sou · H4B386 · 2016-11-30 00:00:00 — Enligt kan inkomster från taxiliknande tjänster ligga i gråzonen mellan näringsverksamhet och tjänst.75 De omständig- heter som enligt talar för att det kan vara fråga om in- komst av näringsverksamhet är exempelvis att förarna använder egna bilar, att de själva väljer tid och plats för när de vill ta körningar, att avtalet mellan förmedlaren och föraren inte är utformat eller avsett som ett formellt anställningsavtal, att förarna avtalar med och får betalt direkt av passageraren och att förmedlaren enbart tillhanda- håller en förmedlingstjänst för körningarna.76 Omständigheter som talar för att det kan vara fråga om inkomst av tjänst är enligt Skatte- verket att förmedlaren inte vänder sig till yrkeschaufförer utan till privatpersoner, att förarna använder sina privata bilar och kör utan taxitrafiktillstånd, att förarna får viss utbildning, att förarna kan köra enbart sporadiskt eller i samband med samåkning, att förarna enbart får sina uppdrag via förmedlingstjänsten och inte får skaffa ytterligare kunder genom egen annonsering på bilen eller genom att 2007/08:11 s. 43. 74Andersson m.fl. Inkomstskattelagen – en kommentar (Zeteo) , kommentaren till 75Skatteverkets rapport Kartläggning och analys av delningsekonomins påverkan på skattesystemet, s. 25–26. 76Skatteverkets rapport Kartläggning och analys av delningsekonomins påverkan på skattesystemet, s. 26. Gällande rätt om samåkning ta upp kunder på gatan, att förmedlaren står den ekonomiska risken vid utebliven betalning från en passagerare och att förmedlaren be- stämmer priset och tar emot passagerarens betalning.77 Mervärdesskatt78 ska betalas bland annat vid omsättning av tjänster inom landet som är skattepliktig och görs av en beskattningsbar per- son.79 Med skattepliktig omsättning av tjänster menas att en tjänst utförs, överlåts eller på annat sätt tillhandahålls någon mot ersätt- ning.80 Med beskattningsbar person avses den som, oavsett på vilken plats, självständigt bedriver en ekonomisk verksamhet, oberoende av dess syfte eller resultat. Anställda och andra personer anses inte bedriva verksamhet självständigt i den mån de är bundna till en arbets- givare av ett anställningsavtal eller av ett annat rättsligt förhållande som skapar ett anställningsförhållande vad avser arbetsvillkor, lön och arbetsgivaransvar. Med ekonomisk verksamhet avses varje verk- samhet som bedrivs av en producent, en handlare eller en tjänste- leverantör.81 Mervärdesskatt på telekommunikationstjänster, sänd- ningstjänster och elektroniska tjänster betalas i kundens land.82 I fråga om privatpersoner som kör andra personer mot betalning är tolkning av reglerna att om man endast har ett fåtal körningar ska man inte redovisa mervärdesskatt. Om man kör regelbundet ska man däremot redovisa mervärdesskatt, oavsett om man har tillstånd att bedriva taxitrafik eller inte.83 77Skatteverkets rapport Kartläggning och analys av delningsekonomins påverkan på skattesystemet, s. 26. 78Mervärdesskatten är en EU-harmoniserad skatt. Rådets direktiv /112/EG av den 28november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt är infört i svensk rätt genom mervärdesskattelagen (1994:200). 791 kap. 1 § första stycket mervärdesskattelagen. 802 kap. 1 § andra stycket första punkten mervärdesskattelagen. 814 kap. 1 § 1 och 2 styckena mervärdesskattelagen. 82Europeiska kommissionen, En strategi för en inre digital marknad i , COM (2015) 192, s. 8. 83Skatteverkets rapport Kartläggning och analys av delningsekonomins påverkan på skattesystemet, s. 27. /omoss/nyheter/2015/nyheter/kordufolkmotbetalningidinprivatabil.5.3 810a01c150939e893f3ee0.html, besökt Gällande rätt om samåkning Trafikförsäkring ska finnas för varje motordrivet fordon som är registrerat i vägtrafikregistret och som inte är avställt. Trafikskade- ersättning utgår för person- eller sakskada som uppkommer i . Trafikskadeersättning för en och samma olycka är som högst från en försäkring. Om ett fordon som inte försäkrats orsakar en olycka, så utbetalas trafikskadeersättning från samtliga försäkringsanstalter som hade tillstånd att meddela trafikförsäkring. Trafikskadeersättningen beräknas enligt reglerna i skadeståndslagen (1972:207). Trafikskadeersätt- ning omfattar som en utgångspunkt alltid ersättning för person- skada. Däremot förutsätter ersättning för sakskada att denna skada uppkommit i trafik med annat motordrivet fordon, att den andre föraren har varit vårdslös eller att olyckan beror på bristfällighet hos det fordonet.84 En central lag i arbetsskyddet är lag (1982:80) om anställningsskydd. Den innehåller regler om hur besked om uppsägning ska skötas och vilka typer av uppsägningar som är giltiga, uppsägningstid, lön under uppsägningstid avskedande, tidsbegränsad anställning, provanställ- ning, rättigheter och skyldigheter vid verksamhetsövergång, med mera. Lagen gäller bland annat för arbetstagare i enskild tjänst.85 En annan central lag är arbetsmiljölagen (1977:1160) som syftar till att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet samt att uppnå en god arbetsmiljö.86 I lagen finns bland annat bestämmelser om hur arbetsmiljön ska vara och vilka skyldigheter arbetsgivaren har. Lagen gäller för varje verksamhet där arbetstagare utför arbete för en arbets- givares räkning.87 842, 8, 9, 10, 14 och 16 §§ trafikskadelagen (1975:1410). 851 § lagen (1982:80) om anställningsskydd . 861 § arbetsmiljölagen (1997:1160). 872 § arbetsmiljölagen. Gällande rätt om samåkning Vem är arbetstagare och vem är uppdragstagare? Det saknas en definition av arbetstagarbegreppet i den centrala svenska arbetsrätten. Flera lagar inom arbetsrätten bygger i grun- den på samma, eller i stort sett samma, arbetstagarbegrepp som lagen om anställningsskydd. Vem som är arbetstagare framgår inte av lagen utan får bestämmas utifrån ett antal grundläggande kriterier och omständligheter i varje enskilt fall. Det första kriteriet är att endast fysiska personer kan vara arbetstagare. Detta utesluter exempelvis bolag. Arbetstagaren ska utföra ett arbete. Hjälp inom familjen eller mellan vänner räknas i princip inte som arbete. Arbetet ska utföras åt någon annan och ske genom ett avtal. Det finns inga skrift- eller formkrav på ett anställningsavtal. Det kan ingås muntligen. Det kan även ingås genom parternas faktiska handlande (konkludent hand- lande). Avtalets rubricering och parternas uppfattning om rättsför- hållandets karaktär kan ha betydelse, med det har ingen avgörande betydelse. För att förhindra att avtal benämns felaktigt i syfte att kringgå arbetsskyddslagstiftningen avgörs om någon är arbetstag- are på objektiva grunder. Arbetsdomstolen fäster mindre avseende vid avtalets beteckning än vid dess faktiska innebörd. Domstolens bedömning tar sikte på samtliga avtalsvillkor och på den faktiska tillämpningen av avtalet. Ett avtal som har betecknats ”anställnings- avtal” kan exempelvis rättsligt sett utgöra ett annat avtal. På samma sätt kan ett avtal som har betecknats på annat sätt anses utgöra ett anställningsavtal. Om det föreligger ett arbetstagarförhållande måste arbetsgivaren informera arbetstagaren skriftligen om de villkor som gäller för anställningen.88 Om arbetsgivaren låter bli att lämna skrift- lig information om villkoren, får det dock inte någon inverkan på avtalets giltighet. Men när skriftlig information har lämnats, kan det vara relevant som bevis om avtalet och dess innehåll.89 Vid gränsdragningen mellan arbetstagare och uppdragstagare görs en helhetsbedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Vid sidan av de ovan angivna kriterierna för arbetstagare anses föl- jande omständigheter enligt praxis tyda på att ett anställningsför- hållande föreligger. 886 c–6 e §§ lagen om anställningsskydd. 89Zeteo, kommentaren till 1 § lagen om anställningsskydd (, ). Gällande rätt om samåkning utför arbetet personligen, antingen om detta följer av avtalet eller är förutsatt utför arbetet helt själv eller i princip helt själv ställer sin arbetskraft till förfogande allteftersom arbetsuppgifter uppkommer har en arbetsrelation med motparten av mera stadigvarande eller regelbunden karaktär är förhindrad – exempelvis genom att tid inte har räckt till – att utföra liknande arbete av betydelse för någon annan måste följa bestämda direktiv eller annans kontroll beträffande arbetets utförande, arbetsplatsen eller arbetstiden får maskiner, redskap eller råvaror av motparten får ersättning för direkta utlägg, exempelvis för resor i samband med arbetet får ersättning för arbetsprestationen åtminstone delvis i form av garanterad lön allmänt sett är i ekonomiskt eller socialt hänseende jämställd med en arbetstagare. Med uppdragstagare menas självständiga företagare. Typiska om- ständigheter som tyder på att det rör sig om ett uppdrags- eller affärs- förhållande är att den arbetspresterande parten har ett personligt tillstånd av myndighet för verksamheten har en egen firma registrerad kan motsätta sig att utföra nya arbetsuppgifter kan hålla sig med egna medhjälpare eller anställda använder sina egna arbetsredskap fakturerar en samlad ersättning för arbetet får sin personliga ersättning genom uttag ur den egna rörelsen.90 90 Zeteo, kommentaren till 1 § lagen om anställningsskydd (, ). Gällande rätt om samåkning Transportstyrelsen har tillsyn över att tillståndshavare bedriver verk- samheten i enlighet med taxitrafiklagen och att innehavare av taxi- förarlegitimation och tillfälliga yrkesutövare uppfyller gällande krav.91 Transportstyrelsen har inget uppdrag att utöva tillsyn över verksam- heter som inte har tillstånd, exempelvis samåkning och taxiliknande tjänster. har bland annat i uppgift att bedriva skattekontroll. Skattekontrollen omfattar bland annat oredovisade inkomster. Om någon inte har fullgjort en uppgiftsskyldighet, exempelvis inte lämnat deklaration eller utelämnat uppgifter i deklarationen, får Skatte- verket förelägga personen att fullgöra skyldigheten.92 får även förelägga den som inte är skyldig att lämna deklaration att göra det.93 får vidare förelägga den som ger ut ersätt- ning för arbete att lämna uppgift om den ersättning som kan antas komma att betalas ut under mottagarens beskattningsår.94 Enligt regeln om tredjemansföreläggande får förelägga den som är eller kan antas vara bokföringsskyldig enligt bokföringslagen (1999:1078) eller som är en annan juridisk person än ett dödsbo, att lämna uppgift om en rättshandling med någon annan. Bestämmelsen ger möjlighet att förelägga exempelvis en förmedlare att lämna uppgifter, förutsatt att den är eller kan antas vara bokförings- skyldig eller är en annan juridisk person än ett dödsbo. Föreläggan- det ska avse förhållanden som är av betydelse för kontroll av att andra än den som föreläggs har fullgjort en uppgiftsskyldighet, eller kan fullgöra sådan uppgiftsskyldighet.95 Genom internationella avtal har möjlighet att begära uppgifter från förmedlare med 914 kap. 16 § taxitrafiklagen (2012:211) och 4 kap. 1 § taxitrafikförordningen (2012:238). 9237 kap. 2 § skatteförfarandelagen (2011:1244). 9337 kap. 4 § skatteförfarandelagen. 9437 kap. 5 § skatteförfarandelagen. 9537 kap. 9 § skatteförfarandelagen. Gällande rätt om samåkning säte inom EU.96 har även via ”behörig myndighet” också möjlighet att, genom informationsutbytesavtal med länder utanför EU, begära handräckning för att få tillgång till kontrollmaterial från det landet.97 Vid misstänkt brottslighet kan samarbeta med polis och åklagare. ska göra en anmälan till åklagare så snart det finns anledning att anta att brott enligt bland annat skattebrottslagen har begåtts.98 Polisens uppgifter är att utreda om brott har begåtts, exempelvis enligt taxitrafiklagen och skattebrottslagen (1971:69). Polisen ska inleda en förundersökning så snart det på grund av angivelse eller av annat skäl finns anledning att anta att ett brott som hör under allmänt åtal har begåtts. Förundersökning behöver dock inte in- ledas, om det är uppenbart att brottet inte går att utreda.99 Om för- utsättningarna för att inleda en förundersökning är uppfyllda får polisen stoppa ett fordon och exempelvis hålla förhör med dem som färdas i bilen.100 När polisen utreder olaglig taxitrafik tar polisen reda på om per- sonerna känner varandra och om betalning har skett. Om personerna som färdas i bilen uppger att de inte känner varandra och att betal- ning inte har skett har polisen svårt att gå vidare i ärendet.101 Om polisen kan se betalningstransaktionen och personerna inte känner varandra kan polisen gå vidare i undersökningen. Polisen kan exem- pelvis genom beslag och husrannsakan få tillgång till mobiltelefoner och konton.102 Som medel att skaffa fram föremål som inte lämnas ut frivilligt kan i stället husrannsakan eller kroppsvisitation använ- das. För att få tillgång till konton krävs beslut från förundersök- 96Skatteverket, /rattsligvagledning/341126.html, besökt . 97Skatteverket,/omoss/press/pressmeddelanden/riks/2015/2015/skatte verketkannuutbytainformationmedallalander.5.3810a01c150939e893f30fa.html, besökt den 9817 § skattebrottslagen (1971:69). 9923 kap. 1 § 1 och 2 st (1942:740). 10022 § 1 p polislagen (1984:387) samt och , Polislagen – en kommentar (Zeteo 15april 2016), kommentaren till 22 §. 101Samtal med poliskommisarie . 10227 och 28 kap. (1942:740) samt samtal med poliskommisarie , , . Gällande rätt om samåkning Enligt nuvarande regler handlar polisens utredning vid misstänkt olaglig taxitrafik ofta om betalning har skett. Polisen kan begära att lämnar sekretessbelagda uppgifter som rör en misstanke om brott och kan på eget initiativ rapportera misstankar om brott till polisen, om det är uppenbart att intresset av att uppgifterna lämnas ut har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Frågan huruvida uppgifterna ska lämnas ut blir då beroende av en avvägning mellan dessa båda intressen. I förarbetena anges ett exempel på en situa- tion då sekretessbelagda uppgifter bör kunna lämnas till polisen. Exemplet är då en myndighet, som har hand om bidragsgivning till enskilda på ett visst område, upptäcker t.ex. att en person upprep- ade gånger har lämnat oriktiga uppgifter om sina ekonomiska för- hållanden och därigenom har tillskansat sig ekonomiska fördelar på annat håll.103 103 10 kap. § 27 § offentlighets- och sekretesslagen och Lenberg m.fl. Offentlighets- och sekretess- lagen – en kommentar, (Zeteo ), kommentaren till 10 kap. 27 §. Om brottet kan antas föranleda någon annan påföljd än böter kan polisen i stället begära uppgifter med stöd av 10 kap. 24 § samma lag. 12Problembeskrivning och behovsinventering om samåkning I kapitel 10 har utredningen studerat trender inom persontransport- området och gemensam användning av bilar, samåkning, samåknings- plattformar i och taxiliknande tjänster i . Utredningen har vidare i kapitel 10 redogjort för vilka fördelar och utmaningar med samåkning och taxiliknande tjänster som förts fram av myndig- heter och respektive bransch. I kapitel 11 har utredningen redogjort för aktuell lagstiftning för förmedlare, plattformar och användare samt regler om myndighetskontroll. I detta kapitel analyserar och jämför utredningen vilka fördelar och utmaningar som kan förknippas med samåkning och taxiliknande tjänster. Utredningen drar också vissa slutsatser utifrån vad som har framkommit vid studierna av den aktuella lagstiftningen. Därefter presenterar utredningen en problem- formulering och behov av lagstiftning avseende samåkning. 12.1Fördelar och utmaningar med samåkning och taxiliknande tjänster Gemensamma fördelar är ökad tillgänglighet och privatekonomi Både samåkning och taxiliknande tjänster kan bidra till effektivise- ringar av transportsystemet, främst i form av ökad tillgänglighet. Båda kan utgöra ett komplement till kollektivtrafiken. Både samåkning och taxiliknande tjänster kan bidra till direkta effekter för privat- ekonomin, där den förstnämnda innebär att man kan spara pengar genom att minska sina transportkostnader och den sistnämnda inne- bär att förare kan tjäna pengar och passagerare kan spara pengar genom att åka billigare än taxi. Problembeskrivning och behovsinventering om samåkning Befintlig lagstiftning är en gemensam utmaning En gemensam utmaning för samåkning och taxiliknande tjänster är den befintliga lagstiftningen. Från förmedlarna av taxiliknande tjänster är det främst avskaffande av gällande krav på taxitrafiktillstånd och taxiförarlegitimation som efterfrågas. Från förmedlarna av samåkning är det främst en tydlig gränsdragning mot taxitrafik och taxiliknande tjänster som efterfrågas. Vidare kan det förhållandet att olika länder har olika lagstiftning kring samåkning och taxiliknande tjänster inne- bära utmaningar för respektive verksamhet. Plattformarna inom både samåkning och taxiliknande tjänster bedriver ofta verksamhet även i andra länder utöver där de har sitt säte. Det saknas en legal- definition av samåkning och samåkning som erbjuds till obekanta kan anses vara taxitrafik. Samåkning och taxiliknande tjänster skiljer sig åt i konsument-, arbets- och skattefrågor Förmedlarna av samåkning och taxiliknande tjänster är ofta närings- idkare och då gäller vissa skyldigheter i förhållande till användarna enligt konsumenträttslig lagstiftning. Det har inte framkommit att det råder några oklarheter i detta avseende. När det gäller förhållandena mellan de privatpersoner som berörs, det vill säga förare och passagerare verkar det inte finnas oklarheter i konsumenträttsligt hänseende vid samåkning. Detta kan rimligen bero på att personer som samåker inte agerar som näringsidkare i förhållande till varandra. Vid taxiliknande tjänster kan förare utgöra näringsidkare i förhållande till passagerarna. Ju oftare en förare kör desto mer talar för att föraren blir att betrakta som en närings- idkare. Frågan måste dock bedömas från fall till fall utifrån ett antal kriterier. Detta kan skapa oklarheter för parterna och beroende på hur föraren ska betraktas kan olika lagstiftningar bli tillämpliga på deras avtal. En affärsmodell som exempelvis UberPOP innebär att privatpersoner har incitament att köra ofta för att tjäna pengar. I arbetsrättsligt hänseende kan oklarheter uppstå vid taxiliknande tjänster. Förare kan uppleva att de inte är anställda av förmedlaren, som de inte heller ser sig själva som näringsidkare. Förmed- lare kan uppleva att det inte har något arbetsgivaransvar gentemot Problembeskrivning och behovsinventering om samåkning förarna, varför de riskerar att hamna utanför arbetsrättsligt skydd. Vid samåkning uppkommer inga arbetsrättsliga frågor. Beträffande skatt har utredningar visat att det förekommer ett tämligen omfattande skattefel avseende taxiliknande tjänster. Enligt har visat sig vara svårt för privatpersoner att förstå och följa reglerna. Om taxilikande tjänster skulle tillåtas i kan det därmed finnas en ökad risk för skattefel. Leverantörer av en transporttjänst eller mellanhänder? Plattformsföretagens roll och ansvar skiljer sig mellan samåkningen och plattformar för taxiliknande tjänster. Förmedlarna av taxiliknande tjänster intar en aktivare roll och mer ansvar för transporterna än förmedlarna av samåkning. Ju mer aktiv en förmedlare är och ju större ansvar den tar i fråga om själva transporten desto mer talar för att den är leverantör av en transporttjänst. Det finns mer som talar för att de taxiliknande tjänster som har studerats kan anses vara leve- rantörer av transporttjänster än att de samåkningsplattformar som har studerats är det. Det går dock inte att säga att de taxiliknande tjänsterna sannolikt är att betrakta som leverantörer. En prövning måste göras i varje enskilt fall. En leverantör kan inte dra nytta av det skydd mot tillståndskrav och den ansvarsbegränsning som gäller avseende olagligt innehåll på plattformen, som en mellanhand kan. Det kan därför finnas därför incitament för förmedlare att inta en så passiv roll som möjligt. Om taxitrafiktillstånd och taxiförarlegitimation skulle avskaffas i Utredningen har inte i uppdrag att överväga eller föreslå lagändringar som berör taxitrafiktillstånd och taxiförarlegitimation. Utredningens uppdrag i fråga om taxiliknande tjänster är att utvärdera dess för- och nackdelar. Om kraven på taxitrafiktillstånd och taxiförarlegiti- mation skulle avskaffas i eller att tröskelvärden för tillståndskrav skulle införas skulle det öppna för taxiliknande tjänster. Följderna av tröskelvärden skulle enligt utred- ningen kunna vara att konkurrensen mellan dessa verksamheter och taxi skulle kunna snedvridas och om tillståndskravet helt skulle av- Problembeskrivning och behovsinventering om samåkning skaffas skulle traditionell taxi kunna konkurreras ut och ersättas av dessa tjänster. Riskerna med det skulle kunna vara minskade kom- petenskrav och körvana hos chaufförer, med minskad trafiksäkerhet som följd, mer extrajobb och mindre fasta anställningar. Pressen på sänkta löner i taxibranschen skulle sannolikt bli stor. Privatpersoner skulle bli näringsidkare och konsumenter i förhållande till varandra. Privatpersoner skulle kunna behöva ansvara för att skatt betalas, utan hjälp av en arbetsgivare och behöva iaktta flera konsumenträttsliga lagstiftningar. Taxiliknande tjänster skulle å andra sidan kunna bidra till ökad tillgänglighet, billigare taxiresor, innovation, nya arbets- tillfällen, flexibla arbetsformer och tillväxt. Utredningens förslag om ett nytt sorts kontrollsystem som alternativ till taxameter kan främja en övergång till en förändrad taximarknad i fråga om krav på ut- övare. Om taxitrafiktillstånd och taxiförarlegitimation skulle avskaffas, bör transporter som utförs av privatpersoner i vinst- syfte i så fall få en annan benämning än samåkning. 12.2Problem och behov av regler om samåkning I detta avsnitt utvärderar utredningen förutsättningar, fördelar och utmaningar kring samåkning och samåkningsplattformar. Utredning- en beskriver därefter problem för och behov av regelreformeringar kring samåkning. Nya förutsättningar för samåkning Gemensam användning av bilar ökar i och internationellt och kommer sannolikt att fortsätta öka. Nya tjänster för gemensam användning av bil utvecklas i snabb takt i . Det som synes få människor att vilja använda bilar på ett gemensamt sätt är att det gynnar privatekonomin och en hållbar konsumtion. Plattformar skapar förutsättningar för personer som inte känner varandra att samåka, vilket i sig skapar förutsättningar för ökad samåkning. Den ökande trenden att gemensamt använda fordon, utvecklingen av platt- formar för samåkning, däribland plattformar för realtidssamåkning och utvecklingen inom kollektivtrafiken skapar ökade förutsätt- ningar för samåkning. Därtill förekommer samarbeten mellan sam- Problembeskrivning och behovsinventering om samåkning åkningsplattformar och kommuner samt myndighetsarbete kring samåkning, som skulle kunna bidra till ökad samåkning. Det finns dock faktorer som hindrar människor från att samåka. Samåkning har inte ökat särskilt mycket i trots framväxten av plattformar för samåkning . Skälet är att det kan finnas en skepsis bland människor att samåka, både med bekanta och obekanta. Det verkar främst handla om bekvämlighet och trygg- het. Möjligen kan den utveckling som sker förändra människors förhållningssätt till att samåka med obekanta. Mot bakgrund av vad som sagts ovan kan det inte konstateras att samåkning ökar, men i vart fall att förutsättningarna för att samåka har ökat. Fördelar med samåkning och samåkningsplattformar En fördel med samåkningsplattformar är att de kan byggas med små medel på ideell basis. Utöver de samåkningsplattformar i som utredningen har studerat förekommer en mängd olika lokala arrangemang för samåkning på sociala medier. Detta kan göras helt utan kostnader för de som vill samåka. Användningen av samåknings- plattformar och sociala medier visar att det finns ett behov av att samåka över hela landet, inte minst inom olika intresse- och idrotts- grupper och på landsbygden samt mellan städer.