sou · H4B337 · 2016-05-27 00:00:00 — Ett annat alternativ är att konsumenten tar initiativ till en grupptalan enligt lagen (2002:599) om grupprättegång, förutsatt att kontraheringsproblemet delas av andra. Den försäkringssökande kan också vända sig till och ansöka om att denne ska biträda honom eller henne som ombud vid allmän domstol, s.k. KO-biträde26, eller att ska föra talan för en grupp konsumenters räkning genom en grupp- talan27. Om en försäkringssökande anser sig vara utsatt för diskri- minering genom att ha vägrats försäkring, har denne också en möjlig- het att vända sig till som, för den försäkringssökandes räkning kan väcka talan i mål om diskrimine- ring. Någon tvist rörande kontraheringsplikt vid personförsäkring har, så vitt utredningen känner till, inte prövats av domstol.28 Som vi har redogjort för i avsnitt 3.4.2 ovan, har ett fall tagits till dom- stol av . Målet rörde frågan om rätten för en för tidigt född flicka att teckna en barnförsäkring. I det målet medgav försäkringsbolaget flickans talan, så det blev aldrig fråga om någon prövning i sak. Som också har nämnts i avsnitt 3.4.3 ovan har några mål rörande tecknande av personförsäkring också drivits av , men dessa har inte rört kontraheringsplikten, utan frågan om diskriminering. 25Se , Försäkringsavtalsrätt, tredje upplagan, 2015, s. 521 och Uppsatser om försäkringsavtalslagen, 2009, Personförsäkring och kontraheringsplikt, , s. 95. 26Se lag (2011:1211) om medverkan i vissa tvister. 27Se lag (2002:599) om grupprättegång. 28Ett mål rörande kontraheringsplikten är däremot förnärvarande under handläggning vid . Finns det behov av reformer? Att tvister angående kontraheringsplikten inte i större utsträck- ning har nått domstolarna kan ha flera förklaringar. Här ska näm- nas några faktorer som sannolikt har bidragit. Till att börja med är det tidskrävande för de inblandade parterna att processa i domstol. I värsta fall kan det ta upp till innan en tvist slutligt kan avgöras. Om en process angående kontrahe- ringsplikten skulle föras av den försäkringssökande privat (dvs. utan biträde från eller Diskriminerings- ombudsmannen) skulle denne dessutom, med tanke på frågans komplexitet, sannolikt behöva anlita ett juridiskt ombud. Enligt huvudregeln ska en part som förlorar en tvist i domstol stå för både sina egna och motpartens rättegångskostnader. Den försäkrings- sökande skulle därmed riskera att behöva stå för stora rättegångs- kostnader i form av bl.a. sina egna och försäkringsbolagets ombuds- arvoden.29 En domstolstvist angående kontraheringsplikten skulle också normalt röra ytterst komplexa frågor om försäkringstekniska beräkningar och riskbedömningar. Även om det, i en tvist rörande kontraheringsplikten, skulle vara försäkringsbolagets ansvar att be- visa att plikten har uppfyllts, kan det antas att konsumenten skulle ha svårigheter att bemöta bolagets påståenden. Av bl.a. ovan angivna anledningar kan det antas att det för den som är missnöjd med ett försäkringsbolags beslut att neka försäk- ring i stället ligger närmast till hand att försöka lösa problemet med bolaget i fråga, alternativt vända sig till ett annat försäkringsbolag. I utredningens intervjuer med försäkringsbolagen har det också framgått att försäkringsbolagen hanterar de allra flesta klagomål rörande riskbedömning internt. Alla försäkringsbolag har också väl utarbetade processer för att hantera sådana klagomål. Ytterligare ett skäl till att någon rättspraxis inte har utvecklats på området är troligen att försäkringsbolagen har ett stort affärs- mässigt intresse av att uppnå samförståndslösningar i de fall en tvist faktiskt uppstår. Att så är fallet har också bekräftats av bolagen. Bolagen är hårt konkurrensutsatta och är, bl.a. av den anledningen, 29 Om den som önskar personförsäkring har en försäkring med rättsskyddsmoment – något som är vanligt i hemförsäkringen och villaförsäkringen – kan detta tas i anspråk för att finansiera en rättegång (dock utgår en självrisk på normalt , och dessutom finns ett tak för den ersättning som kan utgå, ofta cirka 100 000–). Den som saknar en sådan försäkring kan eventuellt ha möjlighet att betala rättegångskost- naderna genom den statliga rättshjälpen enligt rättshjälpslagen (1996:1619). En förutsättning är i princip att han eller hon inte har inkomster som överstiger . Finns det behov av reformer? känsliga för mediebevakning och dålig publicitet, vilket kan bli följden av en offentlig domstolsprocess. I det här sammanhanget är det också värt att notera att en dom- stol har en skyldighet att verka för att parterna i en tvist gör upp i godo, om det inte är olämpligt. Man kan mot den här bakgrunden tänka sig att även tvister som eventuellt kan ha förts av privatperso- ner till domstolarna, har avlutats genom förlikningar innan det blivit fråga om någon rättslig prövning (det enda mål angående kontrahe- ringsplikten som har drivit löstes som nämnts genom en förlikning). Någon möjlighet till tvistlösning utanför domstol med avseende på frågor rörande kontraheringsplikten för personförsäkringar finns inte.30 Utredningen anser, liksom lagstiftaren vid kontraheringspliktens tillkomst, att det är väsentligt att den som är missnöjd med försäk- ringsbolagets beslut att inte bevilja en personförsäkring har möjlig- het att få en objektiv prövning av beslutet. En sådan möjlighet är också viktig för att försäkringsbolagens tillämpning av plikten ska kunna kontrolleras. Om det utvecklades en praxis genom någon form av prövningar på området, skulle även eventuella oklarheter angående pliktens tillämpning kunna upp. Att det finns goda möjligheter till prövning bör dessutom, som regeringen påpekade redan vid pliktens införande, vara ett viktigt incitament för försäk- ringsbolagen att se till att den försäkringssökande får en tydlig motivering i de fall försäkring nekas. Som framgår ovan, finns det flera faktorer som sannolikt har bidragit till att tvister gällande kontraheringsplikten inte (så vitt vi vet) har prövats rättsligt. Mot den nu angivna bakgrunden anser vi att det skulle vara posi- tivt om det blev enklare för den som har nekats en personförsäk- ring, att få en objektiv bedömning av försäkringsbolagets beslut. I det följande överväger vi hur en sådan förenkling bäst skulle kunna uppnås. 30 Sådana tvister prövas inte av någon av Svensk Försäkrings nämnder. Tvisterna faller också utanför kompetensområde (se 3 § förordning (2015:739) med instruktion för ). Finns det behov av reformer? Ingen förändring behövs när det gäller möjlighet till domstolsprövning Även om det inte har utvecklats någon rättspraxis på områ- det, är det viktigt att möjligheten för den försäkringssökande att ytterst få en domstolsprövning av ett beslut att neka en personför- säkring kvarstår. Det är bara genom en domstolsprövning som sökanden kan få ett för bolaget bindande beslut om att försäk- ringstiden, och därmed försäkringsskyddet, ska räknas från den tid- punkt som skulle ha gällt om försäkringsbolaget skulle ha bifallit ansökan (16 kap. 7 § tredje stycket). Vad gäller förutsättningarna för den försäkringssökande att på- kalla en domstolsprövning gör utredningen följande överväganden. finns det, som nämnts, möjligheter för den som har nekats en personförsäkring att, under vissa omständigheter, få bi- stånd av eller Diskrimineringsombuds- mannen att föra talan i domstol. Den som vill väcka talan i domstol mot ett försäkringsbolag kan också i vissa fall delvis få ersättning för kostnaderna för en domstolsprocess genom det rättsskydds- moment som är vanligt i hem- och villaförsäkringen. Den som sak- nar en sådan försäkring kan eventuellt ha möjlighet att betala rätte- gångskostnaderna genom att ansöka om statlig rättshjälp enligt rätts- hjälpslagen (1996:1619) (en förutsättning för att få rättshjälp är i princip att man inte har inkomster som överstiger ). För den som önskar föra talan mot ett försäkringsbolag avse- ende rätten till en personförsäkring finns det alltså redan ett flertal möjligheter att få praktiskt och ekonomiskt bistånd med detta. I det här sammanhanget ska det också nämnas att det kan finnas situationer där ett försäkringsbolag ska anses ha nekat en sökt per- sonförsäkring, även om bolaget inte har lämnat något skriftligt avslagsbeslut eller det bara framgår indirekt av meddelanden från bolaget att försäkring nekas. Även i dessa fall är det viktigt att sökan- den kan få rätten att teckna försäkringen prövad. Av lagstiftnings- motiven framgår exempelvis att om ett försäkringsbolag skulle ställa omotiverade krav på utredning angående hälsotillståndet hos den försäkringssökande, som närmast kan antas ha till syfte att av- skräcka denne från att fullfölja ansökan, kan detta anses jämställt med en vägran att meddela försäkring (se prop. 2003/04:150 s. 498). Eftersom FAL inte ställer upp något skriftlighetskrav eller annat formkrav för ett beslut att neka försäkring, bör den som har ansökt Finns det behov av reformer? om en personförsäkring, också i en sådan situation kunna vända sig till domstol för att få rätten till en personförsäkring prövad, alltså även om försäkringsbolaget inte har lämnat något skriftligt avslags- beslut.31 Utredningen anser mot nu angiven bakgrund att förutsättning- arna för den försäkringssökande att väcka talan i allmän domstol i fråga om rätten att teckna en personförsäkring, redan är så goda som är möjligt. Någon ändring behövs därför inte i det avseendet. Med tanke på att steget för en konsument att väcka talan i domstol ändå är stort, skulle det vara positivt om möjligheten till domstolsprövning kompletterades genom tillgång till effektiv, objek- tiv och rättssäker prövning av tvister rörande kontraheringsplikten utanför domstol. Utredningen bedömer att detta skulle kunna uppnås genom att en av Svensk Försäkrings tvistlösningsnämnder, , gavs i uppdrag att även pröva tvister angående rätten till en personförsäkring. Huvudman för är försäkringsbolagens branschorganisation, Svensk Försäkring. Kostnaderna för nämndens verksamhet fördelas mellan de försäkringsbolag som deltar i verk- samheten i förhållande till antalet inkomna ärenden från respektive bolag. Nämndens prövning är skriftlig och kostnadsfri för konsu- menter. Prövningen baseras på de handlingar som parterna ger in och båda parter ges tillfälle att yttra sig över det som motparten ger in. Den genomsnittliga handläggningstiden vid nämnden är cirka . verksamhet styrs av stadgar. Ändring av stadgarna beslutas av Svensk . Nämnden prövar, på anmälan av konsumenter, tvister mellan enskilda konsumenter och deras försäkringsbolag som rör liv-, sjuk- och olycksfallsförsäkring i de fall som kräver medicinska bedöm- 31 En annan sak är att talefristen enligt 16 kap. 7 § andra stycket FAL inte börjar löpa förrän försäkringsbolaget till den försäkringssökande har avsänt meddelande om sitt beslut, uppgift om skälen för detta och upplysning om vad sökanden ska göra för att få beslutet prövat. Vill bolaget säkerställa att den talefristen startar, måste alltså bolaget skicka ett sådant skriftligt meddelande. Finns det behov av reformer? Tvister som prövas av är undan- tagna från kompetensområde.32 Nämndens prövning baseras på lagar och gällande försäkrings- villkor och verksamheten styrs av stadgar. prövar bara tvister mellan konsumenter och försäkringsbolag som är anslutna till nämnden. Medlemmar i kan an- sluta sig till nämnden genom anmälan till Svensk . kan pröva ärenden även mot bolag som inte är anslutna till nämnden, om bolaget anmäler om att få ansluta sig. Beslutet tas av Svensk . Styrelsen får även medge utländska och andra försäkringsbolag som inte är medlem- mar i Svensk Försäkring anslutning till nämnden.33 Vid beslut ska nämnden bestå av en ordförande och fyra leda- möter. Ordföranden ska vara jurist med stor domarerfarenhet och sakkunnig i de frågor som faller inom nämndens verksamhet. Två av ledamöterna ska representera konsumentintresset. De övriga två ledamöterna ska ha erfarenhet av de för nämnden aktuella försäk- ringsfrågorna. Nämndens konsumentrepresentanter utses av Konsu- mentvägledarnas förening. Nämndens övriga ledamöter utses av Svensk . Till nämndens förfogande finns också ett antal rådgivande läkare som är särskilt lämpade att bedöma för- säkringsmedicinska frågor. De rådgivande läkarna utses av Svensk . Nämndens yttranden är endast rådgivande för bolagen och det finns inga sanktionsmöjligheter kopplade till utslagen. Om ett för- säkringsbolag avviker från nämndens yttrande ska bolaget däremot skriftligen meddela nämnden detta och ange skälen för av- vikelsen. Enligt uppgift från Svensk Försäkring följs nämndens ytt- randen i mycket hög utsträckning. Det finns ingen tidsfrist eller preskriptionstid inom vilken ett ärende ska ha väckts i tas upp till prövning, utöver allmänna preskriptionsregler för anspråket som sådant. 32Se 6 § förordning (2015:739) med instruktion för (är en sådan tvistlösningsnämnd som har godkänts enligt lagen (2015:671) om alternativ tvistlösning i konsumentförhållanden). 33Utredningen konstaterar att de allra flesta försäkringsbolag som tillhandahåller individuell personförsäkring är medlemmar i , och anslutna till . Finns det behov av reformer? Kostnaderna för verksamhet för- delas mellan de till nämnden anslutna försäkringsbolagen i förhåll- ande till antalet ärenden från respektive bolag. avgjorde 968 ärenden i sak. inkom 1 175 ärenden till nämnden. Alla ärenden som uppfyller de formella kraven tas upp till prövning. Nämnden för- ordade en ändring av bolagets beslut i 130 av de 968 ärenden som nämnden prövade i sak. godkändes som en sådan särskild tvistlösning som omfattas av den lag (2015:671) om alternativ tvistlösning i konsumentförhållanden som trädde i kraft den 1 januari 2016.34 Förfarandet vid nämnden lever därmed upp till de höga krav på objektivitet och opartiskhet som krävs för godkännande enligt den lagen. Det är önskvärt att öppnas för tvister rörande kontraheringsplikten Utredningen anser att , med vissa even- tuella anpassningar av verksamheten, skulle vara väl lämpad att pröva tvister rörande kontraheringsplikten för personförsäkring. Nämnden har god erfarenhet av, och kompetens för, att pröva frågor rörande försäkringsmedicinska bedömningar, vilket är en förutsättning för att kunna avgöra tvister angående rätten till en personförsäkring. Nämndens sammansättning – med en objektiv ordförande med stor juridisk kompetens, två ledamöter som representerar konsu- mentintresset och två ledamöter med erfarenhet av försäkrings- frågor – säkerställer också nämndens objektivitet och opartiskhet. Att nämnden har blivit godkänd enligt den ovan nämnda nya lagen om alternativ tvistlösning i konsumentförhållanden, är dessutom en ytterligare garanti för att förfarandet vid nämnden utgör en rätts- säker prövning av hög kvalitet. Förfarandet i är vidare skriftligt och betydligt enklare än en domstolsprocess. 34 Lagen genomför och rådets direktiv /11/EU av om alternativ tvistlösning vid konsumenttvister och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 och direktiv /22/EG. Finns det behov av reformer? heller förenat med några kostnader för konsumenten. Tanken är att processen i nämnden ska vara så pass enkel att konsumenten inte ska behöva anlita något juridiskt ombud. Handläggningstiderna är därmed också betydligt kortare än i domstol. Att förfarandet i enbart är skriftligt och är betydligt enklare än en domstolsprocess innebär givetvis att prövningen skulle bli mer summarisk än om saken hade prövats i domstol. Med hänsyn till den försäkringstekniska och medicinska kompetens som finns inom bör ändå den försäkringssökande genom nämndens yttrande få en viktig indikation angående vad en eventuell domstolstalan skulle kunna tänkas resultera i. Även i de fall nämnden inte beslutar till den för- säkringssökandes fördel, kan denne därigenom dra nytta av förfar- andet. Nämndens yttranden är inte rättsligt bindande för försäkrings- bolagen, men följs ändå i mycket hög utsträckning av bolagen. En prövning av nämnden innebär inte heller någon rätts- förlust för den försäkringssökande, eftersom denne är helt oför- hindrad att efter nämndens prövning vända sig till domstol för att få saken prövad där (se nedan angående förlängning av fristen för att väcka talan i domstol efter en nämndprövning). Vår bedömning, vilken även har bekräftats av Svensk Försäk- ring, är att en möjlighet för en försäkringssökande att få sin sak prövad genom en objektiv bedömning i skulle vara positivt också för försäkringsbolagen, eftersom även branschen har ett intresse av att frågor kring kontraheringspliktens praktiska tillämpning klargörs. Det kan också vara fördelaktigt för försäkringsbolagen att i dialogen med en missnöjd försäkringssök- ande kunna hänvisa till möjligheten att anmäla en tvist till nämnden. Utredningen bedömer sammanfattningsvis att har den grundläggande kompetens och sammansättning som behövs för att opartiskt och objektivt pröva frågor rörande kontraheringsplikten, och att ett sådant uppdrag till nämnden skulle vara av stor nytta för såväl konsumenter som för försäkringsbolagen. Mot den bakgrunden, menar vi att det är önskvärt att Svensk Försäkring ger i uppdrag att, på anmä- lan av konsumenter, pröva tvister mellan enskilda konsumenter och ett försäkringsbolag rörande frågor om rätten till en personförsäk- ring. Svensk Försäkring har också ställt sig positivt till utredning- Finns det behov av reformer? ens förslag om att öppna rör- ande kontraheringsplikten. Det får bli upp till Svensk Försäkring att fastställa de närmare formerna och förutsättningarna för Person- försäkringsnämndens prövning genom ändring i nämndens stadgar. Utredningen utesluter inte heller att frågor rörande kontrahe- ringsplikten för personförsäkring skulle kunna prövas av något annat tvistlösningsorgan utanför domstol, om det skulle in- rättas något sådant organ som motsvarar . Nedan föreslår utredningen de lagstiftningsåtgärder som behövs för att säkerställa att konsumenter har goda förutsättningar att dra nytta av en eventuell möjlighet till prövning utanför domstol av tvister rörande kontraheringsplikten (se närmast nedan angående förlängd frist för att väcka talan i domstol efter en nämndprövning, men även avsnitt 16.6.8 nedan angående skyldighet för försäkrings- bolagen att upplysa om olika prövningsmöjligheter). Förlängd talefrist efter tvistlösning utanför domstol Som redan har framgått, måste en talan om rätten till en person- försäkring enligt 16 kap. 7 § andra stycket FAL väckas från det att försäkringsbolaget har skickat den försäkrings- sökande ett meddelande om sitt beslut, uppgift om skälen för detta och upplysning om vad sökanden ska göra för att få beslutet prö- vat. Väcks inte talan inom , följer det av bestämmelsen att rätten att föra talan förfaller. En specialregel finns i 16 kap. 6 § FAL, angående den situationen att den försäkringssökande gör gällande att bolagets meddelande inte har kommit fram. Av den paragrafen följer att om sökanden gör sannolikt dels att meddelandet från försäkringsbolaget har för- senats eller inte kommit fram, dels att detta beror på andra omstän- digheter än sådana som han eller hon har kunnat råda över, får med- delandet verkan tidigast efter den dag då det kom fram. , eller motsvarande tvistlösnings- organ, öppnas för tvister rörande rätten till en personförsäkring, måste det säkerställas att den försäkringssökande inte efter en så- dan prövning hindras från att väcka talan i domstol på grund av att talefristen har löpt ut under nämndprövningen. Finns det behov av reformer? Bestämmelser om hur olika former av tvistlösning utanför dom- stol inverkar på bl.a. frister för att väcka talan, finns i två lagar på privaträttens område. En sådan bestämmelse finns i 14 § i den ovan nämnda nya lagen om alternativ tvistlösning i konsumentförhållan- den. Den bestämmelsen är utformad efter mönster av 6 § lagen (2011:860) om medling i vissa privaträttsliga tvister (se prop. 2014/15:128 s. 49 och prop. 2010/11:128. s. 62 ff.).35 Båda dessa lagar har tillkommit för att genomföra olika EU-direktiv i svensk rätt.36 I de aktuella bestämmelserna föreskrivs att en talefrist eller en preskriptionstid som löper då förfarandet in- leds, och som gäller för den sak som förfarandet avser, löper ut tidigast efter avslutat förfarande. Ingen av de ovan nämnda lagarna skulle vara tillämpliga vid prövning av tvister rörande kontraheringsplikten i eller motsvarande tvistlösningsorgan. Någon med- ling är det inte fråga om, och tillämpningsområdet för lagen om tvistlösning utanför domstol i konsumentförhållanden är begränsat till avtal om köp av vara eller tjänst (1 §). Eftersom en tvist angå- ende rätten till en personförsäkring rör situationen innan något avtal träffas, kommer den lagen om tvistlösning utanför domstol inte att vara tillämplig på sådana tvister (även om , som nämnts, har godkänts som en sådan särskild tvistlösningsnämnd som omfattas av lagen). Mot ovan angiven bakgrund, behövs det någon lagstiftande åt- gärd för att säkerställa att försäkringssökande som kan komma att vända sig till eller motsvar- ande av frågor rörande kontrahe- ringsplikten för personförsäkring, inte riskerar att gå miste om möjligheten att därefter väcka talan i domstol. Den tydligaste lös- ningen för att uppnå detta är genom ett tillägg till 16 kap. 7 § FAL. I det följande diskuterar vi hur ett sådant tillägg bör utformas. 35Lagen om alternativ tvistlösning i konsumentförhållanden reglerar prövningen av avtals- rättsliga tvister mellan konsumenter och näringsidkare vid sådana tvistlösningsnämnder som har godkänts enligt ett särskilt förfarande som föreskrivs i lagen. Lagen om medling i vissa privaträttsliga tvister gäller medling i privaträttsliga tvister där förlikning om saken är tillåten. 36Lagen (2011:860) om medling i vissa privaträttsliga tvister genomför och rådets direktiv /52/EG av om vissa aspekter på medling på privat- rättens område. Finns det behov av reformer? En ny sexmånadersfrist efter tvistlösning utanför domstol Regeringens överväganden angående talefrister och preskriptions- tider vid tvistlösning utanför domstol finns främst i förarbetena till lagen om medling i vissa privaträttsliga tvister. Där behandlade regeringen olika alternativa lagtekniska lösningar för att säkerställa att den som väljer att lösa en tvist genom medling inte därigenom skulle gå miste om möjligheten att väcka talan i domstol för att en talefrist eller en preskriptionstid löpt ut under prövningen. Reger- ingen kom då fram till att den lämpligaste lösningen var att före- skriva att en talefrist eller en preskriptionstid som löpte när ett medlingsförfarande inleddes skulle löpa ut tidigast efter det att medlingsförfarandet avslutats. När det särskild gällde tale- frister, betonade regeringen i det sammanhanget att sådana frister syftar till att sätta en gräns för ovissheten om ett rättsförhållande. Som exempel nämndes att en säljare av en fastighet måste kunna veta att köparen inte kan häva köpet. Enligt reger- ingen manade syftet med talefrister till försiktighet när det gäller att förlänga dessa. Mot den bakgrunden, angav regeringen att det var tillräckligt att förlänga fristen med efter avslutat med- lingsförfarande. Enligt regeringen borde parterna efter för- farandet vara väl insatta i frågan, och rimligen anses ha en viss bered- skap för att föra tvisten vidare till domstol (se prop. 2010/11:128. s. 62 f.). I likhet med vad som gäller enligt de ovan nämnda bestämmel- serna om medling och tvistlösning i konsumentförhållanden, bör den nya regleringen i FAL föreskriva att fristen för att väcka talan i domstol förlängs efter prövning vid eller motsvarande tvistlösningsorgan, om den sexmåna- dersfrist som ställs upp i 16 kap. 7 § andra stycket löper när en ett sådant tvistlösningsförfarande inleds. En första förutsättning för att talefristen ska förlängas ska alltså vara att fristen löper då tvistlös- ningen utanför domstol inleds.