sou · H4B372d2 · 2016-10-17 00:00:00 — Till utredningen har dock framkommit att det inte är ovanligt att rätten fattar beslut att företagsrekonstrukt- ionen ska upphöra, därför att fristen har löpt ut utan att någon bor- genär eller gäldenären själv har ansökt om att gäldenären ska försät- tas i konkurs. Det är således oklart för samtliga parter inblandade hur det kommer att gå för gäldenärens verksamhet . Handläggning av ärenden om konkurs följer i princip rätte- gångsbalkens regler i den mån avvikande bestämmelser inte har meddelats i konkurslagen (se 16 kap. 2 § KonkL). Handläggningen av ärenden av företagsrekonstruktion ska ske enligt (1996:242) om domstolsärenden, om inte annat föreskrivs i LFR, 4 kap. 1 §. Kon- kursfrågor ska handläggas snabbt och konkurslagen kan därför innehålla regler för handläggningstider i vissa fall som avviker från , jfr t.ex. 32 kap. 1 § . Om en gäldenärs konkursansökan upptas ska rätten pröva den genast, 2 kap. 14 § första stycket. Gäldenärens ansökan ska dock prövas vid en förhandling, om det enligt 2 kap. 14 § andra stycket första punk- ten det med hänsyn till tillgängliga upplysningar eller av någon annan anledning finns särskilda skäl att inte godta uppgiften om gäldenärens insolvens. Förhandlingen ska enligt 2 kap. 14 § tredje stycket hållas från det att ansökningen kom in till rätten. Upptas en borgenärs konkursansökan ska rätten sätta ut en för- handling för prövning av ansökningen. Genomförande och avslutande av företagsrekonstruktion från det att ansökningen kom in till rätten. Om det finns särskilda skäl får den hållas senare, dock senast . Till förhandlingen ska parterna kallas, 2 kap. 16 §. Parterna ska i kallelsen upplysas om den i 2 kap. 19 § föreskrivna påföljden av att part uteblir. I kallelsen till gäldenären ska denna föreläggas att svara på konkursansökningen vid förhandlingen. I kallelsen ska även anges att gäldenären inte behöver inställa sig om gäldenären före förhandlingen skriftligen medger ansökningen och rätten inte särskilt underrättar vederbörande om att förhandlingen ändå ska hållas, Se även 2 kap. 15 och 17 §§ om kallelser m.m. En borgenär som ansöker om konkurs mot gäldenären under företagsrekonstruktionsförfarandet kommer att få sin ansökan vilandeförklarad, ifall gäldenären begär det, i avvaktan på att före- tagsrekonstruktionen upphör, 2 kap. 10 a § KonkL. Vanligvis be- reds borgenärens ansökan så långt att borgenärens ansökan dels uppfyller kraven i 2 kap. 4 § KonKL, dels det inte råder någon tve- kan om borgenärens behörighet enligt 2 kap. 6 § KonkL. Om bor- genären vidhåller sin konkursansökan, ska tingsrätten i samband med företagsrekonstruktionens avslutande sätta ut en förhandling för prövning av borgenärens vilandeförklarade konkursansökan. Om en konkursansökan varken finns anhängiggjord av gäldenä- ren eller av en borgenär kan man tycka att domstolen borde ha möjlighet att ta upp saken ex officio och då pröva graden av gälde- närens betalningssvårigheter. Ur de mindre borgenärernas och de anställdas perspektiv vore det mer förutsägbart och rättssäkert med en ex-officio prövning. Det skulle även minska risken för ett even- tuellt företrädaransvar samt ge ett mer effektivt förfarande, inte minst kostnadsmässigt. Rätten har redan fått uppgifter om gäldenä- rens tillgångar och skulder med uppgifter om varje borgenärs namn och postadress samt om det räkenskapsmaterial och de andra hand- lingar som rör gäldenärens verksamhet, jfr 2 kap. 3 § KonkL. Frå- gor om gäldenärens behörighet att företräda den juridiska personen och rättens egen behörighet är också redan klarlagda, jfr 2 kap. 1 § KonkL. Emellertid kan det finnas skäl för att gäldenären själv eller borgenärerna inte begär gäldenären i konkurs. Om inte parterna begär att gäldenären ska försättas i konkurs, kan det vara främ- mande att domstolen skulle göra det, särskilt som den varken vin- ner eller förlorar på ärendets utgång. Snarare är det borgenärerna som måste vara mer aktiva. Forskning visar att om man jämför det Genomförande och avslutande av företagsrekonstruktion SOU 2016:72 genomsnittliga antalet borgenärer som gäldenären namnger i borgenärsförteckningen med det genomsnittliga antalet närva- rande borgenärer vid borgenärssammanträdet är det av gäldenärens borgenärer som tar en aktiv del i rekonstruktions- förfarandet.40 Förklaringen till varför borgenärerna inte är så aktiva kan diskuteras. Ett skäl kan vara att borgenärerna saknar kunskap om lagen. En annan orsak är att borgenärerna anser att företagsre- konstruktion endast är en annan form av konkurs. Borgenärerna vill därför inte ödsla tid och kraft på något som de ändå tror kom- mer leda till en förlust. Ett tredje skäl kan vara att det namn som gäldenären uppger i företagsrekonstruktionsansökan inte överens- stämmer med dess organisationsnummer. Det kan vara en förvir- rande faktor för borgenären, eftersom vederbörande kanske inte tror att saken angår honom/henne eftersom man inte känner igen gäldenärens namn. Om en borgenär anser att företagsrekonstruktion inte är en lämplig åtgärd bör vederbörande lämna in en konkursansökan mot gäldenären och räkna med att den vilandeförklaras under förfaran- dets gång. Borgenären bör därefter aktualisera denna om vederbö- rande anser att gäldenären är insolvent och syftet med företagsre- konstruktionen inte kan uppnås. Om borgenären då vidhåller sin konkursansökan, ska tingsrätten i samband med företagsrekon- struktionens avslutande sätta ut en förhandling för prövning av borgenärens vilandeförklarade konkursansökan. Utredningen anser att för den konkurssökande borgenären är varje fördröjning av dennes vilandeförklarade konkursansökan äventyrlig eftersom gäldenären efter rekonstruktionens avslutande har möjlighet att förfoga över sin egendom utan rekonstruktörens samtycke. Tillgångarna kan således komma att göras oåtkomlig för borgenärerna, jfr dock 4 kap. KonkL. Borgenärerna måste således ta en mer aktiv roll vid avslutandet av gäldenärens rekonstruktion, med tanke på att det är deras intressen och fordringar som står på spel. Om borgenären vill förhindra att det uppstår ett otillfredsstäl- lande vakuum i tiden mellan ett misslyckat avslutat företagsrekon- struktionsförfarande och en eventuell annalkande konkurs bör vederbörande i samband med företagsrekonstruktionens avslutande 40 , A. & Karlsson-Tuula, M., Är lagen om företagsrekonstruktion en pappersti- ger? 2000, s. 63. Genomförande och avslutande av företagsrekonstruktion antingen anhängigöra en konkursansökan eller aktualisera en redan inlämnad sådan. Det kan dock övervägas om inte rätten borde ex officio pröva huruvida gäldenären ska försättas i konkurs i samband med att rätten beslutar att företagsrekonstruktionen ska upphöra. Något sådant förslag lämnas dock inte här. Förslag: De föreslagna lagändringarna ska träda i kraft den 1 ja- nuari 2018. De lagändringar som föreslås bör träda i kraft . Med hänsyn till den tid som kan beräknas gå åt för remissförfa- rande, fortsatt beredning inom , inhämtande av Lagrådets yttrande och riksdagsbehandling bör de nya bestämmel- serna kunna träda i kraft . Förslag: Äldre bestämmelser gäller fortfarande för ansökningar om företagsrekonstruktion som anhängiggjorts före ikraftträ- dandet och för ärenden i vilka beslut om att inleda rekonstrukt- ion har meddelats före ikraftträdandet. De föreslagna reglerna innebär att ansökan ska innehålla mer in- formation, skärpt beviskrav för att få inleda förfarandet och en viss inskränkning i gäldenärens rätt att förfoga över sina tillgångar ef- tersom avsaknad av samtycke från rekonstruktören ska medföra ogiltighetsverkan för vissa rättshandlingar som gäldenären företar under förfarandet. Utredningen föreslår också ändrade regler om gäldenärens avtal samt regler om obligatorisk domstolsprövning av rekonstruktörens ersättning och ett i lag reglerat skadeståndsansvar för rekonstruktören. Detta sammantaget med nya regler beträf- fande separat ackord och utvidgat ackord gör att det är nödvändigt att äldre bestämmelser fortfarande får gälla före ikraftträdandet av de föreslagna bestämmelserna. 10.1Förslag till lag om ändring i lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion I bestämmelsen har gjorts ett tillägg. Där finns en upplysning om att en näringsidkare med betalningssvårigheter kan ansöka om att få inleda förhandling om ett separat ackord istället för företagsre- konstruktion. Som utvecklats i den allmänna motiveringen i 8.2 ska det vara möjligt att ansöka om ackord utan att gäldenären behöver rekonstruera den verksamhet som bedrivs. Det separata ackordet är avsett att vara en snabb väg till skuldnedsättning för gäldenären i fall då det i övrigt saknas behov av att rekonstruera den verksam- het som bedrivs. De förutsättningar och villkor som ställs upp för att gäldenären ska beviljas ett separat ackord framkommer dock i ett nytt kapitel, 3 b kap. 1–11 §§. I paragrafens första stycke har det gjorts ett nytt tillägg beträffande hur gäldenären kan träffa en ekonomisk uppgörelse med sina bor- genärer. Det kan antingen ske genom ett offentligt ackord eller genom ett utvidgat ackord. I andra stycket görs ett nytt tillägg som hänvisar till bestämmel- serna i 3 kap. och 3 a kap. i lagen. Av 1 kap. 2 § första stycket framkommer att den ekonomiska uppgörelsen mellan borgenärerna och gäldenären kan ske antingen genom ett offentligt ackord eller genom ett utvidgat ackord. De förutsättningar och villkor som ställs upp för att gäldenären ska beviljas ett offentligt eller ett ut- vidgat ackord framkommer dock av bestämmelser i 3 kap. respek- tive 3 a kap. LFR. Med hänsyn härtill görs ett tillägg som hänvisar till bestämmelserna i 3 kap. respektive 3 a kap. i lagen. I tredje stycket erinras om att vad som sägs i lagen beträffande ackord avser såväl ett offentligt som ett utvidgat eller separat ack- ord, såvida inget annat anges i lagen. I övrigt har gjorts vissa språkliga justeringar i paragrafen. 2 kap. Företagsrekonstruktion i allmänhet I paragrafens första stycke har regeln om forum har flyttats till 1 a §. I övrigt har gjorts vissa språkliga justeringar. I andra stycket har vissa språkliga justeringar gjorts. Paragrafen är ny. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.1. Enligt bestämmelsen är det regeringen som meddelar föreskrifter om vilka av landets tingsrätter som ska vara behöriga att handlägga ärenden om företagsrekonstruktion (och ärenden om separat ack- ord, se 3 b kap. 2 §) och vilka domsområden dessa domstolar ska ha. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2 och 8.1 och 8.2. Genom ett tillägg i första stycket första punkten framgår att gäl- denärens ansökan ska innehålla en redogörelse för den aktuella verksamheten i fråga. Härmed avses uppgifter om företagets asso- ciationsform, livslängd, bakgrund, storlek, hur många som är an- ställda och som således är i behov av lönegaranti samt i vilken bransch företaget är verksamt. Det bör även framgå förhållandet mellan aktiekapital, eget kapital och lånat kapital. Det är även lämp- ligt att ange vilka grundförutsättningar gäldenären har och särskilt om det finns en affärsidé och om denna i så fall är lönsam. I paragrafen införs ett nytt andra stycke. Enligt bestämmelsen ska ansökan innehålla en likviditetsbudget som visar att det finns likvida medel tillgängligt för att betala den löpande driften av verk- samheten i enlighet med kontantprincipen. Av budgeten ska tydligt framgå förekomsten av externa medel och om de externa medlen är beroende av en viss omständighet, t.ex. att försäljning sker eller att kredit beviljas. Budgeten ska som utgångs- punkt avse en rekonstruktionsperiod men om det finns särskilda skäl får budgeten avse för vilken budget kan upprättas. Med särskilda skäl avses exempelvis att de uppgifter som föreligger i detta skede inte möjliggör en tillförlitlig budget . En likviditetsbudget kan kompletteras i efterhand om omständigheterna är sådana att det saknas tid och det är av avgörande betydelse att rekonstruktionen omgående inleds. Skälen för att inte lämna en likviditetsbudget ska då motiveras. Genom ett nytt tredje stycke införs en bestämmelse om att det av förslaget till rekonstruktör enligt första stycket punkt 4 ska framgå vilka borgenärer som har kontaktats, hur de är berörda samt om de har någon erinran mot den föreslagna personen. Meningen är att gäldenären och den blivande rekonstruktören vid framtagandet av ansökan om företagsrekonstruktion ska kontakta borgenärer för att höra om de har förtroende för den föreslagna personen. Förtro- endet för den blivande rekonstruktören kan vara lågt om vederbö- rande exempelvis är dömd för ekonomisk brottslighet eller har restförda skatteskulder, men det kan även röra sig om huruvida rekonstruktören är känd för sin redbarhet och kompetens baserade på tidigare erfarenheter av personen i rekonstruktionssammanhang. De borgenärer som enligt förslaget till nya 2 kap. 3 § LFR bör kon- taktas torde vara de till fordringsbeloppet största samt andra som är viktiga att ha stöd hos för att kunna genomföra en lyckad rekon- struktion. I praktiken torde det regelmässigt vara lämpligt att kon- takta , kreditgivare samt ett par av exempelvis de största leverantörerna. Rätten ges härigenom ett bredare underlag för sin bedömning av vem som kan utses till rekonstruktör enligt 2 kap. 11 § eftersom den personen ska ha borgenärernas förtroende. I paragrafen har i övrigt gjorts vissa språkliga justeringar. I paragrafen införs ett nytt andra stycke som motsvarar 2 kap. 3 § tredje stycket, se vidare kommentaren till den paragrafen. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.2. I första stycket har gjorts vissa språkliga justeringar. Genom en ändring i andra stycket införs ett något högre bevis- krav vid prövningen om det finns anledning att anta att syftet med företagsrekonstruktionen kan uppnås. Enligt ändringen får beslut om företagsrekonstruktion meddelas, om det finns grundad anled- ning att anta att syftet med företagsrekonstruktionen kan uppnås. Till följd av det ändrade beviskravet är det inte längre tillräckligt att möjligheten av att en företagsrekonstruktion leder till att verksam- heten rekonstrueras inte framstår som utesluten (jfr prop. 1995/96:5 s. 180) utan det måste finnas realistiska förutsättningar för en lyckad rekonstruktion. Gäldenären måste verkligen ha avsikt och förmåga att fullfölja en företagsrekonstruktion. Paragrafen behandlas i avsnitt 8.1.2. I första stycket byts rekvisitet särskilda skäl ut mot synnerliga skäl. Förslaget ger minskade möjligheter att utse fler än en rekon- struktör. Ändringen syftar i huvudsak till att hålla nere kostnader- na för förfarandet och markerar att rätten endast i undantagsfall får utse fler än en rekonstruktör. Möjligheten att utse flera rekon- struktörer är förbehållen ärenden av mycket stor omfattning eller komplicerad natur där det inte heller framstår som rimligt att re- konstruktören inhämtar tillräcklig kompletterande kompetens ge- nom sakkunnigt biträde enligt 2 kap. 12 § andra stycket. I paragrafen har i övrigt gjorts vissa språkliga justeringar. Paragrafen behandlas i avsnitt 8.1.2 och 8.1.3. I andra stycket har gjorts ett tillägg om att den som är anställd vid inte får vara rekonstruktör. Detsamma gäller den som arbetar med lönegarantifrågor vid Länsstyrelse. gäller att bl.a. anställda vid inte får vara rekonstruktörer. I ett nytt fjärde stycke anges att rekonstruktören vid fullgörandet av uppdraget inte får sätta någon annan i sitt ställe. Det är den re- konstruktör som domstolen bedömt som lämplig och särskilt kvali- ficerad för uppdraget som ska utföra de uppgifter som följer med rekonstruktörsuppdraget. I praktiken biträds rekonstruktören dock ofta av medhjälpare på sitt kontor och det är möjligt att låta dessa personer fatta olika beslut av mindre betydelse. Vid exempelvis till- fällig sjukdom hos rekonstruktören är det också möjligt för en re- konstruktör att låta någon annan inom samma organisation sköta löpande göromål som inte kan skjutas upp. Avsikten är dock att rekonstruktören själv ska ha kontrollen över rekonstrukt- ionsärendet och vara den som fattar de för rekonstruktionen bety- delsefulla besluten. Någon möjlighet för rekonstruktören att befull- mäktiga en extern samarbetspartner att utföra rekonstruk- tionsarbetet finns inte annat än i de fall rekonstruktören gör bedömningen att det finns behov av experthjälp. I sådana fall får ett sakkunnigt biträde anlitas med stöd av 2 kap. 12 § andra stycket. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.1.2. Första stycket har ändrats så att det motsvarar bestämmelsens ly- delse som den föreslogs av i slutbetänk- andet Gäldenärens avtal vid insolvensförfaranden (SOU 2001:80). Genom ändringen utsträcks gäldenärens plikt att samråda med re- konstruktören till att omfatta också fullgörelse av naturaförpliktel- ser (t.ex. leverans av före förfarandet såld men inte utgiven vara) och säkerställanden för sådana förpliktelser. I fråga om motivering till den bestämmelsen hänvisas till SOU 2001:80 s. 181 ff. Paragrafens andra och tredje stycke har ändrats och innebär att rättshandlingar som gäldenären företar och som kräver rekonstruk- törens samtycke enligt första stycket är ogiltiga om samtycke saknas. Detta gäller dock inte om gäldenärens motpart var i god tro, dvs. inte kände till eller borde ha känt till att gäldenären inte hade rätt att företa rättshandlingen. En överlåtelse av eller ett annat förfogande över egendom som på grund av motpartens goda tro ska gälla, ska dock, om rekonstruktören utan oskäligt uppehåll begär det, gå åter mot att gäldenären ersätter borgenären vad han/hon betalat jämte nödvändig eller nyttig kostnad. Bestämmelsen är utformad efter förebild av 3 kap 2 § första stycket konkurslagen och den nya bestämmelsen bör tilläm- pas på motsvarande sätt som den nämnda bestämmelsen i kon- kurslagen. I fjärde stycket har gjorts följdändringar på grund av det ändrade första stycket. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.5. Av bestämmelsen framgår att efter borgenärssammanträdet ska rätten besluta att företagsrekonstruktion- en ska upphöra, om syftet med företagsrekonstruktionen inte kan antas bli uppnått. Eftersom rätten ofta fattat sitt beslut om att inleda företagsrekonstruktionen på ett ofullständigt underlag är det viktigt att rätten, med hänsyn till den mer ingående utredning som föreligger vid borgenärssammanträdet, gör en noggrann prövning om det fortfa- rande finns skäl att låta rekonstruktionen fortgå. Beviskrav vid denna prövning är högre än vid beslutet om företagsrekonstruktion enligt 6 § andra stycket. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.2.3. Första stycket i paragrafen har ändrats så att verkställighet för borgenärer med separationsrätt är möjlig om inte gäldenären begär att avtalet ska fullföljas. Om gäldenären inte förklarar sig beredd att utge vederlaget eller ställa säkerhet i takt med att motparten fullgör nya prestationer ska motparten således inte bara kunna häva utan även låta verkställa ett återtagande. I fråga om motivering till bestämmelsen hänvisas till utta- landen i SOU 2001:80 s. 133–135 och s. 183–185 samt SOU 2010:2 Del 1 s. 406 och s. 415. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.2.2 Innehållet i nuvarande första och andra stycket flyttas med redaktionella ändringar till nya 20 a §. I första stycket föreslås en regel som innebär att redan ansökan om företagsrekonstruktion medför att gäldenärens motpart blir förhindrad att häva på grund av dröjsmål eller befarat dröjsmål. Härigenom ges gäldenären möjlighet att med rekonstruktörens samtycke kräva fullföljd av avtalet. I andra stycket regleras dock följderna av att motparten i god tro om en företagsrekonstruktion avger en hävningsförklaring. Häv- ningen ska således gälla om det av omständigheterna framgår att motparten var i god tro och det skulle vara uppenbart oskäligt om hävningen inte blev gällande. I fråga om ytterligare motivering till bestämmelsen hänvisas till uttalanden i SOU 2001:80 s. 135–137 och s. 185–187 och SOU 2010:2 Del 1 s. 404 ff., och särskilt s. 417 samt Del 2, s. 17 och s. 117 f. Tredje stycket tas bort och flyttas delvis till nya 20 c § men inne- bär ingen ändring i sak. Fjärde stycket tas bort och flyttas till nya 20 h § men innebär ingen ändring i sak. Femte stycket tas bort och flyttas delvis förändrat till 20 d §. Det nuvarande sjätte stycket tas bort och flyttas till nya 20 h § men innebär ingen ändring i sak. Paragrafen är ny. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.2.5. I första stycket första meningen framkommer i likhet med 2 kap. 20 § första stycket att gäldenären med rekonstruktörens samtycke har rätt att bestämma vilka avtal som ska fullföljas. Bestämmelsen gäller alla avtal, med undantag av vad som framkommer om anställ- ningsavtal m.m. i 20 h §. Bestämmelsen är i praktiken endast till- lämplig på avtal som är ömsesidigt förpliktande och icke fullgjorda. Såsom redan är fallet enligt gällande rätt fortsätter ett avtal att löpa, trots att ett rekonstruktionsförfarande inleds. Däremot får motpar- ten häva och befria sig från skyldigheten att prestera om inte gälde- nären med rekonstruktörens samtycke begär att det ska fullföljas. Det är dock gäldenären tillsammans med rekonstruktören som bestämmer om avtalet ska fullföljas eller inte. I första stycket i andra meningen ges motparten en rätt att oavsett om dröjsmål har ägt rum före företagsrekonstruktionen, få besked av gäldenären om avtalet ska fullföljas. Denna rätt är inte beroende av att gäldenären har gjort sig skyldig till ett hävningsgrundade dröjsmål före rekonstruktionen vilket nu är fallet. Vad som avses med skälig tid beror på förhållandena i det en- skilda fallet. Faktorer som bör beaktas är bl.a. avtalets omfattning och den typ av vara eller tjänst som avtalet avser.1 I andra stycket framkommer vad som gäller mellan parterna om ett avtal ska fullföljas. I andra stycket första punkten anges att är tiden för motpartens fullgörelse inne, ska gäldenären på motpartens begäran fullgöra sina motsvarande prestationer eller, om anstånd medgetts beträffande vissa prestationer, ställa säkerhet för dem. Motparten ska således fullgöra sina återstående prestationer och gäldenären ska fullgöra sina motsvarande prestationer eller, om anstånd medgetts beträffande vissa prestationer, ställa säkerhet för dem. I andra stycket andra punkten anges att är tiden för motpar- tens fullgörelse inte inne, har motparten rätt att erhålla säkerhet för gäldenärens framtida prestationer i den mån det av särskild anled- ning är nödvändigt för att skydda honom mot förlust. I andra stycket återfinns således den regel som finns i 2 kap. 20 § andra stycket LFR. I tredje stycket finns en ny regel att om gäldenärens prestation inte kan uppdelas utan betydande olägenhet för motparten ska gäl- denären vara skyldig att utge vederlag så att olägenheten upphör, trots att det betyder att motparten får vederlag för en oprioriterad fordran. Om gäldenären ska prestera in natura är huvudregeln som ovan nämnts att gäldenären inte behöver utge sin prestation i den mån den utgör vederlag för en betalning som motparten fullgjort före rekonstruktionen. Vid successiva leveranser ska gäldenären kunna kräva betalning av leverans B trots att motparten tidigare 1 Se prop. 1995/96:5 s. 198. betalat leverans A utan att få denna. I den mån gäldenärens presta- tion inte låter sig uppdelas utan betydande olägenhet för motparten, t.ex. gäldenären ska leverera en maskin som inte låter sig uppdelas, är gäldenären skyldig att utge vederlag så att olägenheten upphör, trots att det betyder att motparten får vederlag för en oprioriterad prestat- ion som han/hon fullgjort före rekonstruktionen. I fråga om moti- vering till bestämmelsen hänvisas till uttalandena i SOU 2001:80 s. 135 ff., särskilt s. 139–145, s. samt SOU 2010:2, Del 1 s. 409 f., 423 f. och Del 2, s. 18 och s. 119–121, och s. 153 f. Paragrafen är ny. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.2.6.