sou · H4B379 · 2016-11-09 00:00:00 — Förslaget att det införs sanktionsbestämmelser vid intrång i en beteckning som är skyddad enligt internationella handelsavtal syftar till att säkerställa att uppfyller sina åtaganden enligt . Ikraftträdande, behov av särskilda informationsinsatser och övriga konsekvenser Lagändringarna föreslås träda i kraft , vilket är en följd av när direktivet ska vara genomfört. När det gäller frågan om särskilda informationsinsatser anser utredningen att det är lämpligt att på något sätt informerar om de nya reglerna, t.ex. på sina webbplatser. På motsvarande sätt är det lämpligt att och eventuellt övriga registreringsmyndigheter informerar på sin webbplats om lagen om företagsnamn, främst om att begreppet firma ersätts. Det är positivt för konsumenter att varumärkesrätten moderni- seras. Varumärken fyller en viktig funktion genom att underlätta identifieringen av varor och tjänster. Att möjligheten för att ingripa mot förfalskade varor stärks bedöms vara särskilt positivt för konsumenter. Denna möjlighet kan bidra till att risken minskar för att förfalskade, och ibland farliga varor, kommer ut på marknaden. Förslagen bedöms inte ha någon påverkan på den kommunala självstyrelsen eller på möjligheten att nå integrationspolitiska mål. Inte heller bedöms förslagen få konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män. Slutligen bedöms förslagen inte få några andra konsekvenser som ska redovisas enligt 14 eller 15 § kommitté- förordningen. Detta avsnitt innehåller en författningskommentar till lagen om företagsnamn, lagen om skydd för beteckningar på jordbrukspro- dukter m.m., lagen om ändring i mönsterskyddslagen (1970:485), lagen om ändring i handelsregisterlagen (1974:157), lagen om änd- ring i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, lagen om ändring i aktiebolagslagen (2005:551) och lagen om ändring i varumärkes- lagen (2010:1877). I övriga lagar görs i princip bara språkliga och redaktionella änd- ringar, liknande dem som görs i lagen om ekonomiska föreningar och aktiebolagslagen. Någon författningskommentar har här inte bedömts motiverad. Inte heller finns det någon författningskommentar till förord- ningsändringarna. Tillräcklig ledning för tillämpningen torde ges av övervägandena. 18.2Förslaget till lag om företagsnamn Den nya lagen om företagsnamn ersätter firmalagen som har varit i kraft . Den nya lagen, som har utformats med varumärkeslagen som förebild, är indelad i kapitel med para- grafnumrering för varje kapitel. Övervägandena finns i avsnitt 13. De grundläggande bestämmelserna finns i 1 kap., bl.a. om hur ensamrätt förvärvas, vilken innebörd ensamrätten har och vilka begränsningar som gäller i den. I 2 kap. regleras registrering av före- tagsnamn. Bestämmelser om hävning av en registrering finns i 3 kap. Därefter, i 4 kap., regleras överlåtelse av ett företagsnamn och vad som gäller för företagsnamn vid utmätning och konkurs. I 5 kap. finns bestämmelser om straffansvar, vitesförbud, skadestånd m.m. och i 6 kap. regleras informationsföreläggande och intrångsunder- sökning. I det sista kapitlet, 7 kap., har övriga bestämmelser samlats, bl.a. om behörig domstol och överklagande. De flesta av bestämmelserna har sin motsvarighet i firmalagen och har förts över med endast redaktionella och språkliga ändring- ar. Förarbetena till firmalagen och till de ändringar som har gjorts i lagen tillkomst är alltså fortfarande relevanta. De ursprung- liga förarbetena till lagen finns i betänkande Firmaskydd (SOU 1967:35) och prop. 1974:4 med förslag till ny firmalag m.m. När det gäller förarbeten till ändringar i firmalagen, se prop. 1993/94:122 om skärpta åtgärder mot immaterialrättsliga in- trång (ändring av 15 § och 18–20 §§), prop. 1994/95:59 om översyn av varumärkeslagen m.m. Madridsystemet (ändring av 2, 6 och 9 §§), prop. 1995/96:26 om vissa ändringar i varumärkeslagen och firma- lagen som en följd av rådets förordning om gemenskapsvarumärken (ändring av 10 §), prop. 1995/96:160 om en ny radio- och TV-lag (ändring av 15 §), prop. 1998/99:11 om ny skyddsåtgärd vid immate- rialrättsintrång (ändring av 21 § och nya 20 a–h §§), prop. 2002/03:92 om likvidation av stadshypotekskassa m.m. (ändring av 27 §), prop. 2003/04:34 om Patent- och registrerings- verkets organisation (ändring av 23 §), prop. 2004/05:135 om utökade möjligheter att förverka utbyte av och hjälpmedel vid brott m.m. (ändring av 20 § och ny 18 a §), prop. 2005/06:200 om en kronofogde- myndighet i tiden (ändring av och 20 f §§), prop. 2008/09:67 om civilrättsliga sanktioner på immaterialrättens område – genomförande av direktiv /48/EG (ändring av 15, 19, 20, 20 a och 20 b §§ och nya 18 b–g §§), prop. 2009/10:225 om en ny varumärkeslag och ändringar i firmalagen (upphävande av 5, 6 och 23 §§, ändring av 2–4, 7, 8, 10, 15–18, 20, 22, 24 och 25 §§ och nya 2 a, 16 a 6 q §§), prop. 2010/11:71 om lagändring med anledning av att allmänna hypoteksbank har trätt i likvidation (ändring av 27 §), prop. 2013/14:77 om tilläggsavgift i domstol (ändring av 16 b § och ny 16 r §), prop. 2013/14:129 om skydd för kännetecken i den internationella humanitära rätten (ändring av 10, 16 och 16 b §§), prop. 2015/16:57 om patent- och marknadsdomstol (upphävande av 16 q och 29 §§, ändring av 15, 16 b, 16 j, 16 k, 16 m, 16 p, 16 r, 18 d, 20 b, 24, 25 och 28 §§) och prop. 2015/16:123 om lagänd- ringar till följd av ändringar i EU:s varumärkesförordning (ändring av 10 §). 1 kap. 1 § Företagsnamn är den benämning under vilken en näringsidkare driver sin verksamhet. Om en del av verksamheten drivs under en särskild benämning, utgör denna ett särskilt företagsnamn. Vad som sägs om företagsnamn i denna lag gäller även för ett särskilt företagsnamn. Annat kännetecken som en näringsidkare använder för sin verksamhet vid sidan av ett företagsnamn kallas sekundärt kännetecken. Företagsnamn och sekundärt kännetecken kallas gemensamt närings- kännetecken. Paragrafen innehåller definitioner av kännetecken som används i näringsverksamhet. Firma ersätts med företagsnamn och bifirma med särskilt företagsnamn. Någon materiell förändring är inte avsedd utan ändringen är bara en språklig förenkling och modernisering av det immaterialrättsliga begreppet firma. Bestämmelsen motsvarar 1 § firmalagen. Ensamrätt genom registrering eller inarbetning 1 kap. 2 § En näringsidkare kan förvärva ensamrätt till ett företagsnamn genom regi- strering eller inarbetning. Ensamrätt till ett sekundärt kännetecken kan för- värvas genom inarbetning. Ett företagsnamn registreras enligt bestämmelserna i denna lag och vad som föreskrivs i annan författning om registrering av visst slags företags- namn. Ensamrätten till ett registrerat företagsnamn gäller inom det område som registreringen omfattar. Ett näringskännetecken ska anses inarbetat om det här i landet inom en betydande del av den krets till vilken det riktar sig (omsättningskretsen) är känt som beteckning för den verksamhet som bedrivs under känneteck- net. Om näringskännetecknet är inarbetat endast inom en del av landet, gäller ensamrätten endast inom det området. Paragrafen, som motsvarar 2 § firmalagen, innehåller bestämmelser om förvärv av ensamrätt till näringskännetecken. Liknande bestäm- melser finns i 1 kap. 6 § första stycket och 7 § varumärkeslagen. Ensamrätt till varukännetecken och namn som näringskännetecken 1 kap. 3 § Den som innehar ett varumärke eller ett annat varukännetecken har en- samrätt till kännetecknet som näringskännetecken. Om varukännetecknet är skyddat endast inom en del av landet, gäller ensamrätten endast inom det området. Den som använder sitt namn som näringskännetecken har ensamrätt till kännetecknet som näringskännetecken, om namnet har särskiljningsför- måga för den verksamhet som det används för. Om namnet används endast inom en del av landet, gäller ensamrätten endast inom det området. I paragrafen finns bestämmelser om skyddet för s.k. naturliga näringskännetecken. Den behandlar det skydd som varumärken och andra varukännetecken har som näringskännetecken genom det s.k. korsvisa skyddet. Vidare regleras skyddet för namn som närings- kännetecken. Paragrafen motsvarar 2 a § firmalagen. Motsvarande bestämmelser finns i 1 kap. 8 § varumärkeslagen. 1 kap. 4 § Ensamrätten till ett näringskännetecken enligt 2 och 3 §§ innebär att ingen annan än innehavaren, utan dennes tillstånd, i näringsverksamhet får använda ett tecken som är 1.identiskt med näringskännetecknet och används för verksamhet av samma slag, 2.identiskt med eller liknar näringskännetecknet och används för verk- samhet av samma eller liknande slag, om det finns en risk för förväxling, inbegripet risken för att användningen av tecknet leder till uppfattningen att det finns ett samband mellan den som använder tecknet och inne- havaren av näringskännetecknet, eller 3.identiskt med eller liknar ett näringskännetecken som här i landet är känt inom en betydande del av omsättningskretsen, om användningen utan skälig anledning drar otillbörlig fördel av eller är till skada för närings- kännetecknets särskiljningsförmåga eller anseende, oavsett om använd- ningen avser verksamhet av samma, liknande eller annat slag. Ensamrätten till ett registrerat företagsnamn hindrar inte att någon annan i näringsverksamhet använder ett tecken som avses i första stycket inom det område där företagsnamnet är skyddat, om det visas att inne- havaren av företagsnamnet inte kan lida skada av detta. Paragrafen, som i huvudsak motsvarar 3 § firmalagen, reglerar vad ensamrätten till ett näringskännetecken innebär. Första stycket har sin motsvarighet i 1 kap. 10 § första stycket varumärkeslagen. Över- vägandena finns i avsnitt 13.2. Första stycket 1 ändras, jämfört med firmalagen, endast på så sätt att det klargörs att tecknet ska användas för verksamhet av samma slag. Klargörandet innebär att ”och används” läggs till, vilket inte innebär någon ändring i sak (se närmare kommentaren till 1 kap. 10§ första stycket 1 varumärkeslagen). Första stycket 2 ändras endast på så sätt att det klargörs att teck- net ska användas för verksamhet av samma eller liknande slag. Klar- görandet innebär att ”och används” läggs till. Detta innebär inte någon saklig ändring (se närmare kommentaren till 1 kap. 10 § första stycket 2 varumärkeslagen). Första stycket 3 ändras på så sätt att det framgår att bestämmel- sen avser användning som utan skälig anledning drar otillbörlig fördel av eller är till skada för näringskännetecknets särskiljningsför- måga eller anseende. Vidare klargörs att bestämmelsen är tillämplig oavsett om tecknet används för verksamhet av samma, liknande eller annat slag. (Se närmare kommentaren till 1 kap. 10 § första stycket 3 varumärkeslagen.) 1 kap. 5 § Ensamrätten till ett näringskännetecken ger inte något självständigt skydd för en del av kännetecknet som saknar särskiljningsförmåga. Ensamrätten till ett näringskännetecken hindrar inte att någon annan, när det sker i enlighet med god affärssed, i näringsverksamhet använder 1.sitt namn eller sin adress, 2.uppgifter om verksamhetens art eller en i verksamheten utbjuden varas eller tjänsts art, kvalitet, kvantitet, avsedda användning, värde, geo- grafiska ursprung eller andra egenskaper eller tidpunkten för när varan är framställd eller när tjänsten är utförd, eller 3.ett allmänt brukat ortsnamn. Paragrafen innehåller bestämmelser om begränsningar av ensamrätt- en till ett näringskännetecken. Den motsvarar 4 § firmalagen. Be- stämmelserna i första stycket och andra stycket 1 och 2 överens- stämmer sakligt sett med 1 kap. 11 § första stycket och andra stycket 1 och 2 varumärkeslagen. 1 kap. 6 § Gör flera anspråk på ensamrätt till näringskännetecken som är identiska eller liknar varandra på det sätt som anges i 4 §, ska den ha företräde som har tidigaste grund för sitt anspråk, om inte annat följer av 7 §. Paragrafen reglerar frågan om företrädesrätt mellan kolliderande näringskännetecken. Den motsvarar 7 § firmalagen. En motsvaran- de bestämmelse finns i 1 kap. 13 § varumärkeslagen. Verkan av passivitet m.m. 1 kap. 7 § Rätten till ett inarbetat näringskännetecken ska gälla vid sidan av en äldre rätt till ett näringskännetecken som är identiskt eller likartat på det sätt som anges i 4 §, om innehavaren av den äldre rätten inte inom rimlig tid har vidtagit åtgärder för att hindra användningen av det yngre känneteck- net. I dessa fall hindrar inte rätten till det yngre näringskännetecknet användningen av det äldre. På yrkande av någon av parterna får en domstol i de fall som avses i första stycket om det är skäligt besluta att ett av kännetecknen, eller båda, endast får användas på särskilt sätt, såsom i ett visst utförande eller med tillägg av ortsangivelse eller innehavarens namn. Paragrafen, som motsvarar 8 § firmalagen, innehåller en passivitets- regel som är tillämplig när det yngre kännetecknet utgörs av ett inarbetat näringskännetecken. Paragrafen reglerar också s.k. sam- existens mellan kolliderande kännetecken. Första stycket första meningen motsvaras av 1 kap. 15 § varu- märkeslagen. Andra meningen har sin motsvarighet i 1 kap. 17 § första stycket varumärkeslagen. Andra stycket motsvarar 1 kap. 17 § andra stycket varumärkeslagen. 2 kap. 1 § Ett företagsnamn får registreras endast om det kan särskilja innehavarens verksamhet från andras. Vid bedömningen av om ett företagsnamn har särskiljningsförmåga ska hänsyn tas till den tid och omfattning som namnet har varit i bruk. Om företagsnamnet består enbart av en allmän benämning på verksamhetens art eller på en i verksamheten utbjuden vara eller tjänst eller om företagsnam- net utgörs enbart av ett allmänt brukat ortsnamn eller liknande, ska namnet i och för sig inte anses ha särskiljningsförmåga. Om en sådan beteckning som aktiebolag, handelsbolag eller ekonomisk förening eller förkortning av en sådan beteckning ingår i företagsnamnet, ska vid bedömningen bort- ses från denna beteckning. Paragrafen reglerar det grundläggande kravet på särskiljningsförmåga som villkor för att ett företagsnamn ska kunna registreras. Den motsvarar 9 § firmalagen. När det gäller särskiljningsförmåga för varumärken och andra varukännetecken, se 1 kap. 5 § och 2 kap. 5 § varumärkeslagen. Hinder mot registrering på grund av hänsyn till allmänna intressen 2 kap. 2 § Ett företagsnamn får inte registreras om det 1.strider mot lag eller annan författning eller mot goda seder eller allmän ordning, 2.utan tillstånd innehåller en sådan statlig eller internationell beteck- ning som enligt lag eller annan författning inte får användas obehörigen som företagsnamn, eller något som lätt kan förväxlas med en sådan beteck- ning, 3.utan tillstånd innehåller ett sådant kännetecken som enligt lagen (2014:812) om skydd för kännetecken i den internationella humanitära rätten inte får användas obehörigen som företagsnamn, eller något som kan för- växlas med ett sådant kännetecken, 4.innehåller eller i väsentliga delar återger en äldre växtsortbenämning som avser en växtsort av samma eller närstående växtart, i den utsträck- ning som det föreligger skydd för växtsorten enligt växtförädlarrättslagen (1997:306) eller unionsrätten, eller 5.i annat fall är ägnad att vilseleda allmänheten. Ett företagsnamn får inte heller registreras om sökanden var i ond tro för ansökan. Paragrafen innehåller bestämmelser om i vilka fall ett företagsnamn inte får registreras med hänsyn till allmänna intressen, s.k. absoluta registreringshinder. Den motsvarar i huvudsak 10 § första stycket 1–4 firmalagen. Övriga bestämmelser i 10 § firmalagen finns i 3 § (10 § första stycket 5–7), 4 § (10 § andra stycket), 5 § (10 § tredje stycket) och 6 § (10 § första stycket 9–11). Andra stycket är nytt. Övervägandena finns i avsnitt 13.2. Paragrafen har sin motsvarighet i 2 kap. 7 § första stycket 1–4 och 7 och andra stycket varumärkeslagen. Vissa sakliga ändringar görs i jämförelse med firmalagen. Av första stycket 4 framgår att ett företagsnamn inte får registre- ras om det innehåller eller i väsentliga delar återger en äldre växt- sortbenämning som avser en skyddad växtsort av samma eller närstå- ende art. Bestämmelsen, som är ny, läggs till för att överensstämma med 2 kap. 7 § första stycket 7 varumärkeslagen (se författnings- kommentaren till den paragrafen). Det kan noteras att ursprungsbeteckningar, geografiska beteck- ningar, traditionella uttryck för vin och garanterade traditionella specialiteter som skyddas enligt unionsrätten inte utgör uttryckliga hinder för registrering av ett företagsnamn enligt förevarande para- graf (jfr 2 kap. 7 § första stycket 6 varumärkeslagen, där dessa be- teckningar utgör ett absolut registreringshinder). Däremot kan det föreligga hinder mot registrering av ett företagsnamn som inne- håller en sådan skyddad beteckning enligt första stycket 5, om före- tagsnamnet är ägnat att vilseleda allmänheten. Det kan vara fallet om företagets verksamhet avser handel med sådana varor som en skyddad geografisk beteckning är avsedd att användas för, men där de aktuella varorna inte har någon koppling till det geografiska om- rådet i fråga. Andra stycket, som är en nyhet, innebär en anpassning till 2 kap. 7 § andra stycket varumärkeslagen. Enligt bestämmelsen får ett företagsnamn inte registreras om sökanden var i ond tro vid tid- punkten för ansökningen. Bestämmelsen ersätter det tidigare hindret mot en registrering i ond tro av ett företagsnamn som kan förväxlas med ett kännetecken som användes här i landet eller i utlandet. Bestämmelsen är avsedd att omfatta samma situationer som be- stämmelserna om ond tro i varumärkeslagen (2 kap. 7 § andra stycket och 2 kap. 8 § tredje stycket). Se närmare författningskommen- taren till de paragraferna. Hinder mot registrering på grund av andra rättigheter 2 kap. 3 § Ett företagsnamn får inte registreras om det 1.är identiskt med ett äldre näringskännetecken för verksamhet av samma slag, 2.är identiskt med eller liknar ett äldre näringskännetecken för verk- samhet av samma eller liknande slag, om det finns en risk för förväxling, inbegripet risken för att användningen av företagsnamnet leder till upp- fattningen att det finns ett samband mellan den som använder företags- namnet och innehavaren av näringskännetecknet, eller 3. är identiskt med eller liknar ett äldre näringskännetecken, som är känt inom en betydande del av omsättningskretsen och användningen av före- tagsnamnet utan skälig anledning skulle dra otillbörlig fördel av eller vara till skada för näringskännetecknets särskiljningsförmåga eller anseende, oav- sett om användningen avser verksamhet av samma, liknande eller annat slag. Paragrafen innehåller bestämmelser om hinder mot registrering av ett företagsnamn på grund av äldre näringskännetecken, s.k. relativa registreringshinder. Den motsvarar i huvudsak 10 § första stycket 5–7 firmalagen. Punkt 8 tas bort och ersätts med 2 kap. 2 § andra stycket för att anpassa förevarande lag till 2 kap. 7 § andra stycket varumärkeslagen där ond tro utgör ett absolut hinder. Punkterna 1–3 har sin motsvarighet i 2 kap. 8 § första stycket varumärkeslagen. Övervägandena finns i avsnitt 13.2. Av punkt 3 framgår att bestämmelsen avser användning som utan skälig anledning skulle dra otillbörlig fördel av eller är till skada för näringskännetecknets särskiljningsförmåga eller anseende. Vidare klargörs att registreringshindret gäller oavsett vilket slag av verksam- het som registreringen avser. Ändringarna är en anpassning till 2 kap. 8 § första stycket 3 varumärkeslagen. Se närmare författningskom- mentaren till den paragrafen. 2 kap. 4 § De hinder för registrering av ett företagsnamn som anges i 3 § gäller på motsvarande sätt i fråga om 1. ett varumärke som är registrerat enligt 2 kap. varumärkeslagen (2010:1877) eller en internationell varumärkesregistrering som gäller i , 2. ett varumärke som är registrerat enligt rådets förordning (EG) nr 207/2009 av om EU-varumärken eller en internatio- nell varumärkesregistrering som gäller i Europeiska unionen, samt 3. ett inarbetat varukännetecken. Paragrafen, som motsvarar 10 § andra stycket firmalagen, innehåller bestämmelser om relativa registreringshinder som består av äldre varukännetecken av olika slag. En liknande bestämmelse finns i 2 kap. 9 § varumärkeslagen. 2 kap. 5 § Om det företagsnamn som ansökan om registrering avser ska gälla i hela landet och den äldre rättigheten utgörs av ett inarbetat näringskännetecken eller av ett sådant namn eller inarbetat varukännetecken som är skyddat enligt 1 kap. 3 §, finns det hinder mot registrering endast om skyddet för den äldre rättigheten gäller inom en väsentlig del av landet. Paragrafen reglerar i vilka situationer dels inarbetade näringskänne- tecken, dels inarbetade varukännetecken eller namn som är skyddade som s.k. naturliga näringskännetecken enligt 1 kap. 3 § utgör regi- streringshinder. Paragrafen motsvarar 10 § tredje stycket firmalagen. 2 kap. 6 § Ett företagsnamn får inte registreras om det innehåller eller består av 1.något som är ägnat att uppfattas som någon annans efternamn som har särskilt skydd eller någon annans allmänt kända konstnärsnamn eller ett likartat namn, om användningen av företagsnamnet skulle medföra en nackdel för bäraren av namnet och om namnet uppenbarligen inte syftar på någon avliden, 2.något som kränker någon annans upphovsrätt till ett litterärt eller konstnärligt verk, eller 3.något som är ägnat att uppfattas som benämning på en stiftelse, ideell förening eller liknande sammanslutning. Paragrafen innehåller bestämmelser om vissa andra relativa registre- ringshinder. Den motsvarar 10 § första stycket 9–11 firmalagen. Punkterna 1 och 2 motsvaras av 2 kap. 10 § 2 och 4 varumärkes- lagen. 2 kap. 7 § Bestämmelserna i 3, 4 och 6 §§ utgör inte hinder mot registrering, om den som innehar den äldre rättigheten medger registreringen. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att registrering kan ske trots att det finns ett relativt registreringshinder, om den som har den äldre rättigheten medger detta. Paragrafen motsvarar 10 § fjärde stycket firmalagen. Den har sin motsvarighet i 2 kap. 11 § varumärkes- lagen. Registrering på annat språk 2 kap. 8 § Ett företagsnamn får registreras på två eller flera språk, under förutsätt- ning att varje språkversion till sitt innehåll stämmer överens med övriga versioner. Vad som sägs om företagsnamn i denna lag ska gälla för var och en av språkversionerna. Paragrafen, som motsvarar 11 § firmalagen, reglerar möjligheten till registrering av samma företagsnamn på olika språk. En sådan regi- strering på ett annat språk gäller bara i . 2 kap. 9 § Registreringen gäller från den dag då ansökan kom in till registrerings- myndigheten. I paragrafen anges registreringsskyddet för ett företagsnamn börjar gälla. Den motsvarar 12 § firmalagen. En liknande bestämmelse finns i 2 kap. 33 § varumärkeslagen. Granskning vid ändrad verksamhet 2 kap. 10 § När en näringsidkare anmäler att den verksamhet som bedrivs under det registrerade företagsnamnet har ändrats, ska registreringsmyndigheten pröva om det finns något hinder mot registrering av ändringen enligt 1– 7 §§. Om det finns ett sådant hinder, får ändringen inte registreras. Paragrafen, som saknar motsvarighet i firmalagen, reglerar registre- ringsmyndighetens granskning i de fall en näringsidkare ändrar den verksamhet som bedrivs under företagsnamnet. Övervägandena finns i avsnitt 13.3. I associationsrättslig lagstiftning finns bestämmelser om att en näringsidkare ska anmäla till registreringsmyndigheten om den verk- samhet som bedrivs under företagsnamnet ändras (se t.ex. 4 § andra stycket 2 och 13 § handelsregisterlagen, 1974:157, 2 kap. 2 § första stycket 3 och 7 kap. 14 § fjärde stycket lagen om ekonomiska för- eningar, 1987:667, och 3 kap. 1 § första stycket 3 och 5 § aktie- bolagslagen, 2005:551). Om registreringen beviljas, ska registrerings- myndigheten föra in ändringen i registret.