sou · H4B387 · 2016-12-15 00:00:00 — 3.en redogörelse för hur samverkansskyldigheten enligt 19 § fullgörs. När nu bestämmelser som avser skollagsreglerad verksamhet finns i skollagen ska samtliga utbildningsanordnare som omfattas av reg- leringen i diskrimineringslagen genomföra det arbete som anges i 17 § och dokumentera detta arbete. Begränsningen till 15 § 2 och 3 har därför tagits bort. Förslaget behandlas i avsnitt 18.3.5. I ombudsmannens tillsyn ingår att utreda anmälningar om överträdelser av lagen. I samband med att en sådan anmälan utreds bör ombudsmannen under- söka om det finns förutsättningar att nå en samförståndslösning, om det inte är olämpligt. Paragrafen, som är ny, innehåller kompletterande bestämmelser om DO:s tillsyn. Förslaget behandlas i avsnitt 9.3.5. Av 1 § framgår att DO utövar tillsyn över att diskriminerings- lagen följs. Enskilda kan anmäla överträdelser av lagen till DO. Ombudsmannen kan därefter besluta att vidta olika åtgärder med anledning av en anmälan. En sådan åtgärd är att utreda anmälan. Av första ledet framgår att en del i ombudsmannens tillsynsuppdrag är att utreda anmälningar om överträdelser av lagen. är detta en uppgift för DO, men det är inte uttryckt i lagtext. Änd- ringen görs därför i förtydligande syfte. DO har dock ingen skyl- dighet att utreda samtliga anmälningar som kommer in till myn- digheten. Ombudsmannen avgör själv i vilka fall det finns skäl att utreda en anmälan vidare eller vidta någon annan åtgärd med an- ledning av en anmälan. I de fall då en anmälan utreds bör ombudsmannen undersöka förutsättningarna för att parterna ska kunna komma överens, om det inte bedöms som olämpligt. Det framgår av andra ledet. I be- greppet samförståndslösning ligger att den som har anmält diskri- minering även måste ha framställt ett anspråk mot den anmälde för att regeln i andra ledet ska bli tillämplig. Utgångspunkten är att möjligheten att nå en samförståndslösning normalt bör undersökas i sådana ärenden. Det är dock inget absolut krav, utan det är möj- ligt för ombudsmannen att underlåta detta i fall där ombudsmannen bedömer att det inte är lämpligt. Vite och rätt att föra talan Av 6 kap. 2 § framgår att får föra talan i dom- stol för en enskild som medger det. Paragrafen, som innehåller en hänvisning till bestämmelsen om DO:s talerätt, har flyttats från 2 § i detta kapitel. Den bestämmelsen har till följd av det upphört att gälla. Vidare har rubriken närmast före 4 §, som omfattar 5 a §, kompletterats. Där framgår numera att de följande bestämmelserna även avser talerätten. Ändringen innebär att DO:s talerätt inte knyts lika starkt till myndighetens tillsyns- uppdrag och i stället också kan ses som en form av sanktion. Våra överväganden finns i avsnitt 9.2.4. får som part föra talan i domstol för en enskild som medger det om ombudsmannen bedömer att en dom i tvisten är betydelsefull för rättstillämpningen eller om det annars finns särskilda skäl för det. En ideell förening som enligt sina stadgar har att ta till vara sina med- lemmars intressen och som inte är en sådan arbetstagarorganisation som avses i fjärde stycket, får som part föra talan i domstol för en enskild som medger det. För att få föra talan ska föreningen med hänsyn till sin verksamhet och sitt intresse i saken, sina ekonomiska förutsättningar att föra talan och för- hållandena i övrigt vara lämpad att företräda den enskilde i målet. När ombudsmannen eller föreningen för sådan talan får ombudsmannen eller föreningen i samma rättegång också föra annan talan för den enskilde om han eller hon medger det. I mål enligt 1 § första stycket förs ombuds- mannens talan i Arbetsdomstolen. För barn som inte har ingått äktenskap krävs vårdnadshavarens eller vårdnadshavarnas medgivande. När en arbetstagarorganisation har rätt att föra talan för den enskilde enligt 4 kap. 5 § lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister, får ombuds- mannen eller föreningen föra talan bara om arbetstagarorganisationen inte gör det. Paragrafen reglerar den talerätt för den enskildes räkning som till- kommer () och andra ideella föreningar än arbetstagarorganisationer i mål om förbud mot diskri- minering eller repressalier eller om utrednings- och åtgärdsskyldig- het. I bestämmelsen har en ändring gjorts i första stycket avseende DO:s talerätt. Våra överväganden finns i avsnitt 9.2.4. Av första stycket framgår numera att DO får föra talan för en enskild som medger det om DO bedömer att en dom i tvisten är betydelsefull för rättstillämpningen eller om det annars finns sär- skilda skäl. Ändringen innebär att DO i första hand ska föra talan i mål som kan skapa praxis på diskrimineringsområdet. Det kan dock även i andra ärenden finnas skäl för DO att föra talan. DO har därför möjlighet att väcka talan även när särskilda skäl talar för att myndigheten träder in som part. Det kan t.ex. röra sig om ett område där det är vanligt att det förekommer diskriminering. Ett annat skäl för DO att välja att föra talan kan vara för att följa upp rekommendationer om de inte iakttas. Det är DO som själv avgör i vilka fall det finns skäl för myndig- heten att träda in som part och föra talan för en enskild. DO har inte någon allmän skyldighet att föra enskildas talan. I förtydlig- ande syfte, och för att uppnå enhetlighet med regleringen i 5 a §, har orden ”i domstol” lagts till efter ”föra talan” i första och andra stycket. Någon ändring i sak är inte avsedd. Ändringarna i andra och tredje stycket är redaktionella ändringar till följd av justeringarna i första stycket. Ideella föreningars talerätt och förutsättningarna för sådan talerätt reglerades tidigare i första och andra stycket. Regleringen i det nya tredje stycket framgick tidigare av första stycket. Justeringarna innebär inte några ändringar i sak. Någon ändring i ideella föreningars talerätt är alltså inte av- sedd. Om den som anser sig ha blivit diskriminerad visar omständigheter som ger anledning att anta att han eller hon har blivit diskriminerad, ska diskri- minering anses ha förekommit. Detta gäller dock inte om svaranden visar omständigheter som styrker att diskriminering inte har förekommit. Vad som föreskrivs i första och andra styckena gäller även när någon an- ser sig ha blivit utsatt för repressalier. Bestämmelsen innehåller diskrimineringslagens bevisbörderegel. För- slaget behandlas i avsnitt 15.10.1. Ändringen innebär att det tydlig- görs att regeln är en presumtionsregel. Någon ändring i hur regeln ska tillämpas är inte avsedd. I första stycket anges nu uttryckligen att diskriminering ska anses ha förekommit om den som anser sig ha blivit diskriminerad visar omständigheter som ger anledning att anta att han eller hon har blivit diskriminerad. Han eller hon presumeras då ha blivit diskri- minerad. Andra stycket är nytt. Innehållet motsvarar dock andra ledet i gällande bestämmelse. Genom att flytta andra ledet till ett eget stycke blir det tydligare att första ledet innebär en presumtion för att diskriminering har förekommit och att den presumtionen endast kan brytas om svaranden kan visa att diskriminering trots allt inte har förekommit. Bevisbörderegeln innebär vid direkt diskriminering att käranden ska styrka omständigheter som ger anledning att anta att diskrimi- nering skett (jfr prop. 2007/08:95 s. 561 f.). I detta skede räcker det alltså att käranden visar omständigheter som ger anledning att anta att svaranden diskriminerade honom eller henne, dvs. att ett miss- gynnande av käranden orsakades av t.ex. kärandens kön (eller till- hörighet till någon annan diskrimineringsgrund). Sådana omständig- heter kan vara att svaranden behandlat käranden mindre förmånligt än han eller hon skulle ha behandlat någon annan i samma eller en jämförbar situation. Det finns då en presumtion för att missgynn- andet hade sin grund i kärandens kön etc. Det kan handla om att käranden ska styrka att ett visst uttalande har gjorts, vilket i sin tur tyder på (gör det antagligt) att det som käranden har utsatts för (t.ex. inte fått hyra bostad eller blivit serverad på en restaurang) hade samband med hans eller hennes kön, etnicitet, sexuella lägg- Det kan också vara så att parterna är överens om de fak- tiska omständigheterna i sig och att det redan då har gjorts antag- ligt att diskriminering har förekommit, t.ex. att någon har en funk- tionsnedsättning eller tillhör en viss etnisk grupp och inte har fått komma in på en nattklubb, medan andra som inte tillhör de grupperna har fått det. Redan då kan käranden ha gjort det antagligt att det berodde på den åberopade diskrimineringsgrunden. Då måste svar- anden för att undgå ansvar visa att det faktum att käranden inte blev insläppt hade helt andra orsaker och inte hade något samband med diskrimineringsgrunden. För att indirekt diskriminering ska anses föreligga krävs – liksom tidigare – att någon missgynnats på grund av att en bestämmelse, ett kriterium eller ett förfaringssätt har tillämpats som framstår som neutralt men som kan komma att särskilt missgynna personer som omfattas av diskrimineringsgrunderna i DL. Detta gäller såvida inte bestämmelsen, kriteriet eller förfaringssättet har ett berättigat syfte och de medel som används är lämpliga och nödvändiga för att uppnå syftet. När det gäller indirekt diskriminering innebär bevis- börderegeln att käranden ska styrka omständigheter till stöd för att en till synes neutral bestämmelse etc. i praktiken missgynnar per- soner som tillhör en viss grupp som skyddas av diskriminerings- förbudet, dvs. får en diskriminerande effekt. Gör käranden det är det sedan svaranden som har bevisbördan för att kriteriet i fråga objektivt kan motiveras av ett berättigat syfte och att medlen för att uppnå syftet är lämpliga och nödvändiga. I tredje stycket, som är nytt, anges att samma bevisbörderegel gäller även i fall då någon anser sig ha blivit utsatt för repressalier. Det är i enlighet med nu gällande rätt. Anledningen till uppdel- ningen är redaktionella överväganden, främst språkliga skäl. 19.3Förslaget till lag om ändring i lagen om ska vidare inom sitt verksamhetsområde –informera, utbilda, överlägga och ha andra kontakter med myndigheter, företag, enskilda och organisationer, –ge råd och stöd till , –ge råd och stöd till ideella organisationer och stiftelser vars verksamhet syftar till att förebygga och motverka diskriminering på de grunder som anges i1 § andra stycket, –följa den internationella utvecklingen och ha kontakter med internatio- nella organisationer, –följa forsknings- och utvecklingsarbete, –hos regeringen föreslå författningsändringar eller andra åtgärder som kan motverka diskriminering, och –ta initiativ till andra lämpliga åtgärder. Paragrafen innehåller bestämmelser om DO:s uppgifter. Förslaget behandlas i avsnitten 12.3.7 och 12.4.4. Efter första strecksatsen i bestämmelsen har två nya strecksatser förts in. Där anges att DO inom sitt verksamhetsområde ska ge råd och stöd dels till , dels till organisationer och stiftelser vars verksamhet syftar till att förebygga och motverka diskrimi- nering på grund av kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktions- nedsättning, sexuell läggning eller ålder. De organisationer som avses är sådana som får bidrag enligt förordningen om statsbidrag till verksamheter som förebygger och motverkar diskriminering1, vanligen s.k. antidiskrimineringsbyråer. Ändringen innebär att DO får en uttrycklig skyldighet att ge råd och stöd dels till länsstyrelserna i deras arbete mot diskrimi- nering, dels till i huvudsak antidiskrimineringsbyråer. Detta är något som i viss utsträckning redan görs . Med råd och stöd avses inte juridisk rådgivning, utan hjälp med material, utbildningar och liknande åtgärder. 1 gällande förordning 2002:989. Vi har dock föreslagit att det införs en ny förordning. 19.4Förslaget till lag om ändring i skollagen I denna lag avses med –elev: den som deltar i utbildning enligt denna lag med undantag för barn i förskolan, –fjärrundervisning: interaktiv undervisning som bedrivs med informa- tions- och kommunikationsteknik där elever och lärare är åtskilda i rum men inte , –fristående fritidshem: sådant fritidshem som bedrivs av en enskild och som avses i 2 kap. 7 § andra stycket, –fristående förskola: förskoleenhet vid vilken en enskild bedriver utbild- ning i form av förskola, –fristående skola: skolenhet vid vilken en enskild bedriver utbildning inom skolväsendet i form av förskoleklass, grundskola, grundsärskola, gym- nasieskola, gymnasiesärskola eller sådant fritidshem som avses i 2 kap. 7 § första stycket, –förskoleenhet: av huvudman för förskola organiserad enhet som om- fattar verksamhet i en eller flera förskolebyggnader som ligger nära varandra och till enheten knuten verksamhet som inte bedrivs i någon förskolebygg- nad, –skolenhet: av huvudman för annan skolform än förskola organiserad en- het som omfattar verksamhet i en eller flera skolbyggnader som ligger nära varandra och till enheten knuten verksamhet som inte bedrivs i någon skol- byggnad, –undervisning: sådana målstyrda processer som under ledning av lärare eller förskollärare syftar till utveckling och lärande genom inhämtande och utvecklande av kunskaper och värden, och –utbildning: den verksamhet inom vilken undervisning sker utifrån be- stämda mål. Begreppet diskriminering har i denna lag samma betydelse som i 1 kap. 4 § diskrimineringslagen (2008:567). Med annan kränkande behandling avses ett uppträdande som utan att vara diskriminering kränker ett barns eller en elevs värdighet. Kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, funktions- nedsättning, sexuell läggning och ålder har samma betydelse i denna lag som i diskrimineringslagen. Paragrafen är en definitionsparagraf och innehåller särskilda defini- tioner för lagen. Första stycket är oförändrat. Andra stycket är nytt och har behandlats i avsnitt 18.2.3. I första meningen anges att diskriminering ska ha samma betydelse i skol- lagen som enligt 1 kap. 4 § DL. Införandet är en konsekvens av att diskriminering i skollagsreglerad verksamhet nu regleras i skol- lagen. Definitionen av kränkande behandling har flyttats hit från 6 kap. 3 § skollagen och benämns nu annan kränkande behandling för att särskilja begreppet från kränkande behandling som har sam- band med någon av diskrimineringsgrunderna. Innebörden av be- greppet annan kränkande behandling är dock densamma som det tidigare begreppet kränkande behandling enligt 6 kap. 3 § skollagen (se prop. 2009/10:165 s. 693). Tredje stycket är också nytt och har behandlats i avsnitt 18.2.3. Genom hänvisningen till diskrimineringslagen framgår att begreppen kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, funktionsnedsättning, sexuell läggning och ålder ska ha samma betydelse i skollagen som i diskrimineringslagen. Definitionen av dessa begrepp finns i 1 kap. 5 § DL. Hänvisningen är en konse- kvens av att diskrimineringslagens regler som avser skollagsreglerad verksamhet flyttas från diskrimineringslagen till skollagen. Defini- tion av religion eller annan trosuppfattning saknas i diskrimi- neringslagen varför denna diskrimineringsgrund inte finns med i uppräkningen. Religion eller annan trosuppfattning ska dock ha samma betydelse i skollagen som i diskrimineringslagen. Utbildningen ska utformas i överensstämmelse med grundläggande demo- kratiska värderingar och de mänskliga rättigheterna som människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet samt solidaritet mellan människor. Var och en som verkar inom utbildningen ska främja de mänskliga rättig- heterna och aktivt motverka diskriminering och annan kränkande behandling. Utbildningen ska vila på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet. Paragrafen innehåller vissa grundläggande bestämmelser om hur utbildningen ska utformas. I andra stycket har uttrycket alla former av kränkande behandling ersatts med diskriminering och annan kränkande behandling. Av- sikten är att förtydliga att det handlar om både diskriminering och annan kränkande behandling som inte har samband med någon diskri- mineringsgrund. Detta för att begreppen ska stämma överens med definitionerna i 1 kap. 3 § skollagen. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen är i övrigt oförändrad. Förslaget har behandlats i avsnitt 18.2.1. Alla ska, oberoende av geografisk hemvist och sociala och ekonomiska för- hållanden, ha lika tillgång till utbildning i skolväsendet om inte annat följer av särskilda bestämmelser i denna lag. I paragrafens andra stycke fanns tidigare en upplysning om att diskrimineringslagen innehåller regler om diskriminering inom utbild- ningsområdet. När nu diskrimineringslagens bestämmelser som av- ser skollagsreglerad verksamhet har flyttats från diskriminerings- lagen till skollagen har den upplysningen utgått. Första stycket är oförändrat. Förslaget har behandlats i avsnitt 18.2.1. Lagen är uppdelad i 29 kapitel. –inledande bestämmelser (1 kap.), –huvudmän och ansvarsfördelning (2 kap.), –barns och elevers utveckling mot målen (3 kap.), –kvalitet och inflytande (4 kap.), –trygghet och studiero (5 kap.), –åtgärder mot diskriminering och annan kränkande behandling (6 kap.), –skolplikt och rätt till utbildning (7 kap.), –förskolan (8 kap.), –förskoleklassen (9 kap.), –(10 kap.), –grundsärskolan (11 kap.), –specialskolan (12 kap.), –sameskolan (13 kap.), –fritidshemmet (14 kap.), –gymnasieskolan (15–17 a kap.), –gymnasiesärskolan (18 och 19 kap.), –vuxenutbildning (20 kap.), –särskild utbildning för vuxna (21 kap.), –entreprenad och samverkan (23 kap.), –särskilda utbildningsformer (24 kap.), –annan pedagogisk verksamhet (25 kap.), –tillsyn, statlig kvalitetsgranskning och nationell uppföljning och utvär- dering (26 kap.), –och (27 kap.), –överklagande (28 kap.), och –övriga bestämmelser (29 kap.). I sjätte strecksatsen har åtgärder mot kränkande behandling ändrats till åtgärder mot diskriminering och annan kränkande behandling. Ändringen är en följd av att diskrimineringslagens bestämmelser som rör skollagsreglerad verksamhet har flyttats till skollagen. Sjätte kapitlet har fått ett vidare innehåll och följaktligen också en annan rubrik. För ändringens innebörd se författningskommentaren till 6 kap. I övrigt är paragrafen oförändrad. Förslaget behandlas i av- snitt 18.2.1. I gymnasieskolan, gymnasiesärskolan, vuxenutbildning och sär- skild utbildning för vuxna får huvudmannen besluta att helt eller delvis stänga av en elev om 1.eleven med otillåtna hjälpmedel eller på annat sätt försöker vilseleda vid bedömningen av elevens måluppfyllelse och kunskaper, 2.eleven stör eller hindrar utbildningens bedrivande, 3.eleven utsätter någon annan elev eller av utbildningen berörd person för diskriminering eller annan kränkande behandling, eller 4.elevens uppförande på annat sätt inverkar negativt på övriga elevers trygghet och studiero. Huvudmannen får besluta att ett beslut om avstängning ska gälla omedel- bart. Om det kan antas att någon av förutsättningarna för avstängning enligt första stycket 2–4 är uppfyllda och beslutet är nödvändigt med hänsyn till elevernas trygghet och studiero, får rektorn besluta om omedelbar avstäng- ning. Rektorn får inte uppdra åt någon annan att fatta beslut enligt tredje stycket. I första stycket tredje punkten förtydligas att en elev som utsätter en annan elev eller av utbildningen berörd person för diskriminering eller annan kränkande behandling kan stängas av från utbildningen. I praktiken lär det i detta sammanhang i stort sett bara vara fråga om diskrimineringsformerna trakasserier eller sexuella trakasserier. Ändringen är en konsekvens av att begreppen diskriminering och annan kränkande behandling nu definieras i 1 kap. 3 § skollagen. Någon ändring i sak är inte avsedd. Förslaget har behandlats i av- snitt 18.2.5. Paragrafen är i övrigt oförändrad. Åtgärder mot diskriminering och annan kränkande behandling Detta kapitel har till ändamål att motverka diskriminering och annan kränk- ande behandling av barn och elever samt att på andra sätt främja deras lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöverskridande identitet eller ut- tryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsätt- ning, sexuell läggning eller ålder. Bestämmelserna tillämpas på utbildning och annan verksamhet enligt denna lag. Paragrafen anger kapitlets ändamål och tillämpningsområde. De all- männa övervägandena finns i avsnitt 18.2.2. Paragrafens första stycke har ändrats. Där anges nu att ändamålet med bestämmelserna i detta kapitel – förutom att motverka annan kränkande behandling av barn och elever på sätt som gäller – även är att motverka diskriminering samt att på andra sätt främja deras lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöverskrid- ande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder. Utvidgningen är en konsekvens av att diskrimineringslagens bestäm- melser som rör skollagsreglerad verksamhet flyttas till skollagen och samordnas med bestämmelserna om kränkande behandling. Paragrafen har utformats på samma sätt som 1 kap. 1 § DL. Vidare har rubriken kompletterats. Där framgår numera att kapitlet inne- håller bestämmelser om åtgärder mot såväl diskriminering som annan kränkande behandling. Andra stycket anger kapitlets tillämpningsområde och är oföränd- rat. I detta kapitel avses med –elev: utöver vad som anges i 1 kap. 3 § den som söker annan utbild- ning än förskola enligt denna lag, –barn: den som deltar i eller söker plats i förskolan eller annan peda- gogisk verksamhet enligt 25 kap., –personal: anställda och uppdragstagare i verksamhet enligt denna lag. Paragrafen är en definitionsparagraf och innehåller särskilda defini- tioner för kapitlet. Ändringen består i att definitionen av kränkande behandling har flyttats från denna paragraf till 1 kap. 3 § skollagen. De allmänna över- vägandena finns i avsnitt 18.2.3. Se även författningskommentaren till 1 kap. 3 § skollagen. I övrigt är paragrafen oförändrad. Huvudmannens arbete med aktiva åtgärder Huvudmannen ska se till att det inom ramen för varje särskild verksamhet bedrivs ett förebyggande och främjande arbete (aktiva åtgärder) –för att motverka diskriminering av barn och elever och på annat sätt verka för lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder, –för att motverka annan kränkande behandling av barn och elever, och –för att motverka att barn och elever utsätts för repressalier. I paragrafen regleras huvudmannens arbete med aktiva åtgärder på motsvarande sätt som diskrimineringslagen anger omfattningen av arbetet med aktiva åtgärder enligt den lagen. De allmänna överväg- andena finns i avsnitt 18.3.1. Paragrafen innehöll tidigare enbart ett krav på att bedriva ett målinriktat arbete för att motverka kränkande behandling. När nu allt arbete med aktiva åtgärder ska regleras i skollagen måste para- grafen kompletteras och justeras så att den stämmer överens med regleringen i diskrimineringslagen. Att aktiva åtgärder är ett före- byggande och främjande arbete för att inom en verksamhet mot- verka diskriminering av barn och elever och på annat sätt verka för lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfatt- ning, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder framgår av 3 kap. 1 § DL. Motsvarande ska gälla enligt skollagen och det kom- mer nu till uttryck i bestämmelsen. Det arbete som ska bedrivas för att motverka att barn och elever utsätts för annan kränkande be- handling och repressalier ska ske på motsvarande sätt som arbetet mot diskriminering. Begreppet annan kränkande behandling defini- eras i 1 kap. 3 §. I diskrimineringslagen anges hur arbetet med aktiva åtgärder ska bedrivas.