sou · H4B37 · 2016-02-03 00:00:00 — Skyldigheten enligt första stycket och rätten enligt andra stycket gäller också den som på tillhandahållarens uppdrag har uppsikt över tjänsten. Paragrafen behandlar den skyldighet som finns enligt lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor (BBS-lagen) för en tillhandahållare att ta bort vissa meddelanden med brottsligt innehåll som sänds in till en elektronisk anslagstavla. I paragrafen vidgas det ansvar som tillhandahållaren av tjänsten har till att gälla två nya brottstyper. Ändringarna behandlas i avsnitt 16.5. Om en användare sänder in ett meddelande av det slag som anges i paragrafen till en elektronisk anslagstavla, har tillhanda- hållaren en skyldighet att ta bort meddelandet eller på annat sätt förhindra vidare spridning av det. Den som inte fullgör sin skyldig- het enligt paragrafen, kan under vissa omständigheter dömas för brott enligt 7 §. Enligt den ursprungliga lydelsen gäller ansvaret i de fall meddelandets innehåll uppenbart är sådant som avses i bestäm- melserna om bl.a. uppvigling, hets mot folkgrupp och barnporno- grafibrott. Enligt den nya lydelsen, första stycket, vidgas ansvaret till att även gälla i de fall meddelandets innehåll uppenbart är sådant som avses i bestämmelserna i 4 kap. 5 § BrB om olaga hot och 4 kap. 6 b § BrB om olaga integritetsintrång.4 Bestämmelsen ska tillämpas på samma sätt som tidigare när det gäller de nya brottstyper som tillhandahållarens ansvar nu också omfattar. I de ursprungliga förarbetena påpekades att elektroniska anslags- tavlor ofta tillhandahålls av personer som inte yrkesmässigt sysslar med tjänsterna och att det därför inte är realistiskt att begära att den som tillhandahåller tjänsten ska kunna ta ställning till svåra juridiska gränsdragningsproblem.5 Det borde därför enligt proposit- ionen ställas upp en begränsning i skyldigheten att avlägsna vissa meddelanden, som tar sikte på hur tydligt meddelandets innehåll är. Skyldigheten gäller därför endast när det är uppenbart att ett med- delande har sådant innehåll som avses i de angivna lagrummen. Denna begränsning gäller alltså även i de fall då innehållet är sådant som avses i bestämmelserna om olaga hot eller olaga integritets- intrång. Ett olaga hot fullbordas först när det har kommit till den hot- ades kännedom. I annat fall kan ett meddelande inte anses vara sådant som avses i bestämmelsen om olaga hot. Den straffsanktion- erade skyldigheten att ta bort meddelandet eller på annat sätt för- hindra vidare spridning inträder därför först när hotet är fullbordat, dvs. när det kommit den hotade till del. I vart fall senast när till- handahållaren uppmärksammas på att ett hot som har förmedlats genom den aktuella tjänsten har kommit den hotade till del, inträder därför den straffsanktionerade skyldigheten att agera och ta bort meddelandet. 4Det föreslås att det ska införas ett nytt brott med rubriceringen olaga integritetsintrång, se kommentaren till 4 kap. 6 b § BrB. 1997/98:15 s. 16 f. integritetintrång fullbordas redan när uppgiften tillgäng- liggörs. Det innebär att skyldigheten att ta bort ett meddelande som uppenbart är sådant som avses i den bestämmelsen inträder redan när meddelandet sänds in till tjänsten. integritets- intrång är ett nytt brott. Detta är något som inledningsvis bör beaktas vid bedömningen om det för tillhandahållaren var uppen- bart att innehållet var sådant som avses i den bestämmelsen. I vart fall då tillhandahållaren uppmärksammas på meddelandets innehåll och vad dess innehåll kan innebära straffrättsligt, kan den straff- sanktionerade plikten att agera anses inträda. Efter att denna nya brottstyp har tillämpats torde dock några sådana särskilda hänsyn inte behöva tas. Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot 5 § första stycket döms till i högst . I ringa fall ska inte dömas till ansvar. böter eller fängelse eller, om brottet är grovt, till fängelse Första stycket tillämpas inte, om det för gärningen kan dömas till ansvar enligt eller lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Brott mot 5 § första stycket får i de fall meddelandets innehåll är sådant som avses i bestämmelsen i 4 kap. 6 b § om olaga integritets- intrång åtalas av åklagare endast om målsäganden anger brottet till åtal eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. I paragrafen införs en särskild åtalsprövningsregel i ett nytt tredje stycke. Ändringen behandlas i avsnitt 16.5.3. I de fall meddelandets innehåll är sådant som avses i bestäm- melsen i 4 kap. 6 b § BrB om olaga integritetsintrång, får brott mot BBS-lagen åtalas av åklagare endast om målsäganden anger brottet till åtal eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Detta hänger samman med att motsvarande åtalsprövningsregel finns för åtal gällande olaga integritetsintrång. 21.4Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Sekretess gäller hos domstol för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i mål om ansvar för 3.brytande av post- eller telehemlighet, 4.intrång i förvar, 7.brott mot tystnadsplikt, 8.brott genom vilket infektion av HIV har eller kan ha överförts, Motsvarande sekretess gäller i mål om ersättning för skada med anled- ning av brott som anges i första stycket. Därutöver gäller sekretess hos domstol för uppgift om en ung person som skildras i pornografisk bild, om det kan antas att denne eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs och uppgiften före- kommer i mål om 1.ansvar för barnpornografibrott, 2.ersättning för skada med anledning av sådant brott, och 3.förverkande av skildring med sådant innehåll. Sekretessen enligt första och tredje styckena gäller även i ärende som rör brott som anges i denna paragraf. Sekretessen enligt denna paragraf gäller inte för uppgift om vem som är tilltalad eller svarande. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . I paragrafen anges i vilka brottmål och andra mål eller ärenden rörande sådana brott som sekretess till skydd för uppgift om enskilds personliga och ekonomiska förhållanden gäller hos domstol. Genom ändringen (den nya punkten 11) utvidgas bestämmelsens tillämpningsområde till att även omfatta mål om olaga integritets- intrång.6 Ändringen behandlas i avsnitt 10.6.9. 21.5Förslaget till lag om ändring i brottsskadelagen (2014:322) Brottsskadeersättning betalas för den skada det innebär att någon all- varligt kränker någon annan genom brott som innefattar ett angrepp mot dennes person, frihet eller frid (kränkning). Brottskadeersättning betalas också för den skada det innebär att någon allvarligt kränker någon annan genom grovt förtal. Brottsskadeersättning för kränkning bestäms enligt 5 kap. 6 § första stycket skadeståndslagen (1972:207). I den utsträckning en domstol i sak har prövat ett yrkande om skade- stånd för kränkning får brottsskadeersättningen i denna del inte bestäm- mas till ett lägre belopp än vad som följer av domstolens avgörande, om inte annat följer av denna lag. Paragrafen innehåller bestämmelser om brottsskadeersättning för kränkning. I paragrafen ändras tillämpningsområdet i ett avseende. Genom den nya lydelsen kan brottsskadeersättning betalas för kränkning vid grovt förtal. Ändringen behandlas i avsnitt 17.5. Enligt första stycket betalas brottsskadeersättning för skada som orsakas av att någon allvarligt kränker någon annan genom brott som innefattar ett angrepp mot dennes person, frihet eller frid. Det innebär att olaga integritetsintrång enligt 4 kap. 6 b § och 6 c § BrB omfattas av rätten till brottsskadeersättning. Genom ett tillägg i första stycket ska detsamma gälla då någon allvarligt kränker någon annan genom grovt förtal. Den utvidgade rätten till brottsskade- ersättning för kränkning gäller alltså bara i de fall någon utsatts för brott enligt 5 kap. 2 § BrB (grovt förtal), dvs. inte vid andra äre- kränkningsbrott enligt 5 kap. BrB eller andra brott riktade mot någons ära (som t.ex. mened eller falsk tillvitelse). Frågan om brottsskadeersättning för kränkning genom grovt förtal ska prövas på samma sätt och utifrån de bestämmelser som 6 Det föreslås att det ska införas ett nytt brott med rubriceringen olaga integritetsintrång, se kommentaren till 4 kap. 6 b § BrB. redan gäller för prövning av ansökningar om brottskadeersättning för andra brottstyper. Av andra stycket följer att brottsskadeersätt- ning för kränkning bestäms enligt 5 kap. 6 § första stycket skade- ståndslagen (1972:207), (SkL). I den utsträckning en domstol i sak har prövat ett yrkande om skadestånd för kränkning får brotts- skadeersättningen i denna del, enligt vad som anges tredje stycket, som huvudregel inte bestämmas till ett lägre belopp än vad som följer av domstolens avgörande. Dessa förutsättningar ska gälla också vid kränkning genom grovt förtal. Det har ingen betydelse om domen grundar sig på ett allmänt åtal, ett enskilt åtal eller en civilrättslig talan i ett tvistemål. I de fall det inte finns någon dom ska brottsoffermyndigheten (BrOM) – i likhet med vad som gäller vid andra brottstyper – pröva frågan om brottsskadeersättning utifrån alla relevanta omständig- heter. En grundläggande förutsättning är att ersättning bara betalas om sökanden har orsakats skada genom en allvarlig kränkning genom ett grovt förtal. Precis som vid andra brottstyper ska BrOM pröva om sökanden med tillräcklig styrka har visat alla relevanta omständigheter, dvs. att han eller hon utsatts för grovt förtal. Det förutsätts för bifall att det föreligger en utredning som med till- räcklig styrka visar att sökanden har utsatts för det brottet. Den särskilda brottskonstruktionen vid ett förtalsbrott innebär att sökanden ställs inför höga krav på den utredning som ska ges in, eftersom det krävs bevisning både om ett förtal, om att brottet ska bedömas som grovt och om att försvarlighetsregeln inte leder till att gärningen är straffri. De beviskrav som BrOM tillämpar vid sin bedömning av utredningsmaterialet kan därför bli mer komplexa att använda vid grovt förtal än vid andra brottstyper. komma att ta upp ärenden av principiell betydelse för att belysa olika frågeställningar, så att en enhetlig praxis kan skapas inom myndigheten. Frågan om ersättning ska avgöras med beaktande av BrOM:s praxis för vad som anses utgöra en allvarlig kränkning vid andra brottstyper som omfattas av bestämmelsen i 5 § och hur kränk- ningsersättningen då bestäms. Brottsskadeersättning för kränkning genom grovt förtal är ett nytt område för BrOM att hantera. Regelverket i SkL och den domstolspraxis som finns beträffande kränkningsersättning vid grovt förtal kan tjäna till vägledning när BrOM bedömer ärendena. kunna etablera en praxis och publicera den i sin återkommande referatsamling, till vägledning för bl.a. den som ska yrka om skade- stånd och för rättstillämpningen i stort. Ett modernt och starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten Den tekniska utvecklingen och framväxten av internet har inne- burit positiva förändringar för yttrandefriheten och den demo- kratiska debatten. Utvecklingen har emellertid också medfört att hot och andra former av kränkningar av den personliga integriteten tagit nya former. är strafflagstiftningen på området till viss del ålderdomlig. En särskild utredare ska därför göra en bred översyn av det straffrättsliga skyddet för enskildas personliga integritet, särskilt när det gäller hot och andra kränkningar. Utredaren ska analysera om det straffrättsliga skyddet är ändamålsenligt eller om det bör förändras. I översynen ska utredaren särskilt ta ställning till om straffbestämmelserna om olaga hot, ofredande, förtal och föro- lämpning och – om det behövs – andra straffbestämmelser till skydd för den personliga integriteten bör förtydligas, utvidgas eller ändras på något annat sätt, det straffrättsliga skyddet bör kompletteras när det gäller sprid- ning av integritetskränkande uppgifter utanför det grundlags- skyddade området, och det bör införas ett straffansvar för den som tillhandahåller en elektronisk anslagstavla och som inte tar bort eller på annat sätt förhindrar spridning av meddelanden som kränker enskildas personliga integritet. Syftet ska vara att åstadkomma en ändamålsenlig, modern och tyd- lig strafflagstiftning som ger ett starkt och väl avvägt skydd för den personliga integriteten. Utredaren ska dessutom ta ställning till om mer kvalificerade ärekränkningsbrott bör kunna ge rätt till brottsskadeersättning. Uppdraget ska redovisas . Behovet av en utredning Samhällsutvecklingen och den tekniska utvecklingen har lett till nya beteendemönster Möjligheterna till elektronisk kommunikation har lett till nya och förändrade beteendemönster i människors kontakter med varandra. Internets framväxt har inneburit positiva förändringar för yttran- defriheten och den demokratiska debatten. Att på internet kunna publicera information liksom att rapportera om och debattera händelser och nyheter är viktigt för en demokrati. har även förutsättningarna för att begå vissa typer av brott förändrats. har uppmärksammats att många, bl.a. unga kvinnor, får ta emot hot och kränkningar via e-post och på bloggar och andra forum på internet. Genom olika sociala medier kan bilder och information enkelt delas. Det innebär att kränk- ningar och hot därigenom kan få stor spridning. Till det kommer att uppgifter och bilder på internet är enkelt sökbara och kan finnas kvar . Att bli ”uthängd på nätet” kan innebära en stor psykisk påfrestning för den som utsätts. Även personer i den drab- bades nära omgivning kan påverkas. Kränkningarna kan vara ett led i trakasserier som pågår även utanför internet. Det kan handla om förföljelse från en tidigare partner, förföljelse av kända personer eller hämndåtgärder mot förtroendevalda eller andra offentliga funktionärer. Via internet kan även mobbning av barn och unga ta sig in i hemmet. När det gäller hot och andra kränkningar som förekommer i t.ex. kommentarsfält eller andra forum kan förövarna enkelt vara anonyma eller gömma sig bakom alias. För samhället är det viktigt att markera att brott som förekommer på internet är lika allvarliga som annars. Det måste stå klart för var och en, inte minst bland unga, att samma regler gäller på internet som annars i samhället. Regeringen har vidtagit flera åtgärder för att motverka hot och kränkningar över internet. Bland dessa kan nämnas att Myndig- heten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor har i uppdrag att genomföra insatser för att förebygga kränkningar, trakasserier och hot som riktas mot ungdomar via internet och andra interaktiva medier (U2013/4492/UC). Vidare har fått i uppdrag att genomföra en kartläggning av polisanmälda hot och kränkningar av enskilda individer som sker via internet (Ju2013/7101/). Regeringen har även föreslagit att kravet i på särskilda skäl för att väcka allmänt åtal för förtal och förolämpning ska tas bort (prop. 2013/14:47, Några ändringar på tryck- och yttrandefrihetens område). Detta innebär att åklagare och Justitiekanslern i något högre grad kommer kunna bistå enskilda som t.ex. har utsatts för förtal på internet. Regeringen har också efter en överenskommelse med Social- demokraterna beslutat att ge en parlamentariskt sammansatt kom- mitté i uppdrag bl.a. att utifrån ett individperspektiv kartlägga och analysera sådana faktiska och potentiella risker för intrång i den personliga integriteten som kan uppkomma i samband med användning av informationsteknik i såväl privat som offentlig verk- samhet samt följa upp effekterna i lagstiftningsarbetet av förstärk- ningen av grundlagsskyddet som genomfördes . Kommittén ska också överväga om det finns behov av att inrätta ett integritets- skyddsråd (dir. 2014:65). Grundlagsskyddet för den personliga integriteten Innebörden av begreppet ”personlig integritet” har varit föremål för överväganden av flera utredningar. Försök att fånga begreppets innebörd har också gjorts i andra sammanhang, bl.a. inom ramen för den rättsvetenskapliga forskningen. Någon entydig och allmänt accepterad definition av begreppet synes svår att finna. Möjligen kan det sägas att kränkningar av den personliga integriteten utgör intrång i den fredade sfär som den enskilde bör vara tillförsäkrad och där intrång bör kunna avvisas. Det är emellertid knappast nöd- vändigt att formulera en allmängiltig definition av begreppet för att kunna bedöma vilka intressen som har ett sådant skyddsvärde att de bör omfattas av ett särskilt starkt skydd mot omotiverade ingrepp (prop. 2009/10:80, En reformerad grundlag, s. 175). Olika slags hot och kränkningar kan således utgöra intrång i den person- liga integriteten. I regeringsformen (RF) finns grundläggande bestämmelser som har betydelse för det allmännas ansvar att skydda enskildas privatliv och integritet. Grundlagsskyddet för den personliga integriteten stärktes 2011 genom en bestämmelse som fördes in i 2 kap. 6 § andra stycket RF. Enligt den ska var och en vara skyddad gentemot det allmänna mot betydande intrång i den personliga integriteten som sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. Skyddet för den personliga integriteten i förhållande till yttrande- friheten Åtgärder som syftar till ett starkare skydd för den personliga integriteten kan innebära en motsvarande inskränkning i yttrande- friheten. Enligt 2 kap. 1 § RF är var och en gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrande- och informationsfrihet. Dessa friheter är emellertid inte absoluta utan får inskränkas genom lag, dock endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får inte heller gå utöver vad som är nöd- vändigt och får inte sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen. Begränsningar av dessa friheter får ske bl.a. med hänsyn till enskildas anseende och privatlivets helgd. En lag eller annan föreskrift får vidare inte meddelas i strid med åtaganden enligt den europiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). Europadom- stolen har i sin praxis slagit fast att artikel 8 i konventionen ålägger staten såväl en negativ förpliktelse att avstå från att göra intrång i rätten till respekt för privat- och familjelivet som en positiv för- pliktelse att skydda enskilda mot att andra enskilda handlar på ett sätt som innebär integritetsintrång (se t.ex. Airey mot , ansökan nr 6289/73, dom , X och Y mot Neder- länderna, ansökan nr 8978/80, dom , K.U. , ansökan nr 2872/02, dom och mot , ansökan nr 5786/08, dom ). Ett skydd av det senare slaget tillförsäkras bl.a. genom kriminalisering av olika åtgärder som innefattar intrång i den per- sonliga integriteten. Rätten till respekt för privatliv i artikel 8 är dock inte absolut. En rättighet som kan föranleda inskränkningar är den i artikel 10 skyddade yttrandefriheten. Dessa rättigheter måste i många fall balanseras mot varandra. Vid bedömningen av om en inskränkning är proportionerlig måste en avvägning göras mellan intresset av yttrandefriheten och den enskildes intresse av att hans eller hennes privatliv skyddas mot intrång t.ex. i form av ärekränkning. Också denna fråga har varit föremål för prövning i flera fall. Det straffrättsliga skyddet mot hot och kränkningar Medan det grundlagsfästa skyddet för den enskildes integritet gäller i förhållande till det allmänna ger det straffrättsliga regel- systemet skydd mot integritetskränkningar mellan enskilda. Av störst intresse när det gäller det straffrättsliga skyddet för enskildas personliga integritet – i andra fall än angrepp på den fysiska eller sexuella integriteten – är bestämmelserna i 4 kap. , särskilt brotten mot någons frid, såsom olaga hot och ofredande. Gemensamt för dessa är att de syftar till att skydda mot kränkningar av rent personliga intressen, som inte är av eko- nomiskt slag. Vidare är ärekränkningsbrotten förtal och förolämp- ning i 5 kap. av särskilt intresse. Med ära avses dels den aktning eller det anseende en person har bland sina medmän- niskor, dels en persons egen känsla av att vara aktad eller ansedd. Det betänkande som utgjorde grunden för utformningen av de centrala bestämmelserna i 4 och 5 kap. lades fram av . Många av förslagen hade sin motsvarighet i äldre bestämmelser. Flertalet av brottsbeskrivning- arna har inte ändrats i sak sedan trädde i kraft. Det straffrättsliga skyddet mot integritetskränkningar har emellertid förändrats på andra sätt och förstärkts till följd av samhälls- utvecklingen. Bland annat har bestämmelser om olovlig avlyssning, kränkande fotografering och särskilda straffbestämmelser till skydd mot upprepade integritetskränkningar tillkommit. Också utanför har det införts straffbestämmelser till skydd för den personliga integriteten. Bland annat kan behand- ling av känsliga personuppgifter i vissa fall vara straffbart som brott mot personuppgiftslagen (1998:204). I lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor föreskrivs en straffrättsligt sanktion- erad skyldighet att ta bort meddelanden som uppenbart innehåller bl.a. barnpornografi och hets mot folkgrupp. Gärningar som begås i grundlagsskyddade medier är särskilt reglerade. För straffrättsligt ansvar krävs dels att brottet är straff- bart enligt lag, dels att det räknas upp i brottskatalogen i tryckfri- hetsförordningen (TF) som också yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) hänvisar till, se 7 kap. 4 och 5 §§ TF och 5 kap. 1 § YGL. hot, förtal och förolämpning är brott som kan utgöra tryck- eller yttrandefrihetsbrott om de begås i grundlagsskyddade medier. Ofredande omfattas däremot inte av TF:s brottskatalog. Vid sidan av det straffrättsliga regelsystemet finns också på stora delar av det grundlagsskyddade området ett väl etablerat system för själv- sanering inom branschen. Det straffrättsliga skyddet behöver ses över Den tekniska utvecklingen har medfört att hot och andra former av allvarliga kränkningar av den personliga integriteten tagit nya former. har, som nämnts ovan, skyddet för den person- liga integriteten stärkts i andra sammanhang. För att kunna bekämpa hot och allvarliga kränkningar, såväl över internet som annars, krävs också att det straffrättsliga regel- verket är effektivt och ändamålsenligt. Det straffrättsliga skyddet mot hot och andra integritetskränkningar har utvecklats och förstärkts till följd av samhällsutvecklingen. De befintliga straffbestämmelserna kan i många avseenden anses ge ett ändamåls- enligt skydd mot oönskade beteenden som innebär hot och allvar- liga kränkningar. Någon allmän översyn av det straffrättsliga skyddet i detta avseende har dock inte skett. Många av de centrala brottsbeskrivningarna har inte heller ändrats sedan trädde i kraft. Det gäller t.ex. bestämmelserna om olaga hot, ofred- ande och ärekränkningsbrotten. Förutsättningarna för att begå dessa brott har väsentligt förändrats i och med den tekniska utvecklingen. Dessutom är bestämmelserna ålderdomligt utformade och har i vissa fall fått ett ganska snävt tillämpningsområde i rättspraxis. Vidare har hävdats att det lagstiftningsmässiga skyddet för enskildas privatliv i ett internationellt perspektiv framstår som relativt svagt, i synnerhet när det gäller spridning av integritets- kränkande uppgifter (jfr Lagrådets yttrande i prop. 2012/13:69, Kränkande fotografering, s. 61 samt SOU 2012:55 s. 419). Med den elektroniska kommunikationen har möjligheterna att kränka andra anonymt eller under alias ökat. Kränkande uppgifter riskerar att spridas brett och kan i vissa fall ge avtryck . Den som ursprungligen lämnat det kränkande eller hotfulla meddelandet kan dessutom ibland ha begränsade möjligheter att påverka detta sedan det väl publicerats. Det kan därför finnas skäl för att även tillhandahållare av elektroniska anslagstavlor ska ha ett visst ansvar i detta avseende.