sou · H4B377 · 2016-10-31 00:00:00 — Utredningen anser också att behörighetskrav som omfattar ett alltför begränsat antal godkända grundskoleämnen riskerar att skicka signaler om att det inte är viktigt att nå de fullständiga målen för . Det är viktigt att behörighetskraven till nationella program visar att de ämnen elever läser i är viktiga som förkunskaper. Å andra sidan är det, enligt utredningens bedömning, inte rimligt att kräva att samtliga grundskoleämnen ska omfattas för behörighet. Att eleverna på nationella program har goda förkunskaper bidrar dessutom till utbildningens kvalitet. Utbildningen i gymnasie- skolan ska i huvudsak bygga på de kunskaper eleverna fått i grund- skolan.32 I lärarnas uppdrag ligger att ge en varierad och individan- passad undervisning som utmanar, stimulerar och stödjer alla elever. Men om elever saknar väsentliga förkunskaper finns en risk att utbildningens fokus i vissa lägen kan förskjutas mot en lägre nivå än avsett, genom att en stor del av undervisningstiden går åt till att få med de elever som har svaga förkunskaper. Detta fram- kommer bl.a. i en kvalitetsgranskning från Skolinspektionen.33 Utredningen föreslår därför att krav på godkända betyg i minst tolv grundskoleämnen ska gälla för behörighet till samtliga nation- ella program. Därtill bör gällande regler kvarstå om vilka specifika ämnen som ska ingå bland de tolv godkända. Bland de elever som avslutade 2015 var andelen elever som var obehöriga till ett nationellt program . Om kravet för behörighet till alla nationella program hade varit tolv grundskoleämnen skulle av eleverna ha varit obehöriga. Uttryckt i antal skulle skillnaden i antal obehöriga mellan de två kravnivåerna uppgå till 770 elever i landet. Andelen obehöriga är större bland pojkar än bland flickor. Kort före tidpunkten för publiceringen av utredningens be- tänkande redovisade uppgifter om andelen behöriga elever till gymnasieskolan . Andelen obehöriga till de nationella programmen hade då ökat ytterligare till . Hela försämringen förklaras av att gruppen elever med okänd bak- grund, dvs. elever som varit i och som inte har något personnummer, men som har varit inskrivna i svensk grundskola har ökat kraftigt. 3215 kap. 2 § skollagen. 33Skolinspektionen: Undervisning på yrkesprogram. Det bör påpekas att i uppgifterna om antal och andel obehöriga ingår inte de ungdomar som anlänt till i gymnasieåldern och som inte varit inskrivna i den svenska . Detta gäller både för uppgifterna om 2015 och 2016 ovan. Nyanlända elever skulle sannolikt påverkas i högre grad än andra elever av höjda behörighetskrav till nationella program. Som fram- gått har dock goda förkunskaper betydelse såväl för den enskilda elevens möjligheter att lyckas med sin utbildning som för kvali- teten på utbildningen. Utredningen vill i detta sammanhang särskilt uppmärksamma att möjligheten för nyanlända att först gå språk- introduktion och därefter eventuellt ett annat introduktionspro- gram följt av ett nationellt program ger en mer omfattande rätt till utbildning än om de omgående börjar på ett nationellt program med lägre förkunskaper. Detta kan vara en fördel för elever som t.ex. har kort skolbakgrund. Utredningen gör därför sammantaget bedömningen att behovet av tillräckligt goda förkunskaper bör beaktas och föreslår alltså att kravet på tolv godkända ämnen som gäller för högskoleför- beredande program framöver bör gälla för samtliga nationella pro- gram. Detta kommer, enligt utredningens bedömning, att kunna ge stöd för genomströmningen utan att utestänga nyanlända och andra ungdomar som är obehöriga till ett nationellt program från möjlig- heten att uppnå en gymnasieexamen. Förslaget medför ändringar i skollagen. Enhetliga behörighetskrav är att föredra framför differentierade Utredningens bedömning är att behörighetskraven bör vara lika för yrkesprogram och högskoleförberedande program. Båda program- typerna kräver goda förkunskaper, vilket bl.a. resultatstatistiken pekar på. På både yrkesprogram och högskoleförberedande program är examensfrekvensen högre bland dem som hade godkända betyg i alla eller flertalet grundskoleämnen än bland dem som saknade godkänt i vissa ämnen. Uppdelningen av de nationella programmen i två programtyper bygger inte på att programmen skulle vara olika krävande utan på att de har olika fokus när det gäller vad de förbereder eleverna för. Utredningen bedömer vidare att de differentierade behörighets- kraven kan påverka intresset för yrkesprogrammen negativt, vilket är ytterligare ett motiv för att behörighetskraven bör vara enhet- liga. Enhetliga behörighetskrav är viktiga även för att motverka signaler om att yrkesprogram skulle vara till för ungdomar som är mindre studiemotiverade eller att dessa program skulle vara mindre krävande. En sådan förändring innebär en tydlig signal om att yrkesprogrammen och de högskoleförberedande programmen är likvärdiga. Introduktionsprogrammen har en viktig roll att spela Att höja kraven till tolv godkända grundskoleämnen för alla nat- ionella program innebär en viss ökning av andelen elever som kommer att gå på ett introduktionsprogram för att uppnå behörig- het till ett nationellt program. Dessa elever blir därmed bättre för- beredda för studier på ett nationellt program. På så sätt kan risken för studiemisslyckanden minskas. För elever som uppnår behörighet på ett introduktionsprogram och därefter går över till ett nationellt program, gäller en sam- mantaget mer omfattande rätt till utbildning i gymnasieskolan än för elever som börjar direkt på ett nationellt program. För elever som när de uppnår behörighet har passerat åldersgränsen för att börja på ett nationellt program i gymnasieskolan34 kan en utbild- ning motsvarande ett nationellt program fås inom vuxenutbild- ningen. Regeringen har föreslagit att det införs en rätt till behörighetsgivande utbildning inom komvux, vilket kommer att vara av stor betydelse för denna grupp.35 Introduktionsprogrammen har en viktig roll i den svenska gymnasieskolan, inte minst för att stärka förkunskaperna hos de elever som inte är behöriga till ett nationellt program. Det är även fortsättningsvis viktigt att eleverna på introduktionsprogram dels ges möjlighet att uppnå behörighet, dels får komma vidare till nationella program när de uppnått nödvändiga förkunskaper, dvs. Utredningen anser att intro- 34Åldersgränsen för att påbörja studier på ett nationellt program är senast det första kalenderåret det år personen fyller , 15 kap. 5 § skollagen. 2016/17:5. duktionsprogrammen bör utvecklas. Utredningen lämnar därför flera förslag som syftar till att utveckla introduktionsprogrammens innehåll och kvalitet samt till att utöka möjligheterna för elever på introduktionsprogram att inrikta sig mot ett nationellt program. 25.8Möjlighet till undantag från vissa behörighetskrav Vissa elever, bl.a. nyanlända elever som går på introduktions- program är nära behörighet när åldersgränsen för att påbörja en utbildning på ett nationellt program infaller. Det finns skäl att införa en möjlighet till undantag från vissa behörighetskrav för sådana elever. 1.En elev som går på ett introduktionsprogram och som vid ut- gången av det första kalenderhalvåret det år eleven fyller eller senare saknar godkänt betyg i ett eller två ämnen men i övrigt uppfyller behörighetskraven till ett nationellt program ska ändå anses behörig om eleven bedöms ha förut- sättningar att klara studierna på programmet. Eleven har i så- dana fall möjlighet att påbörja ett nationellt program senast det första kalenderhalvåret det år eleven fyller . Elever på introduktionsprogram ska kunna beviljas undantag från vissa behörighetskrav till nationella program Den som påbörjat en utbildning före det första kalenderhalvåret det år han eller hon fyller har rätt till utbildning, oavsett om eleven går ett introduktionsprogram eller ett nationellt program. Nyanlända ungdomar har rätt till utbildning på språkintroduktion. Den som påbörjar en utbildning i gymnasie- skolan sent, men , har alltså rätt att fortsätta att studera vid den påbörjade utbildningen också efter det att eleven fyllt . Däremot kan eleven inte påbörja en ny utbildning i gymnasieskolan efter det första kalenderhalvåret det år eleven fyllt . I kapitel 9 redogör utredningen bl.a. för gymnasieskolans mål- grupp och hur länge elever har rätt att ta del av gymnasieutbildning. Många nyanlända elever når inte behörighet till ett nationellt program innan de uppnår åldersgränsen för att få påbörja en utbild- ning i gymnasieskolan. Många av dessa elever antas gå vidare till utbildning inom vuxenutbildningen. Endast en liten andel av de elever som går på introduktionsprogram när de är har börjat på ett nationellt program när de fyllt . Gruppen som fort- farande går på introduktionsprogram är också för- hållandevis liten. Detta gäller för både personer som är nyinvandrade och de som inte är det. saknas statistik över hur många elever som har en reell möjlighet att nå behörighet till ett nationellt program med en mindre justering av åldersgränsen. Enligt vad som framkommit i utredningens samråd tycks dock många elever på introduktionsprogrammen som närmar sig den övre åldersgränsen för att påbörja en gymnasieutbildning ha relativt långt kvar till att nå behörighet. Inte desto mindre kan det finnas vissa elever som saknar god- känt betyg i ett fåtal ämnen för att bli behöriga till ett nationellt program. Även om utredningen uppskattar att detta gäller få elever kan både ungdomar som invandrat till sent och ungdomar som av andra skäl inte tidigare blivit behöriga ingå i gruppen. Vissa av dessa elever kan också ha läst en stor del av utbildningen på introduktionsprogram integrerat med ett nationellt program och redan fått betyg i flera gymnasiekurser. För att ge de elever på introduktionsprogrammen som närmar sig åldersgränsen och som är mycket nära behörighet en möjlighet att påbörja studier på ett nationellt program menar utredningen att det bör finnas en möjlig- het till undantag från vissa av behörighetskraven till de nationella programmen. Detta undantag ska endast gälla de elever som uppnått en viss ålder och som är mycket nära att uppnå behörighet till ett nationellt program. Utredningen föreslår därför att en elev på ett introduktionsprogram som vid utgången av första kalender- halvåret det år eleven fyller eller senare saknar godkänt betyg i ett eller två ämnen men i övrigt uppfyller behörighetskraven ändå ska anses vara behörig om eleven bedöms ha förutsättningar att klara studierna på det nationella programmet. Eleven har i sådant fall möjlighet att påbörja ett nationellt program fram till och med första kalenderhalvåret det år eleven fyller . understryker att den enskilde elevens förutsättningar att nå målen för utbildningen vid det nationella programmet är central vid denna bedömning. Prövningen av ansökan om undantag från behörighets- reglerna ska göras av huvudmannen. Eleven ska erbjudas stöd i form av extra anpassningar eller särskilt stöd enligt de allmänna bestämmelserna om stödåtgärder i gymnasieskolan. I detta sammanhang vill utredningen erinra om de bestämmelser som gäller vad gäller möjligheten att ge dispens från kravet om godkänt betyg i engelska från för behörig- het till nationella program. Den av utredningen förslagna bestäm- melsen om möjlighet till undantag från vissa behörighetskrav ska inte kunna tillämpas i kombination med undantaget för engelska. Detta innebär alltså att möjligheten till undantag ska gälla för totalt två ämnen, varav engelska kan vara det ena. Ingen höjning av åldersgränsen för att påbörja en gymnasieutbildning Många ungdomar har invandrat till . Många av dem påbörjar en utbildning på gymnasieskolans intro- duktionsprogram eftersom de allra flesta inte är behöriga till ett nationellt program. Utredningen bedömer att de specifika förslag för introduktionsprogrammen som utredningen presenterar till- sammans med flera av utredningens generella förslag, på ett betydande sätt kommer att förbättra förutsättningarna för nyanlända ungdomar att bli behöriga till nationella program innan de uppnår den övre åldersgränsen för när en person har rätt att påbörja en utbildning i gymnasieskolan. Utredningen ska ta ställning till om åldersgränsen bör höjas för nyanlända elevers rätt att påbörja en utbildning i gymnasieskolan. Många av de ungdomar som invandrar anländer till när de uppnått gymnasieåldern. För dessa elever kan det vara svårt att nå behörighet till ett nationellt program innan rätten att påbörja en utbildning i gymnasieskolan upphör . Skäl som skulle kunna tala för att åldersgränsen höjdes är att dessa elever behöver mer tid för att bli behöriga och att det eventuellt skulle kunna gynna dem att även vid en högre ålder studera inom ramen för gymnasieskolan som erbjuder en sammanhållen studiemiljö. För att ungdomar som invandrat till i de senare tonåren skulle få möjlighet att nå behörighet skulle dock åldersgränsen sannolikt behöva höjas med . Vissa nyanlända elever skulle då kunna börja på ett nationellt program när de är t.ex. och ha rätt till utbildning, d.v.s. gå i gymnasieskolan tills de är . Utredningen menar dock att det är tveksamt om detta skulle ge denna grupp nyanlända unga vuxna goda förutsättningar för sina studier och till integration. Gymnasieskolan är en ungdomsskola. Skolformen är till sin ut- formning och sitt uppdrag anpassad för att i första hand möta mål- gruppen ungdomar i åldrarna 16–. Bland annat ska gymnasie- skolan enligt skolformens läroplan överföra värden till eleverna och främja elevernas utveckling till ansvarskännande individer samt bidra till elevernas allsidiga utveckling. Skolan ska även bidra till att elever får en trygg identitet.36 Gymnasieskolans uppdrag är på så sätt anpassat till att leda ungdomar mot vuxenlivet. Det saknas vidare kunskap för att bedöma vad en höjd ålders- gräns och en förändrad målgrupp för gymnasieskolan som skol- form skulle innebära både för yngre och äldre elevers lärande, för det pedagogiska upplägget av utbildningen och för lärares arbete. I direktiven till utredningen som kommer till under senare årskurser bedömer dock regeringen att det var- ken gynnar elevens sociala utveckling eller möjligheterna till integr- ation att placera äldre elever i undervisningsgrupper där majoriteten av eleverna är betydligt yngre.37 Utredningen vill i detta samman- hang peka på att skolformerna grundskola, gymnasieskola och vuxenutbildning är utformade för att möta behoven hos den åldersgrupp de riktar sig till. Till exempel övergår elever som upp- nått en viss ålder till introduktionsprogram i gymnasieskolan även om de inte uppnått behörighet till ett nationellt program från grund- skolan. På motsvarande sätt menar utredningen att vuxna som inte nått behörighet till ett nationellt program före åldersgränsen för när en person har rätt att påbörja en utbildning i gymnasieskolan bör få sitt utbildningsbehov tillgodosett inom vuxenutbildningen. Enligt utredningens bedömning finns det även andra skäl som talar emot att förändra bestämmelserna om åldersgränsen. Sär- bestämmelser för nyanlända elever kan skapa avgränsningsproblem 36Förordning (SKOLFS 2011:144) om läroplan för gymnasieskolan. gentemot andra elever som av andra skäl inte nått behörighet till nationella program före rätten att påbörja en utbildning i gymnasie- skolan upphör. Det är mycket viktigt att tillgodose utbildningsbehovet bland unga vuxna som invandrat. Det är centralt att denna grupp möts med relevanta insatser och med en ändamålsenlig pedagogik. Vuxenutbildningen har erfarenhet och kompetens vad gäller vuxen- pedagogik och är mer flexibel till sin karaktär än gymnasieskolan. Det finns flera exempel på kommuner som organiserat utbildning för unga vuxna inom komvux, bl.a. med sammanhållna grupper och mer skolförlagd verksamhet för nyanlända. Eftersom vuxenutbildningens målgrupp förändrats som ett resultat av den stora gruppen unga vuxna som invandrat finns skäl att överväga hur utbildningsformen kan utvecklas ytterligare för att möta behoven hos denna målgrupp. 25.9Grundläggande och särskild behörighet på yrkesprogram Yrkesprogrammen behöver utvecklas och ge bredare möjlig- heter för att i högre grad möta ungdomars varierande intressen och framtidsmål. Utredningen bedömer att åtgärder som stärker möjligheterna till grundläggande och särskild högskolebehörig- het kan utveckla yrkesprogrammen och göra dem mer attraktiva för fler elever med intresse för ett yrkesområde. Yrkesinnehållet bör så långt möjligt värnas, och det ska finnas rika möjligheter för elever att få gedigna yrkeskunskaper. 1.Alla yrkesprogram ska ge högskolebehörighet i sitt grund- upplägg. Elever ska kunna välja bort de kurser som leder till högskolebehörighet genom aktiva val. 2.Yrkesprogrammen ska ge fler möjligheter. Eleverna ska ha rätt till utökat program för att läsa antingen kurser som leder till särskild behörighet eller yrkeskurser. 25.9.1Alla yrkesprogram ska ge grundläggande behörighet i sitt grundupplägg I Gy11 betonades att eleverna skulle komma längre i sin yrkesför- beredelse. Stärkta rättigheter och möjligheter för elever på yrkes- program att läsa de kurser som krävs för grundläggande högskole- behörighet är dock en viktig faktor för att göra yrkesprogrammen attraktiva för breda elevgrupper elever och för att de ska ge ett brett innehåll samt för att de nationella programmen i ökad grad kan erbjuda en bred gemensam kunskapsbas. Detta är bakgrunden till utredningens uppdrag att stärka rätten till grundläggande hög- skolebehörighet. Många faktorer talar för att stärka elevernas formella och reella möjligheter att inkludera de aktuella kurserna i engelska och svenska i sin utbildning. Kunskaper som dessa kurser ger är i många fall nödvändiga och värdefulla för yrket. Dessutom bedömer utredningen att denna typ av kunskaper bidrar till de ungas möjlig- heter att aktivt delta i samhällslivet och till personlig utveckling. Ungdomars intresse för yrkesprogrammen har minskat. Frågan om högskolebehörighet tas upp av många i diskussionen om orsak- erna till detta. Utredningen bedömer att den har stor betydelse, både mot bakgrund av olika enkät- och intervjustudier och av att högskoleutbildning allmänt ses som viktig för allt fler. Det sjunkande intresset för yrkesprogram , inte bara i , talar också för att elever och föräldrar söker alternativ som inte begränsar vägen till högskolestudier. Utredningen anser också att det vore olyckligt om avnämare uppfattar det som att elever på högskoleförberedande program har en utbildning med mer kvalitet. En sådan utveckling skulle inte gagna varken kompetensförsörj- ningen, de unga eller samhället i stort. Vissa branscher har inga svårigheter med sin kompetens- försörjning och ser därför en prioritering av yrkeskurser som mer angelägen än grundläggande högskolebehörighet. Utredningen ser det dock som sannolikt att yrkesprogrammen som grupp missgyn- nas av dagens situation i fråga om grundläggande högskolebehörig- het och att detta på lång sikt kan leda till bekymmer för samtliga yrkesprogram och inriktningar. Utredningen föreslår därför att de kurser om 300 poäng som krävs för grundläggande högskolebehörighet införs som ett grundupplägg på samtliga yrkesprogram. Detta innebär att huvudmannen ska er- bjuda varje elev på yrkesprogram kurserna engelska 6, svenska/svenska som andraspråk 2 och svenska/svenska som andraspråk 3 som ett grundupplägg. Det individuella valets 200 poäng ska användas till sådana kurser. På de studievägar där inte någon av dessa tre behörig- hetsgivande kurser ingår inom det programgemensamma ut- rymmet, ska därtill 100 poäng av programfördjupningen användas för en av de behörighetsgivande kurserna. Inom såväl det individuella valet som inom programfördjupningen ska detta alltså gälla varje elev och utgöra ett grundupplägg. Elever som inte vill läsa dessa kurser får dock välja bort dem och får då läsa andra kurser. Förslaget innebär således att den del av programmen som kallas individuellt val för yrkesprogrammens del kommer att utgöras av behörighetsgivande kurser. Trots att denna programdel kommer att utgöras av behörighetsgivande kurser för alla elever som inte aktivt väljer bort dessa bedömer utredningen att benämningen individ- uellt val bör kvarstå. Motivet för detta är att för de elever som väljer bort de behörighetsgivande kurserna till förmån för andra kurser kommer denna del av programmet att fylla samma funktion som dagens individuella val. Yrkesprogrammen ska även fortsättningsvis i första hand utgöra grund för yrkesverksamhet och fortsatt yrkesutbildning, vilket tydliggörs. Förslagen medför ändringar i skollagen och i gymnasieförord- ningen. Vissa studievägar behöver anpassas Den förändring som utredningen föreslår innebär således att grundupplägget för varje yrkesprogram ska vara att det individuella valets 200 poäng och, i förekommande fall, 100 poäng inom pro- gramfördjupningen används för behörighetsgivande kurser. De studievägar där nödvändigt utrymme saknas behöver anpassas till den föreslagna förändringen och innehållet i kurserna i yrkes- utgångarna behöver i vissa fall ändras. Utredningen vill understryka att det är ett begränsat antal studievägar som kommer att behöva justeras. till de nationellt föreslagna yrkesutgångarna gäller detta, som tidigare nämnts, för ett trettiotal av de 167 yrkesutgång- arna, vilket motsvarar en knapp femtedel. I de program där någon av de tre behörighetsgivande kurserna38 redan ingår i den program- gemensamma delen avser utredningens förslag enbart de åter- stående två kurserna. Utredningen bedömer att yrkesinnehållet är viktigt att värna och att förslag i första hand ska ta sikte på att både ge högskole- behörighet och ett bra yrkesinnehåll. Det är trängsel om utrymme på några program men utredningens förslag kombineras med för- slag om rätt till utökat program samt mer undervisningstid, vilket generellt stärker yrkesprogrammen. Utredningen bedömer dock att de studievägar där allt valbart poängutrymme i praktiken har intecknats för yrkeskurser är oför- enliga med avsikterna bakom Gy11 och med det angelägna i att stärka elevernas möjligheter till grundläggande högskolebehörighet. Det ligger inte i linje med reformens intentioner att inteckna det individuella valet och hela programfördjupningen för specifika yrkeskurser. Utredningen bedömer att det är rimligt att viss färdig- utbildning kan ligga inom ramen för en anställning. Det är vidare sannolikt att utvecklingen av yrkesvux och yrkes- högskolan kommer att leda till dels fler utbildade med efterfrågad kompetens, dels ökade möjligheter för elever som gått yrkespro- gram i gymnasieskolan att komplettera med ytterligare yrkeskurser inom vuxenutbildningen eller att vidareutbilda sig inom yrkeshögs- kolan. Därtill vill utredningen uppmärksamma att möjligheten till yrkesintroduktionsanställningar utgör en ny möjlighet i gränsytan mellan gymnasieutbildning och färdigutbildning inom en anställ- ning. Motiv för den modell utredningen föreslår39 Motiven för att de behörighetsgivande kurserna bör ingå som grund- upplägg i utbildningarna är att detta sannolikt upplevs som enklare och tryggare för eleven än om det är elevens eget ansvar att se till att de ingår. Att det blir möjligt att aktivt välja bort kurserna till 38Svenska/svenska som andraspråk 2, svenska/svenska som andraspråk 3 och engelska 6. 39En mer utförlig genomgång av olika möjliga modeller ges i kapitel 15 Grundläggande högskolebehörighet på yrkesprogram. förmån för exempelvis yrkeskurser innebär att elever som är säkra på att de inte vill gå dessa kurser kan avstå. Utredningen bedömer att en sådan modell bör kunna öka yrkesprogrammens attraktivitet. Vissa elever vill inte läsa de aktuella kurserna och är inte intres- serade av att söka sig till högskolestudier. Därtill talar studier och erfarenheter för att det förekommer att vissa elever upplever dessa kurser som svåra eller avmotiverande.