sou · H4B331 · 2016-04-18 00:00:00 — Komplexiteten, att det är arbets- krävande taxeringar för fastighetsägarna och myndigheterna samt mängden taxeringar av industrienheter gör att skälen mot förenklad fastighetstaxering för sådana enheter väger tyngst. Branschföreträ- dare har bekräftat utredningens slutsatser och dessutom anfört att det i detta fall inte heller finns något behov av att jämna ut stora prisfluktuationer. Utredningens förslag att infoga dessa i det för- enklade taxeringssystemet har därmed uteslutande sin grund i direk- tiven. Förslaget medför ändringar i 1 kap. 7 a § FTL. Utredningens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att den som beslutar om stamnätstariffer för el ska lämna uppgifter för fastighetstaxe- ringen av elproduktionsenheter till i den omfatt- ning som behövs för taxeringen. Utredningen har erfarit att i sitt förberedelsearbete in- för fastighetstaxeringen har haft svårigheter att få in uppgifter om inmatningskostnaderna för el på näten. Utredningen konstaterar att regelverket bör ge taxeringsmyndigheten tillgång till de uppgif- ter dess förvaltningsuppgifter fordrar. Förslaget om förenklad fas- tighetstaxering av elproduktionsenheter ställer också särskilda krav på att har tillgång till prisuppgifter avseende el och el- certifikat. Frågan om införandet av en uppgiftsskyldighet i dessa avseenden bör därför övervägas. En uppgiftsskyldighet bör inte vara mer långtgående än nödvän- digt för att uppnå sitt syfte. är det staten i form av affärs- verket som beslutar om stamnätstariffen. skrifter ska enligt 8 kap. 2 § 2 regeringsformen meddelas genom lag om de avser förhållandet mellan enskilda och det allmänna under förutsättning att föreskrifterna gäller skyldigheter för enskilda. Lag- form är följaktligen inte nödvändig för att reglera uppgiftsskyldig- heten när det gäller inmatningskostnader för el. Det räcker med ett bemyndigande att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta om föreskrifter i frågan. Bemyndigandet behöver självfallet bara utnyttjas vid behov och något sådant synes inte föreligga. Om privata objekt administrerar de aktuella uppgifterna får frågan om lagreglering övervägas på nytt . När det gäller elpriserna är det dock ett bolag som tillhanda- håller marknadsplatsen för el, . Detsamma gäller () som tillhandahåller den enda för allmän- heten tillgängliga prisnoteringen för elcertifikat. På dessa bolags hemsidor finns omfattande och relevant prisstatistik för el och elcertifikat. Enligt utredningens mening ligger det emellertid i de två marknadsplatsernas funktion och därmed egenintresse att stati- stiken är lättillgänglig. Det har inte heller framkommit att Skatte- verket har haft eller förväntar svårigheter när det gäller tillgången till dessa uppgifter. Vidare har utredningen, efter kontakter med SKM, erfarit att verket kan köpa en kommersiell licens av bolaget för hämtning av elcertifikatpriser. I praktiken skulle hämta pris- erna från bolagets hemsida, med önskad frekvens, och spara upp- gifterna i en egen databas. Prisuppgifterna skulle därmed vara till- gängliga för verkets fastighetstaxeringsverksamhet. SKM har vid eventuella förvärv av sådan licens erbjudit sig att till- handahålla historiska månadsmedelpriser tillbaka till starten av el- certifikatsystemet . är det tänkbart att svårigheter undantagsvis kan upp- komma med en sådan lösning. Med tanke på att med förslaget kommer att behöva en dataleverans en gång , och att elcertifikatuppgifterna i kontoföringssystemet får an- ses kunna utgöra en reservlösning, är en licens enligt utredningens mening att dock föredra framför lagreglering. Med tanke på att också normalt föreslår lagändringar inför en fastighets- taxering bör det även finnas utrymme om så krävs att införa tving- ande bestämmelser om det av någon anledning befinns nödvändigt. Mot denna bakgrund, och att en uppgiftsskyldighet i detta fall skulle kräva lagform, finner utredningen att en formell skyldighet inte är motiverad när det gäller priserna för el och elcerti- fikat. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreslås få föreskriva att den som beslutar om stamnätstariffer för el i den omfattning som behövs ska lämna uppgifter för fastighets- taxeringen av elproduktionsenheter till . Förslaget medför en ny 18 kap. 13 § FTL. I 14–16 §§ kommittéförordningen (1998:1474) anges bl.a. att för förslag som lämnas av särskilda utredare och kommittéer ska redo- visas kostnadsmässiga och andra konsekvenser för staten, kommu- ner, företag och andra enskilda. Om förslagen innebär samhällseko- nomiska konsekvenser i övrigt ska även dessa redovisas. Om försla- get har betydelse för kommunalt självstyre, brottslighet, brotts- förebyggande arbete, små företags förutsättningar och konkurrens- förmåga i förhållande till större företag, jämställdhet mellan kvin- nor och män eller möjlighet att nå de integrationspolitiska målen ska även dessa konsekvenser redovisas. Av förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning följer också att om för- slaget kan få effekter för företags arbetsförutsättningar, konkurrens- förmåga eller villkor i övrigt, ska även en beskrivning av de berörda företagen göras (7 §). Dessutom ska alternativa lösningar beskrivas om sådana finns och vilka effekterna blir om någon reglering inte kommer till stånd. Notera att utredningen i detta avsnitt använder begreppet an- läggning i en vidare mening medan de enskilda taxeringsenheterna benämns produktionsenheter. En anläggning omfattar vanligtvis flera produktionsenheter. 10.2Värmecentraler och kraftvärmeverk m.m. Enligt utredningens direktiv ska det, med undantag för den påver- kan som lagen (2012:852) om fastighetstaxering av kraftvärmeverk åren 2013–2018 har haft, analyseras vilka anläggningar i form av värmecentraler och kraftvärmeverk som lagstiftningen kommit att omfatta i praktiken och vilka konsekvenser det har fått för fastig- hetsbeskattningen och fastighetstaxeringen. I detta sammanhang ska utredaren beakta konkurrensförutsättningarna för olika typer av produktionsanläggningar på värmemarknaden. Utredaren ska ana- lysera om det är motiverat att anläggningar med enbart värme- produktion även i fortsättningen ska utgöra specialbyggnader och därmed vara skattebefriade samt i så fall i vilken utsträckning. Det kan, enligt direktiven, ifrågasättas om definitionen av värme- central har en lämplig utformning och om uppdelningen i skatte- pliktiga kraftvärmeverk och skattebefriade värmecentraler över- huvudtaget är adekvat. Att renodlad värmeproduktion undantas från fastighetstaxering, medan kraftvärmeverk inte undantas, medför en- ligt direktiven en snedvridning av konkurrensförutsättningarna för olika typer av produktionsanläggningar på värmemarknaden. Utredningen föreslår ett förtydligande innebärande att värdet av kommersiell produktion av värme beaktas vid fastighetstaxeringen. Detta oavsett i vilken typ av anläggning verksamheten utförs samt att värmeproduktionsenheterna produktionskostnadsvärderas i enlig- het med de gällande reglerna i 11 kap. 7 och 8 §§ fastighetstaxe- ringslagen (1979:1152), förkortad FTL. Utredningens bedömning: Förslaget innebär att fastighetsägar- nas fullgörandekostnader ökar med . Skattekostnaderna för ägarna till värmeproduktionsenheter bedöms brutto öka med . Med hänsyn taget till avdragsmöjligheter för bolagsskatt uppgår den ökade nettoskattekostnaden till . Utredningen bedömer att den stora merparten av fastighets- ägarna kan hantera den ökade skattekostnaden, men att den för ett mindre antal fastighetsägare kan medföra allvarliga konse- kvenser. Mindre kommunala företag med relativt nya fjärrvärme- nät är en grupp fastighetsägare som kan vara särskilt utsatta. För ägare till värmeproduktionsenheter bedöms fullgörandekost- naderna uppgå till för deklaratio- ner. Därtill kommer ytterligare för förtida upp- giftsinsamling, dvs. uppgiftslämnande till inför en fas- tighetstaxering. Utredningen föreslår ett förtydligande innebärande att värdet av kom- mersiell produktion och distribution av värme beaktas vid fastig- hetstaxeringen. Utredningen uppskattar att detta innebär ökade skattekostnader på för fastig- hetsägarna. Värmeproduktionsenheter i form av topplastenheter (se avsnitt 5.4.6) är exkluderade i detta sammanhang. Utredningens förslag innebär att taxeringsvärdet beräknas med hjälp av en uppskattad återanskaffningskostnad och en nedskriv- ningsfaktor. Generellt kan sägas att detta medför att nyare produk- tionsenheter beskattas högre än äldre och att större (och därmed dyrare) produktionsenheter beskattas högre än mindre enheter, allt annat lika. Vilken typ av värmeproduktionsenheter kommer att beskattas med utredningens förslag? Utgångspunkten för utredningens bedömningar är att den totala installerade effekten på landets samtliga fjärrvärmeverk (exklusive topplastenheter) uppgår till . Då det saknas redovisning av de enskilda verkens verkliga installerade effekt är detta dock att betrakta som en uppskattning. Den totala effekten fördelar sig enligt tabell 10.1. Tabell 10.1 Effekt för studerade värmeproduktionsenheter fördelade på bränsletyp och storlek 5–50 MW I tabell 10.1 åskådliggörs hur värmeproduktionsenheterna fördelar sig på bränsletyp och storlek. Som synes är biobränsleproduktions- enheter vanligast och de flesta produktionsenheter återfinns i den mellersta effektkategorin. Om geografiskt läge studeras kan kon- stateras att merparten av värmeproduktionsenheterna (motsvarande ) återfinns i storstadsregioner, medan resterande återfinns i medelstora eller små kommuner. Det bör här återigen påpekas att uppgifterna baserar sig på uppskattningar av branschens aktörer och de är därmed behäftade med viss osäkerhet. För varje kategori av värmeproduktionsenhet har medelåldern på befintliga enheter bedömts och utifrån denna har en återanskaff- ningskostnad beräknats. Med hjälp av antagna nedskrivningsfakto- rer har därefter ett sammanlagt byggnadsvärde uppskattats. Fastig- hetsskatten uppgår till av taxeringsvärdet. Beräkningen av markvärdet utgår från den taxeringsmodell som används vid taxering av industrienheter. Det innebär att tomtmar- kens storlek multipliceras med tillämpligt värde enligt riktvärde- angivelsen. För att uppskatta den totala tomtmarksarealen för värme- produktionsenheterna antas medelarealen för produktionsenheterna uppgå till 20 000 kvadratmeter1. Utredningen uppskattar fastighetsskatten för värmeproduktions- enheter till , varav utgörs av skatt på byggnadsvärde och utgörs av skatt på markvärde. 1 För en närmare beskrivning av beräkningsmetod och antaganden, se bilaga 3. Nedan exemplifieras skattekostnaderna för fjärrvärmeföretagen till följd av förslaget. Det är viktigt att påpeka att typexemplen är av indikativ karaktär och inte ska ses som framtida skattekostnader, även om de bygger på uppgifter från verkliga värmeproduktions- enheter. Det kan även noteras att det är riktvärdeangivelsen vid den allmänna fastighetstaxeringen (AFT 13; nivåår 2011) som används i beräkningarna för kraftvärmeverket. De antagna värdena för värmeproduktionsenheten, byggnad, hänför sig inte till någon taxering utan syftar enbart till att illustrera beräkningsmetodiken och utredningens bedömning av värdenivån . Markvärdena för värmedelen baseras på nivåerna vid AFT 13. Ett värmeverk i en storstadskommun (ortstyp 1) Fastighetens areal uppgår och värmeverkets effekt uppgår till värme. Värdeår är 1986 och värme- produktionsenheten omfattar två biobränslepannor och fem värme- pumpar. De insatsbränslen som används är till två sjundedelar bio- olja och till resterande del värmepumpar. Uppskattat taxeringsvärde industrienhet: 154 000 000 (byggnads- värde) + 34 000 000 (markvärde) = . Uppskattad fastighetsskatt = 188 000 000 x Ett mindre kraftvärmeverk i en norrländsk inlandskommun (ortstyp 3) Fastighetens areal uppgår och kraftvärme- verkets effekt uppgår till värme och el. Värdeår är 2000 och det insatsbränsle som används är biobränsle. Elproduktionsenheten får elcertifikat. Uppskattat taxeringsvärde elproduktionsenhet: 78 500 000 (bygg- nadsvärde) + 1 395 000 (markvärde) = . Uppskattad fastighetsskatt = 79 895 000 x Uppskattat taxeringsvärde industrienhet: 69 000 000 (byggnads- värde) + 738 000 (markvärde) = . Uppskattad fastighetsskatt = 69 738 000 x Fjärrvärmeföretagens agerande vid ökade skattekostnader I avsnitt 5.3.3 beskrivs fjärrvärmemarknaden. I regel kan distri- bution av fjärrvärme karaktäriseras som ett naturligt monopol. Fjärrvärmeföretagen saknar dock inte konkurrens på värmemark- naden. Alternativa uppvärmningssätt som elvärme och värmepumpar, t.ex. i form av bergvärme, erbjuder allt starkare konkurrens. Fjärrvärmebolagen har i princip två möjligheter när det gäller att hantera en ökad skattekostnad. De kan antingen välja att ta kost- naden själva eller att övervältra den på sina kunder genom att ta ut ett högre pris. Övervältringen av de ökade skattekostnaderna leder till att efterfrågan minskar något. Nettoeffekten för företaget av- görs av hur elastisk efterfrågan företaget möter. I vilken utsträckning fjärrvärmeföretagen kommer att övervältra kostnaderna på sina kunder beror dels på företagets marknads- och konkurrenssituation, dels på företagets prissättningsstrategi. Förenklat kan sägas att det förekommer tre huvudsakliga pris- sättningsstrategier för fjärrvärme i : självkostnadsprissätt- ning, jämförprissättning och alternativkostnadsprissättning. Själv- kostnadsprissättningsprincipen går ut på att verksamheten på lång sikt ska bära sina egna kostnader men inte generera (marknads- mässig) avkastning. Jämförprissättning utgår vanligen från att pri- set sätts lägre än ett medelpris på fjärrvärme sett över hela . Alternativkostnadsprincipen innebär att produkten prissätts så högt som är möjligt för att fortfarande vara konkurrenskraftig gentemot andra uppvärmningsformer. I realiteten prissätter dock de flesta före- tag inte fullt ut efter någon av de ovan nämnda principerna (SOU 2011:44, s. 145). Något förenklat kan sägas att fjärrvärmemarknaden under sitt uppbyggnadsskede till stor del bestod av kom- munala bolag som prissatte efter självkostnadsprincipen. I samband med elmarknadsreformen infördes ett krav som innebär att fjärrvärmeverksamheten ska drivas på affärsmässiga grunder (jfr prop. 1994/95:222, s. 59 ff.). Även i fjärrvärmelagen (2008:263), som trädde i kraft (prop. 2007/08:60, bet, 2007/08:NU11, rskr. 2007/08:184), ställs krav på att kommunala bolag ska bedriva fjärrvärmeverksamhet på affärsmässig grund. Större delen av marknadens aktörer kan därför förväntas prissätta sin pro- dukt (värmen) enligt alternativkostnadsprincipen. I en situation med en ökad skattekostnad skulle ett företag som till fullo agerar enligt självkostnadsprincipen övervältra hela den ökade kostnaden på sina kunder. Ett företag som till fullo använder sig av alternativkostnadsprincipen skulle i stället minska sina egna eko- nomiska marginaler. Ett sådant företag har nämligen prissatt sin värme efter kundernas uppvärmningsalternativ och kan inte höja sitt pris utan att förlora marknadsandelar. Det är återigen viktigt att poängtera att dessa hypotetiska strategier utgör ytterligheter och att prissättningen i realiteten inte är så renodlad. Det kan exem- pelvis konstateras att fjärrvärmeföretag som har en hög andel spill- värme i sina system, och därmed har relativt låga produktionskost- nader, ändå generellt håller ett lägre pris än genomsnittet. Det finns ett flertal faktorer som påverkar prissättningen av värmen och som kan förklara skillnaderna i pris mellan olika fjärr- värmeverksamheter. Företagen använder olika mix av bränslen och eftersom bränslepriserna skiljer sig åt blir också produktionskost- naderna för värmen olika. Andra faktorer som kan påverka pris- spridningen är kundtäthet och efterfrågan på värme. En hög kund- täthet och en större efterfrågan gör att ledningsnäten kan utnyttjas mer effektivt, vilket ger en lägre styckkostnad per kund. Ytterligare en faktor som kan medföra prisvariationer är de markförhållanden som råder där fjärrvärmeledningarna grävs ned. Vidare kan även före- tagens kapitalkostnader och kapitalstruktur påverka prissättningen liksom politiska styrmedel, t.ex. förändrade energi- och koldioxid- skatter. Det genomsnittliga fjärrvärmepriset har ökat . Ökningen kan främst förklaras av bränsleprisutvecklingen och ökade skatter på några av fjärrvärmens insatsbränslen. Fjärrvärmeföretagen övervältrar skattekostnaden på sina kunder Ett vanligt sätt att analysera hur kunderna agerar vid prishöjningar är att studera varans priselasticitet, dvs. hur många procent den efterfrågade kvantiteten förändras då priset ökar med en procent. I Björnerstedt och Söderberg3 används en dynamisk modell för att skatta priselasticiteten för fjärrvärme med tre olika tidsperspektiv. Skattningarna indikerar att priselasticiteten på kort, medel och lång sikt är mellan -0,3 och -0,5. Äldre studier indikerar liknande pris- elasticiteter på fjärrvärmemarknaden, exempelvis -0,31 i m.fl.4 och -0,46 i Ganslandt5. Efterfrågan på fjärrvärme är alltså prisokänslig. Det innebär att en prishöjning med en procent skulle innebära att efterfrågad kvantitet minskar med mindre än en halv pro- cent. Den relativt låga priselasticiteten indikerar att det är möjligt för fjärrvärmeföretag att höja sina priser utan att efterfrågan min- skar markant. En av anledningarna till att priselasticiteten är relativt låg är de betydande kostnaderna för den som vill byta från fjärrvärme till ett annat uppvärmningssätt och vice versa. Detta då ett byte av uppvär- mningssätt kan kräva relativt kostsamma investeringar i ny teknisk utrustning. Det finns också indikationer på att fjärrvärmekunder upplever en större inlåsningseffekt än vad som är fallet för andra kunder på värmemarknaden. Skälet till det är att fjärrvärmekunder är hänvisade till endast en leverantör av uppvärmningsenergi (SOU 2011:44, s. 120). 2Rapport av , Fastigheten genom – en avgiftsstudie . 3Björnerstedt, J. och , M., The market for district heating in : an empirical analysis of the relevant product market, CRMA Working Paper 2011-01. 4Brännlund, R., Ghalwash, T. and , J., Increased energy efficiency and the rebound effect: effects on consumption and emissions, Energy Economics vol. 29, s. 1–17, 2007. 5Ganslandt, M. Ekonomiska konsekvenser av tpa-utredningens förslag, pean and Economics (CELEC), 2011. Av kostnadsjämförelser genomförda av Energimyndigheten6 fram- går att fjärrvärmens konkurrenskraft vid befintlig anslutning, som är fallet för de fastigheter som påförs skattekostnaden, är mycket god7 gentemot andra uppvärmningssätt. Detta i kombination med förekomsten av byteskostnader är en indikation på att fjärrvärme- bolagen har möjlighet att övervältra den ökade skattekostnaden på sina kunder utan stora negativa effekter på kundunderlaget. Risken för fjärrvärmeföretagen med att övervältra den högre skattekostnaden på kundkollektivet är att vissa kunder helt eller del- vis byter uppvärmningssätt och att värmeunderlaget därmed min- skar. En sådan utveckling är bekymmersam för fjärrvärmeföretagen då de måste hålla den kapacitet som behövs för att tillgodose efter- frågan under kalla dagar. Det medför i sin tur att de fasta kostnad- erna inte kan reduceras även om efterfrågan på årsbasis faller. har en relativt hög andel fasta kostnader och risken är således att dessa hamnar i en ond cirkel. Om värmeunderlaget minskar krävs ytterligare prishöjningar, vilket minskar värmeunder- laget ytterligare. Den ökade skattekostnaden för fjärrvärmeföre- tagen inträffar första gången , vilket ger dem vissa möjligheter att successivt anpassa sina priser till en ny högre nivå. Företagen kommer dock inte att med säkerhet veta storleken på skattekost- naden förrän beslut fattas om taxeringsvärden, vilket begränsar möj- ligheterna till anpassning. Även om det kommer att finnas stora skillnader mellan olika fjärrvärmebolag kan ändå ett enkelt räkneexempel användas för att uppskatta hur mycket en full övervältring av kostnaderna kan förväntas påverka den efterfrågade kvantiteten. Med hjälp av Energi- marknadsinspektionens statistik över fjärrvärmeleveranser och myn- dighetens redovisningar av total intäkt för såld värme kan beräknas hur mycket fjärrvärmepriset måste höjas för att öka intäkterna med , dvs. lika mycket som den ökade skattekost- naden. I räkneexemplet antas en priselasticitet om -0,4, vilket är ett värde som återfinns ungefär i mitten av det spann av elasticiteter som har skattats i litteraturen. En priselasticitet om -0,4 innebär att 6Se bl.a. , ER 2015:15. 7Dessa jämförelser skiljer sig mot de jämförelser som (Ei) gör där ett nyinvesteringsperspektiv används, se exempelvis EI R2012:09 s. 32. prishöjningen kommer att leda till en minskad efterfrågad kvantitet om . Det motsvarar knappt . Ur ett kundperspektiv kan en grov uppskattning göras av vad en prishöjning kommer att innebära vid full övervältring. Utifrån Energi- myndighetens statistik över fjärrvärmeanvändning i olika genom- snittliga byggnadstyper kan prishöjningen uppskattas. Den ökade uppvärmningskostnaden är för en villa och för en lägenhet, om dessa enbart värms med fjärrvärme. I realiteten slår dock prishöjningen olika då fjärrvärme- företag kommer att välja olika strategier för att hantera den ökade skattekostnaden. Det bör här starkt understrykas att ovanstående räkneexempel är grova skattningar som endast ger en indikation på vilka storleks- ordningar som är aktuella. Fjärrvärmeföretagen minskar sina ekonomiska marginaler Alternativet till att vältra över den högre skattekostnaden på kun- derna är att fjärrvärmebolagen tar hela eller delar av kostnadsökning- en själva genom att minska sina ekonomiska marginaler. Att fjärr- värmeföretagen i stor utsträckning tillämpar en alternativkostnads- princip för sin prissättning skulle kunna tala för en sådan utveckling. Detta då fjärrvärmeföretagen i ursprungsläget har prissatt sin vara så högt man kan utan att förlora marknadsandelar till konkurrerande uppvärmningssätt. För att ge en bild av fjärrvärmeföretagens möj- ligheter att hantera ökade kostnader kan Energimarknadsinspek- tionens sammanställningar av fjärrvärmeföretagens redovisningar studeras. Data finns för åren 2008–2014. I tabell 10.2 åskådliggörs fjärrvärmeföretagens resultat efter finansiella poster . Tabell 10.2 Fjärrvärmeföretagens resultat, åren 2008–2014 -0,6 -0,9 Tabell 10.2 beskriver fjärrvärmeföretagens resultatutveckling8 . Det kan noteras att det är svårt att urskilja någon trend i resultatutvecklingen. Fjärrvärmebranschens totala vinst har varit relativt stabil och legat mellan 4,3 och . Att medelvärdet är betydligt högre än medianvärdet är en konse- kvens av förekomsten av ett fåtal stora aktörer. Noterbart är också de små och ibland negativa tal som förekommer för den 1:a kvar- tilen. Att värdet är negativt innebär att av fjärr- värmeföretagen detta år gick med förlust. En närmare granskning av siffror visar att även om vär- det för första kvartilen för året är positivt, redovisade 36 av 201 företag ett negativt resultat efter finansiella poster, dvs. Det kan vara intressant att jämföra fjärrvärmeföretagens resultat med elnätsföretagens. Om jämförelsen görs med elnätföretagens lokalnät kan konstateras att företagens totala resultat är ungefär likvärdiga. Fjärrvärmeföretagen har dock betydligt lägre värden för median- och kvartilföretagen. En slutsats är att fjärrvärmeföretagens ekonomiska framgång skiljer sig betydligt mer åt än elnätföretag- ens. Även nettoomsättningen är generellt sett mindre hos fjärrvärme- företagen, vilket illustrerar att det finns fler små företag i fjärr- värmebranschen än bland elnätföretagen. Bilden av att fjärrvärmebranschen som helhet har en relativt god ekonomi bekräftas av redovisning av fjärrvärme- bolagens ekonomiska ställning (dnr 2015-8060).