sou · H4B38 · 2016-02-01 00:00:00 — Detta innebär en totalkostnad på första året, där- efter 1 696 000 för typföretaget. Uppräknat till hela branschen ger det en totalkostnad första året på drygt 13 miljoner14, därefter knappt 34 miljoner15 . Den mest osäkra bedömningen, som också har stor effekt för slutsumman, är antagandet per dag och anställd för att uppnå kundkännedom. En halvering av minskar före- tagets årskostnad med nästan 800 000 och branschens med . I intervjuer har framkommit att man, till de ganska väsentliga extra kostnaderna som kan bli aktuella, ska lägga risken för att företagen kommer att tappa kunder. Det är inte sällan personer i ekonomiskt underläge som kommer till pantbanken. Många av dem kommer troligen att uppleva det som kränkande och obehagligt att bli kollade och riskerar därför troligen inte att återkomma. ”Vilka andra lösningar dessa personer hittar kan man bara spekulera om.” 1420 × 650 800. 1520 × 1 696 000. Det skulle enligt samma källa kunna betyda en nedgång för bran- schen med kanske . För de mindre pantbankerna blir ju kostnaderna relativt sett högre eftersom de i princip har samma krav på sig. Även de ska ju göra riskbedömning och riskanalys och etablera rutiner och system för riskbedömningar och kundkännedom. För dessa, menar man från branschorganisationen, kan effekterna bli mycket kännbara. Kostnaderna förväntas att fullt ut bäras av företagen i branschen. 24.2.5Tillkommande kostnader för värdebolag Branschen domineras av två bolag, Loomis och Nokas. Loomis har av marknaden och Nokas . Reste- rande delas av ett antal mindre, lokala, företag. Nokas har nio och Loomis tolv uppräkningscentraler spridda över landet. Loomis har 40 000 kunder och Nokas 36 000 och jämfört med Loomis fler småföretag. Den mest lönsamma delen är för Nokas del ett 40-tal storkunder som Coop och liknande. Nokas sysselsätter 500 personer för denna verksamhet, Loomis 1 200. På grund av minskad kontanthantering har omsättningen för båda företagen sjunkit . Nokas omsättning har halverats: från 600 till knappt . Organisationerna är i denna del, enligt vad båda uppger, mycket ”slimmade” såväl vad avser administration som verksamheten på fältet; marginalerna är små. Nokas har redovisat underskott i verk- samheten. Värdebolagen hämtar dagskassor hos kunderna, omvandlar dessa till kontobehållningar genom insättning på kundens konto i bank. Därefter äger värdebolagen kontanterna som säljs vidare, bland annat till växelkontor, banker (som laddning av uttagsautomater i första hand) och som växelkassor till handlare. Värdebolagens verksamhet, i den del som rör valutaväxling, omfat- tas av penningtvättslagen. Bevakningsföretag som har auktorisa- tion för att bedriva verksamhetsslaget värdetransport står under till- syn av Länsstyrelserna och när det gäller valutaväxlingen är Finans- inspektionen tillsynsansvarig. Utredningen föreslår att värdebolagens uppräkningsverksamhet, som egentligen består av tjänster för insamling, uppräkning, redovis- ning, köp och försäljning av kontanter, ska omfattas av den nya pen- ningtvättslagen. Enligt värdebolagen kommer lagförslaget, genom att inbegripa upp- räkning, att vidga antalet kunder där penningtvättslagen blir tillämp- bar från cirka 1 500 (valutaväxling) till ungefär 75 000, det vill säga till i princip företagens hela kundstock. Man beräknar att för riskbedömning och analys samt framtag- ande av rutiner för uppdatering av denna skulle krävas 3–4 veckors arbete för två personer. Årlig uppdatering bedöms ta . System för kundkännedom finns i princip på plats genom bland an- nat de verksamhetssystem man använder. I medeltal behövs initialt två dagars utbildning för varje person inom den grupp av cirka 300 (Loomis) och 100 (Nokas), dvs. de 400 personer som är berörda. Samma grundutbildning måste där- efter ges nyanställda. Löpande bedöms två timmars uppföljnings- utbildning per person och år att krävas. De stora insatserna är den monitorering och andra insatser som krävs för kundkännedom och som blir omfattande på grund av det stora antalet kunder. arbetar två personer på Loomis med compliancefrågor där penningtvättsfrågor ingår. Om föreslagen lag- stiftning antas beräknar Loomis att man för uppföljning, utskick/ kommunikation med kunder, administration, utbildning, kundkon- troll (”monitorering”) kan behöva nyanställa upp till åtta personer. Nokas har, som framgått, nästan lika många kunder som Loomis men bara en tredjedel av konkurrentens omsättning och redovisar där- för kostnadsuppskattningar i samma storleksordning som Loomis; varje liten kund ska ju i princip hanteras och kollas som en stor. Från Nokas sida pekar man på risken att tvingas säga upp avtalen för huvuddelen av de 36 000 småkunderna då man kanske inte har råd och resurser att kontrollera dessa enligt penningtvättslagen. De många små utgör redan nu en förlustbringande grupp som man hit- tills betjänat närmast som en samhällstjänst. Vart de små företagen i så fall skulle vända sig för att klara sin kontanthantering är oklart. Huruvida Loomis tänker i liknande banor har inte framgått men kan, med krympande marknad och sjunkande marginaler, inte ute- slutas. En överslagsberäkning skulle kunna se ut enligt följande. Det för- tjänar att påpekas att detta mer handlar om att ge en uppfattning om storleksordningar än exakta och verifierade belopp – och att det rör de två stora företagen som står för av omsättningen i branschen. Grundparametrar: En anställd beräknas kosta med arbetsgivaravgifter och overhead. Ett arbetsår är 220 arbets- dagar. Tabell 24.8 Beräknade investeringskostnader för värdebolagen som följd av lagförslaget Grundutbildning 400 personer i Riskbedömning, riskrutiner m.m.: × två personer Tabell 24.9 Beräknade årliga kostnader för värdebolagen som följd av lagförslaget Utbildning för nyanställda 40 personer × + lärare Återkommande utbildning 400 person × 14 nya tjänster för kundkännedom m.m. Uppdatering av system för kundkännedom Sammanlagt beräknas sålunda kostnaden första året uppgå till 4,3 mnkr och därefter till drygt 15,3 mnkr . De siffror som angivits här är ungefärliga och baserar sig till stor del på uppgifter som de två företagen som dominerar marknaden till uppgivit. Det finns anledning förmoda att för reste- rande är merkostnaderna på grund av den föreslagna lagen relativt sett högre än för de två stora, då de inta kan utnyttja ”stordriftsfördelar” på samma sätt som de stora. Det siffrorna illustrerar för värdebolagen är att de årliga kost- naderna blir relativt omfattande. Det beror till väsentlig del på stor kund- och transaktionsvolym med åtföljande ”monitoreringskost- nader” där kostnaden för små företag relativt sett är väsentligt dyra- re än för stora. Vidare lyfter företag fram att lönsamheten i branschen är begrän- sad vilket också bekräftas bland annat av uppgifter från . Marknaden och omsättningen krymper och då också antal anställda. Huruvida de effekter på verksamheten som man uppgivit och de åtgärder man kan komma att vidta till exempel att anställa mellan tio och 15 personer för kundkännedom och övervakning verkligen är realistiska är svårt att bedöma. Det gäller även den uppgivna risken att företagen skulle säga upp de mindre lönsamma kunderna och endast behålla den lönsamma promillen. Ett alternativ är att väsentligt höja kostna- derna för deras kontanthantering. Att lämna de delar av marknaden som utgörs av småföretag (liksom att höja kostnaderna för gruppen) är naturligtvis till men för småföretagen och kan i förlängningen även innebära störningar i kontanthanteringsflödet. Kostnaderna förväntas att fullt ut bäras av företagen i branschen. 24.2.6Tillkommande kostnader för förmedlare av hyresrätter till lokaler Förmedlare av hyresrätter till lokaler utgör inte i statistisk mening en egen bransch; det finns ingen specifik SNI-kod för denna typ av verksamhet. Verksamheten klassas som Fastighetsförmedling, SNI- kod 68310, tillsammans med en rad likartade men distinkta förmed- lingsverksamheter på fastighetsmarknaden. Det finns heller inte någon branschorganisation som representerar dessa företag. Det fanns ett embryo till ett etiskt råd, men det tynade bort. Det är heller inget krav att personer som arbetar med förmedling av lokaler ska vara registrerade fastighetsmäklare. Däremot stipulerar Fastighets- mäklarlagen (2011:666) 5 § att även hyresförmedlare som ägnar sig åt yrkesmässig förmedling av enbart hyresrätter ska registreras (regi- strering för hyresförmedlare). Detta gäller emellertid endast hyres- rätter för bostadsändamål; förmedling av hyreslokaler är undantaget. Fastighetsmäklarinspektion har sålunda ingen säker kunskap om vilka och hur många de senare är. På nätet finns dock, för lokaler och fastigheter, en motsvarighet till Hemnet: . På sajten finns samlat de allra flesta annonser för: lediga lokaler, fastigheter, mark, och företag till salu. Kategorin lediga lokaler är uppdelad i: butiker, industrier/verkstä- der, lager/logistik, kontor, kontorshotell, och övrigt. Merparten, en- ligt sajtens ledning mellan av lokalerna, annonse- ras direkt av ägaren. Övriga lokaler förmedlas genom mäklare. Vad som är mäklare är inte helt klart, det finns en del som har flera roller, exempelvis asset managers. Mäklarna arbetar oftast för fastighetsbolagen/ägarna, och får då provision i relation till hyran, oftast av första årets hyra. Kontrakt skrivs alltid mellan fastighetsägaren och hyrestaga- ren, oftast är inte mäklaren inblandad i detta. Utöver dessa finns en kategori mäklare som arbetar på uppdrag av, och får betalt av en befintlig hyresgäst. Det är inte förbjudet att ta betalt för ett hyreskontrakt för lokaler och fastighetsägaren kan i princip inte vägra överlåtelse: om lokalen ska användas till samma syfte, om den nya hyresgästen bedöms som solvent och om hyres- gästen har haft kontraktet . Mäklaren får då en viss procent av överlåtelseavgiften i arvode. Den helt dominerande typen av objekt är små butikslokaler i storstad. Enligt Objektvisions be- dömning utgör de av totala antalet utbjudna lokaler, och av total yta en försvinnande liten del. Antalet mäklare som förmedlar denna typ av lokaler är endast drygt tio stycken. Fastigheter säljs nästan uteslutande i bolagsform, dvs. det är inte fastigheten i sig som säljs utan det är bolaget som äger fas- tigheten, ofta ett för varje fastighet, som säljs. De fastigheter som förmedlas via mäklare är en mycket begränsad del av marknaden (se dock vad som sägs i det följande). När det gäller försäljning av företag finns det ett drygt trettiotal mäklarföretag, men marknaden domineras av sex av dessa med kon- tor runt om i landet. Majoriteten av företag till salu hyr en lokal, alternativt äger en fastighet. Det är särskilt fallet för butiker, re- stauranger & caféer och vård & hälsa. För butiker exempelvis, er- bjuds ibland alternativet att bara köpa kontraktet på lokalen vilket gör företagsmäklaren till lokalförmedlare. Vissa objekt annonseras ut under både kategorierna lokaler och företag till salu. Kanal för dessa försäljningar är, förutom, , och , i det senare fallet inte sällan utan inblandning av mäklare. har i en dom (mål B 4261-14) funnit att en företagsförmedlare, som genom annons ut- bjudit inkråmet i ett aktiebolag som innefattade en fastighet, varvid han uppgivit att fastigheten kunde förvärvas separat eller hyras, ska anses ha förmedlat fastigheten och därför borde ha varit registrerad som fastighetsförmedlare. ansåg att det saknar betydelse om fastighetens värde bara utgjorde en begränsad del av tillgångarna. Det kan inte uteslutas att ett motsvarande synsätt skulle kunna anläggas när det gäller överlåtelse av hyreskontrakt i kombination med en företagsöverlåtelse. Utredningen föreslår att, förutom verksamhet som fastighetsmäk- lare med fullständig registrering, även förmedlare av hyresrätter till lokaler enligt fastighetsmäklarlagen (2011:666) ska omfattas av den nya lagstiftningen mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Förutom hos de företag som förmedlar såväl företag som lokaler – och därför står under länsstyrelsernas tillsyn – eller där enskilda mäklare är registrerade – och därför står under Fastighetsmäklar- inspektionens tillsyn – finns det hos lokalmäklare ingen erfarenhet av att bedöma riskerna för att deras förmedling utnyttjas för att tvätta pengar; de omfattas ju inte av tidigare lagstiftning. De kom- mer därför behöva stöd i detta arbete. Samma sak gäller för att skapa riskbaserade rutiner för att förhindra att verksamheten utnyttjas för penningtvätt och finansiering av terrorism, inklusive för att uppnå erforderlig kundkännedom. Fastighetsmäklarinspektionen har inte befogenhet att utbilda. In- formation om kraven enligt penningtvättslagen finns på Fastighets- mäklarinspektionens hemsida att ta del av. Inget hindrar heller att de tillkommande mäklarföretagen drar på eller köper utbildning från någon besläktad branschorganisation eller från någon annan aktör. I avsaknad av en branschorganisation som skulle kunna bidra med en bedömning av kostnaderna som skulle följa av den nya lag- stiftningen beräknas kostnaderna med samma grundantaganden16 som för pantbankerna. I tabell 24.10 och tabell 24.11 redovisas be- räknade investeringskostnader respektive årliga kostnader för ett typföretag i branschen. Företaget antas ha tio anställda. Att upprätta riskanalysen antas ta en arbetsvecka, grundkursen an- tas kräva två dagars deltagande plus kostnaden för att lägga upp/ köpa in kursen. Vidare antas det krävas en investering i mäklarnas system för att kunna dokumentera den information som krävs för kundkännedom. Tabell 24.10 Beräknade investeringskostnader per mäklarföretag för lokaler Uppläggning & genomförande av grundkurs Investering i datasystem för kundkännedom Den årliga fortbildningen antas kräva en dags deltagande. Den stora osäkerheten gäller hur mycket tid som varje mäklare antas behöva avsätta för att uppnå tillräcklig kundkännedom. Här antas 30 minu- ter per dag vilket över året summerar till en betydande kostnad. 16Ett arbetsår, som antas vara , kostar inklusive overhead och arbets- givaravgifter, timkostnad brutto , se avsnitt 24.2.4. à , se tabell 24.6. 1810 anställda X X X . Tabell 24.11 Beräknade i löpande kostnader per mäklarföretag för lokaler Återkommande utbildning en halv dag/person/år Uppläggning & genomförande av uppföljningskurs Kundkännedom /dag och anställd = Antaget att branschen består av 100 företag beräknas de totala in- vesteringskostnaderna till 26,4 mnkr och de årliga kostnaderna till cirka 67,5 mnkr. Kostnaderna förväntas att fullt ut bäras av företagen i branschen. 24.2.7Tillkommande kostnader för befintliga verksamhetsutövare Allmänt om kretsen verksamhetsutövare Den lagstiftning utredningen föreslår får inte bara effekter för de till- kommande verksamhetsutövarna utan även för de befintliga. Enligt rapporten , en nationell riskbedömning fanns det cirka 27 000 verksamhetsutövare enligt penningtvättslagen som stod under tillsyn av någon av de sju tillsynsmyndigheterna på om- rådet respektive advokatssamfund.21 2014/15:80 belyses hur de olika sektorerna ser ut något närmare. Av propositionen framgår att det inom den finansiella sektorn finns ett fåtal stora banker med fler än 500 anställda och ett större antal mindre företag.22 Motsvarande gäller på livförsäkrings- X 10 anställda X X . X X 10 anställda X . 21Se s. 15 i rapporten. Siffran baseras på uppgifter från de myndigheter som har tillsyn av efter- levnaden av penningtvättslagen samt , . Siffran belyser vilka verksamhetsutövare som stod under tillsyn vid den aktuella tidpunkten. Antalet verk- samhetsutövare som borde stå under tillsyn är troligen högre, något som också framgår av redovisningen i de övriga avsnitten i detta kapitel. 22 Se prop. 2014/15:80, s. 61. Verksamhet avseende fond-, värdepapper- och försäkrings- förmedling utgörs däremot av betydligt mindre företag med upp till Som delvis framgår ovan uppvisar spelsektorn en liknande profil som banksektorn med ett fåtal stora företag som sysselsätter den stora andelen av alla anställda. Därutöver finns ett stort antal enmans- eller fåmansföretag. Revisionsområdet präglas också av ett fåtal stora företag som har fler än 500 anställda och ett stort antal små företag. Redovisnings-, bokförings- och skatterådgivningsområdet består i huvudsak av enmansföretag eller företag med upp till tio anställda. I advokatbyråverksamheten finns mer än hälften av företagen i inter- vallet 0–10 anställda. Detsamma gäller verksamheter som oberoende jurister. Fastighetsmäklarområdet och den yrkesmässiga handeln med varor har berörts i avsnitten ovan. Som en följd av direktivets krav föreslår utredningen ny lagstift- ning som innebär något förändrade krav även för befintliga verk- samhetsutövare. Lagstiftningen förändras i flera avseenden. Enligt utredningens bedömning innebär dock flera av förslagen i sig inte några ökade kostnader för verksamhetsutövarna. Utredningen redo- gör i det följande för exempel på de förslag som kan antas påverka dem i den mening att ökade administrativa kostnader sannolikt uppstår. I fråga om kundkännedomsåtgärder förändras förutsättningarna något. Detta bl.a. när det gäller förenklade förfaranden (se av- snitt 12.8.3). Det är inte längre möjligt att på sätt nuvarande lag- stiftning tillåter föreskriva regelrätta undantag från några av kund- kännedomsåtgärderna, förutom när det gäller företag upptagna till handel på en reglerad marknad, elektroniska pengar och i fråga om klientmedelskonton som tillhandahålls av advokater och biträdande jurister. Förslaget innebär även en viss förändring när det gäller skärpta åtgärder för att uppnå kundkännedom (se avsnitt 12.9.3). Dessa förändringar innebär bl.a. att skärpta åtgärder som huvudregel ska vidtas när verksamhetsutövare etablerar en kontakt med kunder som har beröringspunkter med s.k. högrisktredjeländer. Förslaget innebär också att samtliga verksamhetsutövare ska ha system för att besvara förfrågningar från t.ex. om de har eller har haft en affärsförbindelse med en viss person (se avsnitt 13.3). gäller detta krav enbart för den finansiella sektorn. Vidare förutsätts verksamhetsutövare ha specifika system, eller kanaler, för att anställda ska kunna rapportera överträdelser av pen- ningtvättsregleringen som begås av verksamhetsutövare (se avsnitt 16.7.6). Om det är motiverat av verksamhetens storlek och natur ska det också utses en styrelseledamot som ansvarar för att styrelsens beslut när det gäller genomförande av penningtvättsregleringen genomförs (se avsnitt 16.3). I de fall det är motiverat av verksamhetens storlek och natur ska det vidare finnas en centralt funktionsansvarig på led- ningsnivå (se avsnitt 16.4). Denna person ska ha ansvar för att kontrollera att det i verksamheten finns riktlinjer, kontroller och förfaranden som effektivt hanterar de risker för penningtvätt och finansiering av terrorism som finns i verksamheten, samt ha ansva- ret för att rapportering av misstänkta aktiviteter sker till Polis- myndigheten. I de fall det är motiverat utifrån verksamhetens storlek och natur ska verksamhetsutövare också inrätta en oberoende gransknings- funktion för att granska de interna riktlinjer, kontroller och för- faranden som hanterar de risker för penningtvätt och finansiering av terrorism som finns i verksamheten (se avsnitt 16.5). Enligt utred- ningens bedömning bör skyldigheten att utse en oberoende gransk- ningsfunktion normalt vara förbehållen de verksamhetsutövare som har en särskilt omfattande verksamhet och stora risker för penning- tvätt och finansiering av terrorism kopplade till verksamheten. Om kostnaderna till följd av den nya lagstiftningen Några regelrätta beräkningar som visar kostnader för verksamhets- utövare till följd av penningtvättsregelverket har, såvitt utredningen känner till, inte utförts inom ramen för tidigare lagstiftningsarbe- ten. Detta får bl.a. antas ha att göra med att det är svårt att ge kon- kreta exempel, eftersom kategorierna verksamhetsutövare skiljer sig åt väsentligt både i storlek och natur. I samband med den utred- ning som föregick genomförandet av det tredje penningtvätts- direktivet23 och i den efterföljande propositionen24 redovisades t.ex. vissa uppgifter rörande konsekvenserna för verksamhetsutövarna. Det framgår av dessa redogörelser att det bedömdes vara svårt att göra några egentliga beräkningar av resursåtgången. Till följd av detta är det också svårt att uppskatta och beräkna de tillkommande administrativa kostnader som sannolikt uppstår. Utredningen anser visserligen att det hade varit motiverat att nu genomföra en beräkning av de resurser som verksamhetsutövarna måste använda för att upprätthålla nuvarande regelverk. Utredning- en har inte haft utrymme för att genomföra en så omfattande be- räkning. Utan en sådan grundläggande beräkning, fördelad på olika moment som ska uppfyllas från verksamhetsutövarnas sida, är det emellertid svårt att genomföra en trovärdig beräkning av kostnader för tillkommande arbetsmoment i synnerhet som dessa inte är helt avskilda från arbetsmoment som redan måste genomföras. Det är också svårt att sätta en siffra på vad de olika momenten innebär i fråga om administrativa kostnader (dessa moment har heller inte preciserats i fråga om de nytillkomna verksamhetsutövarna). Dock kan följande konstateras. Kostnader till följd av förändrade krav på kundkännedom (förenklade och skärpta åtgärder) Förslagen som innebär förändrade förutsättningar för att tillämpa förenklade kundkännedomsåtgärder kommer sannolikt att innebära vissa ökade administrativa kostnader för verksamhetsutövarna. pågår arbete inom EU med att närmare dra upp rikt- linjerna för vad ett förenklat förfarande ska innebära. Dessa kom- mer att redovisas . Först då är det, enligt utredningens uppfattning, möjligt att beräkna och uppskatta vilka tillkommande kostnader de förändrade förutsättningarna innebär. När det gäller skärpta åtgärder för kundkännedom som utredning- en bl.a. föreslår i fråga om förbindelser med s.k. högrisktredjeländer torde detta innebära ett visst analysarbete för verksamhetsutövare. 23Se SOU 2007:23 s. 199 f. 2008/09:70 s. 178 f. Någon mer påtaglig ökning av de administrativa kostnaderna torde dock inte uppstå. Kostnader till följd av krav på system för att besvara förfrågningar och för att rapportera överträdelser När det gäller de utökade krav på system som direktivet medför kan följande konstateras. I fråga om system för att besvara förfrågningar från bl.a. Polis- myndigheten om affärsförbindelser är de finansiella verksamheter- na (kreditinstitut och finansiella institut) underkastade ett sådant krav. För dessa uppstår alltså inte några särskilda nya kostnader. För övriga verksamheter kan inrättandet av ett dylikt system komma att upplevas som resurskrävande, framför allt för de mindre verksamheterna. Det bör dock framhållas att den föreslagna regleringen inte förutsätter att systemen ska se ut på ett visst sätt. De behöver t.ex. inte vara elektroniskt utformade. Verksamhets- utövare har alltså viss frihet att utforma systemen, vilket gör att de har möjlighet att påverka kostnaderna. När det gäller kostnader för system för rapportering av över- trädelser kan konstateras att även detta krav sannolikt innebär ökade administrativa kostnader. Det är svårt att uppskatta dessa och ange några specifika siffror. Kostnaden är även här beroende av verksamhetsutövarens storlek och typ. Inte heller i denna del med- för förslaget krav på elektroniska systemstöd, dock torde sådana inte sällan komma i fråga för de större verksamheterna. När det gäller bank- och värdepapperssektorn bör också framhållas att des- sa förutsätts hålla ändamålsenliga system för rapporter- ing av överträdelser av bl.a. penningtvättsregleringen. Således kom- mer denna sektor inte att drabbas av ytterligare krav och kostnader i denna del. Kostnader till följd av ökade krav på intern kontroll och ansvar för regelefterlevnad