sou · H4B342 · 2016-06-16 00:00:00 — I 6 kap. BrB finns bestämmelser om sexualbrott, både mot vuxna och mot barn. Motiven bakom den lagstiftning som skyddar vuxna och den som skyddar barn mot sexuella övergrepp är delvis olika. Flera av straffbestämmelserna i 6 kap. , inte minst våld- täktsbestämmelsen, bygger på människors förmåga till viljeuttryck. Barns förmåga att samtycka till sexuella handlingar skiljer sig från vuxnas, på grund av deras utvecklingsnivå och beroendeställning. Barns förmåga att ge uttryck för sin vilja i sådana situationer är av naturliga skäl mycket begränsad. När det gäller övergrepp som riktar sig mot barn framstår det därmed som främmande att laborera med begrepp som frivillighet och samtycke. Barn har ett ännu större behov av skydd mot sexuella övergrepp. Lagstiftningen skiljer därför på om ett sexualbrott riktats mot ett barn eller mot en vuxen. Av- sikten är att lagstiftningen tydligt ska förmedla att om ett barn deltar i en sexuell aktivitet med en vuxen är detta helt och hållet den vuxnes ansvar. Svensk lagstiftning har präglats av insikten att det är förödande för barns psykiska hälsa att utnyttjas sexuellt. Den sexuella självbestämmanderätten i inträder . Åldersgränsen för den sexuella självbestämmanderätten har funnits mycket . Utgångspunkten är därför att barn har ett behov av ett absolut skydd mot alla sexuella handlingar och att det alltid är en kränkning av barnet att utsätta det för sexuella handlingar. För vissa särskilda situationer gäller en åldersgräns . 5.2.2Ett effektivt skydd mot sexuellt utnyttjande av barn Att ha ett starkt och väl fungerande skydd mot sexuella kränk- ningar och övergrepp av olika slag är en grundläggande uppgift för samhället. Sexuella övergrepp är extrema uttryck för bristande respekt för en annan människas självklara rätt till personlig och sexuell inte- gritet och sexuellt självbestämmande. Arbetet med att förebygga och bekämpa sexuella kränkningar och sexuella övergrepp förutsätter ett brett spektrum av åtgärder och måste bedrivas på bred front, såväl nationellt som internationellt. I detta arbete är skyddet för Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … barn en särskilt angelägen fråga. Sexuellt utnyttjande av och sexuella övergrepp mot barn har också fått allt mer gräns- överskridande inslag, inte minst genom det växande användandet av internet samt att resandet mellan länder ökar, inom och utom . Därför är även ett internationellt samarbete en förutsättning för att effektivt kunna bekämpa aktuella brott. En rad internationella instrument av olika karaktär ställer krav på att vidtar åtgärder för att förebygga och bekämpa sexuella övergrepp mot barn. Nedan redovisas de mest centrala internatio- nella instrumenten som uppställer sådana krav på ett effektivt skydd för barn mot sexuella övergrepp samt vissa nationella åtgärder som vidtagits som ett led i detta arbete. FN:s konvention om barnets rättigheter och dess fakultativa protokoll om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi antog konventionen om barnets rättigheter. Därmed åtog sig att garantera rättigheterna enligt konventionen för alla barn och ungdomar i samt att verka för respekt för och främjande av barnets rättigheter internationellt. har lämnat förslag till bl.a. en lag om inkorporering av (SOU 2016:19). innebär bl.a. en rätt till skydd mot övergrepp, utnyttjande och diskriminering samt en rätt till inflytande genom att få uttrycka sin åsikt och få den respekterad. Konventionen bygger på fyra grundläggande principer; att varje barn, utan åtskillnad, har rätt att få del av sina rättigheter, att barnets bästa ska komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barn, att barnets rätt till överlevnad och utveckling ska säkerställas samt barnets rätt att få komma till tals i alla frågor som rör barnet. Reglerna är, enligt art. 1, i princip tillämpliga på varje individ upp till , om inte barnet blir myndigt tidigare enligt den lag som gäller för barnet. I gäller således konventionens rättigheter för alla personer upp till . Vissa rättigheter enligt konventionen gäller dock huvudsakligen för mindre barn. Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … Enligt art. 34 ska barn skyddas mot alla former av sexuellt utnytt- jande och sexuella övergrepp och staterna ska vidta alla lämpliga åtgärder, såväl nationellt som internationellt, för att förhindra att barn tvingas till ”olagliga” sexuella handlingar eller utnyttjas i prosti- tution eller i pornografi. Av art. 35 framgår att konventionsstaterna ska vidta lämpliga nationella, bilaterala och multilaterala åtgärder för att förhindra bortförande och försäljning av eller handel med barn för varje ändamål och i varje form. I art. 36 anges att staterna också ska skydda barn mot alla andra former av utnyttjande som kan skada barnet i något avseende. antog två fakultativa protokoll till . Det ena behandlar barns indrag- ning i väpnade konflikter. Det andra protokollet behandlar försälj- ning av barn, barnpornografi och barnprostitution. Det sistnämnda protokollet undertecknades av och inleds med en ingress som förklarar bakgrunden till och syftet med protokollet. Det fakultativa protokollet ska ses som en förstärkning och fördjupning av de åtaganden i som handlar om skydd mot övergrepp och utnyttjanden. I protokollets inledning betonas att det har skett en omfattande och ökande internationell handel med barn i syfte att sälja barn, bedriva barnprostitution och barnpornografi, och att det internationella samarbetet måste stärkas. är inriktad på individen, det enskilda barnet. Det innebär att när myndigheter och andra institutioner, verksamheter eller organ vidtar åtgärder som rör ett barn måste de överväga vilka behov just det enskilda barnet har. Det är därför viktigt att barnets behov uppmärksammas och att barnet så långt som möjligt kom- mer till tals i samband med skydds-, stöd- och hjälpinsatser samt i rättsprocessen. Av art. 1 följer att staterna ska förbjuda försäljning av barn, barn- prostitution och barnpornografi enligt bestämmelserna i protokollet. I art. 2 definieras vissa uttryck i protokollet. Där framgår att i proto- kollet avses med a) försäljning av barn: varje handling eller transak- tion genom vilken ett barn överförs av en person eller grupp av personer till annan mot betalning eller någon annan form av ersätt- ning, b) barnprostitution: användning av ett barn i sexuella handlingar mot betalning eller någon annan form av ersättning, c) barnporno- grafi: framställning, av vilket som helst slag, av ett barn som deltar i verkliga eller simulerade oförblommerade sexuella handlingar eller Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … varje framställning av ett barns könsorgan för huvudsakligen sexuella syften. Enligt art. 3.1 ska varje stat säkerställa att åtminstone följande handlingar och verksamheter omfattas helt av dess straffrättsliga lag- stiftning, oavsett om brotten begås inom ett land eller är gränsöver- skridande och oavsett om de begås på individuell basis eller i orga- niserad form: a) när det gäller försäljning av barn enligt art. 2 i) att bjuda ut, leverera eller ta emot ett barn, på vilket sätt det än sker, i syfte att barnet ska utnyttjas sexuellt eller att barnets organ ska överlåtas i vinstsyfte eller att barnet ska sättas i tvångsarbete, och ii) att som mellanhand otillbörligt framkalla samtycke till adoption av ett barn i strid med tillämpliga internationella rättsliga instrument om adoption, b) att bjuda ut, ta emot, skaffa fram eller tillhandahålla ett barn för barnprostitution enligt art. 2, c) att producera, distri- buera, sprida, importera, exportera, bjuda ut eller sälja eller att, för sådant syfte, inneha barnpornografi enligt definitionen i art. 2. Av art. 3.2 följer ett åtagande för staterna att också, med för- behåll för bestämmelserna i den nationella lagstiftningen, kriminali- sera försök samt medhjälp och annan medverkan till någon av de nämnda handlingarna. I art. 3.3 sägs att staterna ska belägga brotten med lämpliga straff som beaktar deras allvarliga beskaffenhet. Art. 4 och 5 innehåller bestämmelser om behörighet och utläm- ning medan art. 6 och 7 innehåller bestämmelser om rättslig hjälp och tvångsmedel. Enligt art. 8 ska staterna besluta om lämpliga åtgärder för att, under alla stadier av det straffrättsliga förfarandet, skydda de rättig- heter och intressen de barn har som är offer för verksamheter som är förbjudna enligt protokollet. Enligt art. 8.2 ska staterna säker- ställa att osäkerhet i fråga om offrets verkliga ålder inte förhindrar inledande av brottsutredningar, inbegripet utredningar som syftar till att fastställa offrets ålder. Av art. 8.3 följer att staterna ska se till att barnets bästa kommer i första rummet vid rättsväsendets behandling av barn som är offer för brott enligt protokollet. Vidare ska staterna, enligt art. 8.4, vidta åtgärder för att säkerställa att personer som arbetar med offer för de brott som anges i protokollet ges lämplig utbildning, särskilt i juridik och psykologi. Enligt art. 9.1 ska staterna anta eller förstärka, genomföra och sprida lagar och administrativa åtgärder, social policy och program Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … för att förebygga de brott som avses i protokollet. Särskild upp- märksamhet ska ägnas åt att skydda barn som är särskilt sårbara när det gäller sådan verksamhet. Vidare ska staterna, enligt art. 9.2, genom information på alla lämpliga sätt, utbildning och vidareutbildning, främja medvetenheten hos allmänheten, inbegripet barn, om före- byggande åtgärder och om de skadliga effekterna av de brott som avses i protokollet. Vid fullgörandet av förpliktelserna ska staterna uppmuntra till medverkan av samhället och särskilt barn och offer i sådan information och i utbildningsprogram, även på internationell nivå. Enligt art. 9.3 ska staterna vidta alla möjliga åtgärder som syftar till att se till att allt lämpligt bistånd ges till offren för de brott som avses i protokollet, inbegripet fullständig återanpassning i samhället och fullständig fysisk och psykisk återhämtning. Staterna ska också, enligt art. 9.4, säkerställa att alla barn som är offer för de brott som anges i protokollet får tillgång till lämpliga förfaranden för att, utan diskriminering, söka ersättning för skador från dem som är juridiskt ansvariga. I art. 9.5 anges att staterna ska vidta lämpliga åtgärder i syfte att effektivt förbjuda produktion och spridning av material som annonserar om de brott som beskrivs i protokollet. Av art. 10.1 framgår att staterna ska vidta alla nödvändiga åt- gärder för att stärka det internationella samarbetet såvitt gäller bl.a. förebyggande, upptäckt, utredning, åtal och bestraffning av dem som är ansvariga för handlingar som omfattar försäljning av barn, barnprostitution, barnpornografi och barnsexturism. Staterna ska också främja internationellt samarbete och samverkan mellan sina myndigheter, nationella och internationella icke-statliga organisa- tioner och internationella organisationer. Staterna ska också, enligt art. 10.2, främja internationellt samarbete för att bistå barn som är offer i deras fysiska och psykiska återhämtning, återanpassning i samhället och repatriering. Av art. 10.3 följer att staterna ska främja ett ökat internationellt samarbete för att angripa de grundorsaker, t.ex. fattigdom och underutveckling, som bidrar till att barn är sår- bara för försäljning av barn, barnprostitution, barnpornografi och barnsexturism. Av art. 11 framgår att inget i protokollet påverkar några bestäm- melser som går längre när det gäller att förverkliga barnets rättigheter, och som kan ingå i en stats nationella lagstiftning eller i internationell rätt som är i kraft för den staten. Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … Utöver har FN antagit andra konventioner med tillhörande protokoll som berör frågan om skydd mot exploatering av barn. öppnades FN:s konvention mot gräns- överskridande organiserad brottslighet (United Nations Convention Against Transnational Organized Crime, UNTOC) och Palermo- protokollet (som utgör ett tilläggsprotokoll till konventionen) för undertecknande. Till dem som har undertecknat konventionen och Palermoprotokollet hör samtliga EU:s medlemsstater, Europeiska kommissionen (för gemenskapens räkning), och . Kon- ventionen trädde i kraft i . Internationella arbetsorganisationen () är för sysselsättnings- och arbetslivsfrågor. Såvitt avser barn bör särskilt nämnas konvention nr 182, Worst Forms of Child Labour Convention. Konventionen antogs av och syftar till att avskaffa de värsta formerna av barnarbete. Till dessa värsta former räknas bland annat slaveri och slaveriliknande förhållanden, sexuella övergrepp mot barn, prostitution, medverkande i pornografi och handel med droger. EU:s rambeslut om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi Inom EU antogs ett rambeslut om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi (2004/68/RIF).1 Genom rambeslutet skapades gemensamma minimiregler i EU:s med- lemsstater när det gäller straffrättsliga åtgärder, däribland straffrätts- liga påföljder, i kampen mot sexuellt utnyttjande av barn och barn- pornografi. Rambeslutet innehåller bl.a. bestämmelser om vad som ska utgöra straffbart sexuellt utnyttjande av barn respektive straff- bara förfaranden med barnpornografi samt vilka straffrättsliga på- följder som dessa gärningar ska kunna leda till. Dessutom finns bestämmelser om bl.a. ansvar och sanktioner för juridiska personer, jurisdiktion och skydd för brottsoffer. Rambeslutet föranledde vissa författningsändringar. Till följd av rambeslutet infördes brotten utnyttjande av barn för sexuell posering och grovt utnyttjande av 1 EUT L 13, 20.1.2004, s. 44–48, Celex 32004F0068. Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … barn för sexuell posering i 6 kap. 8 § BrB, maximistraffet för grovt barnpornografibrott enligt 16 kap. 10 a § höjdes till fängelse och den särskilda preskriptionsregeln i 35 kap. 4 § BrB utvidgades till att omfatta grovt utnyttjande av barn för sexuell posering, koppleri och grovt koppleri, liksom försök till dessa brott.2 konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering och sexuella övergrepp utarbetades inom en konven- tion om skydd för barn mot sexuell exploatering och sexuella över- grepp (on the Protection of Children against Sexual Exploitation and Sexual Abuse), CETS nr. undertecknade konventionen i samband med att den öppnades för undertecknande . antog konventionen och den trädde i kraft för . Syftet med konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering och sexuella övergrepp är att förebygga och be- kämpa sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn, att skydda brottsoffrens rättigheter samt att främja nationellt och internationellt samarbete i frågan. Av inledningen till konventionen framgår att medlemsstaterna i och övriga som under- tecknat konventionen anser att sexuell exploatering av barn, främst barnpornografi och prostitution, samt alla former av sexuella över- grepp mot barn, inklusive handlingar som begås utomlands, förstör barns hälsa och psykosociala utveckling. Vidare uppmärksammas att sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn har fått allvarliga proportioner både på nationell och internationell nivå, framför allt vad gäller barns såväl som förövares ökade användning av informations- och kommunikationsteknik, och att det krävs inter- nationellt samarbete för att förebygga och bekämpa sådan sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn. I art. 42 i konventionen, som rör förhållande till andra interna- instrument, framgår att konventionen inte ska påverka de rättigheter och skyldigheter som har sin grund i bestämmelserna i konvention om barnets rättigheter och dess fakultativa proto- 2004/05:45. Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … koll om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi. Enligt artikeln är i stället avsikten med konventionen att förbättra det skydd som de instrumenten ger och utveckla och komplettera de normer som de innehåller. Konventionen innehåller 50 artiklar, uppdelade i 13 kapitel. Artik- larna är av olika karaktär. En del utgör målsättningsstadganden medan andra ställer krav på att staterna – på ett flertal rättsområden – ska anpassa sin lagstiftning eller vidta andra åtgärder. Således ställs bl.a. krav på förebyggande åtgärder, åtgärder om hjälp till och skydd för brottsoffer samt omfattas frågor om behandling av sexual- brottsförövare, materiell straffrätt och olika processrättsliga regler. Med anledning av konventionen antog Ministerkom- mitté rapporten to on the Protection of Children against Sexual Exploitation and Sexual Abuse. Rapporten är vägledande i frågan om tolkningen av konventionen. I det inledande kapitlet anges i art. 1 syftet med konventionen och i art. 2 den icke diskrimineringsprincip som ska gälla när parter- na tillämpar bestämmelserna i konventionen. Art. 3 innehåller defi- nitioner av begrepp som används i konventionen. Således avses till exempel med ”barn” i konventionen varje person . I art. 4 anges som principer gällande förebyggande åtgärder att varje part ska vidta nödvändiga lagstiftningsåtgärder eller andra åt- gärder för att förebygga alla former av sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn och för att skydda barn. Art. 5 be- handlar frågan om ökande av medvetenheten hos personer som har kontakt med barn i sitt arbete samt frågorna om utbildning och rekrytering av sådana personer. I art. 6 stadgas om utbildning för barn gällande riskerna för sexuell exploatering och sexuella över- grepp och hur de kan skydda sig själva. I art. 7 stadgas att staterna ska säkerställa att personer som befarar att de kan komma att begå något av de brott som föreskrivs i konventionen, där så är lämpligt, får tillgång till effektiva program eller åtgärder som syftar till att utvärdera och förebygga riskerna för att brott begås. Art. 8 beskriver förebyggande åtgärder som parterna ska vidta riktade till allmän- heten medan det i art. 9 stadgas om att uppmuntra barn, den privata sektorn, medierna och det civila samhället i övrigt i arbetet mot sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn. Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … I art. 10 finns bestämmelser om sakkunniga myndigheter och sam- ordnande organ. Art. 11 innehåller principer gällande stöd för brotts- offer, deras anhöriga och personer som har ansvar för deras vård. I art. 12 behandlas frågor kring anmälan om misstanke om sexuell exploatering eller sexuella övergrepp. Art. 13 behandlar frågan om hjälptelefon för personer som behöver stöd och föreskriver att varje part ska vidta alla nödvändiga lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder för att uppmuntra och stödja inrättande av informations- tjänster, som till exempel telefon- eller internetrådgivning för att kunna ge råd till den som söker stöd. Art. 14 innehåller bestämmelser om hjälp till brottsoffer och pers- oner som står ett offer nära. Art. 15 innehåller bestämmelser om förebyggande eller behandlande program eller åtgärder. I art. 16 talas om parternas närmare åligganden vad gäller förebyggande eller be- handlande program eller åtgärder för förövare eller misstänkta för- övare. Genom art. 17 åläggs parterna att säkerställa att förövare eller misstänkta förövare för vilka sådana program eller åtgärder har före- slagits har fått fullständig information om skälen för förslaget och att de samtycker till programmet eller åtgärden med full kännedom om omständigheterna. Art. 18–24 innehåller bestämmelser om kriminalisering av gär- ningar. Art. 18 behandlar därvid kriminalisering av sexuella hand- lingar med barn, art. 19 brott som avser barnprostitution, art. 20 brott som avser barnpornografiskt material och artikel 21 brott som har anknytning till ett barns deltagande i pornografiska föreställ- ningar. I art. 22 behandlas frågan om kriminalisering av handlingar som gäller ett barns bevittnande av sexuella övergrepp eller sexuella handlingar. Art. 23 gäller kriminalisering av kontaktsökning med barn i sexuella syften, s.k. grooming. I art. 24 tas frågan upp om krimi- nalisering av medhjälp och försök till de brott som föreskrivs i kon- ventionen. Art. 25–27 innehåller bestämmelser om jurisdiktion, juridiska personers ansvar och påföljder och åtgärder. I art. 28 räknas de om- ständigheter upp som ska beaktas som försvårande omständigheter när påföljd eller annan rättsverkan ska bestämmas för brott enligt konventionen. I art. 29 föreskrivs att parterna ska vidta alla nöd- vändiga lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder för att skapa möjlig- het att beakta lagakraftvunna domar som meddelats av en annan Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … part och som avser brott som föreskrivs i denna konvention när på- följden ska bestämmas. I art. 30–36 finns bestämmelser om utredningar, åtal och pro- cessrätt. Därefter följer ett avsnitt om registrering och lagring av data (art. 37). I art. 38 behandlas frågan om internationellt sam- arbete. Bestämmelser om konventionens övervakningsmekanism finns i art. 39–41. I art. 42 och 43 behandlas konventionens förhållande till andra internationella instrument medan det i art. 44 tas upp regler om ändringar i konventionen. I art. 45–50 finns slutbestämmelser. EU:s direktiv om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi Det ovan nämnda rambeslutet om bekämpande av sexuellt ut- nyttjande av barn och barnpornografi ersattes av och rådets direktiv /93/EU av om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi. Det trädde för del i kraft . Direktivet ersatte rådets rambeslut /68/RIF, som nämnts i avsnittet ovan. Direktivet är genomfört i svensk rätt. För en när- mare redogörelse för direktivets innehåll, se avsnitt 4.4. Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () gäller som lag i . Enligt art. 1 ska varje stat som anslutit sig till konven- tionen garantera var och en, som befinner sig under deras jurisdik- tion, de fri- och rättigheter som anges i avdelning I i denna konven- tion. Av art. 3 följer ett förbud mot tortyr. Enligt artikeln får ingen utsättas för tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Vidare följer av art. 8.1 att var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. En persons fysiska integritet är en mycket viktig aspekt av skyddet för privatlivet. Allvarliga kränkningar av den fysiska inte- griteten kan utgöra tortyr eller omänsklig eller förnedrande behand- ling och därigenom stå i strid med artikel 3 i . Oaktsamhetskravet för gärningsmän beträffande brottsoffers ålder … Om det däremot är fråga om mindre allvarliga kränkningar av den fysiska integriteten kan det tänkas att de inte når upp till den nivå som krävs enligt artikel 3. Det kan i sådana fall i stället vara fråga om en kränkning av artikel 8.3 Ett sexuellt övergrepp är ett allvarligt ingrepp i en enskild persons privatliv och staten kan förväntas inte bara kriminalisera sådana hand- lingar utan också beivra dem effektivt. Ett otillräckligt lagskydd mot övergrepp aktualiserades i målet X och Y mot Nederländerna.4 Målet gällde en 16-årig flicka med en intellektuell funktionsned- sättning som utsatts för övergrepp. Enligt gällande nederländsk lag kunde åtal för brottet väckas endast efter angivelse av målsäganden, men flickan var på grund av sitt mentala tillstånd inte kapabel att göra en sådan angivelse. ansågs skyldigt till brott mot artikel 8 genom att inte ha skapat ett tillfredsställande rättsligt skydd i en sådan situation.5 I fråga om sexuellt tvång har i målet M.C.