sou · H4B360 · 2016-10-05 00:00:00 — Under grundutbildningen ingår sexualbrotten i flera kurser, bl.a. finns ett kursavsnitt om sexuella övergrepp mot vuxna, där deltagaren får undervisning om rubrice- rings- och gränsdragningsfrågor mellan olika sexualbrott, beviskrav och utredningsmetodik som är specifik för sexualbrotten samt om 69 2015:25, s. 108. Granskning av rättsväsendets hantering av sexualbrott praxis på området. Det finns också en kurs inom grundutbild- ningen som avser övergrepp mot barn och där ingår bl.a. sexuella övergrepp. I kursen om kriminalteknik ingår spårsäkring vid sexual- brott som ett kursmoment och i en kurs i rättsmedicin får deltag- arna undervisning om spårsäkringssatsen och om skador som kan relateras till sexualbrott. I en kurs om it-brott och brott i it-miljö avser en stor del av undervisningen särskilda problem som uppstår vid sexualbrott som sker på internet, t.ex. vid barnpornografibrott och s.k. grooming, dvs. kontakt med barn i sexuellt syfte. Även i en kurs om hedersrelaterad brottslighet ingår moment om sexualiserat våld. Därutöver finns det mer allmänna kurser med anknytning till sexualbrott under grundutbildningen, såsom förundersöknings- ledning vid grova brott, sekretessfrågor och kriminologi.70 Många åklagare blir specialiserade. Det finns t.ex. miljöåklagare och åklagare som handlägger grova våldsbrott, narko- tikamål eller mål som rör övergrepp mot kvinnor eller barn. För att få en specialisttjänst måste man vara kammaråklagare och aktivt söka en utlyst specialisttjänst. myndigheten lämnar förslag till riksåklagaren om vem som bör få specialisttjänsten. Det är sedan Riksåklagaren som fattar beslut om tillsättningen. De åklagare som har specialisttjänst får genom utbild- ning och erfarenhetsutbyte de kunskaper som krävs för att kunna upprätthålla en hög kompetens inom sitt område. har ingen renodlad specialistkurs om sexual- brott. Det finns däremot inslag om sexualbrott i flera specialist- kurser, bl.a. i kurserna Sexuella övergrepp mot barn och Våld i nära relation. I kursen Sexuella övergrepp mot barn ges bl.a. undervis- ning om barn med funktionshinder för att t.ex. öka kunskapen om hur olika funktionshinder kan påverka förhörssituationen. Under kursen får deltagarna också utbildning om betydelsen av respektive frånvaro av skadebilder vid sexualbrott för att kunna identifiera och förstå behovet av rättsmedicinska undersökningar och vilken bety- delse resultat av sådana undersökningar har vid bevisvärderingen. Kursen Våld i nära relationer handlar framför allt om att ge kurs- deltagarna fördjupad kunskap om det grova fridskränkningsbrottet. Under kursen får deltagarna undervisning om t.ex. personlighets- störningar, normaliseringsprocessen och kontaktförbud. 70 Uppgifter från företrädare för . Granskning av rättsväsendets hantering av sexualbrott kränkningsbrott omfattar inte sällan även sexualbrott varför kursen kan sägas ge stöd åt åklagaren även vid handläggning av ärenden som rör enbart sexualbrott.71 Domstolarnas uppgift är att upprätthålla rättsordningen och garan- tera att alla kan få sina rättigheter och skyldigheter fastställda på ett objektivt och oberoende sätt. Domstolar är samlingsnamnet för den verksamhet som bedrivs av landets alla domstolar. Domstolar omfattar de allmänna domstolarna (tingsrätter, hovrätter och ), de allmänna förvaltningsdomstolarna (förvaltningsrätter, kammar- rätter och ), hyres- och arrendenämnd- erna, , och Domstols- verket. Samtliga domstolar är egna myndigheter. Den del av Domstolar som i det här avseendet är intressant att granska är de allmänna domstolarna, där alla brottmål handläggs, samt Domstols- verket. är en statlig myndighet som lyder under reger- ingen. har ingen bestämmanderätt över domstolar- nas dömande verksamhet utan fungerar som en serviceorganisation till domstolarna. uppgift är att ansvara för över- gripande samordning och gemensamma frågor inom Dom- stolar. Häri ligger att ge service till domstolarna, hyres- och arrende- nämnderna och bl.a. i frågor som rör personalutveckling, utbildning, information samt utarbetande av föreskrifter, råd och anvisningar. svarar också för att verksamheten bedrivs på ett effektivt och för medborgarna lättill- gängligt sätt.72 Vid de allmänna domstolarna handläggs brottmål, däribland mål om sexualbrott. Varje domstol leds av en domstolschef som i grun- den är ordinarie domare. Vid domstolarna finns det därutöver ordi- narie och icke ordinarie domare (notarier, fiskaler och assessorer, 71Uppgifter från företrädare för . 72Se , (). Granskning av rättsväsendets hantering av sexualbrott se nedan) som utför dömande arbetsuppgifter. En ordinarie domare utnämns av regeringen (11 kap. 6 § regeringsformen). För att säker- ställa att domaren är självständig i sin domargärning finns det sär- skilda bestämmelser i grundlagen som anger i vilka fall en utnämnd ordinarie domare får skiljas från anställningen (11 kap. 7 § regerings- formen). En ordinarie domare får skiljas från sin tjänst endast om han eller hon genom brott eller grovt eller upprepat åsidosättande av skyldigheterna i anställningen har visat sig uppenbart olämplig att inneha anställningen, eller han eller hon har uppnått gällande pensionsålder eller enligt lag är skyldig att avgå på grund av var- aktig förlust av arbetsförmågan. Det finns inte någon särskild specialisering för domare som hand- lägger sexualbrottmål. –2006 bedrevs det emellertid ett projekt i vissa domstolar i samt i Hovrätten för som var avsett att leda till en specialisering för domare i humanjuridik (vilket innefattar bl.a. familjerätt, sexual- brott och relationsvåld). Som en följd av projektet har humanjurist- nätverk, bestående av ordinarie domare med särskilt intresse för humanjuridik, startats i olika delar av landet. De som ingår i nät- verken träffas en till och syftet är att sprida erfaren- heter inom nätverket, anordna utbildningstillfällen, göra s.k. case studies och diskutera metoder för hantering av mål och ärenden som kräver särskilda erfarenheter eller kunskap. Avsikten är också att deltagarna kan dela med sig av kunskap och erfarenhet om an- vändbar litteratur och andra kunskapskällor.73 För att komma i fråga för anställning som domare måste personen ha genomgått juristutbildningen74 och vara svensk medborgare (se 5 kap. 1 § ). Det är däremot inte – så som för an- ställning som åklagaraspirant – ett krav att man därutöver har arbetat som notarie vid domstol. För anställning som domare finns inte heller något formellt krav på att personen har genomgått den särskilda domarutbildning som finns vid landets hovrätter. 73Domstolsverkets rapport, Specialisering av domare i humanjuridik, Slutrapport. 74För mer information om innehållet i juristutbildningen, se avsnitt 7.3.2 ovan. Granskning av rättsväsendets hantering av sexualbrott För att få delta i den särskilda domarutbildningen måste juristen ansöka om en hovrättsfiskalstjänst vid en av landets sex hovrätter. I hovrätten får fiskalen bland annat ansvar för att förbereda de mål och ärenden som finns vid hovrätten. tjänst- i hovrätt blir fiskalen placerad som tingsfiskal med dömande uppgifter i tingsrätt . Därefter återvänder fiskalen till hovrätten för att fullgöra s.k. adjunktionstjänstgöring . Under adjunktionstjänstgöringen deltar personen som domare i hov- rättens avgöranden. Efter godkänd adjunktionstjänstgöring förordnas personen till hovrättsassessor. Därmed är den särskilda domar- utbildningen avslutad. Som godkänd assessor kan personen ansöka om en ordinarie anställning som domare. , som har till uppgift att lämna förslag till regeringen i ärenden om utnämning av ordinarie domare, har emellertid satt upp en informell tidsgräns från det att assessorn blev godkänd till dess personen kan bli aktuell för ordinarie domartjänst. Skälet för det är att man har ansett det ange- läget att den som utnämns till ordinarie domare, oavsett om man har genomgått den särskilda domarutbildningen eller har kvalificerat sig på annat sätt, har hunnit med att skaffa sig viss erfarenhet. Efter assessorsförordnandet är det därför vanligt att personen söker sig till andra kvalificerade juridiska anställningar. Det kan handla om tjänst som justitiesekreterare, dvs. som föredragande i eller , rättssakkunnig vid , utredningssekreterare inom kommittéväsendet eller verksjurist vid någon statlig myndighet. Det är inte heller ovanligt att assessorer arbetar som åklagare eller biträdande jurister vid advokatbyråer. Domarutbildningen innefattar ett utbildningsprogram som om- fattar fördelade på olika kursmoment. Utbildnings- programmet innehåller inte några särskilda moment om just sexual- brott vilket kan bero på att man som ung domare som regel inte handlägger sådana mål. Det ingår däremot avsnitt om bl.a. domar- rollen och viktimologi, dvs. läran om brottsoffer och bevisvärde- ring. Som tidigare nämnts är det dock inte en förutsättning att man har genomgått den särskilda domarutbildningen för att bli utnämnd till ordinarie domare. Det är vanligt att bl.a. åklagare, advokater och andra kvalificerade jurister utnämns till ordinarie domare. Granskning av rättsväsendets hantering av sexualbrott För ordinarie domare erbjuds vidareutbildning framför allt i regi.75 En huvuduppgift för utbildningen är att kvalitetssäkra dömandet och mycket fokus läggs på att utveckla domarens metodiska färdigheter och förmåga att göra rättsliga analyser. Mindre fokus läggs i det här skedet på renodlad kunskaps- inhämtning inom enskilda rättsområden eftersom domare, när de kommit så här långt i sin juristkarriär, redan förväntas ha eller kunna inhämta kunskap om enskilda rättsregler på egen hand.76 Fokus är i stället framför allt att på ett övergripande plan ge alla domare förut- sättningar att handlägga och avgöra mål självständigt, effektivt och rättssäkert. Eftersom domare numera har en mer varierad bakgrund än tidigare kan utbildningsbehoven skilja sig åt från domare till domare. Vilken utbildning den enskilda domaren tar del av beror på personens bakgrund och erfarenhet och bestäms genom att det upp- rättas en utvecklingsplan för varje domare på den egna domstolen. När det gäller sexualbrott har erbjudit en tvådagarskurs om fridskränknings- och sexualbrotten. ingår kursen som en av två delkurser som pågår vardera. Vid det ena tillfället behandlas fridskränknings- brotten och vid det andra tillfället sexualbrotten. Av kursbeskriv- ningen framgår att de frågor som behandlas under kursen bl.a. är principiella frågor om gärning, ansvar och bevisvärdering i mål om sexualbrott, bemötande av sexualbrottsoffer samt barns utsatthet för sexualbrott.77 deltog tolv domare i kursen, varav fem män och sju kvinnor. Motsvarande siffra var femton del- tagare, varav sju män och åtta kvinnor.78 Domaryrket är unikt med hänsyn till domstolens och domarens konstitutionella ställning. Domaryrket medför dessutom makt- befogenheter som går långt utöver de som följer med de flesta yrken. En fråga som har fått en alltmer framträdande betydelse i domstolarna är domarens ansvar för att domstolsför- handlingen genomförs på ett förtroendeingivande sätt. För att domstolarna ska åtnjuta allmänhetens förtroende är det viktigt att domaren har ett uppträdande som inger såväl tillit som auktoritet 75Domstolsakademin är en enhet inom som ansvarar för utbildning av bl.a. ordinarie domare. 76Domstolsverkets undervisningsplan daterad , dnr 1480-2008, s. 2. 77Domstolsakademins utbildningskatalog, Utbildningar 2016, s. 124. 78Uppgift om deltagandet har erhållits av företrädare för . Granskning av rättsväsendets hantering av sexualbrott och att deltagarna uppfattar att deras sak har fått en professionell prövning. För att höja kompetensen i frågor som är centrala för domare i rollen som ordförande har tagit fram en kurs om domarrollen. Kursen genomförs som fyra delkurser om vardera två–. Vid den första delkursen diskuteras frågor som domarens självständighet, domaretik, domarens yrkesroll och värde- grunder. Vid den andra delkursen behandlas frågor om rollen som ordförande vid muntliga förhandlingar, bemötande av förhörs- personer, säkerhets- och ordningsfrågor. Särskilt fokus läggs vid domarens viktiga uppgift att leda förhandlingar professionellt och på ett sådant sätt att parter och förhörspersoner upplever sig väl behandlade. Inte minst läggs vikt vid domarens skyldighet att verka för att samtalsklimatet under förhandlingen är gott och att inte någon tillåts ställa frågor eller agera på ett sådant sätt att förhörs- personer känner sig trakasserade. Undervisningen i den delen sker bl.a. med processpel varefter deltagarna får återkoppling på hur de hanterat uppkomna situationer. Vid det kursmomentet deltar även en psykolog. Vidare ingår föreläsningar om objektivitet, diskrimi- nering i rättsprocessen samt kulturella förväntningar och skillna- der. Vid den tredje delkursen diskuteras frågor om domsskrivning och kontakter med media. Syftet med delkursen är framför allt att generellt höja kvaliteten i domar och beslut när det gäller läsbarhet och juridisk argumentation. Under den sista delkursen genomförs en studieresa till bl.a. och i syfte att deltag- arna ska få fördjupade kunskaper om hur den internationella rätten påverkar arbetet som domare i . Intresset för att delta i kurs om domar- rollen har ökat kraftigt . har delkurs A erbju- dits en gång med ett maximalt deltagarantal på 25 domare. har då haft möjlighet att erbjuda i princip samt- liga sökande plats på kursen. Till det kurstillfälle som var planerat var det 64 sökande till samma antal platser. Det ökade intresset föranledde att utöka antalet kurs- tillfällen så att delkurs A nu även kommer att erbjudas . Totalt kommer därmed drygt 50 domare att erbjudas deltag- ande i den inledande kursen om domarrollen. Det kan nämnas att det för deltagande i de efterföljande kurserna förutsätts att tidigare kurser i serien har genomförts. Även antalet kurstillfällen för de Granskning av rättsväsendets hantering av sexualbrott efterföljande kurserna planeras utökas så att alla som påbörjar kurs A också har möjlighet att slutföra övriga del- kurser. Totalt befinner sig 58 domare under utbildning i de efter- följande delkurserna och 15 domare har avslutat samtliga delkurser.79 Förutom de nu nämnda kurserna erbjuder även andra fortbildningskurser.80 Dessutom har enskilda domare möjlighet att delta i kurser som erbjuds av externa arrangörer av Domarens ansvar för brottmålsprocessen När åtal väcks för ett sexualbrott handläggs målet som ett brottmål i tingsrätt som första instans. sätter domstolen ut målet till huvudförhandling och avgör det, oftast genom att med- dela dom. Förhandlingen är som huvudregel offentlig. Om det finns anledning att anta att det vid förhandlingen kommer att läggas fram uppgifter som omfattas av sekretess, vilket regelmässigt är fallet i mål som rör sexualbrott, kan rätten besluta att förhandlingen ska hållas inom stängda dörrar. Det ankommer på rättens ordförande att upprätthålla ordningen vid sammanträdet och denne kan bl.a. besluta att utvisa en åhörare som stör samt i övrigt meddela ordnings- regler som ska gälla vid förhandlingen (5 kap. ). Under förhandlingen är det domarens ansvar att se till att målet blir noggrant utrett, men också att inget onödigt dras in i målet (46 kap. 4 § andra stycket ). Man brukar i det sammanhanget hänvisa till domarens materiella processledning. Materiell processledning kan avse såväl yrkanden som rättsfakta, bevisfakta och frågor om bevisbörda och beviskrav. När det gäller tvistemål är domarens skyldighet att utöva materiell processledning omfattande. Det råder däremot delade meningar om i hur stor ut- sträckning domaren ska vara aktiv i brottmålsprocessen, vilket bl.a. kan förklaras av att den tilltalade kan få intrycket av att domaren medverkar till att denne blir dömd för brott om domaren agerar i stor utsträckning. Enligt en restriktiv syn, som vissa domare har, bör domaren inta en passiv ställning och inte ta några initiativ som 79Uppgift från företrädare för . Kompetensutveckling//Utbildningsprogram/ (). Granskning av rättsväsendets hantering av sexualbrott kan leda till fällande dom. Andra menar att domaren bör vara mer aktiv när det gäller att utreda oklarheter, både när det gäller åklaga- rens gärningspåstående och att ställa frågor till parter och vittnen.81 Under huvudförhandlingen ska parterna lägga fram all bevisning som åberopas. Den tilltalade ska ges möjlighet att ge sin version av händelseförloppet. Det finns dock ingen skyldighet för den tilltalade att yttra sig eller att över huvud taget vara verksam i processen. Om den tilltalade vägrar att yttra sig kan det emellertid komma att läggas honom till last (35 kap. 4 § ). En tilltalad som väljer att yttra sig har inte någon sanningsplikt. Under förhören med målsägande och vittnen ska rätten avvisa frågor som uppenbart inte hör till saken eller som är förvirrande eller på annat sätt otillbörliga (36 kap. 17 § och 37 kap. 1 § rätte- gångsbalken). Det innebär att det är rättens ordförande (dvs. jurist- domaren i tingsrätten och en befordrad juristdomare eller äldste domare i tjänst i hovrätten) som har ansvaret för att förhören med målsägande och vittnen sköts på ett professionellt sätt och att bevisningens tillförlitlighet blir så stor som möjligt. Förvirrande eller på annat sätt otillbörliga frågor som t.ex. handlar om måls- ägandens tidigare sexualvanor ska alltså inte tillåtas. Det kan dock ofta vara svårt att på förhand bedöma om en viss fråga är sakligt berättigad eller inte. Av lagens förarbeten framgår därför att rätten bör vara försiktig vid avvisande av en fråga som onödig eller ovid- kommande.82 En målsägande som är part i målet får inte yttra sig under straff- ansvar eftersom det då skulle uppstå en obalans mellan den tilltala- des utsaga och målsägandens. Om målsäganden tilläts lämna sina uppgifter under ed finns en risk för att dennes utsaga skulle till- mätas ett starkare bevisvärde än den tilltalades uppgifter. Det inne- bär också att det inte finns något tvångsmedel för att framtvinga en målsägandeutsaga och att en målsägande fritt och utan påföljd kan vägra att svara på sådana frågor som personen uppfattar som krän- kande. Det ligger dock i sakens natur att målsäganden har ett intresse av att svara på de frågor som ställs eftersom en vägran att svara skulle kunna påverka både trovärdighets- och tilltrosbedömningen 81Ekelöf Per m.fl., Rättegång – femte häftet, 8:e uppl. (2011), s. 200 f. 82Fitger m.fl., , Zeteo (), kommentaren till 36 kap. 17 § rätte- gångsbalken. Granskning av rättsväsendets hantering av sexualbrott Det är därmed angeläget att rätten, det sagda till trots, tar ett aktivt ansvar för hur processföringen sker i det mål som ska prövas. att nämna i det här sammanhanget är även bestämmel- serna om s.k. medhörning. De innebär att rätten kan besluta att en part eller åhörare inte får vara närvarande när målsägande och vittnen ska höras om det finns anledning att anta att dessa inte vågar lämna sin berättelse fritt i parten eller åhörarens närvaro. Den part som inte tillåts närvara under förhöret får sitta i ett angränsande rum och höra och eventuellt även se på förhöret via ljud- och, om möjligt, bildöverföring. Rätt till medhörning gäller däremot inte för en åhörare som av samma skäl inte tillåts närvara vid förhöret (36 kap. 18 § och 37 kap. 3 § ). Vid behov kan rätten redan före sammanträdet besluta om medhörning.83 Ett sådant beslut för- utsätter dock att alla parter har haft möjlighet att yttra sig i frågan innan beslutet fattas. Det är dock inte särskilt vanligt förekom- mande att sådana förhandsbesked begärs eller lämnas. Ett skäl mot att lämna förhandsbesked skulle kunna vara att det i vissa fall kan vara en fördel för målsäganden att lämna sin berättelse i den till- talades närvaro och att det ofta är först när förhöret ska inledas som det går att ta ställning till om målsäganden klarar av det eller inte. Å andra sidan kan ett tidigare lämnat beslut om medhörning alltid omprövas om förhållandena skulle ändras. Målsägandebiträdet har i det här sammanhanget en viktig roll att fylla dels när det gäller att väcka frågan om beslut om medhörning före rättegången, men också för att efterhöra målsägandens uppfattning om saken vid förhandlingstillfället. Sedan införandet av En modernare rättegång finns även en möjlig- het för rätten att – om det finns skäl för det – besluta att bl.a. en målsägande som känner påtaglig rädsla för att vara närvarande i rättssalen i stället kan delta i rättegången genom ljudöverföring eller genom ljud- och bildöverföring (s.k. videokonferens). Huvud- regeln är dock fortfarande att deltagarna i rättegången ska närvara personligen i rättssalen. Som skäl för förslaget angavs bl.a. att den rädsla som brottsoffer och andra som deltar i domstolsprocessen kan känna måste tas på stort allvar och att åtgärder som kan bidra till att deras deltagande underlättas därför alltid bör övervägas noggrant.84 83Fitger m.fl., kommentaren till 36 kap. 17 § . 2004/05: 131, En modernare rättegång – reformering av processen i allmän domstol, s. 94. Granskning av rättsväsendets hantering av sexualbrott Genom att det krävs att den som ska höras känner påtaglig rädsla är tröskeln för att tillåta förhörspersonen att närvara genom videokonferens satt något högre än för medhörning och möjlig- heten till medhörning bör därför alltid övervägas i första hand.85 Det som enligt förarbetena främst bör vara avgörande vid bedöm- ningen av om videokonferens är lämpligt eller inte i det enskilda fallet är möjligheten att genomföra sammanträdet utan att kvalite- ten på rättsprocessen blir lidande eller att rättsäkerheten på annat sätt äventyras. Bedömningen bör grundas på vem som ska inställa sig och varför och hänsyn ska tas till målets karaktär, vilken typ av sammanträde det är fråga om, vilken roll personen har och vad som ska avhandlas vid sammanträdet. Vid bedömningen ska även beaktas att det finns en allmän strävan att öka målsägandens delaktighet i processen och att en målsägande eller ett vittne kan ha ett eget intresse av att få lämna sin berättelse direkt inför rätten.86 Vid bedömningen av om ett deltagande ska ske genom video- konferens bör domstolen ta stor hänsyn till parternas uppfattning i frågan, men parterna bör inte ha ett avgörande inflytande i fråga om formen för inställelsen. Det kan finnas situationer där en persons närvaro i rättssalen bedöms vara så avgörande att videokonferens inte kan tillåtas, oavsett hur starka skäl för detta som anförs, efter- som ett deltagande genom videokonferens aldrig får ske om det är olämpligt.87 har man inom Domstolar arbetat aktivt med åtgärder som syftat till att öka medborgarnas förtroende för domstolarna. Av en undersökning som genomfördes på upp- drag av framgick att sex av tio personer som är bosatta i har mycket eller ganska stort förtroende för att domstolarna dömer korrekt.88 Om det är ett bra eller dåligt resultat är omöjligt att säga, men att domstolarna har medborgar- nas förtroende är ytterst angeläget eftersom domstolarna inte kan 2004/05: 131, s. 225. 2004/05: 131, s. 95. 2004/05: 131, s. 95 f. 88SOU 2008:106, Ökat förtroende för domstolarna – strategier och förslag, s. 63 Granskning av rättsväsendets hantering av sexualbrott utföra sin samhällsuppgift utan medborgarnas deltagande. Om med- borgarnas förtroende för domstolarna är högt är det mer troligt än annars att de lojalt följer t.ex. domstolens kallelse att vittna i mål, att de kommer om de ska vittna och att de som är parter deltar i processer genom att svara på föreläggande. Allt detta är en förutsättning för att domstolarna ska kunna utföra sitt arbete. Att verka för en kvalitetshöjning med ökat förtroende som följd är alltså en viktig uppgift för domstolarna. Som en följd av arbete gav regeringen i uppdrag att initiera, understödja och hålla samman arbetet med att ta fram strategier för att bemöta parter och andra personer som kommer i kontakt med domstolarna.