sou · H4B35 · 2016-01-18 00:00:00 — 10Begreppet ”catch all partier” lanserades av Krichheimer, 1966. Begreppet ”väljarpartier” lan- serades av och , 1996. 11Erlingsson m.fl., 2005. 12Dahl, 2011. 13Erlingsson m.fl., 2005, s. 159 f. utvecklingen och digitaliseringen, har inneburit genomgripande vär- deringsförändringar hos medborgarna. Enligt forskare såsom har individer i allmänhet blivit mindre auktoritetstroende och mer individualistiska.14 Intresset för att verka för och under- ordna sig en politisk organisation har avtagit. Det politiska engage- manget tar allt oftare utgångspunkt i sakpolitiska frågor snarare än i ideologiska ställningstaganden. Detta har påverkat de traditionella partiernas möjligheter att bygga upp lojaliteter till specifika sam- hällsgrupper och kan även förklara framgångarna för såväl nya riks- dagspartier som nya lokala partier. 6.3Politiska partier i den svenska demokratin Den rättsliga regleringen av de politiska partierna De politiska partierna skiljer sig inte i rättslig mening från andra ideella organisationer. bär de politiska partierna ett sär- skilt demokratiuppdrag och är i hög grad integrerade i det offent- liga beslutsfattandet. Det innebär inte att det ställs några särskilda associationsrättsliga krav för att ett parti ska få delta i de allmänna valen. Enligt regeringsformen definieras ett politiskt parti endast som en sammanslutning eller grupp väljare som uppträder i val under en särskild beteckning (3 kap. 1 § tredje stycket regeringsformen). Däremot anges vissa valtekniska kriterier för de partier som väljer att registrera sig i ett val. De partier som registerar sig inför ett val får sin partibeteckning skyddad och får valsedlar tryckta av Val- myndigheten. Förutsättningen är att registeringen sker inom en satt tidsbegränsning innan valet och att partierna föranmäler kandi- dater till valet. tillämpar fri nomineringsrätt. Det innebär att väljarna så sent som på valdagen kan bilda ett parti och ställa upp i valet. har den fria nomineringsrätten begränsats något för att förhindra att personer kan bli invalda mot sin vilja, och för att försäkra att partier kan tillsätta de mandat de erhåller i valet.15 Principen om den fria nomineringsrätten är dock fortfar- ande central i det svenska valsystemet och förutom det som 14Inglehart & Welzel, 2004. beskrivs ovan finns det inga organisatoriska formkrav på de partier som anmäler sitt deltagande i val. Den enda delen av partiernas verksamhet som är reglerad i lag är partifinansieringen. Partifinansieringen har en väsentlig betydelse för de politiska partiernas möjligheter att verka inom det demokra- tiska systemet. Det är både en fråga om de politiska partiernas ekonomiska förutsättningar, och om att olika partiers förmåga att utöva inflytande på de politiska processerna är rättvis och jämlik. Partifinansieringen utgörs dels av det statliga partistödet, vilket regleras i lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier. Stöd i form av partistöd och kanslistöd utgår till partier som är representerade i samt till partier utanför om de fått av rösterna i hela landet i något av de två senaste ordinarie riksdagsvalen. Även kommuner och landsting har i enlighet med 2 kap. 9 och 10 §§ kommunallagen (1991:900) rätt att lämna ekonomiskt stöd till politiska partier som är represen- terade i kommun- och . Stödets övergripande målsättning är att stärka de politiska partiernas ställning i den kommunala demokratin. Formerna och omfattningen för stödet beslutas av fullmäktige, men får inte utformas så att det otillbör- ligen missgynnar något parti.16 Vid sidan av det offentliga partistödet finansieras partiernas verksamhet även genom medlemsavgifter och bidrag från allmän- heten och organisationer. trädde lagen (2014:105) om insyn i finansieringen av partier i kraft. Lagen innebär att par- tier och enskilda valkandidater som deltar i val till eller ska lämna intäktsredovisning till Kam- markollegiet. Ett parti behöver inte lämna någon intäktsredovis- ning om intäkterna , med undantag av visst offentligt stöd, understiger ett halvt prisbasbelopp (22 250 kro- nor för ). 16 Utöver detta stöd kan partierna få stöd för medverkan i kyrkovalet och Europaparlaments- valet liksom för valdeltagande insatser inför de allmänna valen. De politiska partiernas är också berättigade till ett särskilt stöd. Partierna erhåller även stöd för internationellt utvecklingssamarbete, genom det partianknutna biståndet. 6.4Allmänhetens attityder till de politiska partierna 6.4.1Ökat förtroende för de politiska partierna Eftersom det är de politiska partierna som har uppgiften att företräda väljarnas åsikter och intressen i det politiska beslutsfatt- andet är det allmänna förtroendet för de politiska partierna viktigt för demokratin. Ett starkt partipolitiskt engagemang förutsätter också en stabil tilltro till de politiska partierna. Attitydunder- sökningar visar dock att förtroendet för de politiska partierna i är lågt. I förtroendemätningar har de poli- tiska partierna vid sidan av EU-institutionerna lägst förtroende av samtliga institutioner som mäts. Däremot har förtroendet för de politiska partierna gradvis stärkts i SOM-undersökningarna under 2000-talet.17 I valundersökningen, som genomförs av i samarbete med SCB, har förtroendet för politiska partier och politiker i allmänhet studerats genom påståendefrågor . Enligt undersökningen minskade förtroendet för de politiska partierna kraftigt till en botten- nivå 1998. har förtroendet stärkts. Även förtroendet för de svenska politikerna har ökat kraftigt . Förtroendet för de politiska partierna och för politiker i allmänhet minskade dock i valundersökningen vid val. Minskningen kan tro- ligen förklaras av det parlamentariska läget, men förtroendet är fortfarande högre än . Politikerförtroendet skiljer sig i olika väljargrupper och är betydligt högre bland perso- ner med ett stort intresse för och kunskap om politik än för de som har lägre intresse och kunskap om politik. Även personer som identifierar sig med ett parti har större förtroende för politiska partier än de som inte gör det. I SOM-undersökningarna 1999 och 2013 ställdes specifika frågor för att fånga in attityder till hur partierna fungerar. I undersökningarna framkommer att partierna ansågs ha blivit bättre på att ta ansvar för svåra och långsiktiga beslut samt att ge medlemmarna inflytande över partiets beslut. De ansågs också vara mer lyhörda för att föra fram medborgarnas krav och önskemål. 17 , 2013. Källa: , , 2014. Uppgifterna är framtagna på uppdrag av , 1999 och , 2013. Det är svårt att avgöra vad som ligger bakom det ökade förtroendet för de politiska partierna. Utvecklingen går dock parallellt med det ökade valdeltagandet. Väljarna tycks ha upplevt att de senaste valen har varit betydelsefulla, och att det har funnits politiska alternativ som representerat deras intressen. Troligtvis måste det stärkta för- troendet också ses som ett tecken på att partierna i sig har för- ändrats mot att vara mer lyhörda för väljarnas intressen och åsikter. Enligt statsvetarna kan ut- vecklingen möjligtvis också ses som ett tecken på att väljarna börjar acceptera vad de uppfattar som ett mer professionaliserat parti- väsen.18 ska det betonas att det fortfarande bara var knappt var tredje respondent i SOM-undersökningen som ansåg att par- tierna fungerade bra eller ganska bra. Det var en betydligt större andel som ansåg att partierna fungerade dåligt eller mycket dåligt. 6.4.2Färre identifierar sig med ett politiskt parti En faktor som är av betydelse för det partipolitiska engagemanget är identifikationen med ett politiskt parti. Känslan av ideologisk samhörighet är ett viktigt incitament för det politiska engage- manget, och om färre identifierar eller känner sig som starka an- hängare till ett visst politiskt parti blir det svårare att rekrytera och engagera politiker. Enligt valundersökningen har andelen personer som identifierar sig med ett politiskt parti kraftigt minskat sedan början av 1970-talet.19 När de första undersökningarna genomför- des var mer än hälften av väljarna starka 18Erlingsson & , 2014. 19SCB, 2011. anhängare till ett visst politiskt parti. är det enbart av väljarna som uppger detta. Från valet har den del av väljarna som säger sig vara anhängare till ett politiskt parti minskat från till . Den grupp som var trogen ett parti, och som på detta sätt kan anses vara en potentiell företrädare för partiet, har alltså minskat kraftigt. Ett annat konkret uttryck för den minskade partiidentifikatio- nen är tendensen att väljarna blir mer rörliga. Det är mer än var tredje väljare som byter parti mellan valen. Det är dock enbart runt var tionde väljare som byter block mellan valen. Trenden med minskad partiidentifikation hör till viss mån samman med det min- skade förtroendet för de politiska partierna, men sambandet är svagt. Enligt valunderökningen minskade partidentifikationen särskilt val.20 Det kan förklaras av att den tydliga blockpolitiken gjorde att samhörigheten med enskilda partier minskade. Allt fler väljare upplever enligt valundersökningen att partierna är mer lika varandra. När partierna inte representerar särskilda samhällsgrupper eller intressen blir anhängarskapet lösare. Det har också medfört att klassröstandet har blivit mindre vanligt. Andra förklaringar till den minskade partiidentifikationen är förändringar av normer och värderingar i samhället. Samhället har blivit mer indi- vidualiserat och auktoritetstron har minskat. Även om det politiska engagemanget inte har avtagit har det mera sällan en ideologisk utgångspunkt. Enskilda sakfrågor har i stället blivit viktigare. De är färre som ställer sig bakom politiska helhetslösningar. Partierna har därför inte längre samma förmåga att bilda ideologiska gemen- skaper i samhället. Ett ytterligare tecken på att de traditionella partierna tappat an- hängare på lokal nivå är uppkomsten och valframgången för lokala partier. Efter valet finns lokala partier representerade i nästan hälften av de svenska kommunerna och i fem av landstingen.21 Natio- nellt har också nya partier uppkommit, såsom och Feministiskt initiativ, som fångat ett engagemang runt speci- fika frågor. 21Valmyndigheten, 2014. 6.5Medlemsutvecklingen i de politiska partierna 6.5.1Medlemsminskningen har planat ut Antalet medlemmar i de politiska partierna har minskat drastiskt . Enligt partiernas egna medlemsregister hade partierna ungefär 1,5 miljoner medlemmar i början av 1980- talet. Det motvarade var femte svensk. var ungefär 260 000 svenskar medlemmar i ett av de åtta riksdagspartierna, vilket inne- bär att mer än en miljon medlemmar försvunnit . Den stora minskningen av partimedlemmar skedde dock efter 1990 då kollektiv- anslutningen, som gav LO möjlighet att automatiskt ansluta med- lemmar till det socialdemokratiska partiet, togs bort. tills har antalet medlemmar minskat med ytterligare cirka 390 000 personer. Uppgifterna är troligen inte exakta eftersom partierna ofta räknar in personer som har lämnat partiet, men som ännu inte har avregistrerats. Källa: Uppgifterna bygger på vad partierna rapporterat till utredningen –. Medlemstappet har varit störst i de traditionella partierna, Center- partiet, , och Socialdemokraterna. Dessa fyra partier tappade mer än hälften av sina medlemmar . Antalet medlemmar har däremot växt i de nyare partierna och Sverigedemo- kraterna. Tillsammans med Feministiskt initiativ och Piratpartiet har dessa fyra partier engagerat cirka 45 500 nya medlemmar sedan 1991.22 Totalt sett har riksdagspartierna fått något fler medlemmar , men ökningen kan enbart förklaras av att , och lockar nya 22 Piratpartiet hade enligt egen uppgift 8 384 medlemmar och Feministiskt initiativ 22 2014. Utvecklingen med att de traditionella partierna för- lorar medlemmar medan nya partier med nya ideologiska stånd- punkter lockar nya medlemmar är en trend som också är märkbar i flera andra europeiska länder.23 SCB:s undersökningar av levnadsförhållanden visar hur stor andel av befolkningen i sin helhet som är medlemmar och aktiva i ett politiskt parti. Enligt denna, som redovisas i figur 6.1 här nedan, har andelen i den vuxna befolkningen () som är medlemmar i något politiskt parti minskat från år . Andelen partimedlemmar har emellertid varit stabil , vilket tyder på att medlemsutvecklingen håller på att plana ut. Källa: SCB, Undersökningarna av levnadsförhållanden. Andelen som uppger att de är partiaktiva, som till exempel har ett förtroendeuppdrag eller hjälper till att anordna olika aktiviteter inom partiet, har också minskat. Aktivitetsnivån minskade från år och har därefter varit . Det innebär att runt 100 000 svenskar är aktiva i ett parti. 23 Kölln, 2015. andelen partiaktiva minskat med omkring två tredjedelar, vilket är en lika stor relativ minskning som för den totala andelen parti- medlemmar. Det är ungefär en femtedel av partimedlemmarna som är aktiva och det motsvarar den andel som var aktiva under 1980- talet.24 visar statistiken att partiernas aktiviteter drar till sig färre individer. Enligt SCB:s undersökning var det som uppgav att de varit på ett partipolitiskt möte mot . Den sjunkande aktivitetsnivån uppmärksammades av den förra . Enligt denna hade antalet mötesdeltagare på partiernas möten minskat med ungefär en tredjedel under 1990-talet.25 I utredningens enkät till de lokala partiorganisationerna, som redo- visas i tabellen nedan, uppger emellertid mer än hälften av respon- denterna att medlemsaktiviteten ökat . Enbart 20 pro- cent uppgav att den hade minskat. Undersökningen överskattar troligen utvecklingen eftersom enkäten genomfördes precis efter ”supervalåret” 2014, och att den besvarats av något fler nya partier med en positiv medlemsutveckling (och Miljö- partiet) än av traditionella partier. Resultaten redovisas därför i två kolumner. Flera lokala partiorganisationer uppger i undersökningen att mycket av medlemsaktiviteten numera sker över internet. Me- dlemmarna har inte längre behov av att fysiskt närvara på mötena. Enligt enkäten finns det inget som tyder på att den generella med- lemsaktiviteten minskar. 24Hagevi & Loxbo, 2015. Källa: Utredningens enkät till de lokala partiorganisationerna –. En central fråga när det kommer till medlemstappet är om detta påverkat medlemmarnas sociala representativitet, dvs. om den kvar- varande medlemsbasen avspeglar befolkningssammanssättningen i samhället i stort. Om vissa väljargrupper är underrepresenterade bland medlemmarna kan partiernas arbete med att fånga upp olika åsikter och intressen, samt att kanalisera dessa väljarintressen, för- svåras. Medlemssammansättningen inom partierna påverkar också partiernas möjligheter att nominera kandidater från väljargrupper som i övrigt är underrepresenterade i politiken, t.ex. kvinnor, unga och utrikes födda, vilket har betydelse för demokratins legitimet i sin helhet (för en mer utförlig diskussion se kapitel 7 om social representativitet). Partierna företräder i regel vissa väljargrupper, och enskilda partier behöver därför inte i sig avspegla befolkningen i sin helhet. Det är dock ett problem om gruppen partiaktiva med- borgare totalt sett är en socialt homogen kategori. I de underlags- rapporter som tagits fram av statsvetarna samt av har frågan om medlemssamman- sättningen berörts. Båda rapporterna visar att representativiteten förändrats . Figuren här nedan, som har tagits fram av Hagevi och Loxbo, visar representativiteten för fyra väljargrupper.26 Forskarna analyserar den sociala representationen genom att olika sociala egenskaper hos partiernas medlemmar jämförs med motsvarande egenskaper hos partiernas övriga sympa- tisörer i befolkningen. Värdet noll på indexet visar att det inte råder 26 Hagevi & Loxbo, 2015. någon skillnad mellan medlemmar och sympatisörer och ju närmre noll, desto bättre är partiernas sociala representativitet. Källa: Hagevi & Loxbo, 2015. Data är från , 2013, . Vid varje mättillfälle beaktas endast partier som samlar minst 30 svarande medlemmar i urvalet. För kvinnor och invandrare baseras indexet på procentandel av respektive egenskap, medan medelålder baseras på medelvärde. Vad som framgår av figuren är att den sociala representativiteten försämrades , men att den därefter har förbättrats. Däremot är kvinnor och utrikes födda, som här benämns som in- vandrare, fortfarande underrepresenterade. I någon mån är partierna t.o.m. mindre jämställda och engagerar något färre kvinnor än män än vad de gjorde 1986. Äldre är tydligt överrepresenterade i de politiska partierna och personer utgör över hälften av alla partimedlemmar jämfört med enbart . Eftersom andelen äldre i befolkningen har ökat är dock inte överrepresentationen av äldre större än tidigare.27 Unga under är inte mer underrepresenterade 27 Kölln, 2015. än andra åldersgrupper under och det finns inget som tyder på att unga är mindre intresserade av ett partipolitiskt engagemang än . Enligt Myndigheten för ungdoms- och civilsam- hällesfrågors rapport är något fler unga män och pojkar än unga kvinnor och flickor partimedlemmar.28 Det är också, enligt rapporten, en relativt sett större andel unga utrikes födda än unga inrikes födda som är medlemmar i ett parti. Anställd i offentlig sektor Källa: Hagevi & Loxbo, 2015. Data är från , 2013, . Vid varje mättillfälle beaktas endast partier som samlar minst 30 svarande medlemmar i urvalet. För högskoleutbildade, arbetare och anställda i offentlig sektor baseras indexet på procentandel av respektive egenskap. till socioekonomiska faktorer har däremot den sociala represen- tativiteten försämrats avsevärt, vilket figur 6.3 här ovan visar. An- delen högskoleutbildade, arbetare och anställda i offentlig sektor i de politiska partierna avspeglade 1986 i stora drag motsvarande andel i befolkningen. I takt med att partierna har tappat medlem- mar har underrepresentationen av arbetare tilltagit medan gruppen högskoleutbildade blivit allt mer kraftigt överrepresenterade. 28 MUCF, 2013. som andelen högskoleutbildande totalt sett har ökat i befolkningen innebär utvecklingen att partimedlemmarna är mer utbildade och eventuellt mer insatta i politiska frågor . visar detta att det framför allt är personer från resurssvaga grupper som lämnat partierna. Detta är också grupper där förtroendet för partierna och demokratin i stort är svagare. Den här utvecklingen kan försvåra för partierna när det kommer till att fånga upp åsikter och intressen inom stora väljargrupper. Därmed kan åsiktsrepre- sentativiteten påverkas, dvs. hur väl partimedlemmarnas åsikter över- ensstämmer med väljarnas. 6.5.3Åsiktsrepresentativiteten mellan partimedlemmar, partiledning och väljare Hagevi och Loxbo diskuterar i sin underlagsrapport hur den för- ändrade sociala representativiteten påverkar åsiktsrepresentativi- teten. De har med hjälp av resultaten i SOM-undersökningarna jämfört partimedlemmars och sympatisörers subjektiva placering på vänster-högerskalan samt svaren på några politiska sakfrågor som är centrala för den ekonomiska vänster-högerdimensionen. Resultaten som redovisas i figur 6.4 här nedan visar att åsikts- representativiteten har ökat något . Hagevi och Loxbo har också tittat på värdebaserade frågor, såsom flykting- och bistånds- politiken, där partimedlemmarna också skiljer sig från partiernas sympatisörer. Slutsatsen som kan dras är att den förändring som gäller andelen högskoleutbildade och andra yrkesorienterade egen- skaper bland medlemmarna har medfört att partimedlemmarnas politiska åsikter i mindre utsträckning stämmer överens med väljarna överlag. Enligt den analys som Hagevi och Loxbo gör är partimedlemmarna mer ideologiskt orienterade och politiskt in- tresserade än väljarna överlag. De som väljer att gå in i politiken utgör, som forskarna uttrycker det, i stor utsträckning en engagerad politiskt elit och är mindre som medborgarna i allmänhet.29 29 Hagevi & Loxbo, 2015. Minska den offentliga sektorn Bedriva mer av sjukvården i privat regi Källa: Hagevi & Loxbo, 2015. Data är från , 2013, . Vid varje mättillfälle beaktas endast partier som samlar minst 30 svarande medlemmar i urvalet. Utifrån svaren bland partiernas medlemmar och sympatisörer beräknas medelvärdet för respektive åsikt utifrån samma principer som det tidigare använda indexet för social representation. Ju närmare 0, desto bättre är åsiktsrepresentationen. Detta förhållande ställer partierna inför problem när det kommer till interndemokratin. I det fall medlemmarna ges stort inflytande över beslutsfattandet i partierna finns det en risk att de tvingar par- tierna att föra en politik som inte står i samklang med väljarnas åsikter. Om partierna i stället försöker närma sig väljarna kan de däremot hamna i intressekonflikt med sina medlemmar. Stats- vetaren har undersökt hur väl riksdags- ledamöternas åsikter stämmer överens med de åsikter kring olika politiska sakfrågor som väljare har uttryckt i opinionsundersök- ningar.30 Enlig är åsiktsrepresentativiteten låg och har försämrats något . Störst är åsiktskillnaderna när det kom- mer till sakfrågor såsom sextimmarsarbetsdag och flyktingmottag- ning medan ledamöterna är mer i samklang med väljarna i frågor om skatter, kärnkraften och försvaret. 30 , 2013, s. 96 f. Medlemmarnas möjligheter till inflytande över och deltagande i be- slutsprocesserna i de politiska partierna är ett centralt incitament för ett partiengagemang. En känsla av att kunna påverka det egna partiet är avgörande för om medlemskapet upplevs som menings- fullt. Partierna utgör dessutom i sig den centrala arenan för det politiska deltagandet mellan valen, och kan ses som demokrati- skolor genom vilka enskilda individer kan få erfarenhet av demo- kratins processer. Utan en fungerande interndemokrati kan inte partierna tillfredsställa dessa aspekter av demokratin. Forskning visar att interndemokratin skiljer sig mellan partierna beroende på deras ursprung, tradition och partikultur.31 Folkrörelsepartierna har en större öppenhet för medlemmarnas direkta deltagande i besluts- fattandet än väljarorienterade partier. Detta återspeglar sig också i partiernas stadgar, vilket framgår av tabell 6.4 nedan. Skillnaden när det kommer till interndemokratin mellan väljarorienterade och folkrörelsebetonade partier har lyfts inom forskningen. Enligt statsvetarna har medlemstappet påverkat de folkrörelseorienterade partierna i större utsträckning än de väljarorienterade partierna.32 Folkrörelsepartiernas legitimitet utgår från att de engagerar ett stort antal medlemmar. Statsvetaren visar i sin avhandling att de väljarorienterade partierna i synnerhet har blivit mindre in- tresserade av medlemmarnas åsikter. Han citerar förra partisekreterare, Per Schlingmann, som menar att partiets ”… uppgift inte är att företräda medlemmarna eller deras intressen.”33 Han menar att det har skett ett perspektivskifte från att partiet förhåller sig till sina medlemmar, till att i stället förhålla sig till hur samhället ser ut. 31Barrling, , 2004. 32Karlsson & , 2011. 33Dahl, 2011. Källa: Hagevi & Loxbo, 2015. Informationen är hämtad från respektive partis stadgar . Tabellen är inspirerad av , 2015, s 113. Det är dock oklart om medlemsinflytandet i folkrörelsepartierna faktiskt är större än i de väljarorienterade partierna. Även i de väljarorienterade partierna, där medlemmarna inte har samma for- mella möjligheter till medinflytande, försöker partiledningen att anpassa sina förslag till den opinion som uttrycks av ombuden.34 När det kommer till tillsättningen av nya partiledare har statsvet- aren visat att det inte är någon större skillnad när det kommer till medlemsinflytandet mellan t.ex. Socialdemokraterna och Moderaterna.35 Eftersom partierna skiljer sig åt som det finns skillnader i möjligheterna att påverka på central och lokal nivå är det svårt att göra samlad analys av partiernas interndemo- krati. Interndemokratin påverkas också av partiledaren och dennes ledarideal. Interndemokratin har inte försvagats