sou · H4B343 · 2016-06-16 00:00:00 — Depositarien har ett ansvar att delge de fördragsslutande staterna viss informa- tion (punkten 2) och förse tillsynsmyndigheten och registratorn med kopior av alla ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslut- ningsinstrument, underrätta dem för deponering av dessa, om alla förklaringar, återkallanden och ändringar av förklaringar samt om alla anmälningar om uppsägning med uppgift om datum för dessa anmälningar. 5.7.1Artikel XXVI – Begränsning av tillämpligheten av övergångsbestämmelser I konventionen finns övergångsbestämmelser som reglerar hur befint- liga säkerhetsrätter ska hanteras när en stat tillträder konventionen och protokollet (artikel 60). Huvudregeln är att säkerhetsrätterna vid ett tillträde behåller den prioritet de hade enligt den nationella rätten. De behöver alltså inte registreras i det internationella regis- tret för att behålla prioriteten. Konsekvensen av detta är att en borge- när kommer att behöva kontrollera om det finns andra säkerhets- rätter i objektet än de registrerade i det internationella registret. Detta gäller bara de säkerhetsrätter som finns när konventionen träder i kraft i förhållande till staten. Säkerhetsrätter som uppkommer efter tillträdet och som inte omfattas av någon förklaring enligt artikel 39 måste registreras i det internationella registret för att få prioritet. Konventionen träder i kraft vad avser rullande järnvägsmateriel när järnvägsprotokollet träder i kraft, se artikel XXIII. Vid tillträdet till konventionen är huvudregeln att konventionen inte ska tillämpas på redan befintliga rättigheter eller säkerhetsrätter, som behåller den prioritet de hade enligt nationell lag innan kon- ventionen trädde i kraft i förhållande till staten (artikel 60.1). En säkerhetshavare behöver således inte registrera sin internationella säkerhetsrätt enligt konventionens bestämmelser vid tillträdet. Detta gäller även om rättigheten eller säkerhetsrätten i och för sig skulle kunna registreras i det internationella registret och även om den enligt konventionen skulle ha sämre prioritet än en tidigare regi- strerad rättighet. Bara de rättigheter eller säkerhetsrätter som tillkommit före regi- streringen av en internationell säkerhetsrätt har prioritet enligt arti- kel 60. En innehavare av en internationell säkerhetsrätt som regi- strerats i det internationella registret är således skyddad mot senare uppkomna rättigheter eller säkerhetsrätter. En fördragsslutande stat kan dock välja en annan lösning genom att lämna en förklaring till artikel 60.3 i konventionen som har modi- fierats genom artikel XXVI.b i protokollet. En sådan förklaring innebär att innehavare av en befintlig säker- hetsrätt som staten bestämmer måste registrera den i det internationella registret för att den ska behålla sin prioritet en- ligt nationell lag. Möjligheten att lämna en sådan förklaring har in- förts för att en stat ska kunna begränsa borgenärernas behov av vidare kontroll av befintliga säkerhetsrätter i samma objekt som inte har registrerats i det internationella registret. En förklaring till artikel 60.3 måste lämnas vid tillträdet och kan sedan inte återtas eller ändras genom en ny förklaring (artiklarna 57 och 58). Vid till- trädet till konventionen och luftfartsprotokollet valde att inte lämna någon sådan förklaring. Utredningen bedömer att det inte heller finns något intresse för att lämna en sådan förklaring vad avser rullande järnvägs- materiel. Enligt utredningen är det tvärtom positivt att de säker- hetsrätter som redan existerar behåller sin prioritet även efter ett tillträde utan att det ställs krav på någon ytterligare åtgärd. Efter- som det inte finns några nationella register för rullande järnvägs- materiel i syfte att registrera säkerhetsrätter torde detta inte heller vara någon stor praktisk fråga. 6 Förklaringar till protokollet I detta kapitel redogör utredningen för innebörden av de enskilda förklaringar till protokollet som en fördragsslutande stat kan lämna. EU:s tillträde till konventionen och protokollet samt de förklaringar som lämnat vid tillträdet till Kapstadskonven- tionen, får betydelse för vilka förklaringar kan lämna till järn- vägsprotokollet. Dessa frågor behandlas därför också i detta kapitel. Flera av förklaringarna har redan berörts i det föregående kapit- let om protokollets materiella bestämmelser. Men för att på bästa sätt åskådliggöra systemet med förklaringar, har vi valt att samla alla här, även om detta oundvikligen medför vissa upprepningar. Utredningens uppfattning är att innan frågan om even- tuella tillträde kan besvaras, måste vi ta ställning till vilka förkla- ringar bör lämna vid ett tillträde, eftersom valet av förkla- ringar är avgörande för vilka konsekvenser ett tillträde får. 2015/16:12 konstateras att vissa av de förklaringar som kan lämna till luftfartsprotokollet är nödvändiga för att ska kunna sättas upp på så kallade Kapstadslista och därmed kvalificera sig för rabatter på exportkrediter. Främst är det fråga om förklaringar som reglerar förfaranden vid gäldenärens insolvens, men även frågor om lagval, avregistrering och export samt interimistiska åtgärder. Beträffande järnvägsprotokollet, har någon liknande lista ännu inte tagits fram eftersom protokollet inte trätt i kraft. RWG har en förteckning över de förklaringar som finns i kon- ventionen och protokollet med rekommendationer till fördrags- slutande stater om vilka förklaringar som bör lämnas eller inte läm- nas för att uppnå bästa ekonomiska resultat av järnvägsprotokollets bestämmelser.1 Även om det för järnvägsprotokollet ännu inte finns några utvalda förklaringar som kan medföra rabatt på exportkrediter, så finns det andra ekonomiska skäl för att lämna vissa för- klaringar. Som nämnts tidigare följer järnvägsprotokollet till stor del bestäm- melserna i luftfartsprotokollet och vid framtagandet av järnvägs- protokollet eftersträvades, så långt det var möjligt, att inte avvika från luftfartsprotokollets disposition. Under arbetet med att ta fram Kapstadskonventionen och de tillhörande protokollen framkom att en del av bestämmelserna kunde strida mot olika rättsliga principer i vissa staters rättssystem. För att så många stater som möjligt skulle kunna tillträda konventionen och de tillhörande protokollen, trots de olikheter som kunde finnas i de nationella rättssystemen, infördes möjligheten för stater att be- träffande vissa av konventionens och protokollens artiklar, välja om dessa skulle tillämpas eller ej. Valet sker i form av förklaringar som lämnas skriftligt och deponeras hos Unidroit. Enligt artikel XXIX i protokollet ska alla förklaringar som har lämnats enligt konventionen också anses lämnade till protokollet, om inte annat anges. Förklaringar lämnas normalt vid tillträde till protokollet, men det är även möjligt för en fördragsslutande stat att när som helst efter protokollets ikraftträdande i förhållande till den aktuella staten, lämna en förklaring genom en anmälan till depositarien (artikel XXX). Förutom förklaringar till artikel XXII.2 och XXVII.2 i protokollet är övriga förklaringar frivilliga.2 Förklaringen får då verkan efter det att depositarien har tagit emot anmälan och blir inte verksam i förhållande till rättigheter och säkerhetsrätter som har uppkommit . 1Rail , Declarations Matrix and Economically-Based Recommendations, . 2Goode, R. – Official Commentary on the Convention on International Interests in (, 2001) and Protocol thereto on Matters specific to Railway Rolling Stock (, 2007). (Second Edition), s. 208. Samtliga förklaringar får när som helst återkallas av den fördrags- slutande staten. Återkallelse får verkan först för- flutit sedan anmälan kommit depositarien tillhanda (se artikel XXXI). 6.2.1Bestämmelser och information om lämnande av förklaringar Unidroit har i egenskap av depositarie gett ut en promemoria vari anges till vilka bestämmelser i konventionen och protokollet för- klaringar kan lämnas.3 Bifogade till promemorian finns blanketter för lämnande av de olika förklaringarna. De fördragsslutande staterna är inte skyldiga att använda sig av dessa blanketter när de lämnar en förklaring, men det rekommenderas av Unidroit. För vissa av för- klaringarna finns alternativa blanketter för de olika val som den fördragsslutande staten kan göra inom förklaringen. Med hänsyn till den stora betydelse som lämnande av förklaringar får och de språkliga nyanser som kan finnas, har beslutat att rekommendera de fördragsslutande staterna att lämna sina förklaringar på något av Unidroits arbetsspråk; engelska eller franska. Depositarien har bland annat till uppgift att informera alla andra fördragsslutande stater, tillsynsmyndigheten och registreringsmyndig- heten om vilka förklaringar en fördragsslutande stat har lämnat res- pektive återkallat. Information om avgivna förklaringar finns också på Unidroits hemsida.4 Unidroit tar också gärna emot information från de fördragsslutande staterna om nationell lagstiftning och hur denna samverkar med konventionens och protokollets bestämmel- ser. Informationen anslås därefter på Unidroits hemsida i syfte att öka förståelsen länderna emellan om tillämpningen av konventionen och protokollet. 3UNIDROIT 2009, DC10/DEP Doc. 1, The system of declaration under the Convention of International Interests in as applied to Railway Rolling Stock, an explanatory memorandum for the assistance of states and regional economic integration organisations in the completing of declarations. 4http:///depositary-2007-luxembourg 6.2.2Olika typer av förklaringar De olika förklaringar som kan lämnas till protokollet kan delas in i fem olika grupper: 2.opt in förklaringar (nödvändiga för att en viss bestämmelse ska bli tillämplig), 3.opt out förklaringar (nödvändiga för att en viss bestämmelse inte ska vara tillämplig), 4.förklaringar rörande den fördragsslutande statens egna lagar, och 5.förklaringar rörande territoriella områden. Bestämmelserna om de förklaringar som kan lämnas enligt protokollet är samlade i artiklarna XXVII–XXXI. Tabell 6.1 Förklaringar till protokollet Art. XXII.2, XXVII.2 VI, VIII, IX och X Art. XIII, XIV, XXIV och XXV 5Förklaring enligt artikel XXVII.2 är endast möjlig att lämna för regionala organisationer för ekonomisk integration. 6Enligt promemorian från Unidroit innehåller inte järnvägsprotokollet opt out förklaring men detta motsägs av artikel XXV.4 lydelse och s. 207. 6.3Förklaringar som lämnat vid tillträdet till Kapstadskonventionen Som nämnts tidigare ska alla förklaringar som har lämnats till kon- ventionen också anses lämnade till protokollet, om inte annat anges (artikel XXIX). Det ingår enligt utredningens direktiv inte i vårt uppdrag att ana- lysera innebörden av de förklaringar som lämnat till Kap- stadskonventionen i förhållande till järnvägsprotokollet vid ett even- tuellt tillträde till järnvägsprotokollet. Däremot ska konventionen och protokollet, enligt artikel 6.1 i konventionen, läsas tillsammans och tolkas som ett gemensamt instrument. För tillämpning av proto- kollet är det därför av stor betydelse vilka förklaringar läm- nat till konventionen. Nedan följer en beskrivning av dessa förkla- ringar. 6.3.1Förklaringar till artiklarna 39.1 och 39.4 i Kapstadskonventionen Kapstadskonventionens bestämmelser om prioritetsordning innebär att registrerade internationella säkerhetsrätter har bättre prioritet i ett objekt än oregistrerade säkerhetsrätter. Konsekvensen av ett till- träde till konventionen skulle då bli att säkerhetsrätter som upp- kommit till följd av en bestämmelse i den nationella rätten och inte genom avtal, s.k. legala säkerhetsrätter, alltid skulle få sämre priori- tet eftersom dessa inte kan registreras i det internationella registret. För att skydda legala säkerhetsrätter som enligt den nationella lagen har bättre prioritet än de typer av säkerhetsrätter som omfattas av konventionen, kan en fördragsslutande stat lämna en förklaring till artikel 39.1a. De legala säkerhetsrätterna som omfattas av förkla- ringen kommer då att ha prioritet framför en registrerad internatio- nell säkerhetsrätt, trots att de inte kan registreras i det internatio- nella registret. har lämnat en generell förklaring till artikel 39.1a som innebär att alla kategorier av legala säkerhetsrätter och rättigheter även efter ett svenskt tillträde har företräde framför en registrerad internationell säkerhetsrätt. De legala säkerhetsrätter som avses är de som enligt nuvarande och framtida bestämmelser i svensk rätt har företräde framför en säkerhetsrätt som är av samma slag som en internationell säkerhetsrätt. En förutsättning för de legala säkerhetsrätternas prioritet är en- ligt artikel 39.3 att den internationella säkerhetsrätten inte var regi- strerad i det internationella registret när förklaringen till artikel 39.1a deponerades. För att skydda de legala säkerhetsrätterna även i för- hållande till redan registrerade internationella säkerhetsrätter krävs att den fördragsslutande staten lämnar en förklaring till artikel 39.4. För att undvika eventuella rättsförluster för innehavare av sådana legala säkerhetsrätter som har bästa prioritet, har läm- nat en förklaring till den artikeln. har även lämnat en förklaring till artikel 39.1b med inne- börden att inget i konventionen ska påverka svenska statens möj- lighet att hålla kvar ett objekt enligt svensk lag för betalning av tjänster. Detsamma gäller i förhållande till statliga myndigheter och till organisationer och andra privata aktörer som tillhandahåller offent- liga tjänster. 6.3.2Förklaring till artikel 40 i Kapstadskonventionen Liksom artikel 39 syftar artikel 40 till att skydda legala säkerhets- rätter. Skillnaden är att de säkerhetsrätter som omfattas av en för- till artikel 40 måste registreras i det internationella registret för att få prioritet och att de, efter registrering, ska behandlas som internationella säkerhetsrätter. En förklaring till artikel 40 kan inte vara generell utan de säkerhetsrätter som omfattas måste anges sär- skilt. har lämnat en förklaring till artikel 40 som innebär att ett avgörande av domstol eller om kvar- stad, betalningssäkring eller utmätning ska kunna registreras i det internationella registret om det avser egendom som omfattas av kon- ventionen. 6.3.3Förklaring till artikel 54.2 i Kapstadskonventionen En stat som tillträder Kapstadskonventionen måste lämna en för- till artikel 54.2. I förklaringen ska det anges om en åtgärd som står till borgenärens förfogande enligt konventionen eller proto- kollet och vars verkställighet enligt bestämmelserna i överenskom- melserna inte förutsätter en framställan hos domstol, ska få vidtas endast efter beslut av domstol. En svensk förklaring om att åtgärder får vidtas utan domstols beslut, utom i fall där det uttryckligen föreskrivs i konventionen eller protokollet, innebär alltså inte att det görs avsteg från kravet på domstolsbeslut i situationer där det enligt svensk rätt krävs ett sådant beslut. Den praktiska betydelsen av en sådan förklaring är närmast att borgenärer med begränsad kännedom om svensk rätt, utan närmare rättsutredning kan förlita sig på det som följer av kon- ventionen och protokollet. har lämnat en förklaring med innebörden att alla åtgär- der som är tillgängliga för borgenären enligt någon av överens- kommelserna och där det inte uttryckligen anges att det krävs ett beslut av domstol, ska få vidtas utan att domstol involveras. 6.4EU:s tillträde till Kapstadskonventionen och järnvägsprotokollet 6.4.1EU:s tillträde och frågan om kompetens Kapstadskonventionen och järnvägsprotokollet är EU-rättsligt s.k. blandade avtal. Detta innebär att de delvis reglerar rättsområden där EU-medlemsstaterna har överfört sin kompetens till EU. Frågan om huruvida en bestämmelse i ett internationellt avtal omfattas av EU:s exklusiva befogenhet eller inte, har genom rättspraxis ansetts vara beroende av om den interna kan komma att påverkas av det internationella åtagandet (jfr artikel 3.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, EUF-fördraget). Genom EU:s tillträde till konventionen och protokollet är de delar av konventionen och protokollet där EU har exklusiv befogenhet bindande för medlemsstaterna (jfr artikel 216.2 i EUF-fördraget). De delar av överenskommelserna där EU:s befogen- het inte är exklusiv blir bindande för medlemsstaterna först då de själva tillträder. Enligt artikel 48 i Kapstadskonventionen får en regional organi- sation för ekonomisk integration, såsom EU, som utgörs av suve- räna stater och är behörig vad avser vissa frågor som regleras i konventionen, underteckna, godta och godkänna konventionen eller ansluta sig till den. I sådana fall ska den regionala organisationen ha samma rättigheter och skyldigheter som en fördragsslutande stat, i den utsträckning organisationen är behörig i frågor som regleras i konventionen. Motsvarande bestämmelse finns i artikel XXII i järn- vägsprotokollet. Skälet till att regionala organisationer ska kunna tillträda konventionen och järnvägsprotokollet, är att de kan ha över- tagit sina medlemsstaters kompetens att ingå internationella avtal inom vissa områden. Om inte den regionala organisationen tillträder en konvention som reglerar dessa områden, blir medlemsstaterna förhindrade att tillträda på egen hand. I rådets beslut (2014/888/EU) om godkännande av järnvägsproto- kollet konstateras att EU har exklusiv behörighet på vissa områden som regleras i detta. Protokollet påverkar I-förordningen (och rådets förordning [EU] nr 2015/2012 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område) samt insolvens- förordningen (förordning (EU) nr 2015/848 av om insolvensförfaranden) och I-förordningen. Dessutom finns det unionslagstiftning på områden som även regleras i järnvägsproto- kollet, såsom driftskompatibilitetsdirektivet.7 6.4.2Förklaringar som EU har lämnat Regionala organisationer för ekonomisk integration som tillträder Kapstadskonventionen och järnvägsprotokollet är enligt artikel 48.2 respektive XXII.2 tvungna att lämna förklaringar där de ska speci- ficera vilka områden som omfattas av konventionen respektive protokollet och där den regionala organisationen har exklusiv kom- petens, dvs. där medlemsstaternas kompetens har flyttats över till organisationen. Vid tillträdet till Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet och järnvägsprotokollet lämnade EU en allmän för- där det angavs inom vilka områden i Kapstadskonventionen och järnvägsprotokollet som EU har övertagit medlemsstaternas behörighet. Där anges också att medlemsstaterna har delegerat sin behörighet till unionen på vissa områden som rör I-förord- 7 För närmare beskrivning, se avsnitt 3.5. ningen, insolvensförordningen och I-förordningen. I den all- männa förklaringen anges också att medlemsstaterna behåller sin be- hörighet när det gäller de materiella insolvensrättsliga bestämmelserna. Utöver den nämnda förklaringen har EU endast lämnat en annan förklaring till konventionen och förutom artikel XXII inga övriga förklaringar till protokollet. I sin förklaring till artikel 55 i Kapstadskonventionen har EU angett att i de fall där gäldenären har sitt hemvist i en medlemsstat och den medlemsstaten är bunden av I-förordningen, ska artiklarna 13 och 43 i konventionen om beviljande av interimistiska åtgärder tillämpas i överenstämmelse med artikel 31 I-förordning (artikel 35 I-förordning). I bilagan till rådets beslut (2014/888/EU) om godkännande av järnvägsprotokollet hänvisas till det europeiska numreringssystem för järnvägsfordon som finns inom EU.8 Där anges att rådets be- dömning är att det europeiska numreringssystemet är lämpligt för identifiering av rullande järnvägsmateriel enligt artikel XIV i järn- vägsprotokollet. Det ska noteras att på grund av sitt särskilda avtal med EU inte omfattas av EU:s förklaringar om de väljer att tillträda proto- kollet. 6.4.3Begränsningar i EU-medlemsstaternas möjlighet att lämna förklaringar Eftersom järnvägsprotokollet är ett s.k. blandat avtal måste de medlemsstater som tillträder protokollet beakta när de tar ställning till vilka förklaringar som ska lämnas. Det är således inte tillåtet för medlemsstaterna att lämna förklaringar inom om- råden som faller inom EU:s kompetens. Vid ett möte som hölls av Unidroit efter EU:s tillträde till Kapstadskonventionen och luft- fartsprotokollet enades representanter för ett antal medlemsstater (däribland ) om att medlemsstaterna är förhindrade att lämna 8 Se kommissionens beslut /920/EG av om teknisk specifikation för driftskompatibilitet (TSD) avseende delsystemet drift och trafikledning hos det transeuro- peiska järnvägssystemet för konventionella (EUT L 359, 18.12.2006, s. 1), ändrat genom kommissionens beslut /757/EU av om teknisk specifikation för driftskompatibilitet avseende delsystemet ”Drift och trafikledning” i järnvägssystemet i Europeiska unionen och om ändring av beslut /756/EG (EUT L 345, 15.12.2012, s. 1. förklaringar till artiklarna VIII, X och XI i luftfartsprotokollet. Enligt utredningens mening kan man utgå från att resonemanget är överförbart på motsvarande bestämmelser i järnvägsprotokollet (artiklarna VI, VII och IX). Förslag: Utredningen föreslår att inte lämnar någon för- om att tillämpa artikel VI. Artikel VI fastställer parternas fria lagval, en bestämmelse som också finns i I-förordningen. Eftersom frågan regleras i faller den inom EU:s exklusiva befogenhet och är, liksom andra medlemsstater, förhindrat att lämna en förklaring om att tillämpa artikeln. Eftersom har samma innehåll som proto- kollet i detta avseende är det inte heller nödvändigt för medlems- staterna att ändra den nationella lagstiftningen. Förslag: Utredningen föreslår att inte lämnar någon för- om att tillämpa artikel VIII. I artikel VIII finns bestämmelser om ändring av de interimistiska bestämmelserna i konventionen som vi redogjort för i avsnitt 5.4.4. Artikel VIII är endast tillämplig om den fördragsslutande staten har lämnat en förklaring till artikel XXVII.2 om att tillämpa den. För och andra EU-medlemsstater regleras frågor om be- hörig domstol och verkställighet även i I-förordningen. Med hänsyn till EU:s behörighet i dessa frågor enades de deltag- ande medlemsstaterna vid det nämnda Unidroit-mötet om att med- lemsstaterna ska anses förhindrade att lämna en förklaring om att tillämpa de interimistiska bestämmelserna i konventionen. Som har utvecklats närmare i avsnitt 5.4.3 och i figuren 5.1, kräver detta dels beslut från domstol dels att ett sådant beslut erkänns i den för- dragsslutande staten. Erkännande av domstols beslut regleras i I-förordningen, vilket innebär att frågan omfattas av EU:s Däremot ansågs det inte finnas något hinder mot att ändra den nationella lagstiftningen så att resultatet blir detsamma som om en förklaring hade lämnats. En förklaring om att tillämpa artikel VIII innebär alltså att hand- läggningstiden för såväl nationell domstol som registreringsmyndig- het regleras. Det är svårt, för att inte säga omöjligt, att förutse vad detta krav skulle innebära för svenska domstolar. Det finns därför anledning att ifrågasätta om det finns något behov av att kunna vända sig till domstol. Förslag: Utredningen föreslår att , som liksom övriga av EU:s medlemsstater är förhindrat att lämna en förklaring om att tillämpa artikel IX, ska anpassa sin nationella lagstiftning så att den överensstämmer med bestämmelserna i artikel IX alternativ A samt för tillämpningen av artikel IX bestämma den maximala väntetiden . Hur en anpassning av den nationella lag- stiftningen ska se ut beror på hur protokollet införlivas i svensk rätt, vilket behandlas i kapitel 9 i betänkandet. Artikel IX som behandlar åtgärder vid insolvens är central i järn- vägsprotokollet. De medlemsstater som väljer att lämna en förkla- ring om att tillämpa artikel IX, ska också ange vilket av de tre alter- nativen A, B eller C, som ska tillämpas. Den så kallade insolvensförordningen innehåller olika regler hän- förliga till insolvensförfaranden.