sou · H4B377 · 2016-10-31 00:00:00 — Förslagen innebar att läsåret skulle omfatta minst , i stället per läsår, enligt dagens regler.63 På så sätt skulle eleverna inte behöva studera mer än heltid under terminerna, men terminerna skulle förlängas. Regeringen har i tilläggsdirektiv gett i uppdrag att analysera förslag om gymnasieskolans teknikprogram i förhållande till sitt uppdrag och, om utredaren finner det lämpligt, föreslå hur en yrkesinriktning kan införas inom teknikprogrammet och rymmas inom 2 500 gymnasiepoäng. Enligt direktiven är den föreslagna utökningen till 2 800 gymnasiepoäng inte okomplicerad, bl.a. mot bakgrund av de principer om nationella programs och läsårs omfattning som följer av gällande reglering.64 Utredningens ursprungliga direktiv slår också fast att det är en viktig utgångspunkt att utbildningen på nationella program ska bedrivas som heltidsstudier samt omfatta kurser och ett gymnasiearbete om sammanlagt 2 500 poäng. Direktiven ger på så sätt tydliga ramar för eventuella förändringar. Den problembild som beskriver är att det råder matchningsproblem inom teknik- och industri- området, att det industritekniska programmet haft problem med att locka elever och att den inriktning på teknik- programmet som är särskilt relevant för industrin – produktions- teknikinriktningen – är den minst populära av programmets fem inriktningar. De förhoppningar som är knutna till den inriktning som Yrkes- programsutredningen har föreslagit är att den skulle kunna möjlig- göra för fler huvudmän än att erbjuda en sådan utbildning, oavsett medlemskap i teknikcollege, och att utbildningen därmed kan få fler elever än väljer den, att den kan locka nya elev- grupper och motivera de befintliga, att den ska ge eleverna bättre förberedelse och motivation för att söka sig till arbetsmarknadens En yrkesinriktning inom teknikprogrammet. Delbetänkande av yrkesprograms- utredningen. Utbudet av nationella program och … tekniska områden samt att den ska öka elevernas motivation att ta en examen. Syftena handlar således om att nå fler elever (genom fler huvudmän och ökad attraktivitet för befintliga och nya elevgrupper), att elevernas motivation och fullföljandegrad i utbildningen ska öka samt att träffbilden mot arbetsmarknadens behov ska förbättras. Det har också i utredningens arbete framkommit synpunkter på att en yrkesinriktning på teknikprogrammet skulle kunna attrahera elever med höga studiemeriter från i högre grad än industriprogrammet. Vidare har det påtalats att dagens frivilliga kvalitetshöjande satsningar hos olika industrigymnasier och inom ramen för teknikcollege är kostsamma, inte minst när det gäller utökningen av undervisningstid, och att en utökning av utbild- ningen därför borde införas och finansieras nationellt. Vad skiljer den föreslagna inriktningen från dagens inriktning produktionsteknik på teknikprogrammet? Dagens inriktning produktionsteknik på teknikprogrammet utgörs av yrkeskurser. Det gäller kurserna mekatronik 1, produktions- kunskap 1 och produktionsutrustning 1. De omfattar 100 poäng vardera och sålunda 300 poäng sammantaget. Även övriga inrikt- ningar på teknikprogrammet omfattar 300 poäng. Kurserna pro- duktionskunskap 1 och produktionsutrustning 1 ingår även i det industritekniska programmets programgemensamma del, och kursen mekatronik 1 ingår i det industritekniska programmets programördjupning. förslag skiljer sig från dagens produktionsteknikinriktning på teknikprogrammet genom att matematiken i den gymnasiegemensamma delen minskas (ingår 300 poäng och i förslaget ingår 200 poäng) kemi tas bort från den programgemensamma delen (ingår 100 poäng och i förslaget ingår ingen kurs i kemi) inriktningsdelen utökas (ingår 300 poäng och i förslaget ingår 500 poäng) programfördjupningsdelen utökas (ingår 400 poäng och i förslaget ingår 700 poäng). Utbudet av nationella program och … Kort om regelverk och synpunkter om omfattning och tid Regleringen kring utökat program finns i gymnasieförordningen (4 kap. 23 §). Enligt denna reglering får en elev delta frivilligt i undervisning i en eller flera kurser som ligger utanför elevens fullständiga program, om eleven på ett tillfredsställande sätt kan antas genomföra såväl kurserna på den ordinarie studievägen som de frivilliga kurserna (utökat program). Detta beslut ska enligt förordningen fattas av rektorn. En elev som följer ett utökat program har rätt till mer garanterad undervisningstid.65 Det är respektive huvudman som ansvarar för att besluta om hur mycket undervisningstid som eleverna erbjuds, med beaktande av den undre gräns som staten fastslagit inom regleringen om minsta garanterad undervisningstid. Detta innebär att den undervis- ningstid som eleverna erbjuds kan variera mellan olika skolor och program, oavsett om de ingår i teknikcollege-modellen eller inte. Arbetslivsföreträdare från bl.a. det industritekniska pro- grammets nationella programråd har uttryckt oro över att elever på vissa yrkesprogram ges alltför lite tid för undervisning och mängd- träning för att uppnå de kunskaper utbildningen syftar till och för att kunna betraktas som anställningsbara. De anser att det handlar såväl om att den nationella regleringen om minsta garanterade undervisningstid bedöms vara alltför lågt satt som att huvudmän inte lever upp till sitt ansvar att erbjuda lämplig undervisningstid och/eller tid för mängdträning. Även studier från och Skolinspektionen tyder på att den nationella regleringen när det gäller den minsta garanterade undervisningstiden i flera fall används som norm eller rent av som ”tak” snarare än som ”golv”, och att det förekommer att elever erbjuds mindre undervisningstid än vad miniminivån anger. Företrädare för arbetslivet argumenterar för att elever, åtminstone på yrkesprogram, behöver erbjudas mer sammanhållna skoldagar och fler undervisningstimmar för att uppnå åsyftad kompetens och även för att bli förberedda för arbetslivets arbets- tider. Eftersom utbildningen på nationella program ska bedrivas som heltidsstudier bör det dock noteras att det finns förutsättningar för att erbjuda såväl mer undervisning än den 65 4 kap. 23 § gymnasieförordningen (2010:2039). Utbudet av nationella program och … minsta garanterade, som övriga inslag i utbildningen där kunskap får tillfälle att mogna och befästas, t.ex. tillfällen till mängdträning som ligger utanför undervisningen. För en beskrivning av de samlade bestämmelserna och ett för- djupat resonemang om heltidsstudier, utbildning, undervisningstid och gymnasiepoäng, se kapitel 11 Undervisning, undervisningstid och heltidsstudier. Yrkesinriktning inom 2 500 poäng? Inledningsvis bör påpekas att teknikprogrammets inriktning produktionsteknik har en tydlig yrkeskaraktär, på så sätt att in- riktningen, som omfattar 300 poäng, enbart består av yrkeskurser. Därtill är vissa yrkeskurser från det industritekniska programmet samt el- och energiprogrammet möjliga för huvudmannen att erbjuda inom teknikprogrammets programfördjupning. I och med detta har programmet en viss yrkeskaraktär. På ges följande information om dessa aspekter av teknikprogrammet: Gränsen mot det industritekniska programmet är inte alltid helt knivskarp. Men den tydliga högskoleförberedande karaktären på teknikprogrammet gör ändå att skillnaden mellan programmen är stor. Teknikprogrammet erbjuder i programfördjupningen även en del kurser som finns på industritekniska och el- och energiprogrammet, vilket möjliggör breddning inom programmet. Utredningens uppdrag kan därför bäst beskrivas som att eventuellt föreslå hur en inriktning med starkare yrkeskaraktär kan införas inom teknikprogrammet och rymmas inom 2 500 gymnasiepoäng. Utredningen har därför övervägt olika alternativ i fråga om Yrkes- programsutredningens förslag, givet ramen om 2 500 gymnasie- poäng. En väg att öppna möjligheter för elever att kunna få ytterligare inslag av yrkesutbildningskaraktär inom teknikprogrammet är att lägga in ytterligare kurser från det industritekniska programmets kursutbud i teknikprogrammets programfördjupning. Ett annat alternativ är att ställa krav på huvudmännen att erbjuda eleverna på inriktningen produktionsteknik APL även om omfattningen skulle behöva vara mindre än på yrkesprogram. Utbudet av nationella program och … Ett ytterligare alternativ skulle kunna vara att erbjuda elever på inriktningen produktionsteknik mer garanterad undervisningstid, eftersom denna inriktning helt utgörs av yrkeskurser. Vissa företrädare för arbetslivet, bl.a. i det industritekniska programmets nationella programråd, menar dock att idén om en studieväg som ger både högskoleförberedelse och anställnings- barhet kräver minst 2 800 gymnasiepoäng, dvs. ett mer omfattande kunskapsinnehåll och mer än heltidsstudier för eleven. Detta liknar konceptet teknikcollege. Att försöka förstärka utbildningens yrkes- karaktär inom teknikprogrammets 2 500 poäng bedömer dessa arbetslivsföreträdare inte som fruktbart. Deras argumentation är att det i själva verket skulle behövas mer än 2 800 poäng för att rymma de önskade kompetenserna i gränsen mellan det industritekniska programmet och det tekniska programmet, och att de betraktar 2 800 poäng som en miniminivå för ett försök med en utbildning med ökat inslag av yrkeskurser. Önskemål om att ämnet naturkunskap bör ingå i programmet I utredningens uppdrag ingår att föreslå eventuella förändringar på program- och inriktningsnivå. Det kan därutöver noteras att teknikprogrammet i sina examensmål har ett starkt fokus på hållbarhet. I utredningens referensgrupper har dock påpekats att detta inte avspeglas i programmets innehåll. Att naturkunskap inte föreslogs bli ett obligatoriskt ämne på programmet fick kritik under reformarbetet. Ingen annan kurs har heller lagts in i programmet för att ge plats åt motsvarande kunskapsområde. Vissa intressenter anser därför att programstrukturen borde ses över för att även rymma ämnet naturkunskap. som gått sedan genomförandet av Gy11 har en rad olika idéer om möjliga justeringar i det nationella utbudet av program och inriktningar diskuterats. Framför allt i fråga om yrkesprogrammen har det framförts synpunkter om möjliga justeringar. Idéer, synpunkter och förslag som har framförts från olika aktörer har bl.a. avsett att nya inriktningar borde skapas, att Utbudet av nationella program och … vissa inriktningar borde utgå, att vissa inriktningar borde slås ihop, att vissa kunskapsområden borde flyttas inom det nationella utbudet av program, att vissa kunskapsområden borde läggas till och att vissa kunskapsområden borde utgå. Vissa förslag som har framförts av olika intressenter avser förändringar inom ett och samma program, medan andra handlar om gränsytorna mellan olika program. Ytterligare andra förslag som har framförts avser för- ändringar som innebär yrkesinslag på ett högskoleförberedande program eller vice versa. I ett fall har intressenter föreslagit att ett program bör avvecklas, där har föreslagit att handels- och administrations- programmet bör avvecklas och ersättas med en handelsinriktning på ekonomiprogrammet samt att vissa kurser från programmet tillförs andra yrkesprogram. Sammanfattande analys av diskussioner kring yrkesprogrammens utformning På flera yrkesprogram och studievägar inom dem återfinns färre elever än vad arbetsmarknaden efterfrågar. Denna matchnings- problematik påverkar i hög grad diskussionerna om yrkes- programmens utformning, och det förekommer olika hypoteser om relationen mellan yrkesprogrammens utformning och elev- tillströmningen. Intressenter från arbetslivet har fört olika resonemang om hur yrkesprogrammen bör vara utformade för att bäst attrahera elever till kompetensområden med rekryteringsbehov. I många fall ligger en önskan om ökad elevtillströmning till ett kompetensområde bakom olika intressenters förslag om hur utbudet för nationella program och inriktningar bör vara utformat. Hur kunskapsområden är placerade i utbildningsstrukturen kan, enligt utredningens bedömning, givetvis ha betydelse för elevantalet. Men utredningen vill peka på att många andra faktorer också spelar in när det gäller ungas intresse för olika utbildnings- och yrkesområden. Det kan exempelvis handla om samhällets värdering av olika yrkesområden, arbets- och lönevillkor samt könsstruktur inom olika yrken, vilka yrken man känner till och kan relatera till samt den lokala eller regionala arbetsmark- naden. Utbudet av nationella program och … Diskussioner har förts, inom bl.a. nationella programråd för olika yrkesprogram i reformarbetet och efter reformen, om hur utbildningarna bör vara organiserade för att på bästa sätt attrahera elever. Att unga inte känner till vissa yrkesområden eller att de har en otydlig bild av dem anges ofta som en möjlig orsak till att få elever väljer utbildningar mot dessa områden. Utifrån denna problembild har det förts resonemang om att särskilda, specifika inriktningar kan vara gynnsamt för elevintresset liksom att det motsatta kan gälla, dvs. att en bredare inriktning gynnar elevtillströmningen. Tanken bakom att anordna starkt specialiserade inriktningar och yrkesutgångar, vilket ibland förordas för ökad attraktivitet, är att yrkesområdena på så sätt blir tydliga för eleverna. Vid valet mellan att skapa en inriktning eller yrkesutgång har intressenterna ofta ansett att yrkesområdet blir mer synligt i en inriktning än i en yrkesutgång. En inriktning innebär även en möjlighet för en elev att tas emot i första hand hos en annan kommun om hem- kommunen inte erbjuder utbildningen, vilket kan vara en fördel.66 Exempel på program och yrkesområden där detta synsätt har tillämpats är VVS- och fastighetsprogrammet, el- och energi- programmet samt det industritekniska programmet. Det andra synsättet utgår från tanken att kunskap om och intresse för yrkesområdet lättare uppstår in i utbildningen. Enligt detta synsätt är det gynnsamt för elevtillströmningen att göra inriktningarna bredare och låta det mer specialiserade valet ske något . Då kan elever under utbildningens gång få ett intresse för ett yrkesområde som de kanske inte skulle ha valt från början. Exempel där detta synsätt varit framträdande är vård- och omsorgs- programmet och i diskussioner om hur intresset för socialt arbete kan öka inom barn- och fritidsprogrammet. I detta sammanhang bör nämnas att inriktningarna på de flesta nationella program startar år 2, vilket innebär en möjlighet för eleven att vänta med sitt specialiserade val till en senare tidpunkt än själva gymnasievalet. I praktiken är det dock i många fall så att valet av inriktning sker vid gymnasievalet, bl.a. eftersom alla skolor inte erbjuder alla inriktningar. 66 16 kap. 44 § skollagen. Utbudet av nationella program och … Det är sålunda inte självklart på vilket sätt utbildningarnas organisation i program, inriktningar och yrkesutgångar påverkar elevtillströmningen. Ser man på utvecklingen som gått sedan reformens införande är det fortfarande ett faktum att vissa program, inriktningar och yrkesutgångar väljs av färre elever än vad arbetsmarknaden efterfrågar. Vissa utbildningar väljs av mycket få elever i absoluta tal, exempelvis inriktningen gods- hantering inom fordons- och transportprogrammet och inriktningen färskvaror, delikatesser och catering inom restaurang- och livs- medelsprogrammet. Andra väljs av få elever i relation till ett programs övriga studievägar och till arbetsmarknadens behov, exempelvis inriktningen socialt arbete inom barn- och fritids- programmet. I vissa fall har företrädare för vissa yrkesområden, i avsikt att stärka kompetensförsörjningen, förespråkat att relevanta kom- petenser ska ingå i flera nationella program och inriktningar. En nackdel med ett sådant angreppssätt kan i vissa fall vara att det kan skapa otydlighet gentemot elever, vårdnadshavare och avnämare. I diskussioner om utbildningarnas utformning förekommer även det motsatta argumentet - att det kan vara mer gynnsamt att placera ett visst kompetensområde på enbart en plats i systemet, både för kompetensförsörjningen och för tydligheten för elever, vårdnads- havare och avnämare. Parallellt med önskemålet om att nå fler elever ligger i vissa fall även en önskan att nå delvis andra elevgrupper bakom vissa branschers förslag till förändringar i det nationella utbudet. Det förekommer exempelvis idéer om att nå bredare elevgrupper genom att skapa utbildningar med inslag av både ett högskole- förberedande program och ett yrkesprogram. 18Utbildningsutbud – förnyelse och allsidighet i hela landet Enligt direktiven ska utredningen analysera om det behöver vidtas åtgärder för att gymnasieskolans nationella program fortlöpande ska kunna anpassas till förändringar på arbetsmarknaden och i samhället, och vid behov föreslå sådana åtgärder. Utredningen ska vidare, enligt direktiven, analysera om det med utgångspunkt i efterfrågan på arbetsmarknaden, elevernas val och huvudmannens förutsättningar att enskilt eller i samverkan erbjuda ett allsidigt utbud av utbildningar finns anledning att göra juste- ringar av det nationella utbudet av program och inriktningar i gym- nasieskolan, och i så fall föreslå sådana justeringar. Frågan om utbildningsutbud är även relevant för utredningens övergripande uppdrag om att verka för att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. Att ha tillgång till ett allsidigt utbud av utbildningar är positivt för elevers chanser att komma in på en utbildning de är intresserade av, och därmed även för sannolikheten att de trivs och fullföljer sin utbildning. I detta kapitel beskrivs dagens situation när det gäller dels löpande hantering av förändringsbehov av programmen, dels frågor som rör utbildningsutbudets bredd ur ett regionalt perspektiv. 18.1Fortlöpande hantering av behov av förnyelse och anpassningar av programmen De förändringsbehov kring programmen som identifieras kan avse alltifrån mindre förändringar av främst teknisk natur i någon del av ett ämne eller ett program, till stora principiella Utbildningsutbud – förnyelse och … förändringar som bör diskuteras på politisk nivå. Ett exempel på en större fråga är om något program eller inriktning bör avvecklas, inrättas eller slås samman med något annat/någon annan. Ansvaret för att besluta om olika slags förändringar avseende de nationella programmen är delat mellan , regeringen och . Det finns ingen självklar utgångspunkt för hur ofta program- men bör ses över och förändras. Frågan hanteras olika i olika länder och i finns inga fastställda tidsintervall för läroplansöversyn eller liknande. 18.1.1Beslut om förändringar avseende olika nivåer av utbildningarna ligger hos olika aktörer Bestämmelser om de nationella programmen finns på olika nivåer i författningshierarkin: skollagen, gymnasieförordningen och Skol- verkets föreskrifter. Beslutanderätten är fördelad mellan , regeringen och . beslutar om vilka nationella program som ska finnas.1 Därtill beslutar om programmens s.k. poängplan, där de ämnen som ska vara gymnasiegemensamma samt deras omfattning anges.2 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer med- delar föreskrifter om ämnesplaner.3 Regeringen beslutar också om nationella inriktningar på de nationella programmen och om vilka ämnen som är programgemensamma ämnen för respektive program samt omfattningen av dem.4 Regeringen beslutar även om examens- mål och om vilka kurser som är obligatoriska för huvudmännen att erbjuda inom det individuella valet5. meddelar, genom bemyndigande från regeringen, föreskrifter om ämnesplaner förutom de för gymnasiegemensamma ämnen6, vilka kurser som ska läsas inom ramen för de program- gemensamma ämnena samt vilka ämnen och kurser som ingår i 116 kap. 5 § skollagen samt bilaga 2 till skollagen. 216 kap. 19 § och 20 § skollagen samt bilaga 3 till skollagen. 316 kap. 21 § skollagen. 4Bilaga 1 till gymnasieförordningen. 5Förordning om examensmål för gymnasieskolans nationella program (SKOLFS.2010:14) 61 kap. 4 § gymnasieförordningen. Utbildningsutbud – förnyelse och … inriktningarna7 och vilka kurser som får erbjudas som programfördjupning på respektive program8. När det gäller ämnesplaner för de gymnasiegemensamma ämnena och examens- mål har berett underlag åt regeringen. Huvudmännen beslutar om vilka av kurserna inom programför- djupningen som erbjuds liksom vilka kurser, utöver de obliga- toriska, som erbjuds inom det individuella valet9. 18.1.2Det förekommer viss diskussion om förändrad beslutsnivå för vissa frågor Det har förts vissa diskussioner om huruvida det finns anledning att flytta beslutsrätten för vissa frågor från regeringen till . har i en hemställan till regeringen föreslagit att regeringen ska överväga att ge bemyndigande att besluta om föreskrifter även för ämnesplanerna för de gymnasie- gemensamma ämnena. hänvisar i hemställan till sin Lägesbedömning 2015 där man uttryckte en ambition om att framöver arbeta mer systematiskt med översyn av styrdokument, och att man anser att ett bemyndigande skulle skapa förut- sättningar för detta i fråga om ämnesplanerna. Argument som tas upp i hemställan är att det är viktigt dels att nödvändiga ändringar i ämnesplanerna kan genomföras inom alla berörda ämnen, dels att skapa förutsättningar för flexibilitet vad gäller ändringar i respektive ämnesplan.10 Det har också diskuterats om det finns anledning att flytta beslut om vilka inriktningar som ska finnas från regeringen till . En möjlig fördel med att flytta fler beslut till är att beslutsprocessen blir kortare och att det är som har sakkunskapen på området. Dock kan vissa delar av besluten behöva beredas politiskt. En överflyttning av beslut till kan också försvåra transparens och demokratiskt ansvarsutkrävande. 74 kap. 1 § gymnasieförordningen. 84 kap. 5 § gymnasieförordningen. 94 kap. 6 och 7 § gymnasieförordningen. Dnr: 2015:983. Utbildningsutbud – förnyelse och … 18.1.3Arbetet med fortlöpande förnyelse och anpassningar Det är inte helt tydligt vilka nivåer inom programmen som ska omfattas av ansvar för att fortlöpande identifiera behov av anpassningar. till både instruktion och hittills- varande verksamhet omfattar ansvar för fortlöpande anpassningar av nationella program framför allt lägre nivåer än program- och inriktningsnivå. genomförda arbete på området har främst avsett ämnes- och kursnivåerna. Enligt förordningen (2015:1047) med instruktion för ska utforma kursplaner, ämnesplaner och kunskapskrav samt ansvara för nationella prov och slutprov. Myndigheten ska vidare rapportera till regeringen i de frågor som dessa uppgifter kan ge upphov till. Myndigheten har dock inte explicit i uppdrag att löpande identifiera och belysa behov av förändringar av programmen eller att bereda sådant underlag till regeringen. När det gäller förändringsarbete kring programmen som skett på eget initiativ har detta främst avsett förändringar på lägre nivåer inom utbildningarna. Ett exempel är att 2014 delade ett antal yrkesämnen i två eller flera nya yrkesämnen, i samverkan med Universitets- och högskolerådet och efter samråd med de nationella programråden för gymnasial yrkesutbildning och berörda branscher. Bakgrunden var att synpunkter hade framförts om att dessa ämnen var för breda för att en och samma lärare skulle kunna undervisa i hela ämnet. har också gjort följd- ändringar med anledning av detta i programstrukturerna. Ett annat exempel är att vissa ämnesplaner har reviderats utifrån synpunkter som framkommit från kontakter med de nationella programråden och referensskolorna. Andra exempel gäller visst arbete med bl.a. ämnesplaner på fordons- och transportprogrammet och natur- bruksprogrammet. De möjliga förändringar avseende program- och inriktnings- nivåerna som har arbetat med har gjorts med anledning av särskilda uppdrag från regeringen. På uppdrag av regeringen lämnade 2013 förslag om förändringar inom vård- och Utbildningsutbud – förnyelse och …