sou · H3B396 · 2016-01-01 00:00:00 — Därutöver tycks remissväsendet också ha en viktig roll att legitimera organisationerna, något som är ett genomgående tema i fler intervjuer Att bli inbjuden till remissväsendet legitimerar organisationen och regeringens inbjudan betraktas som ett mått på status, trovärdighet och erkännande. Att finnas med på en sändlista är ett slags framgångsmått för en ny organisation. När vi ser att vi [organisationen] börjar på att kliva in i olika sammanhang, bjudas in i olika kommittéer, utredningar, som experter eller som referens och att finnas med på sändlistor för remisser. Det är klart att det är ett mått på att uppenbarligen tycker omvärlden, i detta fall regeringen, att det finns något som man vill ta del av. Man vill inte tillsätta en utredning utan att vi finns med i allt fler sammanhang. På så sätt är remissväsendet viktigt förutom att det ger en möjlighet att säga något, att spela in. Men det är också en återspegling på att man har gjort ett hyfsat jobb tidigare. I intervjuerna betonas att en inbjudan till remissväsendet visar att organisationen är ”en seriös remissinstans”. sluta svara riskeras trovärdigheten. I anslutning till detta kan också noteras att en inte obetydlig del av intresse-organisationerna som deltar i remissväsendet, (106/178) instämmer helt eller till stor del i påståendet ”att svara på remiss är lite av en plikt”. instämmer till viss del och instämmer inte alls. Slutligen menar flera respondenter att remissväsendet är en bra källa till information, vilket kan komma till användning i organisa- tionernas politiska påverkansarbete. En respondent menar exempelvis att remissvaren ger en bra uppfattning om andra aktörers positioner och åsikter i olika frågor, vilket i sin tur kan användas för att bestämma den egna organisationens position och argumentation i olika frågor. Sammantaget talar mycket för att kommittéväsendet, till följd av mer styrda direktiv färre parlamentariska kommittéer och kortare utredningar har försvagats som arena för politisk påverkan. Där- emot, och i jämförelse med mer informella arenor såsom bered- nings- och referensgrupper samt samråd, värderas kommitté- väsendet för sin relativa öppenhet och förutsägbarhet. Vidare kan det konstateras att remissväsendet värderas för sin formaliserade och öppna procedur och spelar flera olika funktioner för de intresseorganisationer som deltar. Trots att möjligheterna att nå direkt inflytande genom att svara på remiss inte upplevs så stort, används remissvaren för att nå inflytande via media och besluts- fattare. Remissväsendet blir således del i organisationernas påverkansarbete på andra arenor. Att bli inbjuden till att svara på remiss ger också organisationerna legitimitet och tycks spela en viss roll att främja diskussionen inom intresseorganisationerna. Därtill används remissvaren som ett internt kommunikations- verktyg. Korporatismens tillbakagång tycks således inte inneburit att institutionaliserade arenor helt har spelat ut sin roll, även om dess roll för att nå direkt politiskt inflytande i den nationella politiken tycks vara begränsad. är det viktigt att påpeka att resultatet inte ger en representativ bild av intresse-organisa- tionernas syn på kommitté-, samrådsförfaranden eller remiss- väsendet. De senaste tre till fyra decennierna har förutsättningarna för intresseorganisationernas deltagande i den nationella besluts- processen förändrats i ett flertal avseenden. Utvecklingen har beskrivits i termer av en förskjutning från korporativism mot ökad lobbyism. Därtill har politiken medaliserats och blivit mer sammansatt och formas i allt större utsträckning i olika former av horisontella nätverk. De här förändringarna har öppnat upp för en ny form av organisering av intresseorganisationerna i formeringen av den nationella politiken vilket också kan ha demokratiska konsekvenser. Mot den bakgrunden har avsikten med den här rapporten varit att öka kunskapen om intresseorganisationernas deltagande i politiska beslutsprocesser på nationell nivå. Två frågor restes inledningsvis. Vad utmärker intresseorganisationernas deltagande på institutionaliserade och icke-institutionaliserade arenor? Vilken roll har institutionaliserade arenor såsom kommitté- och remiss- väsendet i svensk politik? Med utgångspunkt från fyra empiriska undersökningar har den här rapporten bidragit till nya insikter om intresseorganisationernas deltagande i en mer postkorporativ politisk kontext. Rapporten har visat att intresseorganisationer utgör en betydande aktör i remissväsendet. av de som deltar i remissväsendet är intresseorganisationer. Antalet intresse- organisationer som svarar på remiss har också varit förhållandevis stabilt . Däremot har antalet intresseorganisationer som har bjudits in till remissväsendet ökat något, men den proportionella andelen i förhållande till offentliga aktörer och marknadsaktörer har totalt sett minskat. Rapporten har också visat på skillnader mellan olika typer av organisationer. Resultaten pekar bland annat på att idébaserade- och religiösa organisationer samt övriga organisationer deltar i störst utsträckning följt av arbetsgivare-, fack-, yrkes-, bransch- och aktivitetsorganisationer. Vidare visar rapporten att direkta kontakter med politiker och tjänstemän, näst efter media, är den mest använda arenan för att påverka utformningen av den nationella politiken. Inom ramen för en mer pluralistisk eller postkorporativ politisk kontext tycks alltså informell lobbying ha kommit att införlivas som den främsta kontaktvägen mellan staten och intresseorganisationerna. Lobbying skildras av organisationerna i den här undersökningen som ett understöd till det offentliga beslutsfattandet där intresseorganisa- tioner bidrar med kunskap, information, problembeskrivningar och analyser, snarare än som påtryckningar, övertalning eller oegentlig påverkan.73 En förutsättning för att bedriva lobbying är få tillträde till beslutsfattare. Resultaten i den här rapporten visar att ekonomiska resurser och många medlemmar inte är oväsentliga, men inte de enda, förutsättningarna för att etablera direkt kontakt till besluts- fattare. En annan viktig omständighet är en grundmurad tillit mellan intresseorganisationer och beslutsfattare. En nyckel för att etablera sig som en trovärdig och tillitsfull aktör i relation till politiker och tjänstemän tycks vara att delta på institutionaliserade arenor, såsom remissväsendet.74 Vidare kan konstateras att statens efterfrågan av intresse- organisationer i remissväsendet har ökat . På liknande sätt tyder de kvalitativa delarna i den här rapporten och offentlig dokumentation på att har tagit initiativ till förnyade informella kontakter med intresseorganisationer. För- skjutningen från korporativism mot pluralism tycks således ha inneburit att fler aktörer har fått möjlighet att framföra sina syn- punkter i samband med formeringen av den statliga politiken. Därtill har den representativa kanalen stärkts när beslut inte längre fattas av intresseorganisationer i korporativa arrangemang. Det ökade antalet inbjudna organisationer behöver naturligtvis inte enbart vara ett resultat av korporativismens försvagning. Även andra förklaringar kan ligga bakom förändringen, så som en ökad Se även Strömbäck 2011. 74Se vidare Trägårdh, L., , S., Wollebæk, D., & , L. mångfald inom civilsamhället och ett tilltagande behov bland beslutsfattare av kunskap för att lösa allt mer komplexa politiska problem.75 En inte oväsentlig faktor härvidlag kan vara att partiernas egna ögon och öron, det vill säga partimedlemmarna, har minskat över tid76 och därmed partiernas förmåga att genom sina medlemmar läsa av samhället och bilda sig en uppfattning om olika politiska strömningar som finns i samhället. Det ökade statliga intresset för dialog med civilsamhället och partimedlemskapets försvagning kan således tala för att intresseorganisationernas roll som länk mellan stat och medborgare har blivit mer betydelsefull. Det är naturligtvis svårt att utifrån en allmän bild av deltagandet dra några långtgående slutsatser om remissväsendets kapacitet att understödja politisk jämlikhet. För att ge ett heltäckande svar på den frågan krävs inte bara ett tydligt utgångsläge av vad som kännetecknar ett jämlikt deltagande utan också mer omfattande studier. Resultaten från den här rapporten motsäger emellertid inte bilden av att ett priviligierat mönster i svensk politik alltjämt existerar.77 Intresseorganisationer med en etablerad relation till staten tycks ges bättre påverkansmöjligheter än andra, ofta på flera arenor . Men snarare än en korporativ modell där framförallt arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer är priviligierade förefaller relationen utmärkas av någon form av beslutsgemenskaper eller policynätverk. Med tanke på att de här tendenserna märks på en mer inkluderade arena såsom remiss- väsendet kan tala för att ett priviligierat mönster är framträdande även i andra sammanhang. Därtill indikerar intervjuer med intresse- organisationer att det har skett en professionalisering av lobbyismen som i allt större utsträckning bedrivs med hjälp av ”akademiska” och ”fackmässiga” underlagsrapporter. Om det är en allmänt spridd företeelse skulle möjligheterna för intresse- organisationer att få direkt kontakt med beslutsfattare förutsätta ett visst mått av expertkunskaper vilket torde gynna finansiellt starka organisationer. Det ställer i sin tur stora krav på politiker och 75Klinj & Koppenjan 2004; 2009. 76För en redogörelse över medlemsutvecklingen inom partierna se 2013 samt de två inledande kapitlen i denna antologi av Hagevi och Loxbo respektive Kölln. 77Se t.ex. och kapitel i denna antologi för en mer ingående diskussion om det civila samhället och politisk jämlikhet. beslutsfattare, som konfronteras med olika intressen, att göra väl avvägda beslut. Den informella lobbyismens omfattning innebär också att mycket av intresseorganisationernas deltagande äger rum inom en mindre öppen struktur, där möjligheten för medborgare att veta vilka intressen som påverkar politiken med vilka argument är begränsad. Om politiken formas utanför medborgerlig kontroll är det heller inte möjligt för konkurrerande intressen att bemöta synpunkter och balansera eventuella ojämlikheter i politiken. Till skillnad från informell lobbying formas deltagandet inom kommitté- och remiss- väsendet av mer förutbestämda regler och rutiner och äger rum inom ramen för en jämförelsevis mer offentlig process. Resultaten i den här rapporten bekräftar bilden av att kommittéväsendet, till följd av mer styrda direktiv, färre parlamentariska kommittéer och kortare utredningar, har försvagats som arena för politisk påverkan. Det finns däremot en stor till tro till kommittéväsendets grund- funktion som arena för aggregering av kunskap och information bland intresseorganisationer. Därtill och i jämförelse med mer informella arenor såsom berednings- och referensgrupper samt samråd, värderas kommittéväsendet för sin relativa öppenhet och förutsägbarhet, något som också framkommer om remissväsendet. Från intresseorganisationernas synvinkel tycks remissväsendet också ha en hel del andra funktioner. Förutom att remissväsendet har en legitimitetsskapande roll och stimulerar till intern debatt och policyutveckling används remissvaren för att kommunicera ståndpunkter till medlemmar och medlems-organisationer. Därtill används remissvaret också som ett redskap för organisationernas informella och offentliga lobbyism. Korporativismens tillbakagång tycks således inte ha inneburit att institutionaliserade arenor helt har spelat ut sin roll. Men snarare än som arenor för kompromiss och skapande av konsensus tycks dess främsta potential ligga i att fungera som kanaler för inhämtande av policyrelevant kunskap och information. Den informella lobbyismens omfattning och remissväsendets legitimitet i svensk politik pekar mot att remissväsendet utgör ett inte obetydligt instrument till statens förfogande för att stärka transparensen i den statliga beslutsprocessen. Även om deltagande genom ett skriftligt remissförfarande aldrig kan ersätta betydelsen av direkta kontakter mellan intresseorganisationer och besluts- fattare finns det all anledning att värna, utnyttja och kanske också utveckla förfarandet med ett öppet och brett hörande av åsikter i samband med utformningen av den nationella politiken. Därtill borde öppenheten kring nya och till synes mindre öppna strukturer såsom referensgrupper och informella dialoger stärkas för att kunna tjäna som motvikt mot lobbyismens inneboende problema- tik med bristande transparens.78 De institutionaliserade arenornas betydelser bör naturligtvis inte överdrivas. Rapporten har visat att dessa arenor samlar en mindre del av intresseorganisationernas totala deltagande och en ökande andel väljer att inte svar på remiss. Många av de organisationer som studerats har också kommitté- och remissväsendet som sin ”hemma- plan” och kan, i egenskap av sin priviligierade position, överskatta dess betydelser. Dessutom är det viktigt att i ett pluralistiskt sam- hälle betona värdet av en mångfald av arenor där olika organ- isationer kan delta. Att styra deltagandet allt för mycket mot institutionaliserade arenor präglade av tillit och konsensus79 och som till viss del även tycks vara inympade i organisationernas egna interna strukturer kan innebära en risk att civilsamhället förlorar sin kritiska udd och koopteras. Sammantaget, och betraktat från ett historiskt perspektiv, ger resultaten i den här rapporten bilden av en relativt positiv ut- veckling. Allt fler intresseorganisationernas har fått möjlighet att delta i samband med formeringen av den nationella politiken, även om en närvaro i remissväsendet innebär att organisationerna kopp- las in i ett sent skede i beslutsprocessen. tycks intresse- organisationerna inte åtnjuta lika möjligheter att delta, vilket under- stryker behovet av att ständigt verka för en inkluderande process. Mot bakgrund av den informella lobbyismens omfattning och framväxten av till synes oreglerade mötesplatser inom förefaller dock behovet av att stärka öppenheten i politiken som särskilt angeläget för framtiden. 78Hysing & 2015. Trägårdh, et.al. Amnå, E. "Speaking Truth to " Statsvetarna och kommitté- väsendet, in , M. & B. Badersten, ed., Kontraster och nyanser, Svensk statsvetenskap i brytningstid, Statsvetenskaplig , , s. 552–567. Amnå, E. Deltagardemokratin: Önskvärd, nödvändig men möjlig? i , och , (red) Demo- kratins mekanismer, : Liber. & , V. 1980. Remiss Participation and Associ- ations: A survey of , , Stats- vetenskapliga institutionen, Åbo. Policy-Making and Political Culture in . Scandinavian Political Studies, 4, s. 88–102. Sammanslutningarnas roll i politiken 1870–1910, , . Baumgartner, F. R., , J. M., Hojnacki, M., Leech, B. L., & Kimball, D. Lobbying and policy change: Who wins, who loses, and why. Baumgartner, F. B. & Leech, B. Basic Interests: The importance of Groups on Politics and in Political Science, , , . Bernhagen, P., Dür, A., & , D. Information or context: what accounts for positional proximity between Commission and lobbyists? , 22(4). Om övergången från opposition till regering, , . Beyers, J., Eising, R., & Maloney, W. 2008. Researching interest group politics in Europe and elsewhere: much we study, we know? West European Politics, 31(6), s. 1103–1128. Beyers, J. Voice and Access Political Practices of . European Union Politics, 5(2), s. 211–240. Binderkrantz, A. S., , P. & , H. A Privileged Position? The Influence of Business Interests in Government Consultations. 24, No. 4, 2014, s. 879–896. Still Corporatism in ? A Survey of Recent Empirical Findings. Scandinavian Political Studies, 23, s. 157–181. Bouwen, P. Corporate lobbying in Union: the logic of access. , 9, s. 365–390. Brantgärde, L. Utredningsväsendet och svensk efterkrigslag- stiftning, , , . Börzel, T. Organizing Babylon‐On the Different Concep- tions of . , 76, s. 253–273. Caldeira, G. A., Hojnacki, M., & , J. The lobbying activities of organized interests in federal judicial nominations. , 62(01), s. 51–69. Chari, R., , H., & , G. Regulating lobbying: a global comparison. Dilemmas of pluralist democracy, autonomy vs. control, , . On Political Equality, , & . De , H. Arbetsgivarna: , (), . Dür, A., & De Bièvre, D. The question of interest group influence. , 27(01), s. 1–12. Intresseorganisationerna i dagens , , . , , , M. & , I. Demokrati på remiss, , (SOU 1999:144), offent- liga publikationer, . Mixed welfare systems and hybrid organizations: Changes in the governance and provision of social services. , 28(9-10), s. 737–748. Feltenius, D. En pluralistisk maktordning? Om pensionärs- organisationernas politiska inflytande, Statsvetenskapliga insti- tutionen, , . Fung, A. Associations and democracy: between theories, hopes, and realities. 515–539. , M., & , J. , V. & , M. Kommittéerna och bofinken. Kan en kommitté se ut hur som helst? In., , Ds 1998:57, offentliga publikationer, . Statsvetenskaplig tid- skrift, 81, s. 19–32. & Deardorff, A. V. 2006. Lobbying as legislative subsidy. , 100, s. 69–84. Gaining Access: Congress and the Farm Lobby, 1919–1981, , & . Staten och organisationerna, Kooperativa för- bundets bokförlag, . , V. & , J. Det statliga kommittéväsendet: en jämförelse mellan och , , Åbo. Från klassisk demokrati till demokratisk autonomi. , J., , A., , T. & , P. Avkor- porativisering och lobbyism – konturerna till en ny politisk modell? (SOU 1991:121), Demokrati- utredningens forskarvolym 13, Fakta Info Direkt, . Hesslén, G. Det svenska kommittéväsendet intill , dess uppkomst, ställning och betydelse, , . Hindmoor, A. The importance of being trusted: transaction costs and policy network theory. Public administration, 76(1), s. 25–43. & Stjernquist, N. Vår författning, , . Hysing, E. Making governance networks more democratic: lessons from the Swedish governmental commissions, Critical Policy Studies, kommande. , B., , J., & , G. Governing the Embedded State: The Organizational Dimension of Governance. & , G. Från hemvävd till invävd: Europeiseringen av svensk förvaltning och politik, Liber, . , Woolly Corporatism and Elastic Nets: Images of the Policy Process. , 1, s. 95–123. , G., Halpin, D. & Maloney, W. 2004. Defining Interests: Disambiguation and the for New Distinctions? , 6, s. 195–212. , M., & , E. Motstrategier eller undan- manövrar? Svenska partiorganisationer i skuggan av en negativ medlemsutveckling. , 17(4), s. 49–70. Klijn, E.-H. & Koppenjan, J. Managing Uncertainties in Networks, Routledge, and . Samhället och de organiserade intressena, , . & Sebring, J. Policy reform and the decline of corporatism in . West European Politics, 28, s. 1057–1074. Injured But Not Yet Dead: A Bottom-Up Perspective on the Swedish Governmental Commissions, Inter- national , 38 (5), s. 346–354. Access to the Swedish Policy Process 1964–2009, university, . Does the Government Selection Process Promote or Hinder Pluralism? Exploring the Characteristics of Voluntary Organizations Invited to Public Consultations. , 9(1), s. 58–77. Changing balance: The participation and role of voluntary organisations in the Swedish policy process. Scandi- navian Political Studies, 35(4), s. 347–371. Marier, P. The power of institutionalized learning: the uses and practices of commissions to generate policy change. , 16, s. 1204–1223. Marsh, D., , , , C., Tepe, D. & McGough, S. 2009. Policy networks and the distinction between insider and outsider groups: The case of the countryside alliance. , 87, s. 621–638. Marsh, D. & , R. A. W. 1992. Policy networks in British Government. Clarendon Press, . Micheletti, M. Det civila samhället och staten. Medborgar- sammanslutningarnas roll i svensk politik. , O. & , M. Corporatism: The Past, Present, and Future of a Concept. Science, 5, s. 305–332. Lobbyism i den svenska . Naurin, D. Den demokratiske lobbyisten. Nilsson-Stjernquist, N. Organisationerna och det statliga remissväsendet. Förvaltningsrättslig tidskrift, 1, s. 203–205. Kommittépolitik och parlamentarism: Statsminister och rikspolitiken 1891–1905. En studie av den svenska parlamentarismens framväxt. Acta Universitatis Upsaliensis, . , O. 2007. Den offentliga makten. & Ragnemalm, H. grundlagar och till- hörande författningar med förklaringar, Liber, . & , G. Samhällsstyrning i förändring. , J., and B. Governance, Politics and the State. Premfors, R. Den starka demokratin. Premfors, R. Governmental Commissions in . American Behavioral Scientist, 26, s. 623–642. 2009/10:55. En politik för det civila samhället. State Committees in in Historical Comparative Perspective, in Alapuro, R. & H. Stenius, ed., Nordic associations in a European perspective,Nomos, Baden- Baden. Reuter, M. Överenskommelsen som spegel och arena, in Wijkström, F., ed., Civilsamhället i samhällskontraktet: En anto- logi om vad som står på spel, Press, . A. W. 2007. Understanding Governance: Ten Years On. Organization Studies, 28, s. 1243–1264. Marsh, D., & , R. A. W. 1992. Policy networks in British government. Förändringar inom kommittéväsendet, Riks- dagstryck, , . Den korporativa staten: intresseorganisationer och statsförvaltning i svensk politik, , . & , J. Korporatismens fall och den svenska modellens kris, , . Schmitter, P. Still the Century of Corporatism? in Schmitter, P. & L. , ed., Trends Towards Corporatist Intermediation, , , s. 7–52. Regeringen, myndigheterna och myndigheternas ledning: Huvudbetänkande av , Utredningar, SOU 1985:40, Liber, . Strömbäck, J. Lobbyismens problem och möjligheter. Perspektiv från dem som både lobbar och har blivit lobbade. Strömbäck, J. Medialisering och makt: En analys av medier- nas politiska påverkan. Statsvetenskaplig tidskrift, 110(4). Svallfors, S. 2014. ”Politik som organiserad kamp – nya spelare och nya spelregler i ”, i Arkiv. för samhällsanalys, nr 3, s. 39–64. Tarschys, D. på remiss: Svensk med- verkan i Europeiska kommissionens offentliga samråd, SIEPS, 2014:3. The Governmental Process: Political Interests and Public Opinion, , . . Trägårdh, L., , S., Wollebæk, D., & , L. Den svala svenska tilliten: Förutsättningar och utmaningar, , . Trägårdh, L. Democratic Governance and The Creation of Social Capital in : The Discreet Charm of the Govern- mental Commission, in Trägårdh, L., ed., State and in Northern Europe, Berghahn Books, , , s. 254–270. Uhrwing, M. Tillträde till maktens rum. Om intresseorganisationer och miljöpolitiskt beslutsfattande. , S. 2014. Participa- tion: What Type of Political Participation is Influenced by Community Level Involvement in ? , Volume 21, Issue 1, s. 140–157. Democracy and Association, , , Mobilizing interest groups in : Patrons, Professions, and Social Movements, , . Wijkström, F. 2004. Changing Focus or Changing Role? The Swedish Nonprofit sector in a New Millennium, in Zimmer, A. & C. Stecker, ed., Strategy mix for nonprofit organizations, Vehicles for Social and Market Integration, Plenum Publisher, , s. 15–41. Varieties of corporatism: Theory and practice. Yackee, S. W. 2006. Sweet-Talking the Fourth Branch: The Influ- ence of Interest Group Comments on Rule- making. 16, s. 103–124. Särintresse och allmänintresse: Korporatismens ansikten, Acta Universitatis Upsaliensis, . & , T. Democracy: Faded from National Public Politics? Scandinavian Political Studies, 35, s. 246–271. Not: Absoluta tal i parantes. Medborgerligt engagemang – klassresa eller klassklyfta? Medborgerligt engagemang - klassresa eller klassklyfta? Det civila samhället som en demokratisk infrastruktur ..... Demokratiskolor eller demokratipooler ............................. Medborgerligt engagemang och en öppen demokrati........ Medborgerligt engagemang i det svenska samhället 1992–2014 ............................................................ 3.1Att förklara stabiliteten…….…………………………….373 Vilka arbetar ideellt? Socioekonomiska faktorer och ideellt arbete ..................... Motiv till att arbeta ideellt ...................................................