sou · H4B381 · 2016-11-25 00:00:00 — Så är givetvis fallet i alla mål där verkställighet får ske innan utsökningstiteln har fått laga kraft men eftersom avhys- ning från en bostad är en av de mest ingripande åtgärder enskilda och deras familjer kan utsättas för kan det finnas skäl att se annor- lunda på avhysningsmål jämfört med andra mål. Vid en ”felaktig” avhysning är det svårare att reparera skadan, dvs. återställa den avhystes besittning, jämfört med vad som gäller vid utmätning av pengar eller annan egendom. En ny nyttjande- rättshavare kan ha flyttat in i bostaden vilket komplicerar saken ytterligare. För sökanden finns det också en risk, att han eller hon om utsökningstiteln upphävs kan behöva ersätta svaranden för den eventuella skada denne orsakats, exempelvis om svaranden efter avhysningen har haft kostnader för en annan bostad (se 3 kap. 22 § UB). Ett annat problem som har uppkommit är följande. I samband med att ansökningsavgifterna vid domstol höjdes genomfördes en lagändring som innebär att om ett mål om betalningsföreläggande eller handräckning har överlämnats från till en tingsrätt för fortsatt handläggning, ska en tilläggsavgift tas ut av den som var sökande vid Kronofogde- myndigheten. Tilläggsavgiften ska tas ut av tingsrätten när målet kom- mit in dit. Om sökanden vid trots före- läggande inte betalar in tilläggsavgiften ska ansökan avvisas. Om meddelat ett utslag i målet, ska utslaget undanröjas (prop. 2013/14:77 s. 14 f.).12 Som nämnts ovan verkställer avhysningen trots att utslaget inte har fått laga kraft om domstolen inte meddelar ett beslut om inhibition. Skulle sökanden inte betala in tilläggsavgiften kommer tingsrätten att av- visa målet och undanröja utslaget. Avhysningen kan i det skedet redan vara verkställd. Vidtagen verkställighet ska då återgå, om det är möjligt. Gällande regelverk kan alltså få som konsekvens att svaranden redan är avhyst när utsökningstiteln ändras av domstol eller undanröjs på grund av att sökanden inte har betalat in föreskriven tilläggsavgift. När någon överklagar ett beslut från i ett utsökningsmål får tingsrätten besluta om inhibition, utan yrkande och utan kommunikation med motparten. Detta har motiverats bl.a. med att enskilda parter inte kan antas känna till möjligheten till inhibition. Tingsrätten ska därför självmant ta upp frågan, när det finns anledning till det. Vi anser att samma skäl gör sig gällande vid återvinning av en utsökningstitel som innehåller ett beslut om avhysning från bostad. Som ett led i att stärka svarandens ställning i avhysningsmål och för att undvika svåra och komplicerade ”återställandesituationer” skulle ett alternativ kunna vara att domstol ex officio, dvs. utan yrkande, ska få meddela inhibition när den ska pröva en ansökan om återvinning av en tredskodom eller ett utslag från Kronofogde- myndigheten som avser avhysning från bostad. En sådan bestäm- melse skulle således innebära att avsaknaden av ett formellt inhi- bitionsyrkande inte hindrar att domstol prövar om inhibition ska meddelas. Om inte inhibitionsfrågan handläggs skyndsamt finns det en risk att har verkställt avhysningen innan frågan avgjorts. En sådan bestämmelse som vi nu överväger borde därför även föreskriva att domstolen får besluta om inhibition utan att motparten har beretts tillfälle att yttra sig. Eftersom ett inhi- bitionsbeslut gäller tills vidare får detta när som helst omprövas av domstolen. Detta innebär att domstolen kan ändra inhibitionsbe- slutet om det i ett senare skede, exempelvis efter kommunicering 12 I avsnitt 10.4.2 gör vi bedömningen att ett yrkande om inhibition vid överlämnande till tingsrätt ska prövas av tingsrätten även om tilläggsavgift enligt 61 a § lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning inte betalats in. med motparten, står klart att avhysningen bör få verkställas innan utsökningstiteln fått laga kraft. Så kan t.ex. vara fallet om det fram- kommer att anledningen till avhysningen är vållande till ohyra eller annan sanitär olägenhet samt störande uppträdande. Som framgår av avsnitt 10.2.3 finns det inte något uttryckligt lagstöd i som ger tingsrätten befogenhet att för- ordna om inhibition i samband med en ansökan om återvinning av ett utslag, utan denna befogenhet framgår indirekt av bestämmelser i utsökningsbalken. Eftersom utsökningsbalkens bestämmelser i första hand riktar sig till och inte till dom- stolarna, bör den nu övervägda regleringen införas i rättegångsbalk- en. I detta sammanhang skulle det även kunna införas en generell bestämmelse om domstols möjlighet att meddela inhibition i andra mål än avhysningsmålen. En sådan reglering skulle kunna ha följan- de lydelse: ”En domstol som ska pröva en ansökan om återvinning av en tredsko- dom eller ett utslag från får besluta att verk- ställighet tills vidare inte får ske. I mål om avhysning från bostad får domstolen besluta enligt första stycket utan yrkande och utan att motparten har fått tillfälle att yttra sig.” Det är vår bedömning att en sådan bestämmelse skulle stärka av- hysningssvarandens ställning. Särskilt utsatta personer som har svårt att ta till vara sin egen rätt skulle skyddas eftersom det inte skulle krävas att det framställs ett inhibitionsyrkande för att domstolen skulle pröva frågan. Att föreslå författningsändringar i rättegångs- balken ligger dock utanför ramen för vad som omfattas av vårt upp- drag och kräver ingående överväganden. Vi lämnar därför inte något författningsförslag i denna fråga. Utsökningsbalkens tidsfrister är ändamålsenliga När ett avhysningsmål kommer in till underrättar svaranden om avhysningsmålet som denne bereds tillfälle att yttra sig. Enligt gällande tids- frister i UB ska avhysning, om det är möjligt, verkställas från det att nödvändiga handlingar kom in till Kronofogde- myndigheten. Avhysning får ske tidigast från när svaranden fick tillfälle att yttra sig eller, om svaranden är bosatt utomlands, från det att underrättelse skickades till svaranden. Vid avhysning från en hyresrätt har svaranden redan i ett tidi- gare skede haft möjlighet att återvinna sin hyresrätt enligt hyres- lagens bestämmelser. Ansökan om avhysning kommer således inte som en överraskning för svaranden. Vid en avvägning mellan fastig- hetsägarens behov av ett effektivt och snabbt avhysningsförfarande och svarandens behov av tid för att åtgärda sin situation är det vår bedömning att de tidsfrister som finns i dagens regelverk är ända- målsenliga och väl avvägda. Det bör inte införas ytterligare möjligheter att skjuta upp verkställigheten av en avhysning När handlägger ett avhysningsmål är det formella beslutet om avhysning fattat. uppgift i detta skede är att verkställa avhysningen. Den åtgärd som kan vidta för att ta hänsyn till svarandens sociala situation är att bevilja anstånd, som i normalfallet medges från utgången av den tid inom vilken avhys- ningen enligt 16 kap. 3 § andra stycket UB ska verkställas. Om det finns synnerliga skäl och om skälig ersättning betalas för hela anståndstiden kan anstånd medges , högst . Exempel på när anstånd beviljas är om svaranden i samband med en avhysningsförrättning förklarar att han eller hon har en ny lägenhet på gång. Synnerliga skäl för anstånd anses föreligga när någon är på väg att flytta till ett nytt boende eller om svaranden eller någon i dennes familj har blivit akut sjuk. Grundläggande vid Kronofogde- myndighetens anståndsbedömning är att något ska kunna förbätt- ras för svaranden genom anståndet . Krono- fogdemyndigheten är därför restriktiv med att bevilja ett anstånd på grund av sjukdom som uppkom före beslutet om avhysningen om ingenting förändras genom ett anstånd. Det finns inte någon tillgänglig statistik över hur många anstånd som beviljas. kan också agera när det finns anled- ning att misstänka att barn far illa. Efter sekretessprövning kan myndigheten göra en anmälan till . förekommer det också att , även om det inte finns någon grund för att medge anstånd med avhysningen, avstår från att verkställa en avhysning där barn berörs när inte är närvarande, för att i stället sätta ut till en ny avhysningsförrättning. Enligt statistik var inte närvarande i åtta fall där barn berördes av avhysing . Eftersom det inte ingår i vårt uppdrag att kartlägga och analy- sera s.k. vräkningsförebyggande arbete kan vi inte uttala oss om varför inte deltar vid alla avhysningar som rör barn och om det finns några brister i rutiner och arbetssätt. Däremot kan vi konstatera att Kronofogdemyndig- heten indirekt får ett socialt ansvar för uppgifter som primärt åligger när inte agerar eller deltar vid en avhysningsförrättning som berör barn. Detta är varken en ända- målsenlig eller effektiv ordning. I avsnitt 5.3.1 föreslår vi ett tillägg i nuvarande reglering i 16 kap. 4 § UB (vår föreslagna 15 kap. 3 § UB) som innebär Kronofogde- myndigheten får medge anstånd med avhysningen om det behövs för att ska kunna verka för att parterna träffar en frivillig överenskommelse. Vi anser också att det i bestämmelsen bör tydliggöras att när en begäran om anstånd prövas ska särskilt beakta om svaranden eller tredje man ska avhysas från sitt hem. Detta klargör att det har betydelse om en avhysning berör någons hem när frågan om anstånd inom gällande tidsramar prövas. Vi har övervägt om det även bör införas en möjlighet för Krono- fogdemyndigheten att avstå från verkställighet, alternativt medge ytterligare anstånd med verkställighet av avhysningen av sociala skäl, t.ex. när en barnfamilj ska avhysas utan att är närva- rande. Vi anser dock att en sådan bestämmelse inte bör införas. Motiv- en för det är att , den verkställande myn- digheten, inte ska ta över uppgifter som är ansvar. Eventuella brister inom måste åtgärdas inom ramen för regelverk och verksamhet och ska inte lösas genom att ansvaret för en samhällsfunktion flyttas över på en annan myn- dighet som har ett helt annat uppdrag. Det bör således inte byggas in några ytterligare möjligheter i det utsökningsrättsliga regelverket för att av sociala skäl skjuta upp eller av- stå från att verkställa en avhysning. kan dock genom en tillämpning av proportionalitetsprincipen (se av- snitt 4.3.12), i vissa undantagssituationer ändå komma fram till att det föreligger hinder mot en avhysningsförrättning. 10.4.2Tilläggsavgift och prövning av yrkande om inhibition i mål som överlämnas till tingsrätt från Vår bedömning: Om det framställs ett yrkande om inhibition i ett mål som överlämnats till tingsrätt från Kronofogdemyndig- heten ska tingsrätten pröva yrkandet även om tilläggsavgift enligt 61 a § lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräck- ning inte betalats in. Avgifter vid de allmänna domstolarna Enligt förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna dom- stolarna (avgiftsförordningen) ska en ansökningsavgift betalas av den som inleder ett mål eller ärende i domstol (2 §). Ansöknings- avgiften ska betalas när målet eller ärendet inleds (4 §). Om avgift- en inte betalas ska domstolen förelägga käranden eller sökanden att betala den13. Om föreläggandet inte följs ska domstolen avvisa an- sökan14. Ansökningsavgiften är en ersättningsgill rättegångskostnad i tviste- mål (18 kap. 8 och 8 a §§ ). Bestämmelserna gäller även i bl.a. domstolsärenden där enskilda är motparter till varandra (32 § ärendelagen). Detta innebär att en kärande eller sökande som har betalat en ansökningsavgift kan få ersättning av motparten för avgiften om hans eller hennes talan får bifall. Avgiften i ett ordi- närt tvistemål och ärende som avser säkerhetsåtgärd enligt 15 kap. är (). I de s.k. förenklade tvistemålen som rör ett krav under ett halvt prisbasbelopp (för ) där 1 kap. 3 d § första stycket rätte- 13Se t.ex. 42 kap. 3 § och 9 § ärendelagen. 14Se t.ex. 42 kap. 4 § och 10 § ärendelagen. gångsbalken ska tillämpas samt tvistemål enligt förordningen (EG) nr 861/2007 av om inrättande av ett europeiskt små- målsförfarande är ansökningsavgiften (). Den summariska processen vid Enligt lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräck- ning (BfL) kan en sökande ansöka om betalningsföreläggande eller handräckning hos . En utgångspunkt är att yrkandet inte är tvistigt och att muntlig bevisning inte åberopas. Handläggningen sker i ett skriftligt summariskt förfarande som i prin- cip har till syfte att kontrollera om svaranden har någon invändning mot sökandens krav (prop. 1989/90:85 s. 18). Om svaranden inte be- strider ansökan i rätt tid avslutar förfa- randet genom att meddela ett verkställbart utslag i enlighet med ansökan (42 § BfL). Om ansökan bestrids av svaranden, kan sökan- den begära att målet överlämnas till tingsrätten för fortsatt hand- läggning (33–36 §§ BfL). Målet kan även överlämnas till tingsrätt om svaranden ansöker om återvinning av ett meddelat utslag (52–54 §§ BfL). I tingsrätten handläggs målet enligt bestäm- melser om rättegången i tvistemål. Talan anses väckt i tingsrätten när ansökan om betalningsföreläggande eller handräckning kom in till . De av sökanden ingivna handlingarna anses som en stämningsansökan och stämning anses utfärdad när tings- rätten förordnar om målets handläggning (60 § BfL). I det summariska förfarandet betalar sökanden en ansökningsavgift. Kostnaden för en ansökan om betalningsföreläggande eller hand- räckning hos är 300 kro- nor (). Före betalades inte någon ytterligare avgift när målet överlämnades till tingsrätt. I samband med att ansökningsavgifterna vid domstol höjdes genomfördes en lagändring som innebär att om ett mål om betalningsföreläggande eller handräckning har överlämnats från till en tingsrätt för fortsatt handläggning, ska en tilläggsavgift tas ut av den som var sökande vid Kronofogde- Skälen som framhölls för införandet av en tilläggs- avgift var att höjda ansökningsavgifter i domstol skulle kunna inne- bära en risk för att den summariska processen skulle komma att användas i huvudsakligt syfte att undgå den högre ansökningsav- giften i domstol. Avgiftshöjningen i domstol skulle således kunna få negativa bieffekter i form av merarbete för berörda förvalt- ningsmyndigheter, en mindre ändamålsenlig handläggning av målen och ärendena i fråga och uteblivna inkomster för staten. Ett annat skäl som framhölls för införandet av tilläggsavgiften var att den som vänder sig till allmän domstol och tar dess tjänster i anspråk också ska bidra till att täcka den kostnad som uppkommer där. Med hänsyn till skälen bakom införandet av tilläggsavgiften an- såg regeringen att skyldigheten att betala tilläggsavgift skulle vara oberoende av om målet inleds i tingsrätt på sökandens begäran eller på svarandens begäran genom ansökan om återvinning. Tilläggsavgiften ska, precis som ansökningsavgiften, tas ut av tings- rätten när målet kommit in dit. Om sökanden vid Kronofogde- myndigheten inte betalar in tilläggsavgiften trots ett avgiftsföreläg- gande ska ansökan avvisas. Om meddelat ett utslag i målet, ska utslaget undanröjas (61 a § andra stycket BfL). I förarbetena angavs vidare att konsekvenserna av lagändring- arna innebär att tingsrätten, när ett mål lämnats över från det sum- förfarandet hos , ska se till att av- giften betalas innan handläggningen av målet inleds i tingsrätten. Detta kan innebära att tingsrätten måste skicka ett föreläggande till den som var sökande vid att betala avgiften. Även om detta innebär ett nytt moment i handläggningen av de aktuella målen konstaterade regeringen att tingsrätten redan enligt tidigare gällande ordning var skyldig att kontrollera om handlingar- na i de mål som överlämnats svarade mot de krav som gäller för en ansökan om stämning enligt 42 kap. samt vid behov skicka kompletteringsföreläggande. Med hänvisning till regeringens uttalande i propositionen om några delgivningsfrågor konstaterade regeringen att det dessutom i regel saknas anledning att delge före- läggandet. Införandet av en tilläggsavgift torde därför i praktiken 15 Motsvarande reglering infördes för mål om administrativ hävning av firma eller varumärke som överlämnats från berörd registreringsmyndighet till domstol. inte komma att innebära annat än begränsat merarbete för tings- rätterna (prop. 2013/14:77 s. 18). Lagändringarna trädde i kraft . Aktuell reglering finns i 61 a § BfL. Efter överlämnande till tingsrätt från Kronofogde- myndigheten tas tilläggsavgift ut med i tvistemål där 1 kap. 3 d § första stycket ska tillämpas och med i annat tvistemål (se bilaga till avgiftsförordningen). Tingsrätten ska pröva ett yrkande om inhibition även om tilläggsavgiften inte betalats in Verkställighet av utslag får påbörjas och i vissa fall genomföras fullt ut även om utslaget inte fått laga kraft (jfr reglering i nuvarande 3 kap. 11 och 12 §§ UB). Tingsrätten kan emellertid avbryta verkställigheten genom att meddela inhibition på yrkande av svaranden. Frågan är om ett yrkande om inhibition kan prövas innan den som var sökande vid betalat föreskriven tilläggsavgift. Enligt förarbetena till införandet av tilläggsavgifter i domstol ska tingsrätten se till att tilläggsavgiften betalats innan handläggningen av målet inleds i tingsrätten (prop. 2013/14:77 s. 18). Vad som i detta fall menas med handläggningen preciseras inte närmare. Frågan om tingsrätten bör pröva ett inhibitionsyrkande i mål där Kronofogde- myndigheten meddelat utslag och målet överlämnats till tingsrätt efter att återvinning och inhibition begärts av svaranden berörs inte. Yrkanden om inhibition ska prövas skyndsamt. Att inhibitions- yrkandet kan prövas innan tilläggsavgiften betalats in framstår där- för som den enda rimliga ordningen och förefaller också vara den vanligaste tolkningen i domstolarna. I annat fall skulle sökanden, genom att förhålla sig passiv och inte betala in tilläggsavgiften, kunna hindra svaranden från att få till stånd en prövning av inhi- bitionsyrkandet. Detta är inte rättssäkert och står inte heller i rim- lig proportion till de olägenheter och kostnader det skulle kunna medföra att återställa redan genomförda verkställighetsåtgärder. Vi anser inte att det finns behov av någon lagstiftningsåtgärd. Vår bedömning: För att säkerställa att socialnämnden får del av underrättelser om avhysningsmål bör alltid kontrollera att socialnämnden mottagit underrättelsen. bör alltid kontrollera att mottagit en underrättelse om avhysning Vid avhysning från en bostad ska alltid underrätta socialnämnden om avhysningsansökan samt om tiden för avhysningsförrättningen. Om det finns särskild anledning gäller detsamma för avhysningar från annat än bostäder (16 kap. 2 § UF). När underrättar socialnämnden om tiden för avhysningen ska socialnämnden skicka en bekräftelse av mottagandet till . I bekräftelsen ska det anges vem som är ansvarig handläggare vid socialnämnden. En kopia av bekräftelsen ska också skickas till den som avhysningen avser (5 kap. 4 § socialtjänstförordningen). som underrättelsen skickas till socialnämnden skickar under- rättelse och föreläggande till svaranden att yttra sig. I detta skede, vilket alltså bara är någon eller inplanerad avhysningsförrättning, är svarandens och socialnämndens möjlighet att förhindra avhysning beroende av om hyresvärden vill gå med på en uppgörelse med hyresgästen eller socialnämnden. Det finns någon möjlighet att stoppa avhysningen mot sökandens vilja genom att skulden betalas eller att tar över hyreskontraktet. Det är därför av största vikt att socialnämnden agerar snabbt och effektivt för att minska olägenheterna för svar- anden. Om underrättelse av någon anled- ning aldrig når socialnämnden blir följden att det inte utses någon ansvarig handläggare som kan utreda behovet av stödinsatser och delta vid avhysningsförrättningen. Det förekommer att socialnämnden inte skickar tillbaka någon bekräftelse på mottagandet. Enligt dagens handläggningsrutiner gör Kronofogdemyndigeten inte någon kontroll av om socialnämnden faktiskt har mottagit underrättelsen om avhysningsmålet. Det finns alltså en risk att underrättelser kommer bort i hanteringen. Om socialnämnden inte bekräftar mottagandet bör Kronofogde- myndigheten alltid kontrollera att socialnämnden faktiskt har tagit emot underrättelsen om avhysningsmålet. Detta kan göras via tele- fon eller e-post. En sådan ordning kräver inte några lagstiftnings- åtgärder utan det är tillräckligt med en instruktion i Kronofogde- myndighetens interna handläggningsrutiner. 10.4.4Behov av ytterligare vägledning och lagstiftning inom område? Vår bedömning: Frågan om hur kommuner bör arbeta för att förebygga och motverka avhysningar och eventuella behov av ändringar i socialtjänstlagen omfattas inte av vårt uppdrag. Frågan kan utredas i ett särskilt lagstiftningsärende. Det pågår en revidering av och Krono- fogdemyndighetens gemensamt framtagna vägledning för kommuner och andra aktörer i det vräkningsförebyggande arbetet. Denna är för vårt betänkandes tryckning inte klar. och har tidigare lämnat ett förslag om att det bör införas ett förtydligande i social- tjänstlagen om socialnämndens ansvar att arbeta för att förebygga och motverka att familjer med barn måste flytta till följd av att de blir vräkta16. Behovet av en sådan reglering uppmärksammades också i den nationella hemlöshetssamordnarens slutrapport (se av- snitt 10.3)17. Förslagen har ännu inte föranlett någon ändrad lag- stiftning eller andra åtgärder och det finns inte något pågående lagstiftningsarbete i . 16 Följande två förslag lämnades. –En vräkningsbestämmelse bör införas i socialtjänstlagen som ställer krav på förebyggande åtgärder. ska vara skyldig att arbeta uppsökande och förebyggande när en familj med barn riskerar att vräkas. –För att förebygga vräkningar som berör barn måste ha möjlighet att säker- ställa att hyran betalas direkt till hyresvärden när en familj får ekonomiskt bistånd. Detta bör tydliggöras i socialtjänstlagen. Förslagen har inte remissbehandlats. 17 Denna rapport har inte remissbehandlats. Frågan om hur kommuner bör arbeta för att förebygga och mot- verka avhysningar och eventuella behov av lagstiftningsåtgärder i socialtjänstlagen omfattas inte av vårt uppdrag. Vi kommer därför inte behandla dessa frågor. Vi vill framhålla att kommuners arbete i detta avseende kan ha positiva effekter för parters möjlig- het att nå samförståndslösningar innan ett mål om avhysning inleds vid . Fler samförståndslösningar leder till färre avhysningar, vilket också får positiva konsekvenser bl.a. genom att kommunerna inte behöver finansiera kostsamma akuta boende- lösningar på exempelvis vandrarhem och hotell. Det kan därför finnas anledning att utreda dessa frågor i ett särskilt lagstiftningsärende. 10.4.5En effektivare hantering av avhysningsgods Våra förslag: I samband med en avhysningsförrättning från en bostad ska få kasta egendom som uppen- bart saknar värde eller av annat skäl inte bör förvaras. Innan egendomen kastas ska parterna underrättas, om åtgärden kan ha betydelse för dem. Bestämmelsen som reglerar avhysning från bostad moderniseras språkligt, utan att det innebär någon ändring i sak, genom att be- greppet bortskaffas ändras till kastas och begreppet anmanas ändras till uppmanas. Att svaranden med bindande verkan redan i ett tidigt skede av avhysningsförfarandet kan förklara att han eller hon inte är intresserad av viss egendom bör framgå av Kronofogdemyndig- hetens interna handläggningsrutiner. bör få hantera egendom som an- träffas vid genomförande av verkställighet av handräckning och annan säkerhetsåtgärd än kvarstad i annat än en bostad enligt vad som föreskrivs för avhysning från annat än bostad. skyldighet att ombesörja transport av egendom som ska forslas bort, hyra utrymme för förvaring av egen- domen och vidta andra liknande åtgärder som krävs med anledning av en avhysning från bostad regleras i 16 kap. 6 § UB. Innan någon sådan här åtgärd vidtas ska parterna underrättas, om åtgärden kan ha betydelse för dem. Den som tar emot egendomen för förvaring har rätt till skälig ersättning av svaranden.