sou · H3B396 · 2016-01-01 00:00:00 — När vi analyserar de data som vi har tillgång till ges grund för slutsatsen att det faktiskt finns utbredda uppfattningar om att partimedlemmar utövar ett visst inflytande i partierna. För att undersöka medborgarnas bedömning av partimedlemmars inflyt- ande bads respondenterna i ett representativt urval av den svenska befolkningen 2012, i undersökning vid , att ta ställning till följande påstående: ”Den som är medlem i ett politiskt parti har betydligt större inflytande än andra väljare”. Eftersom partimedlemmar, till skillnad från väljare i allmänhet, kan antas ha egna upplevelser av möjligheter till inflytande i partierna utgår vår analys i tabell 5.1 primärt från medborgare som uppger sig ha partimedlemskap – och vi skiljer då på medlemskap i folkrörelse- och icke-folkrörelsebaserade partier. 86Oscarsson & 2013: 348. Partierna och demokratin efter medlemsnedgången jämförs svaren bland väljare som uppger att de kan tänka sig att bli partimedlemmar med de som inte uppger att de kan tänka sig detta. Kommentar: Data är från , Linnéuniversitetet. Frågan om partimedlemskap löd ”Är du medlem i ett politiskt parti eller dess ungdoms- eller kvinnoförbund?” med svarsalternativen ja och nej. Frågan om tänkbart partimedlemskap löd ”Om du svarat nej, skulle du tänka dig att bli medlem i ett politiskt parti?” med svarsmöjligheterna ja, nej och vet inte. Som vi ser i tabell 7.1 utmärker sig partimedlemmarna genom att i relativ hög grad inte instämma i påståendet att partimedlemmar har mer politiskt inflytande än andra medborgare (bland partimedlemmarna jämfört med 21 bland samtliga). Inte desto mindre är det vanligare att partimedlemmar instämmer i att partimedlemskap innebär större politiskt inflytande än hos övriga medborgare. Ett intressant undantag är partimedlemmar i partier som inte är folkrörelsepartier (i denna grupp ingår ej eller partier utanför ). Denna grupp visar en större tveksamhet inför möjligheten att påverka ( Partierna och demokratin efter medlemsnedgången instämmer inte) än folkrörelsepartiernas medlemmar (instämmer inte). Ett enstaka resultat, som baseras på få svarande partimedlemmar, är dock inte tillräckligt säkert för att dra slutsatser om förhållandena inom folkrörelsepartier jämfört med övriga partier. Det kan dock noteras att medborgare som kan tänka sig att bli partimedlemmar uppger ganska stora förhoppningar om möjligheterna att påverka inom ett parti (instämmer). Hur står då till med utvecklingen ? Här har vi bara funnit en enda datakälla som direkt undersöker uppfattningen om partierna är bra eller dåliga på att ge medlemmarna inflytande över sin politik. I samband med att förtroendet för partierna dalade som mest gav det så kallade i uppdrag till att undersöka medborgarnas syn på de politiska partierna. För att följa upp de tämligen nedslående resultaten upprepade samma frågor i sin under- sökning 2013 på uppdrag av statsvetaren redovisas i tabell 5.2. 88 2014; m fl 2015. Partierna och demokratin efter medlemsnedgången Kommentar: Data är från , . Primärforskare för SOM -institutets data är Gissur Ò (m fl 2015; 2014) och (m fl 2000). Frågan lyder ”Det finns olik a uppfattningar om de politiska partierna. Hur tycker du partierna fungerar när det gäller:” varpå bland annat ”Att ge medlemmar inflytande över partiets politik” nämndes. Det var möjligt att svara ”mycket bra”, ”ganska bra” (sammanslaget till bra i tabellen), ”ganska dåligt” och ”mycket dåligt” (sammanslaget till dåligt i tabellen) samt ”vet ej”. Tabell 5.2 visar att svenska folket var mer positiva till medlemmars möjligheter att utöva inflytande i politiska partier 2013 än 1999. Trots detta bör det påpekas att en betydligt större andel tror att partierna är dåliga på att ge sina medlemmar inflytande. I tabell 5.2 är det även möjligt att studera uppfattningen bland partimed- lemmarna.89 var partiernas medlemmar också mer negativa 89 Detta är något som diskuteras mer utförligt i m fl (2015). Partierna och demokratin efter medlemsnedgången till interndemokratin, även om en större andel av dessa var positiva och en mindre andel negativa till sina möjligheter att få inflytande i partierna. är dock bilden förändrad. Det är nu fler partimedlemmar som tycker att partierna är bra på att ge dem inflytande än som tycker att partierna är dåliga på detta. Detta indikerar att uppfattningar om partiernas interndemokrati har förbättrats. Det kan också betonas att förändringen är ungefär lika påtaglig bland medlemmar i folkrörelsepartier som bland övriga partimedlemmar. För att komplettera bilden med data från ett större urval av partimedlemmar redovisar vi i tabell 5.3 data om hur kommunalt förtroendevalda – som får anses representera aktiva partimedlemmar – med olika partitillhörighet bedömer lokala partiorganisationers, det vill säga lokala partimedlemmars, reella inflytande över kommun- politiken. Två likartade frågor ställs med ett knappt decenniums mellanrum. Till skillnad från tidigare frågor har dessa alltså som uttalat mål att analysera kommunalpolitik. Partierna och demokratin efter medlemsnedgången Kommentar: Data från Hagevi (1999) och (2007). Frågan års undersökning löd ”I den kommunala beslutsprocessen medverkar flera aktörer. Kan Du ange hur mycket inflytande följande aktörer har respektive bör ha när det gäller beslutsfattande i allmän het i Din kommun?” varefter bland annat ”De lokala partiorganisationerna” nämndes. Svaren angavs på en 11 -gradig skala som gick från ”mycket litet inflytande” (0) till ”mycket stort inflytande” (10). Svarspersonernas kunde ange ”Har inflytande” respektive ”Bör ha inflytande”, och i tabell 7.3 används det förstnämnda svaret där alla som angivet 7–10 på skalan kategoriseras som stort inflytande. I undersökningen ställdes frågan ”Kan du på grundval av Din erfarenhet som ledamot av fullmäktige markera hur stort reellt inflytande var och en av följande aktörer har över kommunens verksamhet?” varpå bland annat ”Partiorganisationerna” nämndes. Det var möjligt att svara ”mycket stort inflytande”, ”stort inflytande”, ”något inflytande”, ”litet inflytande” och ”inget inflytande”. I tabell 7.3 redovisas andelen som svarat mycket stort och stort inflytande som stort inflytande. Varken 1999 eller 2008 bedömde den genomsnittlige kommunpolitikern att lokala partiorganisationer utövade något särskilt stort inflytande över kommunalpolitiken (2008). Även bland lokalpolitiker visar dock jämförelsen mellan de båda mätningarna att partiorganisationernas inflytande anses ha ökat en aning . Resultaten visar dock en betydande variation mellan olika partier, där positiva bedömningar tydligast ökar i de folkrörelsebaserade partierna Socialdemo- kraterna (+11), Centpartiet (+8) och (+9). ser vi att det är företrädare för (-7), (-7) samt – i första hand – lokala partier (-14) som upplever att det reella inflytandet för lokala partiorganisationer har minskat. Partierna och demokratin efter medlemsnedgången mätningen 2008 sticker också ut genom att av partiets tillfrågade folkvalda anser att medlemmarna har ett stort inflytande. Det går inte att dra långtgående slutsatser utifrån jämförelsen i tabell 5.3. Trots att den övergripande trenden är svagt positiv bedömer en majoritet av folkvalda politikerna, i alla partier, att det reella inflytandet är lågt. kan variationer – både upp- och nedgångar – avspegla förändringar i partiernas valresultat och faktiska styrkeförhållanden. Med dessa reservationer i åtanke drar vi ändå slutsatsen att svenska kommunpolitiker inte instämmer i slutsatsen att medinflytandet i politiska partier sjunker . Tvärtom tenderar kommunalpolitikerna – speciellt de som är verksamma inom folkrörelsepartier – att göra bedömningen att medlemmarnas inflytande är stabilt eller svagt ökande. För att dra slutsatser om partiernas interndemokrati har vi liksom många forskare före oss fått använda data som inte varit perfekt, men som ändå kunnat ge viktig information. Det skulle vara svårt att dra slutsatser utifrån en enda fråga ställd i en enkätundersökning. Men genom att lägga samman sinsemellan stödjande pusselbitar från olika undersökningar framträder en bild av att partiernas interndemokrati har förbättrats . Denna bild bekräftas också av omfattande fallstudier av besluts- fattande inom partier.90 finns det en skillnad i bedömningarna av interndemokratin mellan medlemmar i folk- rörelsepartier och övriga partier. När sådana skillnader framträder är det alltid medlemmarna i folkrörelsepartier, inte medlemmarna i icke-folkrörelsepartier, som uppfattar att deras inflytande är större eller har blivit bättre. 90 Loxbo 2013. Partierna och demokratin efter medlemsnedgången Den första frågan som vi har analyserat i denna rapport tar avstamp i kartellpartiteorins mest grundläggande antaganden och rör omfattningen av partiernas medlemstapp samt partieliternas strategier för att hantera denna utmaning. För att svara på frågan har rapporten till att börja med visat att antalet partimedlemmar har minskat stadigt . Nedbrutet på enskilda partier är det dock i första hand de fyra partier (, , och ), som samlade de största medlemskadrerna, som är drabbade. De partier som inte har haft stora medlemsskaror har i stället lyckats bevara sin andel medlemmar i befolkningen. är det viktigt att betona att det, , endast är nykomlingen som har haft en klart positiv medlemsutveckling. För att svara på den första frågan har vi visat att den dominerande strategin för att kompensera för det minskade antalet medlemmar är att partieliterna, genom sina maktpositioner i den offentliga sektorn, beslutar om olika former av partistöd. Följaktligen har såväl den offentliga finansieringen av parti- organisationerna som arvoden till förtroendevalda och hel- och deltidsanställda politiker ökat i takt med att med att antalet partimedlemmar har minskat. Partiernas växande ekonomiska muskler innebär dessutom att de har stora möjligheter att anställa personal och köpa olika tjänster, vilket innebär att politiken professionaliseras. Vi menar dock att förstärkningen av partistödet särskilt utgör en injektion för de mindre partier som inte är drabbade av samma medlemstapp som de fyra partierna – , , och . Dessa mindre partier har alltjämt ungefär lika stor andel medlemmar av befolkningen som de hade före tappet av partimedlemmar Partierna och demokratin efter medlemsnedgången Trots att dessa partier inte drabbas ekonomiskt av medlemstappet får de nu alltså ta del av ett växande partistöd. Med utgångspunkt från analysen av vår första fråga har vi, för det andra, besvarat frågan om partimedlemmarna fjärmat sig bort från partiernas sympatisörer i civilsamhället så att de blir allt mindre representativa med sina väljare. Vår studie av partimedlemmarnas representativitet gällande sociala egenskaper och politiska åsikter visar att dessa i allt större utsträckning skiljer sig från övriga medborgare. Våra resultat sätter därmed fingret på vad som har kallats för ”Mays lag”.91 Denna ”lag” innebär att partimedlemmar, särskilt aktiva partimedlemmar, tenderar att vara mer ideologiskt extrema än partiets väljare. Partieliterna försöker dock, enligt , främst tillfredsställa väljarna genom att representera deras åsikter på bekostnad av de partiaktivas mer extrema åsikter. Även om Mays lag fått skiftande stöd i tidigare forskning92 indikerar våra resultat att den ökade skillnaden mellan partimedlemmar och partiernas väljare kan vara ett demokratiskt dilemma för partierna. Om partiernas interndemokrati maximeras riskerar de valda politikerna, å ena sidan, att försämra representativiteten i den stora representativa demokratin. Prioriterar politikerna, å andra sidan, att representera väljarna riskerar partiernas interna demokrati att försämras. Den tredje frågan vi har analyserat löd: Har partiernas medlemstapp och införandet av partistöd med nödvändighet inneburit en försvagad interndemokrati och en ökad toppstyrning av partierna? Vår slutsats är att interndemokratin i svenska partier ingalunda är rakt igenom tillfredsställande som den varierar mellan folkrörelse- och icke-folkrörelsepartier. Med detta sagt finns det dock mycket som talar för att partimedlemmarnas och parti- kongressernas möjligheter till inflytande, samt det reella inflyt- andet, har förbättrats, snarare än försämrats, . Denna tolkning stärks, för det första, av att folkrörelsepartier har infört formella regler för att möjliggöra medlemsinflytande, till exempel i form av medlemsomröstningar. För det andra får slutsatsen stöd av flera frågeundersökningar, som visar att partimedlemmarna uppfattar att deras inflytande har ökat , och då särskilt i de 92Kitschelt 1989; 1995; 1997; Hagevi 2015. Partierna och demokratin efter medlemsnedgången mer folkrörelsebaserade partierna. Därutöver tyder den ökade rapporteringen om partikongresser i medierna på att det har blivit svårare för partiledningar att ostört utöva makt över ombuden och medlemmarna. Även om partiernas interndemokrati inte på något sätt är perfekt kan vi alltså sammanfattningsvis skönja tendenser till förbättringar . Vare sig teorin om kartellpartier eller än mer pessimistiska tes om ”oligarkins järnlag” får utifrån vår under- sökning stöd vad gäller utvecklingen av partiernas interndemokrati. Mer tillspetsat menar vi att den dystra bilden av partidemokratins successiva förtvinande tycks vara något av en teoretisk konstruktion i det svenska fallet. Det betyder inte att partiernas interndemokrati är vital och fri från problem. Däremot pekar det mesta på att det demokratiska underskottet i partierna var än större som kartellpartiteorins upphovsmän utpekar som en gyllene epok för masspartier och medlemsinflytande. Våra inledande analyser av den första frågeställningen tyder dock på att kartellpartiteorins idé om att partiernas bristande förankring i civil- samhället, i kölvattnet av alltmer frikostigt partistöd, får ett visst stöd. Våra resultat stärker inte slutsatsen om ökad toppstyrning av partierna, utan indikerar endast att partiernas medlemmar i allt mindre utsträckning kan betraktas som en länk mellan med- borgarna och de politiska beslutsfattarna. Gällande såväl viktiga sociala egenskaper som centrala åsikter tenderar partiernas medlemmar i allt mindre utsträckning att vara representativa för partiernas väljare. Till detta kommer att partierna samlar en allt mindre del av medborgarna som medlemmar. En följd av denna utveckling är att en allt mindre andel av medborgarna uttrycker sina önskemål genom partiernas interndemokratiska processer. Om den representativa demokratins ideal är skapa en brygga mellan medborgarna och de politiska besluten menar vi därför att partimedlemmarnas fjärmande från civilsamhället kan ses som ett växande problem. Partierna och demokratin efter medlemsnedgången , Per (1986): Skiftningar i blått: Förändringar i 1960–1986. : Kommunfakta förlag. Art, (2011): Inside the Radical : The Development of Anti- Immigrant Parties in Western Europe. , , 2011, Mediernas prestationer och betydelse: Valet 2010. : , medier och kom- munikation, . Barrling , (2004): Partikulturer. Biezen, van, (2012): “Going, going,…. The decline of party membership in contemporary Europe”, , 51(1): 24–56. Biezen, (2014): ”The decline of membership-based politics”, Party Politics, 20(2): 205–216. , , (2005): ”From Catch-all Politics to Cartelisation: The Political Economy of the Cartel Party”, West European Politics 28(1): 33–60. , (2015): ”Partikongresser och interndemokrati” i Partier och partisystem, red . , (2009): Party Membership and State Subsidies: A Comparative Study. , (2003): Partier och organisationer. Partierna och demokratin efter medlemsnedgången Crotty, (2006): “Party Transformations: The United States and Western Europe”, i Handbook of Party Politics, red . , , & (2011): Political Parties & Democratic Linkage: How Parties Organize Democracy. (2000): En uthållig demokrati! (SOU 2000:1). Duverger, , 1954. Political Parties: in the . Epstein, (1967): Political Parties in Western Democracies. : Praeger Publishers. , Gissur Ó (2005): Varför bildas nya partier? Om kollektivt handlande och partientreprenörer. , Gissur Ó, , (2005): Politiska partier. , Gissur Ó & (2014): ”Ingen partikris trots allt?” i Mittfåra och marginal, red och . , Gissur Ó, (2015): Inget tyder på försämrad interndemokrati. Internet: pa-forsamrad-interndemokrati/ (hämtat ). Garsten, , (2015): Makt utan mandat: De policyprofessionella i svensk politik. Giddens, (1991): Modernity and Self-Identity. Gidlund, (1983): Partistöd. : Liber/CWK . Retriever (2015): . Internet: /services/archive.html (hämtat ). , (1996):”Från medlemspartier till väljarpartier” i På medborgarnas villkor: En demokratisk infra- struktur (SOU 1996:162). Partierna och demokratin efter medlemsnedgången Hagevi, (1999): Kommunalt förtroendevalda 1999. : Cefos, . Hagevi, (2000): Professionalisering och deltagande i den lokala representativa demokratin: En analys av kommunala förtroendeuppdrag 1999. : Cefos, . Hagevi, (2003): ”: Between Participation Ideal and Professionalism”, i The Political Class in Advances Democracies: A Comparative Handbook, red Borchert, ., : . Hagevi, (2010): Vilka har varit offentligt för- troendevalda? Uppsats, Statsvetenskapliga förbundets årsmöte i , till . Hagevi, (2014a): ”Survey 2012: Teknisk rapport”, Survey- journalen, 1(1): 59–67. Hagevi, (2014b): ”Fyra decenniers partistöd”, Statsveten- skaplig tidskrift, 116(1): 21–44. Hagevi, (2015): ”Krock mellan representativ demokrati och partidemokrati”, , 1(2). Hands, (1971): ”and the Study of Political Parties”, , 1(2): 155– 172. , (2000): Välja parti. Inglehart, (1997): Modernization and Postmodernization: Cultural, Economic, and Political Change in 43 Societies. , (2009): ”De dolda makthavarna – politiska tjänstemän i stad och stat”, Stats- vetenskaplig tidskrift 111(4): 323–346. Janda, (1983): ”Cross-National Measures of Theory”, , 11(3): 319–332. Järbert, (2012): Förtroendevalda i kom- muner och landsting 2011. , (2007): fullmäktigeledamöter. Partierna och demokratin efter medlemsnedgången , (2011): Mot medlemslösa partier. Partiföreträdare om orsaker, konsekvenser och strategier kring en sviktande medlemskår. : Sektor3 – tankesmedjan för det civila samhället. , (2015): ”Partimedlemmar” i Partier och partisystem, red . : Student- litteratur. , (1995): “Changing Models of Party Organization and Party Democracy: The Emergence of the Cartel Party.” Party Politics, 1(1): 5–28. , (2002): ”The Ascendency of the Party in Public Office: Party Organizationl Change in Twentieth- Century Democracies”, i Political Parties: and , red , & . : university Press. , (2009): “The Cartel party Thesis: A Restatement.” Perspectives on Politics, 7(4): 753–766. Kitschelt, (1989): “The Internal Politics of Parties: The of Curvilinear Disparity Revisited”, Political Studies, 37(3): 400–421. Kölln, (2014): Party decline and response: The effects of membership decline on party organisations in Western Europe, 1960–2010. : and , . Lijphart, (1977): Democracy in . Loxbo, (2007): Bakom socialdemokrateranas beslut: En studie av den politiska förändringens dilemman – ATP- strid pensionsuppgörelse. Loxbo, (2013): ”The Fate of Intra-Party Democracy. Leadership Autonomy and Activist Influence in the and the Cartel Party”, Party Politics, 19(4): 537–554. , (2003): Juvelen i kronan. Socialdemokraterna och den allmänna pensionen. Partierna och demokratin efter medlemsnedgången , (1990): ”– en alternativ parti- organisation?”, Statsvetenskaplig tidskrift, 94(1): 55–76. , , 1994. ”: to the State” i How Parties Organize: Change and Adaption in in Western Democracies, red . , (2013): Ruling the Void: The Hollowing of Western Democracy. (1982): ”in the Labour Party: The Issue of Intra-Party Democracy”, i The Politics of the Labour Party, red . : and Unwin. , [1911] (1983): Organisationer och demokrati: en sociologisk studie av de oligarkiska tendenserna i vår demokrati. (1973): ”Opinion Structure of Political Parties: The Special of Curvilinear Disparity”, Political Studies, 21(2): 135–151. , Pippa (1995): “’s of Curvilinear Disparity Revisited: Leaders, Officers, Members and Voters in British Political Parties”, Party Politics, 1(1): 29–47. , (2013): Nya svenska väljare. Panebianco, , 1988. Political Parties: Organization & . , , , , och (2000): Demokrati utan partier: Demo- kratirådets rapport . , (1986): Partikongresser och regeringspolitik: En studie om socialdemokratiska partikongressens beslutsfattande och inflytande 1948–1978. : Kommunfakta förlag. Pierrre, (1994): ”in : Colossuses with Feet of or Flexible Pillars of Government?” i How Parties Organize. Change and Adaptation in In Western Democracies, red . Partierna och demokratin efter medlemsnedgången , , , , Andres (2000): ”State Subsidies to Political Parties: Confronting Rhetoric with Reality.” West European Politics 23(3): 1–24. , (1987): The Theory of Democracy Revisited. Clatham: Publishers. Scarrow, (2000): “Parties without Members? Organization in Changing Electoral Environment”, i Parties without Partisans: Political Change in Advanced Industrial Democracies, red . Scarrow, , (2000): “From Social Integration to Electoral Contestation: The Changing Distribution of within Political Parties” i Parties without Partisans: Political Change in , red . Scarrow, Burcu Gezgor (2010): ”Declining member- ships, changing members? European political party members in a new era”, Party Politics, 16(6): 823–843. SCB (2013): Arbetskostnadsindex för arbetare och tjänstemän inom privat sektor (), tillgänglig på (hämtad ). Schattschneider, (1942): Party Government. (2013). Super-riks-SOM 1986–2012. : , (distributör: Svensk Nationell Datatjänst, SND). , (1998): Demokrati eller fåtalsvälde? Om beslutsfattande i partiorganisationer. , (2014): ”Failing Political Representation or a Change in ? Models of Representation and Empirical Trends in Europe”, i West European Politics, 37(2): 400–419. Partierna och demokratin efter medlemsnedgången Uddman, (1987): ”Arbetsbörda och regeringsansvar: Center- partiets riksstämmor ”, i Statsvetenskapens mångfald. till , red . , (2014): ”Den nationella SOM- undersökningen 2013” i Mittfåra och marginal, red . , (1985): ”Om representation” i Makten från folket: 12 uppsatser om folkstyrelsen, . : Liber Allmänna förlaget. , och (1981): Medborgarna och kommunen, studier av medborgerlig aktivitet och representativ folkstyrelse: Rapport 5 från kommunaldemokratiska forsknings- gruppen, , DS KN 1981:12. : LiberFörlag/Allmänna förlaget. , (1997): Linking Parties with People? Party Membership in –1994. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Ett sjunkande antal partimedlemmar ........................... Förklaringar till varför medlemsantalen minskar ............ Vad innebär färre medlemmar för partierna och Förändringar i partiernas representativa roll ........................ Medlemsbasens storlek och framgångar i val........................ Partiernas reaktioner på det sjunkande Partiernas framtida utveckling och förhållande till Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Det minskande antalet partimedlemmar måste vara anledning till allvarlig oro för nästan alla partiledare. Antalet personer som är medlemmar i riksdagspartier minskar enligt partiernas officiella siffror . hade riksdagspartierna totalt 258 067 medlemmar. Det är en halvering från 1990-talet.1 Problemet är inte unikt för . Motsvarande trender kan observeras i flera andra europeiska länder. Utvecklingen drabbar flera olika typer av partier. Politiska partier i nästan alla västerländska demokratier har under förlorat medlemmar. Bristande politiskt intresse kan inte vara roten till problemet. Sedan slutet av har valdeltagandet i europeiska länder varit stabilt och legat runt . Motsvarande siffra i är något högre.