sou · H4B370 · 2016-10-26 00:00:00 — 114 dom i mål B 756-12 (dom i mål B 9980-11) och Hovrätten för Västra dom i mål B 1689-12 (tingsrätts dom i mål B 15416-11). Enligt ansökningarna om stämning i målen förekommer drygt 40 målsäganden i de delar som rör människohandel, ungefär lika fördelat i mål som rör människohandel för sexuella ändamål och människohandel för andra ändamål. Målsägande kommer ursprung- ligen från andra europeiska länder än och har också rekry- terats i ett annat europeiskt land. Av domarna framgår att måls- ägandena har haft sin hemvist i , , , och . Flera av målsägandena tillhör grupper som kan sägas vara sär- skilt utsatta såväl ekonomiskt som socialt i sina ursprungsländer. Målsägandenas utsatthet har i många fall bestått i att de tillhör minoritetsgrupper som inte har haft någon möjlighet att få anställ- ning i hemlandet eller i att de kommer från en hemmiljö där det förekommit missförhållanden. Den övervägande delen av målsägandena hade, såvitt framgår, varit i innan de transporterades hit. De sak- nade därmed erfarenheter av hur det svenska samhället fungerade när de vistades här. Ingen av målsägandena behärskade svenska. Av vad som framgår av domarna behärskade bara ett fåtal av måls- ägandena engelska. En del av domarna avser ett stort antal tilltalade som i större eller mindre grad utnyttjat målsägandena. I enlighet med stäm- ningsansökningarna förekommer drygt 25 tilltalade för människo- handel/medhjälp till människohandel, varav drygt häften åtalats för människohandel för sexuella ändamål. I målen finns även ytter- ligare tilltalanden. Dessa har i stor utsträckning åtalats för att ha hanterat målsägandena på ett sätt som inneburit att de gjort sig skyldiga till koppleri, grovt koppleri eller köp av sexuell tjänst. Av domarna framgår också att de tilltalade i de delar som avsett människohandel, såväl för sexuella som för andra ändamål, haft en stark anknytning till det land som målsäganden kommit från. Detta får i sig anses ha inneburit att de tilltalade haft goda kunskaper om målsägandenas levnadsförhållanden och de ekonomiska och sociala förutsättningarna i ursprungslandet. De flesta tilltalade har vistats eller haft sin hemvist i och därmed också haft kunskaper om förhållandena här samt behärskat svenska eller engelska. Vid en genomgång av domarna kan konstateras att det också förekommer annan brottslighet som begåtts i anledning av eller i anslutning till människohandeln. I de flesta domarna som rör män- niskohandel för sexuella ändamål förekommer brott som straff- beläggs i 6 kap. BrB, såsom våldtäkt, sexuellt tvång, koppleri, grovt koppleri och köp av sexuell tjänst. I ett av målen rörande män- niskohandel för andra ändamål (tvång att stjäla) förekom också försök till våldtäkt av målsäganden. Att det förekommer sådan brottslighet i så stor utsträckning torde ha sin förklaring i att många av de brott som begåtts mot målsäganden ingår som ett led i människohandeln som fenomen. Exempelvis kan sådana gärningar ingå som ett led i att betvinga och bryta ned målsäganden och därigenom exempelvis tvinga honom eller henne att underkasta sig det tilltänka utnyttjandet som i sin tur kan bestå i förfaranden som är att bedöma som koppleri eller grovt koppleri, och också köp av sexuell tjänst. I flera fall ger människohandeln intrycket av att förekomma i mycket organiserad form och endast undantagsvis avser åtalet för människohandelsbrott endast en tilltalad. Att människohandeln vanligtvis är organiserad kommer exempelvis till uttryck genom att den verksamhet som beskrivs är av större omfattning och har be- drivits enligt fasta rutiner. Så var fallet t.ex. i ett avgörande från Hovrätten för där det var 11 kvinnor som utnyttjades i prostitution i ett flertal olika lägenheter i Göteborgsområdet.115 I ett avgörande från uppdagades ett nätverk av män, alla litauiska medborgare bosatta i samma stad i , som organiserade prostitution.116 I målet fanns uppgift om att sammanlagt 16 kvinnor, samtliga från , varit i och arbetat för nätverket, även om endast nio av dem var aktuella som målsägande i målet (som dock rörde både koppleri, grovt koppleri och människohandel). Det finns emellertid också exempel på människohandel som inte visar tecken på samma grad av större organisation. Så får anses ha varit fallet i bl.a. det människohandelsförfarande som var föremål för prövning i avgörande från Hovrätten för I 115Hovrätten för Västra dom i mål B 2827-12 (tingsrätts dom i mål B 8184-11). 116Svea hovrätts dom i mål B 5309-12 (tingsrätts dom i mål B 6114-11). 117Hovrätten för dom i mål B 1689-12 (tingsrätts dom i mål B 15416-11). avgörandet avsåg förfarandena en målsägande som rekryterats för att bli hustru eller flickvän åt de tilltalades son. I en del avgöranden framkommer uppgifter om att det förekom- mit prostitutionsverksamhet i större omfattning än vad som om- fattats av åtalen. I exempelvis det ovan nämnda avgörandet från Hovrätten för har antecknats att efter att verksam- heten etablerats har ett stort antal rumänska kvinnor regelbundet befunnit sig i området för att prostituera sig. I nästan alla domar där de tilltalade åtalats för människohandel för sexuella ändamål, har det framställts alternativa gärningspåstå- enden om koppleri eller grovt koppleri. Av de personer som åtalats för människohandel har endast dömts för människo- handel. Beträffande resterande antal personer har gärningen, där det varit fråga om människohandel för sexuella ändamål, rubricerats som koppleri eller grovt koppleri alternativt har åtalet ogillats. I de fall det åtalats för människohandel för andra ändamål har gärningen endast i ett fall bedömts som människohandel. I övriga fall har åtalen ogillats helt eller bedömts som andra brott (misshandel, försök till misshandel, egenmäktigt förfarande och ofredande). Av domarna framgår att av målsägandena, såvitt avser människohandel, medverkat vid förhandlingar i dom- stol i . I de flesta fall där målsägandena har lämnat en berättelse har deras uppgifter, tillsammans med viss stödbevisning, såsom utskrift av telefonavlyssning m.m., legat till grund för dom- stolarnas bedömning i skuld- och skadeståndsfrågorna. I några fall har målsägandena inte hörts i rätten. Närmare om domstolarnas bedömningar av rekvisiten i 4 kap. 1 a § BrB Domstolarnas tolkning av kravet på användande av otillbörligt medel Som redovisats ovan finns endast ett begränsat antal domar rörande människohandel enligt bestämmelsens senaste lydelse. Några domar rör dessutom målsägande under . Det finns alltså endast ett mycket begränsat antal resonemang som tar sikte på användandet av otillbörliga medel. Det begränsade materialet gör det svårt att få en helt klar bild av hur domstolarna tolkar rekvisitet och vad som krävs för att det ska anses vara uppfyllt. I de fall domstolarna har haft att ta ställning till om det förekommit användande av något sådant medel, har majoriteten av domarna avsett människohandel för sexuella ändamål. Åklagaren har i nästan samtliga fall påstått att gärningsmännen genom vilseledande förmått målsägandena att vidta en åtgärd. Vilseledandet har bestått i att gärningsmännen i olika utsträckning lämnat oriktiga uppgifter om syftet med och förhållandena kring vistelsen i , främst ekonomiska förhållanden och arbets- villkor. I samtliga fall har åklagaren även påstått att gärningsmännen utnyttjat målsägandenas utsatta belägenhet. Den utsatta belägen- heten har framför allt påståtts bestått i att målsägandena befunnit sig i en ekonomiskt utsatt belägenhet i hemlandet, att de isolerats i , att målsägandena inte haft egna pengar eller eget boende i , att de haft mycket bristande språkkunskaper, att de inte haft egna kontakter i eller kännedom om svenska samhället i stort, vilket lett till en faktisk beroendeställning till gärnings- männen. I något fall har även påståtts att gärningsmännen omhänder- tagit målsägandenas identitetshandlingar, vilket medfört att måls- äganden inte kunnat resa iväg. I något fall har även påståtts att den känslomässiga relationen till viss gärningsman försatt en målsägande i beroendeställning till gärningsmannen. I ett par fall har även an- getts våld och hot som otillbörligt medel. I Hovrätten över och dom från fann domstolen det visat att vilseledande beträffande de ekono- miska villkoren för prostitutionen förekommit. Domstolen fann inledningsvis att det fanns en sådan överenskommelse om verk- samheten och fördelningen av inkomsten från denna som måls- äganden påstått. Med hänsyn till den långa tid som målsäganden vistats i utan att få pengar ansåg domstolen att det fick hållas för visst att gärningsmannen inte haft för avsikt att betala målsäganden enligt överenskommelsen. Målsäganden hade därigenom vilseletts om de ekonomiska villkoren för prostitutionen. Dom- stolen fann det också utrett att målsägande efter ankomsten till kom att stå i en beroendeställning till gärningsmannen och att gärningsmannen utnyttjat denna utsatta belägenhet vid exploa- teringen av målsäganden. Gärningsmannens inflytande över måls- äganden bedömdes otillbörligt. I en dom från från konsta- terades att målsäganden, i syfte att exploateras för sexuella ända- mål, vilseletts vid rekryteringen beträffande villkoren för prostitu- tionen. Domstolen konstaterade att handelsåtgärderna möjliggjorts genom ett otillbörligt medel, men uttalade att detta emellertid inte är tillräckligt för att gärningarna ska bedömas som människo- handel. Domstolen uttalade att kravet på otillbörligt medel tar sikte på det maktförhållande mellan gärningsman och offer som måste ha uppstått för att straffansvar ska komma i fråga och innebär att gärningsmannen ska bemästra offrets fria och verkliga vilja. Om- ständigheterna ska vara sådana att offret inte har något annat verk- ligt eller godtagbart alternativ än att underkasta sig gärnings- mannens vilja. I fallet fann domstolen att det redan i hemlandet uppstått ett maktförhållande och att detta sedan kommit att bestå . Domstolen fann att målsäganden befunnit sig i en sådan utsatt situation att hennes praktiska möjligheter att lämna prostitutionsverksamheten och resa hem varit mycket be- gränsade och att målsäganden inte haft något reellt alternativ än att underkasta sig gärningsmannens vilja. I en dom från fann domstolen att även den gärningsman som dömts för medhjälp till människo- handel av tingsrätten skulle dömas såsom gärningsman. Detta mot bakgrund av att domstolen fann det visat att även denna gärnings- man haft en god insyn i verksamheten och ett bestämmande inflytande över hur den bedrivits. Hovrätten uttalade att det funnits ett sådant maktförhållande även mellan denne gärningsman och målsäganden att målsäganden inte upplevt sig ha haft något verkligt eller godtagbart alternativ än att underkasta sig gärningsmannens eller gärningsmännens vilja. I den överklagade domen, tingsrätts dom från , fann tingsrätten att måls- äganden vilseletts om de ekonomiska förutsättningarna för sin prostitution. Likaså fann tingsrätten det styrkt att målsäganden utsatts för olaga tvång och att målsäganden varit i en sådan utsatt situation att hennes praktiska möjligheter att lämna prostitutions- verksamheten varit mycket begränsade. Utredningen visade också att målsäganden inte haft något annat reellt val än att underkasta sig gärningsmannens vilja. På detta vis har det enligt domstolen förekommit ett utnyttjande av målsägandens utsatta belägenhet. I en dom från Hovrätten för från , där det förekom sex tilltalade och elva målsägande, fann dom- stolen att vilseledande, beträffande vissa målsägande, skett om de ekonomiska förhållandena för prostitutionen. Likaså fann dom- stolen att utnyttjande av målsägandens utsatta belägenhet förelegat, beträffande viss målsägande, genom att målsäganden befunnit sig i ett ekonomiskt skuldförhållande, varit gravid, saknat bostad och att målsägandens dotter bott hos gärningsmannens familj. Beträffande viss målsägande konstaterades även att det förelegat olaga tvång. Beträffande andra målsägande konstaterades att det i vissa fall inte kunde påvisas något otillbörligt medel eller att det, under alla för- hållanden, inte var visat att det uppkommit ett sådant maktför- hållande mellan gärningsman och målsägande som krävs för bifall till åtalet för människohandel. Beträffande någon målsägande kon- staterades att det saknades orsakssamband mellan det otillbörliga medlet och handelsåtgärden. I förhållande till en av målsägandena konstaterade domstolen att en tilltalad inhyst henne. Domstolen konstaterade dock vidare att det inte kunde anses visat att måls- äganden befunnit sig i en i lagens mening utsatt situation innan hon kom till men att det under alla förhållanden inte var visat att det uppkommit ett sådant maktförhållande mellan den tilltalade och målsäganden som krävs för bifall till åtalet för människohandel. I ett avgörande från Hovrätten över och från har domstolen funnit att en av gärningsmännen genom vilseledande uppgifter om villkoren för den prostitution som målsägandena skulle bedriva i förmått dem att komma hit. Domstolen uttalade dock att detta emellertid inte var tillräck- ligt för att gärningen skulle bedömas som människohandel. För straffansvar för människohandel krävs enligt domstolen att det ska ha uppkommit ett maktförhållande mellan gärningsman och offer och att gärningsmannen, genom sina åtgärder, bemästrar offrets fria och verkliga vilja. Omständigheterna ska enligt domstolen vara sådana att offret inte har något annat verkligt eller godtagbart alternativ än att underkasta sig gärningsmannens vilja. Domstolen fann också att målsägandena i befunnit sig i en utsatt situa- tion, eftersom de saknade pengar, inte kände någon i och inte behärskade svenska språket och att detta kommit att utnyttjas av de tilltalade. Domstolen fann att målsägandena utnyttjats och behandlats på ett oacceptabelt sätt men att de haft ett verkligt och godtagbart alternativ till att underkasta sig gärningsmännens vilja, nämligen att ge sig iväg, vilket alternativ de också använt sig av så snart det stod klart för dem att de inte skulle få någon betalning och utan invändningar från gärningsmännen samt i förlitan på att de på något sätt skulle ordna hjälp att sig tillbaka till sitt hemland. Mot denna bakgrund fann domstolen att det inte uppstått något sådant maktförhållande mellan gärningsman och offer som var en förutsättning för att den tilltalade skulle kunna dömas för män- niskohandel. Gärningen bedömdes i stället som grovt koppleri. I ett avgörande från från gällande tvångsarbete fann domstolen att det varken förelåg vilseledande, olaga tvång eller utnyttjande av offrens utsatta be- lägenhet. Domstolen fann inte att målsägandena vilseletts beträff- ande förutsättningarna för resan. Beträffande en målsägande fann domstolen det visat att en gärningsman utövat olaga tvång mot denne, dock fann domstolen det inte utrett att det förelåg ett orsakssamband mellan det otillbörliga medlet och handelsåtgärden i dessa fall. Beträffande de omhändertagna passen fann domstolen förutsättningar föreligga att döma de tilltalade för egenmäktigt förfarande men inte människohandel. I en dom från (som överklagats) gällande människohandel för tvångsarbete, fann domstolen, mot bakgrund av bevisvärderingen, att det inte förelåg något otillbörligt medel. Domstolen fann att det inte heller förelåg tillräcklig bevis- ning för att fälla gärningsmännen för ocker eller misshandel. I ett avgörande från (som överklagats) gällande människohandel för sexuella ändamål fann domstolen att de två tilltalade gemensamt och i samråd vidtagit handelsåtgärder genom att rekrytera, ombesörja transport och in- hysa målsäganden, att de vidtagit dessa handelsåtgärder med hjälp av otillbörliga medel i form av vilseledande och utnyttjande av måls- ägandens utsatta belägenhet samt att detta skett i syfte att exploa- tera målsäganden för sexuella ändamål genom prostitution. Enligt tingsrätten var det uppenbart att de tilltalade haft en maktposition där de varit helt överordnade målsäganden. De tilltalade dömdes för människohandel. Av de nu redovisade domarna framgår att domstolarna i de flesta fall funnit det otillbörliga medlet styrkt när domstolarna funnit att det uppkommit ett maktförhållande mellan gärningsman och offer och att gärningsmannen, genom sina åtgärder, bemästrat offrets fria och verkliga vilja. Omständigheterna ska enligt domstolarna vara sådana att offret inte har något annat verkligt eller godtagbart alternativ än att underkasta sig gärningsmannens vilja, dvs. måls- äganden ska ha intagit en underlägsen ställning i förhållande till gärningsmannen. Domstolarna har, även om de konstaterat att otillbörligt medel förelegat, uttalat att detta inte varit tillräckligt för att gärningen skulle bedömas som människohandel. I de fall som en målsägande haft ett verkligt och godtagbart alternativ till att under- kasta sig gärningsmännens vilja, t.ex. att ge sig iväg, har dom- stolarna inte funnit att det uppstått något sådant maktförhållande mellan gärningsman och offer som är en förutsättning för att de tilltalade kan dömas för människohandel. Med uttrycket gärnings- mannens vilja synes domstolarna enligt vår tolkning avse viljan att fortsätta exploatera – inte viljan att vidta en handelsåtgärd före exploateringen. Tillämpningen skulle därmed kunna tolkas som ett krav på att målsäganden ska underkasta sig den efterföljande exploa- teringen. I angivna fall döms ofta för koppleribrott i stället. Synsättet leder till problem framför allt vid det otillbörliga medlet vilseled- ande där tillämpningen lett till frikännanden i ett flertal fall. Det bör här särskilt framhållas att det klart framgår av förarbetena till bestämmelsen att målsägandens samtycke till de i 4 kap. 1 a § BrB uppräknade utnyttjandena inte är av rättslig relevans och därför inte ska tillmätas någon ansvarsbefriande verkan.118 Det sagda torde rimligtvis innebära att när brottsrekvisiten styrkts och människo- handeln väl är fullbordad, har målsägandens valmöjlighet under den efterföljande exploateringen inte någon rättslig relevans. Domstolarnas tolkning av kravet på handelsåtgärder De handelsåtgärder som domstolarna har haft att ta ställning till omfattar samtliga de led i den tänkta kedja av åtgärder som brukar tjäna som exempel på handelsåtgärder i ett människohandels- förfarande. I den övervägande delen av domarna har de tilltalade åtalats för att rekrytera, transportera och inhysa målsäganden. I en del fall har de tilltalade åtalats även för att ha överfört eller tagit emot målsägandena. 118 Se t.ex. prop. 2003/04:111 s. 60 ff. och prop. 2009/10:152 s. 25 ff. Rekryteringen har i de flesta fall skett genom att den eller de tilltalade och målsäganden varit i kontakt med varandra, antingen personligen eller via internet. Domstolarna har i de flesta fall kunnat konstatera att handels- åtgärd förekommit. I något fall har rekrytering inte kunnat visas eftersom målsäganden ansågs ha rekryterats under tid som inte omfattades av åtalet.119 Domstolarnas tolkning av uppsåtet i förhållande till utnyttjandet I 4 kap. 1 a § BrB stadgas att gärningsmannen ska ha vidtagit de i bestämmelsen beskrivna åtgärderna i syfte att offret ska exploateras på olika sätt. Det uppställs därmed ett krav på avsiktsuppsåt (tidi- gare kallat direkt uppsåt) i förhållande till exploateringen. Av de avgöranden vi tagit del av har domstolarna tolkat bestämmelsen i denna del som om det uppställs ett krav på att det direkta uppsåtet ska ha förelegat redan när gärningsmannen inlett människohandels- förfarandet. Det bör påpekas att påstådd exploatering redan på- börjats i samtliga de fall vi gått igenom. Domstolarna har endast i ett fall konstaterat att exploateringssyfte vid företagande av handels- åtgärderna inte förelegat.120 I det fallet ansåg domstolen att det varken genom målsägandens uppgifter eller genom övrig utredning var styrkt att den tilltalade företagit aktuella handelsåtgärder i syfte att exploatera målsäganden för påstått ändamål, vilket var att stjäla, även om målsägandens uppgift om att hon stulit varor på begäran av den tilltalade godtogs. För människohandel stadgas fängelse i lägst två och högst . Vid en genomgång av de domar där domstolarna dömt för män- niskohandelsbrott kan konstateras att det lägst utdömda fängelse- straffet uppgår till , medan det längsta utdömda fängelsestraffet uppgår till . Vad gäller vissa av de domar där 119Svea hovrätts dom i mål B 11747-13 (tingsrätts dom i mål B 6107-13). 120Svea hovrätts dom i mål B 756-12 (dom i mål B 9980-11). de tilltalade ådömdes lägre straff än det längst utdömda dömdes de tilltalade, utöver för människohandel, även för grovt koppleri (dock beträffande andra målsägande än den eller de som var aktuella under människohandelsbrottet). I något fall dömdes den tilltalade även för övergrepp i rättssak respektive bedrägeri. Endast ett fall av de genomgångna avgörandena avser påföljden enbart brottet män- niskohandel.121 Påföljden bestämdes då till fängelse och . I den dom där de tilltalade dömdes till det längre fängelsestraffet dömdes också för grovt koppleri.122 De gärningar som domstolarna haft att pröva har varit av olika svårhetsgrad och den människohandel eller det koppleribrott som de tilltalade dömts för har också haft olika karaktär och omfatt- ning. Det fängelsestraff som dömts ut uppgår dock vanligtvis till . Vilka omständigheter som påverkat bedömningen av straff- värdet i de olika avgörandena framgår inte klart i alla fall. Moti- veringarna i påföljdsfrågorna är ofta relativt kortfattade. Dock har saken utvecklats i några av avgörandena. I en dom från Hovrätten för har domstolen, vid straffvärdesbedömningen, beaktat de olika tilltalades roll i prosti- tutionsnätverket.123 I samma dom har domstolen beaktat även om- fattningen av brotten. Målet omfattade i tingsrätten sex tilltalade av vilka samtliga åtalades för människohandel. I fallet dömdes en av de tilltalade för ett fall av människohandel och grovt koppleri beträff- ande sex målsägande medan en annan tilltalad dömdes för två fall av människohandel och grovt koppleri beträffande fem målsägande. Domstolen kom dock fram till att dessa båda tilltalade skulle ådömas samma påföljd, fängelse, då omfattningen av brotten var större i viss del för den som skulle dömas endast för ett fall av människohandel. Resterande antal tilltalade dömdes för koppleri respektive grovt koppleri i olika omfattning. Påföljden för dessa varierade mellan fängelse och fängelse och sex måna- der. Domstolen beaktade i dessa fall de olika tilltalades medverkan 121Södertörns tingsrätts dom i mål B 5756-15 (överklagat, se ovan). 122Hovrätten för Västra dom i mål B 2827-12 (tingsrätts dom i mål B 8184-11 och B 7924-11). 123Hovrätten för Västra dom i mål B 2827-12 (tingsrätts dom i mål B 8184-11 och B 7924-11). och inblandning i verksamheten och uttalade att de grova kopp- lerierna i de flesta fall var snarlika människohandelsbrotten. Påföljdsfrågorna har även utvecklats i en dom från hov- rätt.124 I målet dömdes en tilltalad för människohandel i ett fall och för grovt koppleri beträffande, såvitt framgår, sex målsägande. Resterande antal tilltalade dömdes för grovt koppleri respektive koppleri i olika omfattning. Målet omfattade i tingsrätten totalt sex tilltalade varav två var åtalade även för människohandel. I målet tog domstolen i påföljdsfrågan avstamp i uttalanden om varför straff- maximum för grovt koppleri höjts125 och kom i fallet fram till att verksamheten varit väl organiserad och planerad samt inneburit ett hänsynslöst ekonomiskt utnyttjande av kvinnorna, vilket påverkade straffvärdet i höjande riktning. Domstolen beaktade även i straff- höjande riktning att två av de tilltalade innehaft ledande roller inom organisationen. En av dessa dömdes även för människohandel medan den andre dömdes enbart för grovt koppleri (även denne var åtalad för människohandel).