sou · H4B313 · 2016-02-25 00:00:00 — Detta innebär att föreningen, även om den har som ändamål att främja t.ex. utbildning eller vetenskaplig forskning, inte är allmän- nyttig om den genom dessa ändamål ska tillgodose bestämda personers ekonomiska intressen. Det räcker inte att det ändamål som anges i stadgarna är allmän- nyttigt, föreningen måste också i sin verksamhet, uteslutande eller så gott som uteslutande, främja ett allmännyttigt ändamål. Med uteslutande, eller så gott som uteslutande, avses 90–. Det är de resurser som föreningen lägger ner i sin verksamhet som ska mätas i verksamhetskravet. Dessa måste alltså till 90–användas i en verksamhet som främjar ett allmännyttigt ändamål. Kraven har kommit till för att det inte ska stå en sak i stadgarna medan organisationen arbetar med något annat. Fullföljdskravet är ett aktivitetskrav som innebär att föreningen under beskattningsåret i skälig omfattning måste använda sina in- täkter för ett allmännyttigt ändamål. Med skälig omfattning avses . Öppenhetskravet innebär att den ideella föreningen inte får vägra någon inträde, eller utesluta någon, som delar föreningens målsättning och följer dess stadgar. Beroende på vilket syfte och omfattning en förenings verksamhet har, kan dock vissa krav för medlemskap vara motiverade. I regeringens prop. 1976/77:135 behandlades de allmänna prin- ciperna för beskattning av ideella föreningar och frågan om allmän- nyttig verksamhet skulle stödjas genom lindring av beskattningen. Departementschefen uttalade sig bl.a. om vad som kunde motivera att ideella föreningar skattemässigt behandlades förmånligare än andra juridiska personer. För det första framhöll han att förening- arnas inkomster regelmässigt används för att främja allmännyttiga ändamål. Detta innebär egentligen att skatteuttag inte träffar före- ningen som sådan utan den av föreningen bedrivna verksamheten. Vidare anförde han att ideella föreningar kännetecknas av att en- skilda personer samverkar för att främja sådana ändamål som i regel utan vidare brukar anses allmännyttiga. Denna på det enskilda ini- tiativet grundade form av samverkan hade enligt honom ett mycket Om det civila samhället betydande värde för samhällslivet, vilket utvecklades enligt följande (prop. 1976/77:135 s. 71). Jag vill här särskilt betona att värdet inte bara ligger i att de ideella föreningarna förbättrar livsvillkoren för stora persongrupper och däri- genom utgör ett värdefullt komplement till det allmännas insatser. Ett minst lika stort värde har enligt min mening själva föreningsarbetet, dvs. det förhållandet att enskilda personer frivilligt och ofta utan er- sättning samverkar för att lösa olika ideella uppgifter. Lagstiftningen måste därför utformas så att goda förutsättningar skapas för före- ningsverksamhet av detta slag. Enligt 15 § lotterilagen (1994:1000) får tillstånd att anordna ett egentligt lotteri lämnas till en svensk juridisk person som är en ideell förening och som enligt sina stadgar har till huvudsakligt syfte att främja ett allmännyttigt ändamål inom landet, bedriver verksamhet som huvudsakligen tillgodoser sådant ändamål, inte vägrar någon inträde som medlem, om det inte finns särskilda skäl för detta med hänsyn till arten eller omfattningen av föreningens verksamhet eller syfte eller av någon annan orsak, och för sin verk- samhet behöver lotteriinkomster. Tillstånd får lämnas också till en annan juridisk person än en ideell förening eller en juridisk person som har till huvudsakligt syfte att främja ett all- männyttigt ändamål utom landet, om det finns särskilda skäl för det. 1981/82:170 anfördes att en närmare precisering av begreppet allmännyttigt ändamål inte ansågs möjlig, men det tillades att begreppet brukar inrymma ändamål som enligt en utbredd uppfattning är värda att stödja. Jämför den nya lydelsen av inkomstskattelagen (se ovan) i vilken det allmännyttiga ändamålet har preciserats. I nämnd proposition angavs skälen till varför tillstånd till lotteri i princip endast ska kunna lämnas till ideella föreningar. Departementschefen ansåg det vara av största betydelse att ideella föreningar och liknande organisationer fick stimulansen att finansiera sin verksamhet genom exempelvis lotterier. Samhällets begränsade resurser att lämna ekonomiskt stöd till ideella verksamheter beaktades därvid också. Om det civila samhället Några slutsatser kring vad som är organisationernas särart Med utgångspunkt från ovan nämnd rapport av och om på vilka sätt det civila samhällets organisationer och de idéburna organisationernas skiljer sig från organisationer i andra sektorer (privat och offentlig) och med refererade rättskällor samt förarbeten som bas sammanfattar utredningen några av de faktorer som bidrar till att särskilja det civila samhällets organisationer från andra verksamhetsformer. Utredningen avser närmast privaträttslig vinstdriven verksamhet och offentligrättslig verksamhet. Slut- satserna är med nödvändighet generella och avser i flera fall främst allmännyttiga ideella föreningar. Värdegrund som drivkraft – ideellt och allmännyttigt syfte Olika former av värdegrunder och organisationernas grundläg- gande idéer måste ses som centrala element och särdrag i beskriv- ningen av ideella organisationer. Idéerna är olika beroende på typen av ideell organisation, men gemensamt är att det handlar om enga- gemang som drivkraft och någon annan idé än att skapa vinst åt medlemmarna. Verksamheten går ofta ut på kollektiv påverkan utifrån den värdegrund organisationen har. Det finns också en drivkraft att långsiktigt fullfölja sina visioner och detta är överord- nat vad som är ekonomiskt fördelaktigt. Det civila samhällets aktörer agerar alltså utifrån ett huvudsakli- gen ideellt syfte, vilket innebär att de inte delar ut vinst till med- lemmar, ägare eller annan person, utan återinvesterar eventuell vinst i verksamheten. Sammanslutningarnas och aktörernas huvud- sakliga syfte är allmännytta eller medlemsnytta, ofta både och. Att det övergripande syftet inte är att skapa vinst utesluter dock inte att ekonomisk verksamhet kan bedrivas som ett sätt att skapa resurser för att främja ändamålet. Förenklat kan sägas att vinst inom det civila samhället kan utgöra ett medel, men inte ett mål. Om det civila samhället Den demokratiska uppbyggnaden – ett organisatoriskt särdrag Ideella föreningar styrs i regel av medlemmarna som aktivt fast- ställer mål och riktlinjer samt fattar beslut. I en förening har nämligen medlemmarna i princip det avgörande ordet. De måste följa lagregler och rättsprinciper och gällande stadgar, men stadgarna kan under vissa omständigheter ändras. Medlemmarna har rätt att delta i förvaltningen av föreningens angelägenheter och vid en föreningsstämma har varje medlem i regel rätt att närvara, yttra sig och delta i omröstning. Allas röster väger lika. Enligt likabehandlingsprincipen ska alla medlemmar behandlas lika i alla avseenden, om inte stadgarna innehåller andra regler eller annat beslutas av samtliga berörda medlemmar i enighet. De regler som sålunda gäller för ideella föreningar enligt rättspraxis och allmänna rättsgrundsatser kan i korthet uttryckas så att den ideella före- ningen typiskt sett är en demokratisk organisationsform. Till det organisatoriska särdraget hos föreningar hör också att organisationerna inte har några ägare i traditionell bemärkelse. Både ekonomiska och ideella föreningar är uppbyggda på medlemskap. Skulle det inte finnas några medlemmar så skulle det inte heller finnas en förening. Ideella föreningar är fristående organisationer som styrs av med- lemmarna. Medlemmen har som nämnts i hög grad möjlighet att påverka organisationens verksamhet och aktiviteter men även sam- hället. Denna grundläggande beståndsdel hänger samman med värdegrunden (att kunna påverka för det man tror på), frivillig- heten (det är för att påverka som man lägger tid och resurser på frivilligt deltagande) och engagemanget (möjligheten och viljan att påverka föder engagemang) som med demokratiska strukturer och processer (demokratisk uppbyggnad och demokratiska beslutspro- cesser som skapar förutsättningarna för att påverka i högre ut- sträckning). Om det civila samhället Resurser i form av frivilliga insatser och frivillighet Till de resurser som särskiljer ideella organisationer från andra typer av organisationer hör de frivilliga arbetsinsatserna och frivil- ligheten att delta. Det civila samhällets organisationer är ofta inte ”professionella” i meningen att det är verksamhet som kan betecknas som yrkes- mässig. Medlemmar i det civila samhällets organisationer kan där- emot t.ex. bidra till kunskapsspridning och folkbildning i sam- hället. Det frivilliga består dels i att det är frivilligt att gå med i en ideell organisation, dels i att arbetet sker utan sådana förpliktelser som regleras genom anställning, däribland att det är oavlönat. Frivilligheten utgör ett grundvillkor för organisationerna. Även i de fall det finns anställd arbetskraft så är det de gemensamma insatserna som för arbetet framåt, även om det sker på olika villkor. Vem som helst kan gå med i en allmännyttig ideell förening. Till skillnad från andra privaträttsliga organisationer, exempelvis ett bolag, så kan i regel inte de allmännyttiga ideella föreningarna välja sina medelemmar. I förarbetena till inkomstskattelagen (1999:1229) (prop. 2013/14:1) nämns vad som i det sammanhanget krävs för att öppenhetskravet ska vara uppfyllt. Utöver att föreningen inte får vägra någon inträde så innebär det även att föreningen inte kan utesluta någon som delar föreningens målsättning och följer dess stadgar. Utifrån föreningens syfte och omfattning kan dock vissa krav vara motiverade för att medges inträde i en förening. 3.2Engagemanget i det civila samhället Befolkningens engagemang i det civila samhället kan redovisas på olika sätt. I detta avsnitt redogör utredningen för några sätt att mäta engagemanget, t.ex. genom medlemskap och aktivitet i före- ningslivet respektive ideella och frivilliga insatser. Om det civila samhället 3.2.1Medborgarnas deltagande i det civila samhället Av SCB:s undersökning Organisationernas ekonomi11 framgår att det totala antalet medlemskap i var knappt 21 miljoner . Summan är större än befolkning eftersom en och samma person kan vara medlem i flera föreningar (SCB, 2014, Det civila samhället 2011−2012 – verksamhetsindelad statistik med fokus på ekonomiska förhållanden). Motsvarande uppgifter finns inte med version av SCB:s statistik för det civila sam- hället (SCB, 2015, Det civila samhället 2013 – satelliträkenskaper och undersökningar). SCB genomför också Undersökningarna av levnadsförhållanden (/SILC), där frågor ställs till intervjupersoner om de är med- lemmar i parti, fackförbund/företagsorganisation eller annan före- ning12. Enligt /SILC år 2012−2013 var cirka 6,3 miljoner personer (), medlemmar i en eller flera föreningar. De flesta (cirka 3,6 miljoner personer) var medlemmar i en fack- förening eller företagsorganisation. Andra föreningstyper där många var medlemmar var boendeföreningar (2,4 miljoner med- lemmar) och idrotts- eller friluftsföreningar (2,3 miljoner medlem- mar). Medlemskap innebär dock inte automatiskt att en person är aktiv i föreningen. Av /SILC framgår att av de som var medlemmar i minst en förening var aktiva. Män var aktiva i något högre grad än kvinnor (av männen, mot av kvinnorna). Forskare vid har under 1992−2014 vid flera undersökningstillfällen genomfört s.k. befolkningsstudier om medborgarnas ideella/frivilliga och informella insatser. Den senaste studien genomfördes och redovisas i rapporten i rörelse – 11Undersökningen Organisationernas ekonomi avser att täcka icke-marknadsproducenter utan vinstkrav. För en beskrivning av undersökningen hänvisar utredningen till SCB (2015). 12Med annan förening avses i /SILC medlemskap och deltagande i boendeförening; idrotts- eller friluftsförening; kultur-, musik-, dans- eller teaterförening; samt pensionärs- förening (för personer ), se SCB (2015). Om det civila samhället medborgerligt engagemang 1992−2014 (i detta avsnitt kallad Be- folkningsstudien ).13 Av Befolkningsstudien framgår att av den vuxna befolkningen hade arbetat frivilligt (för män och för kvinnor). Enligt rap- porten är omfattningen av det frivilliga arbetet i ”excep- tionellt stabilt” som befolknings- studier har genomförts. Enligt befolkningsstudien finns det inte något empiriskt stöd för uppfattningen att det ideella arbetet skulle minska i omfattning . Som förklaringar till det höga enga- gemanget framför forskarna att det dels handlar om den infra- struktur som civilsamhällets organisationer utgör, dels om de vär- deringar som folkrörelsetraditionen för med sig. En förklaring till skillnaden mellan könen är att idrottsorganisationerna är den en- skilt största organisationskategorin och att män är överrepresen- terade i dessa organisationer (m.fl., 2015, Folk i rörelse – medborgerligt engagemang 1992−2014 s. 17 ff.). Det ideella arbetet omfattar många olika insatser. Av Befolk- ningsstudien framgår att av de som arbetar ideellt gör insatser som kan betecknas som administration. har förtroendeuppdrag i styrelse och ungefär en tredjedel () ägnar sig åt ledarskap i någon form. Även insatser som information och direkta hjälpinsatser är vanligt före- kommande (m.fl. 2015, s. 22 f.). Befolkningsstudien belyser också s.k. informella stöd- och hjälpinsatser, dvs. sådana som sker vid sidan av de insatser som görs i frivilliga organisationer. Den typen av medborgarengagemang handlar om insatser utanför det egna hemmet, för släktingar eller vänner, för grannar eller arbetskamrater och kan exemplifieras av städning, matinköp eller trädgårdsarbete. var det av befolkningen i åldern 16−74 år som regelbundet hade gjort informella insatser för någon person som de inte bodde med. Det genomsnittliga antalet timmar var (m.fl. 2015, s. 63 ff.). 13 Studien baseras på ett obundet slumpmässigt urval ur hela befolkningen i åldern 16−84 år. Nettourvalet omfattade 2 238 personer och svarsfrekvensen var (1 258 personer). I övrigt hänvisas till rapporten för uppgifter om undersökningens metod och genomförande samt för resultaten i sin helhet. Om det civila samhället Forskarna konstaterar utifrån studien att de ideella insatserna karaktäriseras såväl av en anmärkningsvärd stabilitet , som av samtidiga förändringar. Den totala omfattningen på engage- manget är stabilt oavsett samhällsförändringar, som det sker förändringar i engagemanget. Forskarna ser emellertid inte något stöd för att det skulle vara en sva- gare koppling mellan att göra insatser och vara medlem i den organisation där man är aktiv. Istället noterar forskarna att ”en mycket stor och stabil andel av de aktiva medborgarna också [är] medlemmar” (s. 80). En förändring som forskarna där- emot ser i materialet är att de direkt socialt inriktade insatserna har ökat (m.fl. 2015, s. 79 ff.). 3.3Politiken för det civila samhället beslutade om politiken för det civila sam- hället, som ersatte den tidigare folkrörelsepolitiken och dess mål. Genom politiken för det civila samhället ville regeringen lyfta fram det civila samhällets stora betydelse, utveckla och tydliggöra rela- tionen mellan staten och det civila samhället och ta ett helhets- grepp om generella frågor om det civila samhället och dess villkor. Med det civila samhället avsågs alltså ”en arena, skild från staten, marknaden och det enskilda hushållet, där människor, grupper och organisationer agerar tillsammans för gemensamma intressen” (prop. 2009/10:55, bet. 2009/10:KrU7, rskr. 2009/10:195). Politi- ken syftar till att omfatta såväl de traditionella som de nyare for- merna av engagemang. Politiken för det civila samhället har enligt riksdagsbeslutet följande mål: Villkoren för det civila samhället som en central del av demokratin ska förbättras. Detta ska ske i dialog med det civila samhällets organisationer genom att utveckla det civila samhällets möjligheter att göra människor delaktiga utifrån engagemanget och viljan att påverka den egna livssituationen eller samhället i stort, stärka förutsättningarna för det civila samhället att bidra till samhällsutvecklingen och välfärden både som röstbärare och opinionsbildare och med en mångfald verksamheter, fördjupa och sprida kunskapen om det civila samhället. Om det civila samhället Av propositionen framgår att civilsamhällets betydelse för demo- kratin är utgångspunkten för politiken. En närliggande del av poli- tiken är det civila samhällets möjligheter att involvera och engagera människor. Det civila samhället erbjuder möjlighet för enskilda att genom engagemang i civilsamhället påverka den egna livssitua- tionen eller samhället i stort. Politiken för det civila samhället handlar också om villkoren för civilsamhället att vara utförare. 3.3.1Sex principer inom politiken för det civila samhället 2009/10:55 fastslås också att politiken för det civila sam- hället ska följas upp utifrån sex principer: principerna om själv- ständighet och oberoende, dialog, kvalitet, långsiktighet, öppenhet och insyn samt mångfald. Som skäl angavs bl.a. att civilsamhället verkar inom olika sakområden som sorterar under ett flertal de- partement och att en uppföljning utifrån principerna skulle möjlig- göra en samlad bild av det civila samhällets villkor. De sex principerna formulerades under regeringens dialog med idéburna organisationer inom det sociala området och Kommuner och Landsting (SKL) under 2007−2008. Dialogen fö- regick den nationella överenskommelsen mellan regeringen, idé- burna organisationer inom det sociala området och SKL som undertecknades 2008 (IJ2008/2110/UF). De sex principerna åter- kommer i såväl den nationella överenskommelsen på det sociala området som i efterföljande överenskommelse på integrationsom- rådet. De återkommer även i regeringens och svenska civil- samhällesorganisationers gemensamma åtaganden för stärkt dialog och samverkan inom utvecklingssamarbetet. 2009/10:55 beskrivs innebörden av principerna. I detta avsnitt återger utredningen en översiktlig sammanfattning av prin- ciperna och för helheten hänvisas till propositionen. Principen om självständighet och oberoende handlar om organisationernas och deras medlemmas möjlighet att självständigt bedriva sin verksam- het utan obefogad kontroll eller inblandning av stat, kommun eller landsting. Det handlar t.ex. om att den statliga styrningen genom bidrag inte bör bli alltför omfattande men också om relationen mellan mer villkorslöst stöd och uppdragsersättningar. Om det civila samhället principen om dialog sägs bl.a. att dialog bör prägla förhållandet mellan regeringen och det civila samhället. Syftet med dialogen är att bredda och fördjupa beslutsunderlag och att bidra till ömsesidig förståelse och förtroende. Formerna för dialogen bör vara öppna, återkommande och präglas av ett inkluderande förhållnings- och arbetssätt. Den tredje principen är den om kvalitet, som i sammanhanget produktion av välfärdstjänster uttrycker att verksamheten oavsett utförare ska upprätthålla kvalitet. erkänner principen att idéburen verksamhet av många ses som en kvalitet i sig, dvs. har ett egenvärde i att den bedrivs utifrån en viss värdegrund. Principen om långsiktighet tar sin utgångspunkt i varaktigheten i den natio- nella överenskommelsen på det sociala området men omfattar också att idéburna organisationer bör ges sådana förutsättningar som möjliggör planering med långsiktighet och hållbar utveckling som grund. Till denna del hör stabiliteten i bidragssystemen, för- delningen mellan olika bidragsformer och de generella villkoren för civila samhället. Principen om öppenhet och insyn syftar till att möjliggöra ett förtroende mellan offentliga aktörer och det civila samhället. Ge- nom det offentligas öppenhet och insyn möjliggörs civilsamhällets funktion som röstbärare och opinionsbildare, som civilsamhällets verksamhet till del finansieras av skattemedel, vilket kräver öppenhet i redovisningen. Principen innebär dock inte en rätt till obefogad kontroll av det civila samhället från det offentligas sida. Den sjätte principen är den om mångfald som betonar att samhället välkomnar civilsamhället som utförare och att olikheten är att betrakta som en tillgång i sig. Regelverk, bidragssystem m.m. bör ge utrymme för såväl olika organisationsformer som många former av relationer mellan det offentliga och det civila samhället. Principen rymmer också att det civila samhället bör avspegla och omfatta människor från olika delar av befolkningen. Nära sammankopplade till politiken för det civila samhälle är de överenskommelser som regeringen, idéburna organisationer inom det sociala området respektive integrationsområdet samt SKL träf- Om det civila samhället Den första överenskommelsen, den på det sociala området, föregick prop. 2009/10:55 En politik för det civila samhället. Regeringen har även tillsammans med organisationer verksamma inom utvecklingssamarbetet kommit överens om gemen- samma åtaganden för stärkt dialog och samverkan inom utveck- lingssamarbetet. Såväl överenskommelsen mellan regeringen, idéburna organi- sationer inom det sociala området och SKL (IJ2008/2110/UF) som överenskommelsen mellan regeringen, idéburna organisationer inom integrationsområdet och SKL (IJ/2009/2235/UF) föregicks av dialog mellan parterna. Överenskommelsedokumenten har efter dialogerna tagits fram av parterna i gemensamma skrivprocesser. De slutliga överenskommelserna är omfattande dokument som följer samma struktur med förord, utgångspunkter, en gemensam vision, sex gemensamma principer (samma som för politiken för det civila samhället), parternas åtgärdsplaner samt bilagor med t.ex. definitioner och deltagande organisationer. I båda fallen har regeringen därefter beslutat att bemyndiga ansvariga statsråd att teckna den framtagna överenskommelsen med de organisationer som omfattas av dialogen och SKL. I och med besluten bjöd reger- ingen in idéburna organisationer inom respektive område och SKL att ansluta sig till överenskommelsen. De nationella överenskommelserna har en utgångspunkt i de hinder som civilsamhället upplevde för de dialoger som föregick överenskommelserna. Av överenskommelsen på det sociala området framgår t.ex. att de problem och hinder som civil- samhällets organisationer har fört fram under dialogen i sin tur har resulterat i de sex gemensamma principerna. Syftet med de sex ge- mensamma principerna är att bidra till långsiktighet och förutsäg- barhet i relationerna mellan de olika aktörerna. Principerna är i sin tur vägledande för parternas åtaganden, som i sin tur kan följas av konkreta åtgärder i respektive parts åtgärdsplan. I utredningens uppdrag att underlätta organisationernas verk- samhet ingår att med utgångspunkt i överenskommelserna inom det sociala området respektive integrationsområdet föreslå åtgärder på nationell, regional och lokal nivå som underlättar organisatio- nernas verksamheter. De åtgärder som utredningen föreslår åter- finns i kapitel 5. Om det civila samhället 3.4Forskning om det civila samhället Forskningen om det svenska föreningslivet har en lång tradition. Folkrörelsernas framväxt med demokratiseringen av har skildrats i en rad studier, både av t.ex. historiker som (Adertonhundratalets associationer: forskning och problem kring ett sprängfyllt tomrum eller sammanslutningsprinciper och föreningsformer mellan två samhällsformationer c:a 1800–1870, 1985) och (Folkrörelserna i det svenska samhället 1850–1920, 1977) och av statsvetare som (Samman- slutningarnas roll i politiken 1870–1910, 1967) och (Det civila samhället och staten, 1994). Forskarna har intresserat sig bl.a. för relationerna mellan organisationerna och staten och för utvecklingstendenser inom föreningslivet.