sou · H4B369 · 2016-10-24 00:00:00 — I de kommuner där en sådan saknas är barns och ungas möj- ligheter att utöva kultur sämre än i de kommuner som bedriver kulturskola. Utredningens kartläggning visar att är det ett tjugotal kommuner som har lagt ner sin verksamhet.43 Majoriteten av dessa är landsbygdskommuner som är mycket avlägset,44 eller avlägset belägna45 enligt den kom- munindelning som Tillväxtanalys tillämpar. Flertalet har liten befolk- ning och är glest befolkade. Visserligen finns kulturskolor med stor verksamhetsbredd och många deltagare även i denna typ av kom- muner eftersom det, som tidigare beskrivits, inte bara är eko- nomiska förutsättningar som avgör barnkulturens ställning i en kommun utan även traditioner på orten, eldsjälar och politikens kulturintresse inverkar. Sådana faktorer ser utredningen som 42En nationell strategi för den kommunala musik- och . 44Kommuner med av befolkningen i rurala områden och mindre än 50 pro- cent av befolkningen med mindre än 45 minuters resväg med bil till en agglomeration med minst 50 000 invånare. 45Kommuner med hela befolkningen i rurala områden och med minst 90 minuters genom- snittlig resväg med bil till en agglomeration med minst 50 000 invånare. Utredningens förslag och rekommendationer svårare att påverka medan ett ekonomiskt incitament skulle kunna bidra till en reell utveckling. I Tillväxtanalys rapport om kulturens betydelse i gles- och landsbygder poängteras betydelse. Flera av de intervjuade kommunerna vill ha stöd till verksamhet på mindre orter.46 Enligt den parlamentariska landsbygdskommitténs delbetänkande finns det skäl för att främst rikta in det fortsatta arbetet för att förbättra förutsättningarna för utveckling och till- växt till de glesa och mycket glesa landsbygderna eftersom utmaningarna är störst där.47 Inom ramen för det kommunalekonomiska utjämningssystemet ingår ersättning för administration som en delkomponent.48 Sådan ersättning utgår till kommuner med litet invånarantal och låg befolkningstäthet. Orsaken är att lönekostnaden för administrativ personal har ett starkt samband med kommunernas kostnadsnivå och folkmängd. För kommuner med färre än 8 000 invånare stiger kostnaderna med fallande kommunstorlek och för kommuner med färre än 5 000 invånare förstärks sambandet ytterligare. Även de geografiska förutsättningarna påverkar de administrativa kostna- derna.49 Utredningen menar att dessa faktorer även har stor inverkan på kommuners förmåga att bedriva kulturskoleverksamhet. Om ett ekonomiskt bidrag införs bör dess syfte enligt utred- ningens bedömning vara att bidra till att starta kulturskoleverksam- het eller att förstärka verksamheten. Bidragets uppföljning bör vara enkel för att administrationen av bidraget ska vara så liten som möjligt. Det saknas säkerställda och jämförbara uppgifter på vad kulturskola kostar per elev eftersom varje kommun utifrån lokal tradition och politiska mål beslutar om vad verksamheten omfattar och innebär. Det gör att de ekonomiska redovisningarna beskriver olika saker från kommun till kommun. I vissa kommuner innebär verksamheten att erbjuda enbart frivillig fritidsverksamhet medan andra bedriver kulturskoleverksamhet i hög utsträckning integrerad med den obligatoriska och ytterligare andra 46Kultur gör skillnad! Livskraft och attraktivitet – om kulturens betydelse i gles- och landsbygder. (Tillväxtanalys, 2015). 48Förordning om ändring i förordningen (2004:881) om kommunalekonomisk utjämning. 49Likvärdiga förutsättningar – Översyn av den kommunala utjämningen SOU 2011:39. Utredningens förslag och rekommendationer erbjuder verksamhet även till vuxna deltagare, förutom till barn och unga, för att bara nämna några exempel. Detta leder till att kommu- nerna även redovisar verksamheterna utifrån olika premisser. Möjliga felkällor redovisningsmässigt kan exempelvis vara hur kommuner fördelar kostnaderna för lärarlöner på respektive verk- samhet när musiklärartjänster delas mellan den obligatoriska skolan och , eller sätten som kommuner hanterar och redovisar lokalkostnader vilket varierar stort. Därför menar utredningen att bidraget bör följas upp genom återrapportering av antalet ökade tjänster och elevplatser. Frågan är vilken typ av bidrag som skulle få bäst effekt för att kulturskoleverksamhet kan starta respektive förstärka verksam- heten i sådana kommuner. Staten kan fördela bidrag till kom- munerna inom ramen för de generella statsbidragen. Det särskilda utjämningssystemet syftar till att kunna ge kommunerna eko- nomiska förutsättningar att ge sina invånare likvärdig service, oberoende av kommuninvånarnas inkomster och andra strukturella förhållanden. Det är utredningens bedömning att ett ökat bidrag via de generella statsbidragen inte skulle uppnå önskad effekt efter- som sådana bidrag inte är verksamhetsanknutna. De syftar inte till att täcka kostnader som är kopplade till specifika insatser vilket även skulle förhindra en uppföljning av medlens användning. Dess- utom gör det begränsade mottagarurvalet att ett statsbidrag i sådan form knappast skulle få någon verkan. I stället förespråkar utredningen att ett specialdestinerat stats- bidrag bör införas. Specialdestinerade statsbidrag har föreslagits av flera tidigare utredningar50 men aldrig kommit att genomföras. Utredningen menar att ett sådant stöd bör kunna ges eftersom kulturskoleverksamhet är ett i grun- den kommunalt åtagande som inte ska bäras av statlig finansiering. Ett stöd bör vara en tillräcklig tidsperiod för en kom- mun att starta alternativt förstärka sin verksamhet. ges en kommun möjlighet att bygga upp och bemanna, skapa kännedom om verksamheten lokalt, etablera potentiella samverkansformer med andra kulturaktörer på eller regional nivå och för- ankra hur verksamheten ska bedrivas. 50 SOU 1946:11; SOU 1954:2; SOU 1968:15; SOU 1972:66. Utredningens förslag och rekommendationer Ett sådant statsbidrag föreslås förutsätta ett eget ekonomiskt åtagande för att uppnå ett förstärkt ansvarstagande för kultur- verksamheten lokalt och ge en större förankring, jämfört med en verksamhet som är avhängig enbart statlig finansiering. Ett eget ekonomiskt åtagande kan också minska risken för att de kommu- nala medlen dras in när de statliga bidraget upphör. Ett eget ekonomiskt åtagande gör även en värdefull volymökning möjlig. En negativ konsekvens av tillfälliga statsbidrag är att planeringen av den ekonomiska styrningen påverkas eftersom det innebär en viss ryckighet i verksamhetens finansiering och dess planering. Utred- ningen menar att den kommun som får bidrag under maximalt bör ha möjlighet att etablera långsiktiga former för verksamheten. Majoriteten av de kommuner som skulle vara berättigade till ett bidrag har en anslagspost för kulturskola. Dessa avsätter redan medel till verksamheten och ett krav på eget ekonomiskt åtagande skulle därmed inte innebära någon ökad ekonomisk påfrestning. För de kommuner som inte bedriver kulturskola krävs däremot ett ekonomiskt tillskott för att få del av bidraget. Utformning av ett tidsbegränsat verksamhetsbidrag För att ett tidsbegränsat verksamhetsbidrag ska vara attraktivt för mindre kommuner med begränsade administrativa resurser krävs ett förenklat bidragsförfarande. Utredningen föreslår att invånar- antal och så kallad invånardistans ska vara de kriterier som avgör om en kommun är berättigad att rekvirera ett bidrag. Motsvarande kriterier föreslås användas vid uppföljning av bidraget liksom att kulturverksamhet bedrivs. Kommunen föreslås återrapportera verk- samheten mätt i antal anställda och antal elevplatser. Specialdestinerade statsbidrag kan utgå ifrån olika typer av nyckeltal eller andra fördelningsmodeller. För att få avsedd effekt bör ett sådant bidrag ha tillräcklig omfattning men vara av en stor- lek som ändå möjliggör för en övergång till en långsiktig verksam- het i regi när de statliga medlen inte längre ges. I detta fall beräknar utredningen att ett belopp på bör för- delas oavsett kommunstorlek eftersom ett mindre belopp sannolikt får för begränsad effekt och att ett större belopp skulle försvåra Utredningens förslag och rekommendationer den kommunala ekonomiska planeringen när de statliga medlen inte längre utgår. För att underlätta för kommunernas långsiktiga planering före- slås bidraget kunna rekvireras för som längst i taget. Kvarstår kommunens behov efter bör kommunen vara berät- tigad att söka samma bidrag för maximalt så till vida att kommuner uppfyller de krav som ställs på den sökande. Det är utredningens bedömning att krav på ett eget ekonomiskt åtagande från kommunens sida bör ställas. En sådan modell kan bidra till ett ökat kommunalt engagemang och bättre lokal för- ankring. För att beräkna omfattningen av detta bidrag har utred- ningen utgått ifrån att behoven är som störst i tio till tjugo kom- muner vilka bör ha möjlighet att rekvirera vardera förutsatt ett eget ekonomiskt åtagande om . Utredningen bedömer att kommuner med liten befolkning och med låg befolkningstäthet kan ges bättre förutsättningar att bedriva kulturskola av hög kvalitet genom att ett sådant statsbidrag inrättas och genom den ökade samverkan som utredningens övriga förslag möjliggör. Att fördela och följa upp detta bidrag föreslås vara en uppgift för det nationella kulturskolecentrumet. En förordning föreslås styra utformningen av detta statsbidrag som bör uppgå till totalt . En förordning som föreslås träda i kraft bör styra biragets fördelning. 6.6Bidrag till nationell spetskompetens Förslag: Ett nytt statsbidrag ska inrättas i form av ett stats- bidrag till kulturskoleverksamhet med nationell spetskompetens på . Fördelning och uppföljning av stats- bidraget ska vara en uppgift för ett nationellt kulturskole- centrum. Utredningen kan konstatera ett behov av att utifrån barns och ungas perspektiv bättre ta vara på de ungdomar som vill fördjupa sitt konstnärliga intresse på en mer avancerad nivå. Utredningens underlag visar att kulturskolor på flera orter har etablerat särskilda Utredningens förslag och rekommendationer program för de ungdomar som vill fördjupa sig inom någon konst- form vilket är positivt. Ändå menar utredningen att behoven är större och möjligheterna begränsade för ungdomar att på en avancerad nivå möta professionellt verksamma och få arbeta och skapa tillsammans med dessa. Utredningen menar att initiativ där konstnärligt nyskapande integreras är särskilt intressanta. Denna typ av spetskompetensinriktning, som är under utveckling exempelvis i , ser utredningen positivt på. Utredningen föreslår därför att ett nytt statsbidrag inrättas i ett sådant syfte. Verksamheten ska vara öppen för specialintresserade ungdomar från hela landet. Kommuner, eller kommuner tillsam- mans med landsting, som har kapacitet att ta ett sådant nationellt ansvar för spets och fördjupning bör ha möjlighet att ansöka om bidraget. En sådan verksamhet föreslås, förutom att inbegripa en eller flera kulturskolor, även ta vara på andra aktörers kompetens och bygga på ett brett samarbete som inkluderar universitet eller högskola, det professionella kulturlivet eller, där det är möjligt, även gymnasieskolor med spetsutbildningar. Utredningen menar att ett eget ekonomiskt åtagande motsvar- ande det sökta bidraget bör tillämpas för att uppnå ett förstärkt ansvarstagande för kulturverksamheten. På så sätt kan en större för- ankring åstadkommas jämfört med en verksamhet som är avhängig statlig finansiering enbart. Det gör även en värdefull volymökning möjlig. Ett sådant bidrag bör kunna sökas för en treårsperiod och omprövas utifrån en helhetsbedömning av inkomna ansökningar. Eftersom det sannolikt kommer att ta tid innan lämpliga strukturer byggts upp som motsvarar bidragets krav, kan bidraget behöva an- passas; från år ett till år två. Det nationella kulturskolecentrumet föreslås ha i ansvar att fördela och följa upp användningen av detta bidrag samt sprida de erfarenheter som växer fram. En förordning föreslås styra fördelningen av statsbidraget som föreslås träda i kraft . Utredningens förslag och rekommendationer 6.7Bidrag till regional samordning Förslag: ska tillskjutas vissa statsbidrag till regional kulturverksamhet förordning (2010:2012) i syfte att förstärka samordningen av kulturskoleverksamhet på regional nivå. En sådan ny inriktning av bidraget förutsätter ett tillägg om kulturskoleverksamhet i bidragets förordning. Bidraget ska fördelas och följas upp i enlighet med den statliga fördelningen av regionala kulturbidrag. Utifrån de samråd med kulturskolechefer och företrädare för den kommunala respektive regionala förvaltningsnivån och den kart- läggning utredningen genomfört, har ett stort behov av en förstärkt infrastruktur i syfte att främja samverkan blivit tydligt. Även Kommuner och Landsting har identifierat ett behov av samordning på regional nivå för att även de regionala kultur- institutionerna ska kunna vara delaktiga i ett utvecklingsarbete där staten, de kommunala kulturskolorna, skola, förskola och det lokala kultur- och föreningslivet medverkar.51 I Tillväxtanalys rapport om kulturens betydelse i gles- och landsbygder poängteras betydelse och att kommunerna önskar ett regionalt engagemang i kulturskolorna i likhet med folkbiblioteken.52 Det påpekas att det är svårt att rekrytera personal med rätt kompetens så eleverna har likvärdiga möjligheter som i större städer. Vad sektorn efterfrågar uppfattar utredningen som en samman- hängande kedja av samverkan med tydlig ansvarsfördelning mellan olika beslutsnivåer, det vill säga stat, landsting och kommun där respektive kompetenser och uppdrag tas till vara utifrån ett gemen- samma bästa. En del i denna kedja föreslår utredningen ska åstad- kommas genom ett bidrag riktat mot landstingen för en regional samordning. I likhet med hur regional biblioteksverksamhet har stor betydelse för folkbiblioteken menar utredningen att en ökad samordning kan främja kulturskolornas utveckling väsentligt. 51Sveriges Kommuner och Landsting, Ställningstagande angående kommunala kultur- och musikskolor (SKL, 2016). 52Kultur gör skillnad! Livskraft och attraktivitet – om kulturens betydelse i gles- och landsbygder. (Tillväxtanalys, 2015). Utredningens förslag och rekommendationer Det kan vara svårt att frigöra resurser från en enskild kommun för att bidra till ökad interkommunal och regional samverkan, både sett till förmåga och mandat. Däremot kan en regional aktör, som verkar utifrån ett kommungemensamt uppdrag, ha en helhetssyn och överblick som är svår att uppnå för en kulturskola i en enskild kommun. De samlade kulturresurserna i ett län är stora. Genom att bättre nyttja denna potential kan barns och ungas tillgång till ett varierat och brett kulturskoleutbud öka. I flera delar av landet har initiativ för närmare samarbeten påbörjats och det är i synnerhet det initiativ kallat En regional kulturskola i som har inspirerat utredningen till detta förslag. Där har en ökad samordning uppnåtts med utgångs- punkt i ett gemensamt behov av samarbete. Utredningen menar att många av de utmaningar som kommunerna står inför bättre kan mötas genom att kommuner ges bättre förutsättningar för samverkan kommuner emellan och med den regionala nivån. I varje län, förutom i , tillämpas den så kallade kultursamverkansmodellen för att fördela statliga medel till regional och lokal kulturverksamhet. Modellen förutsätter en lokal dialog mellan politiker och kulturaktörer, vilket har lett till samtal som företrädare för staten, landsting och kommuner deltar i på olika nivåer. Även om kulturskolornas finansiering är kom- munal och därför inte ingår i de medel staten fördelar genom denna modell, har flera län ändå lyft fram kulturskolorna i de underlag som ligger till grund för den statliga medelsfördelningen inom modellen. Parterna har insett vad en ökad samverkan mellan kultur- skolan och andra institutioner och aktörer inom kulturområdet, med som huvudman, kan betyda för att stärka barns rätt till kultur. Inte minst lyfts de så kallade länskonsulenterna och deras främjandeuppdrag gentemot barn och unga fram. En annan typ av samverkan förekommer kommuner emellan i syfte att utifrån gemensamma utvecklingsbehov hitta nya arbets- sätt. Dessa olika intentioner ser utredningen mycket positivit på eftersom det tyder på en öppenhet från kommuner och landsting och en insikt om hur ett ökat samarbete ömsesidigt kan gynna verksamheterna. Utredningens förslag och rekommendationer Samverkan fördelaktig ur många perspektiv Utredningens samråd har visat att en strukturerad och förstärkt samverkan kan vara fördelaktigt utifrån flera aspekter. Sett utifrån ett barnperspektiv kan en ökad samverkan ge barn och unga ökad tillgång till flera uttrycksformer genom att de får ta del av andra kommuners eller regionala kulturinstitutioners kompetens som den egna kommunen saknar. När den lokala har svårt att tillgodose deltagarnas önskemål om fördjupning inom ett smalt kulturområde, kan ett samarbete ge nya möjligheter. Barns och ungas behov av att skapa tillsammans i ett större socialt samman- hang kan vara svårt att möta för en enskild kulturskola men genom ett samarbete med andra kommuner, eller med länsmusiken eller motsvarande aktör på länsnivå, kan exempelvis en ungdomssymfoni- orkester eller ett filmproduktionsteam vara fullt realiserbart. Inte minst kan gemensamma läger och projekt genomföras i form av samarbeten med länets kulturaktörer. En ökad bredd i verksam- heten kan även uppnås genom en ökad samverkan med det fria kulturlivet eller kulturaktörer som exempelvis bibliotek, konst- museum, dansskola, teaterförening eller barnkulturcentra. En fungerande kollektivtrafik är ett annat samverkansområde som, i synnerhet för barn på landsbygden, kan vara nödvändig för att kunna vara del av kulturlivet både i sin egen kommun, men även i andra närliggande kommuner (se avsnitt 6.10.2). En annan viktig tillgänglighetsfråga som lyfts fram under samråd med kultur- skolorna rör hur ungdomar som går i gymnasiet i en annan kom- mun än hemkommunen ska kunna delta i i direkt anslutning till skoldagen. Generellt ser utredningen ett stort behov av en ökad diskussion om och samverkan kring trafikfrågor kopplat till barns och ungas fritid med målet att åstadkomma bättre transportmöjligheter för barn och unga. Dagens system bygger ofta på föräldrars eller närståendes möjligheter att ge skjuts, vilket är ett stort problem för barn och unga i glesbygd men även i storstads- kommuner. Utifrån ett personalperspektiv ser utredningen att sektorn ger uttryck för ett stort behov av kompetensutveckling. Det är ett område där de enskilda kommunerna lätt kan komma till korta medan en regional aktör i samarbete med kulturskolorna har för- måga att, utifrån ett helhetsperspektiv, utgå ifrån det samlade Utredningens förslag och rekommendationer behovet och erbjuda olika typer av kunskapshöjande insatser. Seminarier och gemensamma fortbildningsprojekt kan genomföras regelmässigt och bekostas gemensamt. Några andra områden som utredningen har identifierat som lämpliga för ökad samverkan är omvärldsanalys och metodutveckling. Även frågor om inkludering och arbetssätt; det vill säga hur alla barn, oavsett bakgrund eller funktionsnedsättning, kan få kännedom om och känna sig repre- senterade i sin kulturskola. Andra kompetensbehov har rört hur den nya tekniken till fullo kan användas för att komma alla inom sektorn till nytta. Kunskapsbehovet är även stort vad gäller att veta hur kan använda IT som ett vardagligt redskap i under- visningen för att kommunicera med barn och unga eller för att överbrygga stora avstånd i glesbygd. Även kunskapen om hur den nya tekniken kan användas för digitalt skapande eller om sätt för att öka barns inflytande är än så länge begränsad. Kulturinstitutioner på regional nivå och länskonsulenter bär på stor kompetens som kan tas till vara genom att nya former för fortbildning av personal etableras utifrån de lokala behoven. Utredningen har uppfattat att möjligheten för kom- petensutveckling inom olika konstområden varierar stort mellan kommunerna. Genom en ökad samverkan med länsmusiken eller andra orkestrar kan exempelvis musikpedagoger få ökade möjlig- heter att träna sitt hantverk. Kommunikation och samverkans- projekt med universitet och högskolor i form av skräddarsydda utbildningar för personal, liksom kontakter med nationella kulturinstitutioner kan underlättas genom en samord- nande funktion på en övergripande nivå. Genom ett ökat samarbete kommuner emellan kan kulturskolor ges former för att dela med sig av sitt kunnande och sina erfaren- heter. Många kommuner har problem med att rekrytera nya med- arbetare liksom att skapa attraktiva tjänster. En strukturerad sam- verkan mellan kommuner kan underlätta för kommuner att dela eller köpa tjänster. Ett sådant exempel är där fjorton kommuner samverkar bland annat inom barn- och ung- domskulturområdet. Utifrån resultaten från en undersökning av barns och ungas intresse för dans har nya former för samverkan etablerats i form av en särskild personalpool. Genom att samut- nyttja de sex danspedagoger som är anställda inom en av kommun- erna kan kommunalförbundets övriga medlemmar köpa dans- Utredningens förslag och rekommendationer Denna modell har stora fördelar jämfört med att varje kommun skulle äga denna kompetens, både för kommunerna och för den enskilda som får ett kollegium och möjlig- het till heltidsanställning. Allra viktigast är denna strukturförändring för intresserade barn och unga som får tillgång till en större bredd av konstuttryck och möjligheter till fördjupning. Sett utifrån ett kultur- och utbildningsperspektiv kan en utveck- lad samverkanskedja från kulturskola till professionella kulturverk- samheter och högskolor innebära ett bättre resursutnyttjande och att en ung publik möter konsten. Dessa möjligheter har förts fram under utredningens samråd med företrädare för de nationella orkest- rarna. Att låta barn och unga få uppleva olika konstuttryck på pro- fessionell nivå kan bidra till att öka deras intresse för klassisk musik, men även för dans eller andra konstområden. Genom formal- iserade uppdrag åt exempelvis länsmusiken, länsmuseer eller läns- teatrar att samverka med kulturskolor kan förbättrade villkor ges för ett långsiktigt och strukturerat samarbete. Struktur för ökad samverkan Flera faktorer är betydelsefulla för en fungerande samverkan och några i synnerhet; en god förankring, en samsyn på mål och ansvarsfördelning och en vilja att komma över svårigheter som kan finnas i synen på den andra parten. I har kom- munala kulturskolor som ingår i länet tillsammans med kommunala och regionala kulturinstitutioner, länskonsulenter och andra relevanta parter, identifierat utvecklingsbehov och att de utifrån gemensamt framtagna dokument – men utifrån vars och ens respektive uppdrag – ska främja barns och ungas tillgång till kultur av hög kvalitet. Det är utredningens mening att för att en sådan nära samverkan ska vara hållbar krävs långsiktiga strukturer med fast finansiering. Det är visserligen inte en uppgift för staten att råda över hur kommuner och landsting samverkar. Men staten kan bidra till att skapa bättre förutsättningar för att samverkan på frivillig grund ska komma till stånd. Staten finanserar regionala kulturverksamheter tillsammans med landstingen och eftersträvar en god användning av resurserna. Att särskilt uppmärksamma barns och ungas rätt till kultur uttrycks även av de nationella kulturpolitiska målen som är Utredningens förslag och rekommendationer styrande för staten och vägledande för kommuner och landsting.53 Därför föreslår utredningen att ett nytt statsbidrag bör inrättas för att göra en förstärkt samordning av kulturskoleverk- samhet på regional nivå möjlig. Organisatoriska frågor och uppföljning