sou · H4B392 · 2016-12-20 00:00:00 — Detta är en metod som troligen kommer att fortsätta, vilket i förlängningen kan leda till en eskaler- ing av våld mellan miljöerna. I och finns från drygt etthundra personer med koppling till terrororganisationer. Åtskilliga kommer att ut- redas för brott när och om de återvänder till . Återvändarna kommer att bedömas om de har avsikt och förmåga att begå terror- relaterade brott. I den mån kommunerna känner till att dessa per- soner har återvänt sker det inom ramen för det kommunala arbetet. När det handlar om barn och ungdomar har kommu- nen ett särskilt ansvar och de behöver kunskap om vad barnen har varit med om i konfliktområdet. Barnen utgör en sår- bar grupp som riskerar att dras in i andra våldsbejakande miljöer. Det finns också en risk att de individer som återvänder får status i lokala våldsbejakande kretsar. I den mån resandet till konfliktområden minskar, förändras ock- så hotbilden. I samband med att Daesh ”kalifat” tycks stå inför ett sammanbrott, innebär det också att en bas för terroristträning och planering av attacker går förlorad. Om individer inte kan resa för att ansluta sig till Daesh finns en risk att de i stället väljer att begå brott på hemmaplan. Detta är också handlingar som Daesh upp- muntrar. Denna hotbedömning är i hög grad en fråga för rätts- väsendets myndigheter, särskilt Säkerhetspolisen. Parallellt med attacker är propagandakriget avgörande för Daesh framgång att nå sympatisörer och anhängare. Deras propaganda- maskin gav ut 710 videor och 14 000 fotografier som man gav ut sina tidskrifter på åtta olika språk (Ranstorp 2016). Daesh medvetna strategiskt inriktade propaganda innebär en om- fattande närvaro i sociala medier och ett rekryteringsverktyg som når ut till barn, ungdomar och vuxna världen över. Mot bakgrund av ovanstående resonemang står även i fort- sättningen inför en rad utmaningar för att värna demokratin, be- gränsa möjligheterna och viljan hos individer att söka sig till vålds- bejakande grupperingar och möjliggöra ett utträde ur sådana miljöer. Det handlar om demokratistärkande åtgärder, inte minst i skolan. Att tillhandahålla resurser för att utveckla det kritiska tänkandet hos barn, unga och vuxna samt möjliggöra samtal i klassrummet som många kan uppleva som känsliga och kontroversiella. Det handlar också om att förstå den lockelse som extremistmiljöerna utgör, inte minst i termer av propaganda, för att begripa hur och varför indivi- der rekryteras till våldsbejakande miljöer. Sist men inte minst hand- lar det också om en förståelse för de mekanismer som kan få en individ att lämna en våldsbejakande miljö. Att samverka över funk- tionsgränser, mellan offentlig och privat sektor och civilsamhället, är nödvändigt. För den fortsatta nationella samordningen krävs därmed en förmåga att tolka den samhällsutveckling som sker. Detta måste göras i samklang med samverkande myndigheter, organisationer och lärosäten i referensgruppen och expertnätverket för att säkerställa att förståelsen för både nuläge, risker och sårbarheter och behov av åtgärder är samstämmiga. Kommunernas unika förmåga att uppfatta förändringar på lokal nivå kan starkt bidra till att möjliggöra en lägesbild över situationen i som kan resultera i adekvata åt- gärder från en rad aktörer för att värna demokratin mot våldsbejak- ande extremism. 4 På besök hos två samordnare I det här kapitlet ges en introduktion till kommande kapitel dels om den fortsatta nationella samordningen för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism, dels om kommunernas arbete i samma fråga. Först ut är , nationell samordnare, som berät- tar om sina erfarenheter . Härefter får vi följa säkerhetssamordnare i . Kommittésekreterare vid samordningen har gjort intervjuerna respektive . tillträdde som nationell samord- nare mot våldsbejakande extremism. Samordnaren har genomfört bland annat ett tjugotal regionala konferenser som samlat flera tusen lokala praktiker. Nästan samtliga landets kom- muner har besökts för att utbyta kunskap och erfarenheter. Kring Samordnaren mot våldsbejakande extremism finns också knutet en referensgrupp med 17 myndigheter. Som egen myndighet är kom- mittén avsedd att verka fram . Den natio- nella samordnaren är också en genomförandekommitté och till sin hjälp har ett kansli med tio personer, anställda på hel- eller deltid och med olika arbetsuppgifter och kompetenser (se förordet). På besök hos två samordnare –2015 handlade Samordnarens arbete mycket om att besöka alla kommuner för att sprida kunskap som man uppmanade till kommunala initiativ, det vill säga göra lägesbilder och upprätta handlingsplaner och att utse lokala samordnare. Nästan alla kommuner fick besök. Är du nöjd med resultatet? Det Samordnaren lyckades bra med var framför allt att få upp frå- gan om våldsbejakande extremism på kommunernas agendor, den fanns inte där innan. Samordnaren skickade ut ett frågeformulär innan besöken. Jag var själv kommundirektör och jag minns att jag blev överraskad över de svåra frågeställningarna. Sam- ordningens alla kommunbesök blev en ögonöppnare för oss i lokal- samhället. Hur tänker du kring lokal extremism, exempelvis när ett extremistiskt parti på högerkanten tar kommunala mandat i ett kommunalval? Jag tror att det är svårt att få en bra bild av vad som sker under ytan – bortsett från det uppenbara, med affischer och klistermärken. Lite som ”utan spaning ingen aning”. Man vet inte vad man ska leta efter. Ett exempel på detta är det stora antalet bränder på flyktingförlägg- ningar . De var och är en indikator på att det kan finnas extrema personer i en kommun som till och med tänder eld på bostäder där det ligger människor och sover. Vad indikerar det? Jo, att det troligen finns högerextrema krafter i kommunen. Jag kan känna av den där underströmmen av oresonlighet från min egen hemkommun där det nu sprids budskap med innebörden ”Du är väl emot modulhusen som byggs för att ta emot flyktingar!”. Som tjänsteman kan man också bli väldigt utsatt när det gäller till exempel ett bygglovsärende av en ny moské eller liknande. Jag tror att människor kan skrämmas till passivitet av sådana bud- skap och när sådana situationer uppstår. Det är därför av yttersta vikt att kommunerna slår vakt om sin integritet och inte låter extremister påverka hur förtroendevalda och tjänstemän agerar och beslutar. Här krävs stöd, både i form av ett tydligt ledarskap och faktiska åtgärder för att stärka och skydda. På besök hos två samordnare Om du ser tillbaka – har den nationella somordnaren mot våldsbejakande extremism gjort ett bra jobb? Samordnaren har gjort mycket, dessutom med få personer på kans- liet. Mycket har gjorts och det är klart att då blir inte allting perfekt. har det varit nödvändigt att hålla hög fart i arbetet annars hade vi inte kommit någonstans. Vi har vågat och vi har gjort och vi har dragit våra slutsatser under resans gång sam- tidigt som det inte funnits så många att fråga om råd. Ett exempel på hur vi tar erfarenheter vidare är att vi nu ut- vecklar den nationella stödtelefonen och låter verksamheten övergå till en annan frivilligorganisation än tidigare, och vi utvecklar också föräldrastödet. Vi ska också jobba tätare med vissa myndigheter och civilsamhället. Det regeringsdirektiv som kom till nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism är omfattande, men vad ser du som viktigt att prioritera? Det viktiga är det vi nu kommer att föreslå regeringen, i detta be- tänkande, som är aviserat att överlämnas , att det remitteras och att det blir verklighet av det. Arbetet mot vålds- bejakande extremism måste komma in i en permanent struktur, inte vara ett tillfälligt projekt i en genomförandekommitté. Sedan handlar det om något jag möter när jag träffar kommu- nerna, nämligen hur och på vilket sätt de ska arbeta framöver. Kom- munerna är helt införstådda med frågan att våldsbejakande extre- mism är viktigt att motverka, de vill arbeta med den problematiken och de har möjlighet, men hur ska arbetet gå till? Det är konkreta frågor. Hur gör vi en lägesbild? Vart går gränssnittet mellan att ha vissa extrema åsikter till att bli radikaliserad? När ska exempelvis skolan ingripa och på vilket sätt? Hur ska agera? På besök hos två samordnare Enligt har resandet i det närmaste upphört , men omkring 140 personer antas nu ha återvänt från och norra där de på ett eller annat sätt har deltagit som stridande i Daesh. Hur ser du på den problematiken? Hur ska en kommun hantera de återvändande? De som återvänder måste ha något att återvända till, eller hoppa av till. Det handlar om att skydda allmänheten, från i värsta fall atten- tat. Då kan man inte lämna de här personerna i ett vakuum, risken är annars att de kan bli farliga. har diskussionen om ”grädd- filer” till jobb och bostad kommit på tapeten, men vad den här gruppen behöver är återanpassning till samhället. Sannolikt kommer få av återanvändarna att bli fällda för brott. Tänk bara vilka utredningsresurser som krävs för att fastställa vad de ägnat sig åt på platser i krigstillstånd. Till det ska läggas de höga beviskraven i domstol. Jag tänker att problematiken snarare kom- mer att handla om psykiatri och sjukvård. Det behövs riktlinjer för hur människor med svåra krigstrauman ska hanteras. Jag är lite rädd för att den här problematiken riskerar att falla mellan stolarna . Successivt ska dessa personer ändå tillbaka till samhället trots att de kan ha begått horribla brott som inte går att bevisa, men som kanske dyker upp i en nationell eller internationell domstol. Men det är känsliga frågor det handlar om och jag tror vi behöver se detta i termer av risk- och skyddsbehov. Enkelt ut- tryckt; det är farligt om vi inte gör något för den här gruppen. Tycker du att ditt arbete som samordnare har varit stimulerande och viktigt? Ja, definitivt, men svårt. Det handlar om ett kunskaps- område i sig och är vi inne i en ny fas i arbetet. Kommunerna är inte intresserade av att vi ska tala allmänt om våldsbejakande extre- mism. vill man ha mer kunskap, mer fakta och mer underlag och know-how. Här står vi inför en utmaning. Från ett nationellt samordnings- perspektiv är det dock en utmaning som jag hälsar med tillfreds- ställelse. Tänk dig, fanns det kommuner som menade att det där med våldsbejakande extremism, det var inte deras bord. frågar de vad de ska göra! Inte i största allmänhet På besök hos två samordnare utan på konkret nivå. Det är ett bevis på att vi kommit en ganska bra bit på vägen. Samordnaren mot våldsbejakande extremism har lite kvar att arbeta. Vad menar du ska vara i fokus under det året? Det kommer handla om att se till att det fortsätter att hända saker ute i kommunerna. Vi kommer att träffa kommunerna inom alla 21 län. Vi hoppas kunna arrangera dessa regionala kunskapsseminarier i samarbete med länsstyrelserna. Sedan handlar det om att vi ska ge metodstöd och hur en natio- nell myndighet ska ta vårt arbete, vår kunskap och våra erfarenheter vidare. Där tror vi att MSB (Myndigheten för samhällsskydd och beredskap) är den mest lämpade. Vi föreslår också att länsstyrel- serna ska få en viktig roll som motor på regional nivå, framför allt utanför storstadsområdena. Hur ser du på frågan om våldsbejakande extremism i ? Att frågan är en naturlig del i övrig verksamhet. Det finns ingenting som visar att våldsbejakande extremism avtar eller minskar i . Faran är inte över och därför behöver vi arbeta långsiktigt. Det kommer att aktualiseras till exempel inför kyrko- valet och vi ser redan nu hur vit makt-miljön mobiliserar för att få mandat och skaffa sig en plattform inför valet . Flykting- frågan är också högst aktuell och kommer att vara så och där ser vi också en polarisering mellan den autonoma miljön och vit makt-miljön. Sedan är jag rädd för att vi framåt kommer att ha bekymmer med några av återvändarna från strider i och på annat håll. För de allra flesta kommer det knappast att bli några problem, men det räcker med några få personer för att vi ska inför en katastrof. På besök hos två samordnare Om vi tänker det värsta scenariot – alltså att någon form av terrorattack skulle ske i i nivå med händelserna i och . Anser du då att vi tillräckligt förberedda på en sådan katastrof? Jag var i närheten när bomben briserade på i 2010 och det var naturligtvis en chock både för mig och andra. Som tur var åstadkom den ingen större skada. Men det som har hänt är att byggts mycket starkare, mer robust och att samverkan mellan myndigheterna har blivit starkare. Jag har redan nämnt det kommunala engagemanget. Det har skett en förändring också vad det gäller kunskap om våldsbejakande extremism. Säkerhetspolisen har fått mer resurser och jag tänker att allmänheten också behöver veta att man tack vare detta har avvärjt hot . Jag tror alltså att vi är mycket bättre förberedda, men själva chocken kan man kanske inte alltid vara förberedd inför. Det är också det som är terroris- mens syfte – att sprida skräck och fruktan i samhället. Du slutar snart ditt jobb som samordnare mot våldsbejakande extremism och en ny person kommer att få uppdraget. Har du några råd till din efterträdare? Först vill jag lyfta fram vikten av att fortsätta det goda arbete som redan pågår. Men visst finns det utvecklingsmöjligheter. Vi bör få till stånd ett ökat samarbete med en rad myndigheter i konkreta frågor. Inte minst för att ge kommunerna det stöd som de efterfrågar. En annan viktig sak är att komma närmare civilsam- hället, knyta kontakter och finna samarbete med inte minst religiösa samfund. På den punkten har vi varit för passiva. Vi arbetar med angelägna och viktiga frågor och det arbetet får inte avstanna. På besök hos två samordnare är en kommun med 153 000 invånare. Staden styrs sedan valet av en koalition mellan socialdemokraterna, liberalerna och . Kommunen var tidigt ute med en handlingsplan mot våldsbejakande extremism. En nyckelperson i kommunens arbete med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism är säker- hetssamordnaren . Berätta lite om dig och dina arbetsuppgifter i . Jag jobbar som säkerhetssamordnare och ställföreträdande säkerhets- chef i kommunen. Vi har en säkerhetschef och under honom finns fyra säkerhetssamordnare med olika ansvarsområden. Mitt område är krisberedskap. Jag har varit anställd i kommunen . var jag polis och som polis arbetade jag framför allt med ungdomar och även en hel del med frågor om våldsbejakande extremism. Därför trillar också de här frågorna ner på mitt bord . Hur skulle du vilja beskriva i meningen riskmiljöer och grogrund för möjlig våldsbejakande extremism? är en stor kommun, femte största. Vi har också ett område i – Skäggetorp – som kan beskrivas som särskilt utsatt, ett område som uppfattas som segregerat. Det sticker ut rent statistiskt vad gäller arbetslöshet och liknande faktorer. har också en ganska lång historia vad gäller höger- och vänsterextrem problematik. Vi har haft många sammandrabbningar och stora demonstrationer och våldsamma motdemonstrationer . Vi har också haft flera uttalat våldsbenägna personer som har varit ledare i de olika höger-vänster falangerna. En person från fick fängelse för att han angrep och kniv- högg en vit makt-anhängare vid en demonstration i i . Vi har också haft andra personer som varit högt uppsatta i Svenskarnas parti som också kommer från . På besök hos två samordnare Hur är det med den religiösa extremismen i ? Vi kan säga att vi har en begränsad och ganska liten erfarenhet av religiös extremism i kommunen. De fall vi har jobbat med, och känner till, har däremot varit mycket omskrivna i media och det gäller främst två ärenden. Dels handlade det om den 17-åriga flickan som greps i när hon var på väg ner till . Det fallet fick ett väldigt stort massmedialt intresse. Dels hade vi även en ung man som greps på och häktades med stöd i den nya lagstiftningen som kom . I övrigt har vi inga solklara fall som vi arbetat med. Vad gäller den 17-åriga flickan så var det i Lin- som hanterade det fallet. Vi har nämligen inskrivet i vår handlingsplan att om någon får vetskap om att någon är indragen i, eller är på väg att dras in i religiös extremism är det främst våra sociala insatsgrupper som har ansvaret. De sociala insatsgrupperna består av en blandning av olika kommunala verksamheter och lokala statliga förvaltningar som ska kunna täcka dygnets alla timmar. Det är både , polisen, fritidsverksamheten i kommunen, skolan, frivården, kriminalvården och arbetsförmedlingen som in- går. Vi har regelbundna möten och det handlar om mellan 15 och 20 personer som brukar delta. Det handlar också om att man skriver på ett samtycke, vilket innebär att sekretessen faller bort och man kan arbeta gemensamt. När tog fram sin handlingsplan mot våldsbejakande extremism? Den blev klar . Vi var ganska tidiga jämfört med många andra kommuner. Hade ni tagit fram någon form av lägesbild innan ni skrev handlingsplanen? Vi hade jobbat med frågan om lägesbild redan innan fick sitt uppdrag som nationell samordnare. Vi hade till exempel ett samverkansmöte med polis där vi diskuterade social oro och där vi hanterade frågan kan man säga. På besök hos två samordnare Tycker du att den handlingsplan ni skrev 2015 är giltig, eller kan man beskriva den som ett levande dokument? Den ska vara ett levande dokument och eftersom till exempel tecken och symboler bland extremister förändras så måste också vår handlingsplan kunna uppdateras för att vara relevant. Själva handlingsplanen är mer allmänt hållen medan samverkans- mötena är de rent operativa. Där hanterar vi frågor och ärenden från vecka till vecka. Om vi tar fallet med 17-åringen som greps i som exempel på hur vi jobbade gentemot massmedia så var vi överens i samverkansmötena om att det skulle vara , i praktiken socialchefen, som fick ta frågor som gällde själva fallet och hur det hanterades, medan jag svarade för vad som står i vår handlingsplan och övriga mer övergripande frågor. Så valde vi att dela upp det. I vår handlingsplan betonas därför också vikten av tät dialog mellan de olika kommunala verksamheterna. Hur skulle du vilja beskriva ert arbete mot våldsbejakande extremism så här ? Det är ett ständigt pågående arbete. Vi kommer till exempel att anställa två personer med fokus på de här frågorna. Dels en person som anställs under de kommande två och ett halvt åren och som enbart kommer att jobba med frågor om våldsbejakande extre- mism. Tjänsten kommer att vara placerad centralt på utbildnings- förvaltningen och det är en person som ska vara ute i de olika kom- munala verksamheterna för att höja kunskapen om våldsbejakande extremism bland alla som jobbar med barn och ungdomar. Den personen ska också fungera som en sluss för att föra konkreta frågor vidare. Den andra personen kommer att jobba med att för- stärka de sociala insatsgrupperna med fokus på våldsbejakande extremism. På besök hos två samordnare Hur arbetar du och kommunen gentemot civilsamhället, till exempel de muslimska församlingarna? Vi har fyra muslimska församlingar i , en shiamuslimsk, två sunnimuslimska och en bosniakisk förening. Vi har samverkan med alla fyra och vi träffar dem kontinuerligt för att stämma av läget. Jag skulle vilja säga att våra muslimska föreningar är väldigt samhällsengagerade och de tar också ett väldigt stort ansvar. Vi har en tät dialog och jag upplever att de uppskattar det, vilket också vi gör. Trossamfund är ju extremt viktiga, särskilt ur mitt perspektiv som krissamordnare eftersom de har samlingslokaler och kan och förstår kulturen och språket som talas bland de sina. Det finns jättestora vinster med samverkan, helt enkelt. Det låter som att är väl rustat ? Ja, vi försöker att ta steg för steg och vi har dessutom ett brett kommunalt politiskt förtroende för vad vi gör. Vi tycker att det är viktigt att ta höjd för att någonting allvarligt kan hända i stället för att inte göra någonting över huvud taget. Vi har därför också varit generösa och delat med oss kunskap och information, inte bara mellan våra egna kommunala verksamheter, utan även till andra kommuner. Det är ju viktiga frågor det handlar om. 5”Förebygga” våldsbejakande extremism. Var på kartan finns den nationella samordningen? 5.1Stärk demokratin samt motverka inträde och underlätta utträde Den första delen av uppdraget som redovisas i det följande gäller hur det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism bör samordnas och den andra delen handlar om att analy- sera kommunernas ansvar för att förebygga radikalisering och rekry- tering till våldsbejakande grupper (dir. 2016:43). Frågan är vad som ligger i det mycket centrala begreppet före- bygga? Flera myndigheter samt kommuner och civilsamhället har ett ansvar – eller har tagit ett ansvar – för olika delar av att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Hur ”förebygga” ska förstås har därför betydelse för vad som ska samordnas, och där- med vilken myndighet eller annan organisation som lämpligen bör ges det nationella samordningsansvaret. I fråga om kommunerna gäller det vad deras ansvar närmare bestämt omfattar, sett i ljuset av andra myndigheters och organisationers ansvar. Vikten av att klargöra vad som ligger i begreppet förebygga kan illustreras av att (2010) riktat kritik mot Polisen och bland annat menat att det finns en otydlighet i vad brottsföre- byggande arbete är för något. är det förebyggande arbetet en av de mest centrala punkterna i polislagen (1984:387). I den svenska strategin mot terrorism görs en uppdelning i före- byggande, förhindrande och försvårande nivåer, mot i sin tur svar- ande åtgärder och ansvar för olika myndigheter (Skr. 2014/15:146). Det är ett uttryck för att vara precis, vilket således har betydelse för vilka myndigheter som har ansvar för olika delar av terrorstrategin. ”Förebygga” våldsbejakande extremism … Det är den förebyggande delen av terrorstrategin som omfattas av Samordnarens uppdrag och frågan är vad som i detta förebyggande avseende ska samordnas och hur långt ansvaret sträcker sig. Det här betänkandet tar följaktligen sikte på den första delen i terrorstrategin, den förebyggande, som fördjupades i den nationella strategi som Samordnaren publicerade (jfr Samordningen 2016a, Skr. 2014/15:144). Med några obetydliga ter- minologiska skillnader består den förebyggande delen av följande tre nivåer: Stärk demokratin för att motverka våldsbejakande extremism. Motverka inträde: att personer ansluter sig till våldsbejakande extremism. Underlätta utträde: att personer lämnar våldsbejakande extre- mism. Ledorden är således stärka, inträde och utträde. Gemensamt för dessa tre begrepp (nivåer i pyramiden, s. 71) är behovet av kunskap om de faktiska extremistmiljöernas omfattning och struktur. Det går därför att lägga till en fjärde punkt: Kunskap om den våldsbejakande extremismens omfattning och struktur. I det följande utvecklas de tre nivåerna – stärka, inträde och utträde – samt slutligen kunskap. Vid sidan av ett allmänt demokratifrämjande arbete (se vidare av- snitt 5.2) finns ett behov av särskilda insatser för att stärka demokra- tin mot den våldsbejakande extremismen. Det handlar om att före- bygga diskriminering och rasism som kan utgöra en grogrund för att ansluta sig till våldsbejakande extremism och där rasism är en del i ideologin. Vit makt-miljön förordar bland annat något som de be- nämner som ett raskrig, en uppfattning som den motsatta sidan – den autonoma miljön – bekämpar. Detta leder till att vit makt-anhängare och personer inom den autonoma miljön angriper varandra. ”Förebygga” våldsbejakande extremism … En förklaring till att personer ansluter sig till islamistisk extre- mism är att de upplever diskriminering, rasism, hot och hat. Faktiska och upplevda orättvisor framkallar och motiverar våld (jämför push- faktorerna i kapitel 2). Demokratistärkande insatser tar också sikte på att motverka de ideologiska, politiska och religiösa föreställningar som legitimerar våld som politisk metod för att förändra samhället.