sou · H4B311 · 2016-02-24 00:00:00 — På grund av att det saknades relevant reglering fick han dock inte möjlighet att genom- gå en operation för att fullborda könskorrigeringen på det sätt som Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet Detta innebar i sin tur att han inte kunde få till stånd en ändring av sitt personnummer, vilket avspeglade en kvinnlig köns- tillhörighet. Därigenom kom han i vissa väsentliga situationer att betraktas som en kvinna och han kunde t.ex. inte söka arbete eller resa utomlands utan att hans ursprungliga könstillhörighet avslöja- des. Domstolen ansåg att de ändringar som krävdes inte skulle med- föra en orimlig ekonomisk börda för staten, bl.a. med hänsyn till det begränsade antal personer det handlade om. Domstolen kom fram till att det hade skett en kränkning av artikel 8. Av praxis kan det sammanfattningsvis utläsas att rätten till rättsligt erkännande av en könskorrigering omfattar bl.a. en rätt att byta förnamn och att få identitetshandlingar och andra officiella dokument som motsvarar den nya könstillhörig- heten. Sådana dokument får inte innehålla ett personnummer eller motsvarande personbeteckning som avspeglar det ursprungliga bio- logiska könet. Vidare gäller att den enskilde inte ska tvingas att av- slöja sin ursprungliga könstillhörighet för utomstående (se bl.a. målet B.mot , mål nr 13343/87 och dom ). Såvitt känt finns det inte något avgörande där har uttalat sig om vad som gäller i fråga om personer som vill eller har ändrat könstillhörighet utan att först ha åtminstone påbörjat en medicinsk könskorrigering.2 Emellertid bör de principer som Europa- domstolen utvecklat rimligen anses tillämpliga även i sådana fall. Det bör avslutningsvis framhållas att artikel 8 inte i alla situa- tioner ger en ovillkorlig rätt till rättsligt erkännande av en köns- korrigering. Enligt praxis kan medlemsstaterna fortfarande i vissa fall välja att vägra erkännande i fall då den trans- sexuella personen är gift och samkönade äktenskap inte är tillåtna enligt den nationella regleringen (se bl.a. målet Hämälainen mot , mål nr 37359/09 och dom ). 2 har i en resolution uppmanat medlemsstaterna att se till att officiella dokument motsvarar den enskildes upplevda könstillhörighet, utan krav på att personen har genomgått sterilisering, kirurgisk könskorrigering, hormonbehandling eller andra medicinska åtgärder, Resolution (2010) of the Parliamentary Assembly – Discrimination on the basis of sexual orientation and gender identity. Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet Uttalanden om ändrad könstillhörighet och föräldraskap Familjer där någon av de vuxna har genomgått en könskorrigering omfattas numera tveklöst av skyddet för familjelivet i artikel 8 i (se bl.a. målet X, Y och Z mot Förenade kunga- riket, mål nr 21830/93 och dom ). Det finns såvitt känt inga avgöranden där uttalat sig om hur man ska beteckna eller registrera en person som blivit biologisk eller genetisk förälder före eller efter en ändring av könstillhörigheten. Däremot finns det ett fåtal avgöranden som innehåller uttalanden om relationen mellan den vuxne och barnet. Ett av dessa är det nämnda avgörandet i målet X, Y och Z mot . Målet handlade om en KtM som genom- gått en könskorrigering. Han levde i en stadigvarande relation med en kvinna och de hade tillsammans fått två barn med hjälp av donator- insemination. Mannen, kvinnan och det äldre av barnen klagade till på att mannen inte hade kunnat registreras som far till barnet. Domstolen kom fram till att artikel 8 i den aktuella kontexten inte innebar en skyldighet för staten att som far erkänna en person som inte är den genetiska fadern. Någon kränkning av artikel 8 ansågs inte föreligga.3 Målet Hämälainen mot , som nämnts tidigare, handlade om vilka inskränkningar i rätten att ändra könstillhörighet som är godtagbara i fall då den person det handlar om är gift och samkönade äktenskap inte är tillåtna enligt den nationella regleringen. I avgöran- det gör domstolen vissa uttalanden om relationen mellan den aktuella personen och hans eller hennes barn. Klaganden var en post-operativ som var gift med en kvinna. Paret hade från tiden före köns- korrigeringen ett barn tillsammans och klaganden var registrerad som far. Efter att klaganden genomgått könskorrigeringen ville hon få ett kvinnligt personnummer, men vägrades detta på grund av att hon var gift. Finsk lag tillät nämligen inte en rättslig ändring av könstill- hörigheten för gifta personer, vilket i sin tur hängde samman med att samkönade äktenskap inte godtogs enligt den nationella regle- 3 Med hänsyn till senare praxis, främst avgörandet i målet X och andra mot (mål nr 190110/07 och dom ) är det osäkert om det nu ganska gamla avgörandet i X, Y och Z mot skulle stå sig . I avsaknad av nyare praxis får det dock anses ge uttryck för gällande rätt, se (2015), Case law of Court of Human Rights relating to discrimination on grounds of sexual orientation or gender identity, s. 124. Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet prövade om situationen var förenlig med klagandens rätt till privat- och familjeliv enligt artikel 8. Domstolen konstaterade inledningsvis att artikel 8 inte innebär en skyldighet för staterna att tillåta samkönade äktenskap, och att effekterna av en könskorrigering i fråga om äktenskap till stor del faller inom staternas bedömningsmarginal. Domstolen framhöll att klaganden hade flera alternativ, däribland att fortsätta vara gift och acceptera att hon hade ett manligt personnummer, att med makans samtycke omvandla förhållandet till ett registrerat partnerskap eller att skilja sig. Kravet på samtycke ansågs innebära ett viktigt skydd för makan. En omvandling till ett registrerat partnerskap skulle inte innebära att makarna förlorade några rättigheter, på grund av att finsk lag ger makar och registrerade partner samma rättigheter. Klagan- dens redan gällande faderskap till dottern skulle inte påverkas. En omvandling till ett registrerat partnerskap ansågs följaktligen inte ha några negativa implikationer för klagandens familjeliv. Domstolen kom fram till att det inte var oproportionerligt att kräva att klagan- dens äktenskap omvandlades till ett registrerat partnerskap för att hon skulle få till stånd en ändring av sin rättsliga könstillhörighet. Någon kränkning av artikel 8 ansågs inte ha skett. Klagandens situation prövades också enligt bl.a. artikel 14 (för- bud mot diskriminering) i kombination med artikel 8 och artikel 12 (rätten att gifta sig och bilda familj). Domstolen kom fram till att klagandens situation inte var tillräckligt lik cispersoners för att situa- tionerna skulle kunna jämföras. Det var därför enligt domstolen inte fråga om diskriminering. Avgörandena ger såvitt vi kan bedöma inte någon vägledning i frågan om hur det föräldraskapsrättsliga förhållandet mellan barnet och en förälder som ändrat könstillhörighet ska betecknas eller re- gistreras. Det framstår som vanskligt att dra några slutsatser av dom- stolens uttalanden om klagandens faderskap i målet Hämälainen mot , eftersom frågan om hur föräldraskapet skulle beteck- nas inte omfattades av klagandens talan. Såvitt känt finns det inte heller några uttalanden från i frågan. Kommissionären för de mänskliga rättigheterna har rekommenderat att medlemsstater- na ser till att transgenderpersoners föräldrarättigheter respekteras Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet efter den ändrade könstillhörigheten, men inte uttalat sig i frågan om rättslig beteckning eller registrering.4 och for Human Rights har åtagit sig att utveckla en uppsättning internatio- nella rättsprinciper om tillämpning av internationell rätt när det gäller brott mot mänskliga rättigheter på grund av sexuell läggning och könsidentitet. Syftet med arbetet har varit att ge större klarhet och sammanhang till ländernas skyldigheter gällande mänskliga rättig- heter. hölls ett expertmöte i orten i . Efter mötet antog 29 framstående experter från 25 länder, med olika bakgrund och sakkunskap inom området för mänskliga rättigheter, enhälligt Yogyakartaprinciperna om tillämpning av det internationella skyddet för de mänskliga rättigheterna vad gäller sexuell läggning och könsidentitet. Avsikten var att principerna skulle ge uttryck för gällande rätt på området. Yogyakartaprinciperna behandlar en rad standarder inom skyddet för de mänskliga rättigheterna och tillämpning av dessa standarder i frågor om sexuell läggning och könsidentitet. I dessa principer fast- ställs ländernas huvudsakliga skyldighet att beakta mänskliga rättig- heter. I princip 1 anges det bl.a. att alla människor, oavsett sexuell läggning och könsidentitet, har rätt att i full utsträckning åtnjuta alla mänskliga rättigheter. Princip 2 handlar om rätten till likabehand- ling och icke-diskriminering. I den anges bl.a. att var och en är be- rättigad att åtnjuta alla mänskliga rättigheter utan diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Principerna 3, 6, 13 och 24 har särskild betydelse för de frågor som diskuteras. Princip 3 gäller rätten till erkännande inför lagen. I den anges det bl.a. att alla människor oavsett sexuell läggning och könsidentitet ska åtnjuta rättskapacitet i alla aspekter av livet. Där sägs också att varje enskild persons egendefinierade sexuella läggning och köns- identitet utgör en integrerad del av personligheten och är en av de mest grundläggande aspekterna av självbestämmande, värdighet och 4 Human rights and gender identity: Office of the Commissioner for Human Rights. Europa- rådet, . Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet Ingen ska tvingas genomgå medicinska processer – t.ex. köns- korrigerande kirurgi, sterilisering eller hormonterapi – som ett krav för erkännande av könsidentitet i lagens mening. Mot bakgrund av principen om rätten till erkännande inför lagen ska länderna bl.a. vidta alla nödvändiga åtgärder för att fullt ut respektera och i lagens mening erkänna varje enskild persons egenidentifierade könsidenti- tet och se till att alla identitetshandlingar som tillhandahålls av staten som anger en persons kön speglar denna könsidentitet. Staten ska också se till att förfaranden för erkännande är effektiva, rättvisa och icke-diskriminerande och respekterar den berörda personens värdig- het och privatliv, och att ändringarna i identitetshandlingarna erkänns i alla sammanhang där identifiering eller uppdelning av personer efter kön krävs enligt lag eller policy. Princip 6 handlar om rätten till privatliv. Den innebär att alla, oavsett sexuell läggning eller könsidentitet, har rätt till åtnjutande av privatliv utan godtyckligt eller olagligt ingripande med avseende på deras familj, hem och korrespondens och till skydd mot olagliga angrepp på deras heder och anseende. Rätten till privatliv inbegriper normalt valet att tillhandahålla eller inte tillhandahålla information om sin sexuella läggning eller könsidentitet och även beslut och val i fråga om både den egna kroppen och sexuellt umgänge samt om relationer till andra människor. Mot bakgrund av principen om rätten till privatliv ska länderna bl.a. garantera vars och ens rätt att få välja när, till vem och hur man vill tillhandahålla information som rör sexuell läggning eller könsidentitet, och skydda alla personer från godtyckligt eller oönskat utlämnande, eller hot om utlämnan- de av sådan information till andra. Princip 13 behandlar rätten till social trygghet och till andra sociala skyddsåtgärder. I den anges bl.a. att var och en har rätt till social trygghet och andra sociala skyddsåtgärder utan att diskrimi- neras på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Princip 24 rör rätten att bilda familj. Det anges i denna princip att länderna ska vidta alla de åtgärder som krävs för att garantera rätten att bilda familj, också genom tillgång till adoption eller assiste- rad befruktning (inklusive insemination med donator), utan diskri- minering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Det anges vidare bl.a. att länderna ska se till att barnets bästa kommer i främsta rummet vid alla åtgärder eller beslut som rör ett barn. Länderna ska bl.a. se till att all lagstiftning och politik erkänner olika familjeformer, Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet inklusive sådana som inte definieras genom härkomst eller äkten- skap, och vidta alla de åtgärder som krävs för att garantera att ingen familj får diskrimineras på grund av någon familjemedlems sexuella läggning eller könsidentitet, också med avseende på familjerelaterad social välfärd och andra allmänna förmåner, sysselsättning och in- vandring. Vi har undersökt om slopandet av steriliseringskravet har medfört problem vid tillämpning av den föräldraskapsrättsliga regleringen och annan reglering. Vi har följt domstolarnas rättstillämpning och fört en dialog med , bisexuellas och transpersoners rättigheter (RFSL) och samt tagit upp frågan vid vår hearing . Vidare har vi tagit del av en pro- memoria som tagit fram inom ramen för ett uppdrag från regeringen att initiera och samordna ett myndighetsövergri- pande samarbete i syfte att minska den administrativa bördan för en person i samband med ändring av könstillhörighet.5 Vi ska i det följande beskriva resultaten av våra undersökningar. Våra undersökningar har visat att det slopade steriliseringskravet har gett upphov till vissa tillämpningsproblem i folkbokföringsverk- samheten. har, i fall då en KtM fött barn, registrerat honom som barnets mor, och detta i enlighet med den oskrivna prin- cipen om att den som föder ett barn är att anse som mor (mater est-principen). Mannen har i ett fall överklagat beslutet och begärt att han i stället ska registreras som far till barnet. Förvaltningsrätten biföll klagandens talan och kom fram till att han skulle registreras som barnets far. Kammarrätten i gjorde samma bedöm- ning och avslog överklagande (dom ). 5 (2014), Administrativa problem för personer som bytt juridiskt kön. Dnr 5.3- 51189/2012. Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet överklagade domen till , men återkallade sedermera överklagandet. Domen har vunnit laga kraft. Det kan i sammanhanget nämnas att det finns ett avgörande som rör snarlika omständigheter, men med den skillnaden att barnet fötts före ändringen av könstillhörighet (Kammarrätten i , dom ). Klaganden, som hade ändrat könstillhörighet från kvinna till man, hävdade att registreringen i folkbokföringen skulle ändras på så sätt att han anges som far till barnet. Domstolen biföll klagandens överklagande och domen har vunnit laga kraft. Vid en förfrågan kände bara till två folkbokföringsärenden rörande KtM som fött barn. I båda dessa fall var den andra föräldern en man. Företrädare för verket hade vid samma tillfälle inte kännedom om ärenden där barnet fötts av en kvinna och den andra föräldern är en KtM eller MtK.6 Det är dock möjligt att det finns sådana fall. När det gäller tillämpningen av annan lagstiftning, tycks problemen främst ha rört hälso- och sjukvården. Det har framkommit att det på sina håll inom hälso- och sjukvården har förekommit upp- fattningen att personer med ändrad könstillhörighet inte har rätt till assisterad befruktning, och att gravida män inte har rätt att göra abort. Det som i förarbetena sagts om en analog tillämpning verkar alltså inte alltid ha kommit hälso- och sjukvårdens personal till del. Det har också enligt uppgift förekommit problem inom hälso- och sjukvården som hänger samman med att de datasystem som an- vänds förutsätter att gravida personer är kvinnor och har ett kvinn- ligt personnummer. T.ex. har det inträffat att gravida män inte kunnat föras in i det datoriserade journalsystemet och att de inte har fått den smärtlindring som önskats, eftersom datasystemet förutsätter att sådan smärtlindring bara kan skrivas ut till en kvinna.7 6Information lämnad per e-post . 7Uppgifterna härrör från sammanträffande med företrädare för och Tottmar (2015), Han kan inte bli gravid, enligt . Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet Det har däremot inte framkommit några uppgifter om att gravida män, eller män som fött barn, nekats föräldrapenning eller andra förmåner till följd av den ändrade könstillhörigheten. 16.7Överväganden om den föräldraskapsrättsliga regleringen Vårt uppdrag handlar om följderna av det slopade steriliserings- kravet. Våra överväganden om den föräldraskapsrättsliga regleringen gäller därför i princip bara personer som fått barn efter att de ändrat könstillhörighet. Frågan om det behövs en reglering också för personer som fått barn före ändringen av könstillhörighet får alltså övervägas i ett annat sammanhang. Det bör också framhållas att vi inte har som uppdrag att göra en fullständig översyn av den föräldraskapsrättsliga regleringen och de föräldraskapsrättsliga begreppen. En sådan översyn skulle kräva be- tydligt mer omfattande utredningsåtgärder än vi har möjlighet att genomföra inom ramen för det här uppdraget. Vi kommer därför inte att överväga införande av en könsneutral föräldraskapslagstift- ning eller av nya föräldraskapsrättsliga begrepp. Något sådant skulle förutsätta en genomgripande analys av vilka konsekvenser som skulle uppstå och ändringar av ett betydande antal bestämmelser i olika författningar. Våra överväganden bygger således på de befintliga begreppen far, mor och förälder enligt 1 kap. 9 § FB. Det är inte heller möjligt att inom ramen för det här uppdraget göra någon översyn av den internationellt privaträttsliga regleringen om föräldraskap. Detta kapitel innehåller alltså inte några sådana överväganden. Vidare bör det redan här sägas att det enligt vår mening inte kan komma i fråga att införa en ordning som ger individerna möjlighet att välja hur de vill att deras rättsliga föräldraskap ska betecknas och registreras. Något sådant skulle nämligen stå i strid med den grund- läggande principen att frågor om rättsligt föräldraskap inte är disposi- tiva och skulle dessutom innebära att det helt saknas förutsebarhet. Vi kommer därför inte att föra några ytterligare resonemang kring en sådan ordning. Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet Slutligen bör det framhållas att det förhållandet att en KtM kan komma att donera ägg till en assisterad befruktning inte tillmäts någon betydelse i våra överväganden. Det är nämligen en etablerad princip att den som donerar ett ägg för en assisterad befruktning inte på grund av donationen får ett föräldraskapsrättsligt förhållande till det barn som kommer till (se 1 kap. 7 § FB). Detta gäller oavsett om mottagaren av ägget är någon utomstående eller donatorns partner. En annan sak är att donatorn i vissa fall kan få ett sådant förhållande på grund av sitt samtycke till den assisterade befruktningen. I fråga om en KtM:s möjlighet att donera ett ägg till sin make eller sambo hänvisar vi till resonemangen i avsnitt 12.8.2. Våra bedömningar: I de fall ett barn föds efter att någon av eller båda föräldrarna har ändrat könstillhörighet, bör föräldra- skapet för båda föräldrarna betecknas och registreras på ett sätt som avspeglar respektive förälders rättsliga könstillhörighet. Föräldrarna bör i princip ha samma rättigheter, för- måner och skyldigheter som de hade haft om de fått barn innan de ändrat könstillhörighet. Detta innebär att den som fött ett barn ska omfattas av de bestämmelser som gäller för en mor. Det innebär vidare att den som bidragit med sina spermier, eller som samtyckt till en assisterad befruktning av sin make eller sambo, ska omfattas av de bestämmelser som gäller för en far eller för- älder enligt 1 kap. 9 § . Det sagda bör gälla oavsett hur personens rättsliga föräldraskap betecknas. Av redogörelsen i avsnitt 16.6.2 framgår det att svenska förvaltnings- domstolar har underkänt hittillsvarande tillämpning av den föräldraskapsrättsliga regleringen, såvitt gäller registreringen i folkbokföringen i fall då en KtM föder ett barn. En registrering av en man som mor har således ansetts stå i strid med den enskildes rätt till respekt för privatlivet, så som denna kommer till uttryck i artikel 8 i . Det kan förutsättas att motsvaran- de bedömning hade gjorts om en kvinna registrerats som far. Frågan om hur en person som ändrat könstillhörighet ska betecknas som förälder har inte prövats av och det saknas väg- Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet ledande uttalanden från . Frågan behandlas inte heller i de s.k. Yogyakartaprinciperna. Den grundläggande princip om er- kännande av en könskorrigering som slagits fast i målet mot innebär visserligen att det i prin- cip är den nya könstillhörigheten som ska styra individens rättig- heter och skyldigheter m.m., vilket talar för att exempelvis en man som föder barn ska betraktas som barnets far. Principen om rätt till fullt erkännande av en könskorrigering är inte utan undan- tag, vilket framgår av bl.a. avgörandet i målet Hämälainen mot . Någon europeisk konsensus föreligger inte. Det går därför inte att dra några säkra slutsatser om vilka krav som artikel 8 even- tuellt kan anses innebära i fråga om föräldraskapsrättslig beteckning och registrering i de nu aktuella fallen. Vi gör dock följande över- väganden. Det råder ingen tvekan om att frågan om erkännande av en köns- korrigering omfattas av rätten till privatliv enligt artikel 8. Som framgått tidigare omfattar den skyddade rättigheten bl.a. en rätt för den som ändrat könstillhörighet att få officiella handlingar utfärdade som motsvarar den nya könstillhörigheten. Den innefattar normalt också rätten att inte tvingas att avslöja att man ändrat könstillhörig- het. Det är uppenbart att en registrering av en man som mor, eller en kvinna som far, avslöjar för omgivningen att personen i fråga har ändrat könstillhörighet. Den vuxne, och i vissa fall även barnet, kan försättas i situationer där de måste förklara för omgivningen varför registreringen ser ut som den gör. Detta kan upplevas som integritets- kränkande och dessutom leda till andra negativa konsekvenser, eftersom det fortfarande finns fördomar om personer som ändrat könstillhörighet. Det som sagts kan också i vissa fall aktualiseras i fråga om den av föräldrarna som inte ändrat könstillhörighet. Så kan bli fallet om en KtM föder ett barn, varvid den andra föräldern är hans kvinnliga make eller sambo och hon har samtyckt till den assisterade befruktning som gett upphov till barnet. Som utvecklas i avsnitt 16.7.3 finns det inte någon direkt tillämplig bestämmelse för sådana fall. En analogitillämpning av bestämmelserna om föräldraskap för en kvinna i 1 kap. 9 § FB kan röja för omgivningen att en av parterna ändrat könstillhörighet, eftersom det föräldraskapsrätts- liga begreppet förälder är förbehållet fall då två kvinnor får barn tillsammans. En registrering av kvinnan som barnets mor, trots att hon inte fött det, leder däremot inte till sådana risker. Föräldraskapet vid ändrad könstillhörighet Med hänsyn till det anförda gör vi bedömningen att en registre- ring av en man som mor och en kvinna som far skulle kunna utgöra en inskränkning av rätten till privatliv enligt artikel 8. Detsamma skulle kunna gälla en registrering av den förälder som inte ändrat könstillhörighet, i fall då registreringen avslöjar att någon av parter- na ändrat könstillhörighet. Frågan blir då om en sådan inskränkning kan godtas. Så får ske bara med stöd av lag och om det i ett demo- kratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller till före- byggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter (artikel 8.2). Man måste alltså undersöka om det finns något väsentligt intresse som talar mot en registrering av en KtM som fött ett barn som far och av hans kvinnliga partner som mor på grundval av hennes samtycke till en assisterad befruktning. Man måste också undersöka om något väsentligt intresse talar mot att en MtK som bidragit med spermier vid tillkomsten av ett barn registreras som mor eller förälder.