinalverkets synpunkter på regelverket () har i ett tidigare lagstiftningsärende rörande förslag till ändringar i strafftidslagen (Ju2012/8024/L5) framfört förslag om att myndighetens befogenhet att uppta nöjd- förklaring bör flyttas över till Kriminalvården. RMV har som bak- grund till förslaget framfört i huvudsak följande. Sedan vissa ändringar i lagen (1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökning genomfördes har vistelsetiderna på de rätts- psykiatriska undersökningsenheterna för häktade rättspsykiatriskt undersökta väsentligen minskat och uppgår numera i genomsnitt . då vistelsetiderna kunde vara betydligt längre var sannolikheten möjligen större att ärenden om nöjdför- kunde uppkomma. Någon egentlig kartläggning av antalet nöjdförklaringsärenden inom den rättspsykiatriska undersöknings- verksamheten har visserligen inte gjorts, men enligt RMV har såvitt känt inget sådant ärende varit aktuellt vid någon undersöknings- enhet efter 1995. Mot den bakgrunden menar RMV att utgångs- punkten för den aktuella kategorin i stället bör vara att de även under vistelsen på undersökningsenheterna är administrativt och verkställighetsmässigt knutna till avsändande häkte. Enligt RMV ställer det sannolikt mycket låga antalet ärenden av denna typ opro- portionerligt stora krav på kompetensupprätthållande, kompetens- utveckling och administrativ hantering för den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten. 7.6.1Möjligheten att lämna nöjdförklaring utökas Våra förslag: En dömd får förklara att han eller hon avstår från att överklaga en dom eller ett beslut i den del som avser fäng- elsestraff (nöjdförklaring). Innan en nöjdförklaring lämnas ska den som tar emot för- klaringen ha upplyst den som vill lämna förklaringen om inne- börden och verkan av en nöjdförklaring. I förordning bör meddelas föreskrifter om nöjdförklaring. Sådana föreskrifter föreslås bl.a. omfatta följande: –inför vilken myndighet en nöjdförklaring får lämnas, –erinringar och upplysningar om möjligheten att lämna nöjd- förklaring och när och hur det kan ske, –i vilka fall tillgång till dom eller beslut eller bevis om vad av- görandet innehåller ska förutsättas, samt