sou · H4B310 · 2016-02-01 00:00:00 — ner vid ett rundabordssamtal med utredningen.34 Flera av de medverkande ansåg att kunskapsbrist, i kombination med komplexiteten i EU:s beslutsfattande, gjorde det svårt för civilsamhället att delta fullt ut och utöva inflytande. Många underskattar EU:s betydelse i vardagen Förmodligen hänger intresse och kunskap till viss del ihop med uppfattningen om hur, och i vilken utsträckning, EU påverkar vardagslivet. Skillnaderna mellan olika undersökningar är i detta avseende dock för stora för att det ska gå att dra några långtgående slutsatser. I en Eurobarometerundersökning svarade av de tillfrågade svenskarna att de ansåg att beslut på EU-nivå påverkar vardagslivet, medan svarade att de påverkas av EU-beslut när frågan ställdes år 2015.35 Ett annat sätt att bedöma personers uppfattning om hur EU påverkar de vardagsnära frågorna har varit att fråga om EU:s betydelse för den kommunala verksamheten. Medan kommuner och Landsting, SKL, gör bedömningen att av de kommunala frågorna påverkas av EU-beslut, svarade hälften av de tillfrågade i en Sifoundersökning att de tror att EU:s påverkan ligger på 20 procent.36 En tolkning av dessa skillnader skulle kunna vara att det finns en utbredd föreställning att EU är långt borta och har föga med vardagslivet att göra, men att de senaste årens debatter om hemlösa och utsatta EU-medborgare har ökat känslan av EU:s närhet. Denna tolkning stöds av svaren från förtroendevalda i kommuner, landsting och regioner om vilka EU-relaterade frågor de diskuterar med sina väljare (se nedan). 35Standard Eurobarometer 72 2009; 2015. Bättre kunskap om EU 3.3.2Kunskapen om EU över tid Bedömning: Under dryga två decenniers EU-medlemskap har de förväntade ”inlärningseffekterna” om EU-nivåns sammanflätning med det svenska politiska systemet varit små. Det finns, som vi diskuterat ovan och även återkommer till senare i detta kapitel, flera möjliga förklaringar till varför kunskaperna om EU-nivån är sämre än kunskaperna om det svenska systemet. Likväl finns det anledning att förvänta sig att EU-kunskaperna borde ha ökat i samhället. EU-samarbetet har gradvis växt i omfattning. EU har också, på ett allt mer påtagligt sätt, blivit sammanflätat med politik på , regional och nationell nivå. EU spelar helt enkelt en större roll för det svenska politiska systemet än vid det svenska EU-inträdet . En ny generation borde ha lämnat skolan med grundläggande EU-kunskaper, något som inte var lika självklart före EU-inträdet. En inlärningseffekt skulle även kunna förväntas hos politiska journalister, vilket borde ha kunnat förbättra medierapporteringen. Vi har dessutom sett ett ökat valdeltagande , något som ofta förknippas med ökad kunskap.37 I en studie konstaterades dock att svenskarnas EU- kunskaper, mot förväntan, inte hade ökat mellan 2004 och 2009.38 I en tidigare studie, där de jämförde EU-kunskaper över , drogs samma slutsats: Svenskarna har inte varit ”särskilt läraktiga elever”.39 Vi förmodar att detta gäller än . Även om det är svårt att dra långtgående slutsatser utifrån enstaka och ibland svårjämförliga mätningar, är den mest rimliga slutsatsen vid en sammanvägning att allmänhetens kunskaper inte har ökat utan är relativt oförändrade. Vi kan dock notera att även om svenskarna inte varit särskilt läraktiga elever så har självförtroendet ökat. Att en majoritet inte uppfattade att de ”känner till vad EU gör och vilka frågor som diskuteras” konstaterades t.ex. i en mätserie av . svarade ”inte särskilt väl” eller ”inte alls”, och svarade ”ganska väl” eller ”mycket väl” på 37Oscarsson & 2010. 38Oscarsson & 2010. 39Oscarsson & 2006. Bättre kunskap om EU Resultatet visade sig vara stabilt vid de tre mättillfällena (2001, 2003 och 2004).40 Dessa siffror låg ungefär på samma nivå i Eurobarometern . När intervjupersonerna själva fick betygsätta sina kunskaper ansåg att de visste hur EU fungerade.41 Andelen svenskar som säger sig förstå hur EU fungerar har ökat betydligt , och svarade att de förstod hur EU fungerade.42 Källa: och 2015. En grupp som däremot faktiskt förefaller förbättra sina kunskaper är de som aktivt arbetar med politiska uppdrag eller med EU-relaterade frågor. Ju längre en person haft ett politiskt förtroendeuppdrag, desto större vikt verkar läggas vid EU-relaterade frågorna. Bland kommun- och regionpolitiker med erfarenhet talar om EU-relaterade frågor en eller , medan samma siffra för kommunpoli- 41Standard Eurobarometer 64 2005. 42Standard Eurobarometer 83 2015. Bättre kunskap om EU tiker som haft sitt förtroendeuppdrag mindre än endast är . Detta trots att det stora flertalet nyvalda kommunpolitiker är unga som har vuxit upp med ett svenskt EU-medlemskap. Detta mönster återfinns också när det gäller hur noga de förtroendevalda följer EU-relaterade frågor: av de som haft förtroendeuppdrag i mindre än följer vad som händer i politiken på EU-nivå jämfört av de som haft förtroendeuppdrag . Motsvarande siffra för inrikespolitik på nationell nivå är dock 91 respektive 98 procent.43 Det finns tre faktorer som har särskilt stor betydelse när det gäller att påverka kunskapsnivån hos medborgarna; utbildningssystemet, medias informationsförmedling och den politiska debatten.44 Idealbilden av hur dessa kunskapsvägar ser ut är förhållandevis lätt att beskriva. I en demokrati förväntas utbildningen i skolan ge en grundläggande förståelse för att – som regeringsformen uttrycker det – all offentlig makt utgår från folket. Eleverna förväntas lämna skolan med tillräckliga kunskaper för att kunna utöva denna makt. Kunskapen hos de unga vuxna förväntas sedan öka, dels med hjälp av kontinuerlig och lättillgänglig mediabevakning, dels när politiska partier och personer som är – eller vill bli – folkvalda formulerar och förmedlar information om sin föreslagna politik.45 Som vi har konstaterat ovan är denna idealbild av olika skäl ganska långt ifrån verkligheten. Bland annat bygger den på att skola, media och den politiska debatten faktiskt förmår förmedla kunskap som hjälper väljare att kunna förstå och formulera sina politiska preferenser. I detta avsnitt går vi igenom den förhållandevis ringa forskning och litteratur som finns om kunskapsförmedlarnas egna EU-kunskaper, och föreslår åtgärder som skulle kunna höja kunskapsnivån i dessa grupper. I kapitlets sista avsnitt går vi sedan igenom vilken typ av EU-kunskap som förmedlas i skolan. Motsvarande bild av hur media samt de politiska partierna förmedlar denna kunskap redogör vi för i kapitel 5. Bättre kunskap om EU Bedömning: En stor andel av grundskole- och gymnasielärare har, delvis till följd av bristfällig undervisning vid universitet och högskolor, inte tillräcklig kunskap om EU:s roll för att kunna införliva EU i undervisningen. Åtgärder behöver vidtas för att höja EU-kompetensen hos lärare och skolledare. Många lärare vittnar om att det är svårt att undervisa om Europeiska unionen. I intervjuer i flera olika studier antyds att just kunskapsbrist och brist på intresse hos lärarna utgör en stor del av förklaringen.46 Som vi har konstaterat finns det ett behov av att generellt förbättra kunskapen i samhället om Europeiska unionen, om hur beslut som fattas på EU-nivå samverkar med beslutsprocesserna i samt om vilka möjligheter det finns för den enskilde att påverka beslut. Det finns också forskning som tyder på att formell utbildning på många sätt påverkar graden av medborgares samhälleliga deltagande.47 För att få till stånd en långsiktig förändring är därför ökade kunskapssatsningar inom skolan helt centrala. När vi gjorde ett stickprov bland en grupp lärare som vidareutbildades till ”EU-skolambassadörer” (se nedan) svarade hälften av dem att de inte ansåg sig ha tillräckliga förkunskaper för att undervisa om EU. Detta är en anmärkningsvärd siffra, som också bekräftas av andra undersökningar. I en studie om EU-undervisning i gymnasieskolan svarar hela två tredjedelar av de tillfrågade lärarna att de behöver kompetensutveckling om EU. Av dessa uppger särskilt många kvinnliga lärare, lärare som har undervisat och lärare som i huvudsak undervisar på yrkesprogram att de har ett stort behov av vidareutbildning.48 När vi hade möjlighet att ställa rena faktafrågor till EU-skolambassadörer visade det sig att av dem inte kunde svara på vilka som är EU:s lagstiftande institutioner. Däremot visste av dem att kan avsätta kommissionen med ett misstroendevotum. 46Hylén 2011; Karlefjärd 2011. 47Hoskins, d’Hombres & 2008. 48Hylén 2011, s. 22. Bättre kunskap om EU För att få en indikation på vad morgondagens lärare lär sig om EU under sin utbildning kontaktade vi ett antal universitets ämneslärarutbildningar inom samhällsvetenskap, historia och geografi.49 , med ett undantag, uppger att de har EU-inslag i ämneslärarprogrammen i samhällskunskap. Vissa uppger att de behandlar EU i enstaka kurser, vanligtvis som en del av internationella relationer, komparativ politik eller svensk förvaltningspolitik. erbjuder dessutom en valfri kurs med ett tydligt Europaperspektiv (till exempel kurs i Europapolitik). Med andra ord varierar det hur mycket EU-undervisning som ingår i ämneslärarprogrammen för samhällskunskap. Det är svårt att dra några generella slutsatser om hur stor andel EU-undervisningen i slutändan blir när EU exempelvis är ett delmoment av en eller flera 7.5 poängskurser. Dessutom vet vi inte något om innehållet, dvs. vilken typ av EU- kunskap, som förmedlas i högskoleundervisningen. I ljuset av den stora upplevda kunskapsbristen hos en majoritet av lärare, och särskilt de nyutexaminerade, får vi anta att EU-undervisningen på högskolorna inte förmedlar tillräckligt av sådana kunskaper som lärarna kan använda i klassrummet och att EU-nivån inte i tillräcklig grad integreras i undervisningen. På lärarutbildningarna i historia och geografi verkar kurser om EU inte erbjudas alls. Utbildningarna har endast enstaka undervisningstillfällen som berör EU. Ett sådant exempel kan vara ett seminarium eller föreläsning som berör EU:s historia eller framväxt. har en rad olika utbildningsinsatser genomförts för att stärka EU-undervisningen i skolan. Utbildningarna har varit olika ambitiösa – från endagsutbildningar till mycket omfattande program där lärare har utbildats till så kallade EU- skolambassadörer. I en studie om EU-undervisningen i gymnasieskolan uppger cirka hälften av gymnasielärarna att de har deltagit i någon form av kompetensutveckling om EU.50 49Macri & 2015. Bättre kunskap om EU Den mest omfattande satsningen är utbildningen till EU-skol- ambassadörer. Projektet har pågått inom ramen för ett partnerskap mellan kommissionen, och regeringen.51 Det är i huvudsak gymnasielärare, men även högstadielärare, från hela landet som genomgår utbildningen som omfattar utbildningstillfällen både i och med studiebesök vid EU:s institutioner. Dessutom arrangeras årliga nätverksseminarier för alla skolambassadörer som har utbildats . Vid sidan om skolambassadörsutbildningen har även kortare utbildningstillfällen för lärare och skolledare erbjudits av parterna. Vidare har en webbplats och metodmaterial tagits fram i syfte att stärka EU-undervisningen. Efter utbildningen är målsättningen att skolambassadören ska stödja och inspirera kollegor i deras EU- undervisning. Projektet syftar därmed till att sprida kunskaper till annan skolpersonal. Huruvida detta har skett har inte följts upp i någon studie. Skolambassadörsutbildningarna arrangeras av Universitets- och högskolerådet, UHR, i samarbete med och Europeiska kommissionens representation i . Den huvudsakliga finansieringen står kommissionen för. Regeringen har stått för viss finansiering.52 Sedan starten har 149 skolambassadörer utbildats, men har antalet utbildningsplatser varit färre till följd av minskat budgetanslag från kommissionen.53 arrangerade även UHR:s föregångare Internationella programkontoret EU-kompetensutvecklingsdagar för gymnasielärare, ”EU på schemat”. Vidare har utbildningar arrangerats av universitet och högskolor (vanligen som en del av Lärarlyftet), EU- upplysningen, med flera. En tidigare satsning gjordes även av den parlamentariskt sammansatta EU 2004- kommittén (senare ). 51Sedan 2014 samarbetar parterna inom ett s.k. strategiskt partnerskap, som inte innefattar centrala medel från kommissionen (jämför tidigare förvaltningspartnerskap). UHR (tidigare Internationella programkontoret) har ansvarat för genomförandet. 52Åren 2013–2015 avsattes för insatser inom ramen för förvaltningspartnerskapet/strategiska partnerskapet via statsbudgeten (utgiftsområde 1 , anslaget 9:1 för europapolitiska studier samt EU-information). och 2014 fördelades summan enligt följande: för insatser för lärare (), för insatser för ungdomar inför Europaparlamentsvalet (MUCF). avsattes för insatser för lärare (), 300 000 för ungdomar (MUCF). avsätts för insatser för lärare (). 53Inledningsvis utbildades 50 lärare . Antalet har minskat till 25. Bättre kunskap om EU skolan som central målgrupp för verksamheten. I slutrapporten över sin verksamhet 2001–2006 konstaterades att kommittén hade bidragit till att 10 600 elever och 3 650 lärare på olika sätt aktivt arbetat med EU och EU:s framtidsfrågor. Utöver detta räknade kommittén med att drygt 100 000 elever, via sina lärare, hade kommit i kontakt med de idéer och det material som kommittén hade tagit fram som stöd för hur lärare kan arbeta med EU-relaterade frågor i klassrummet.54 I samband med EU-ordförandeskapen 2001 och 2009 genomförde även särskilda satsningar på skolan. Även EU-upplysningen har bidragit till olika utbildningar för lärare. Det är osäkert hur stor effekt vidareutbildning av lärare har haft på undervisningen i klassrummet, men överlag har utbildningarna för EU-skolambassadörer varit mycket uppskattade av deltagarna och beskrivs som ett framgångsrikt projekt i utvärdering av förvaltningspartnerskapet.55 Utbildningsinsatserna har haft en positiv inverkan på lärarnas egen kompetens och flera lärare uppger i utvärderingar att de efter utbildningen betraktar EU som ett perspektiv och inte som ett moment i en kurs. Lärare som deltagit i vidareutbildningar förefaller också i högre grad än andra lärare ha förändrat sin undervisning , då kursplanen reviderades.56 Förslag: En utökad satsning bör genomföras på EU-ambassa- dörsutbildningen. Regeringen bör ge UHR i uppdrag att ha det koordinerande ansvaret. UHR:s uppdrag ska även innefatta att förstärka kompetensutbildningen för lärare på yrkesprogram i gymnasieskolan. Som stöd för undervisningen bör metodmaterial tas fram för lärare och elever. Den befintliga skolambassadörsutbildningen bör intensifieras samt kompletteras med särskilda insatser för lärare på yrkesprogram i gymnasieskolan. När så är möjligt bör detta ske inom ramen för befintliga utbildningsinsatser. Även insatser för skolledare bör ingå i satsningen. Erfarenheter av metoder från andra lärarfortbildningar 54Kommittén för EU-debatt 2006. 55Ernst & 2012. Bättre kunskap om EU kan tjäna som inspiration. Av särskilt intresse kan metoder för kollegialt lärande vara.57 Som stöd för lärarna bör metodmaterial utformas så att det passar olika undervisningsgrupper och vara inriktat på att förmedla en förståelse för hur EU-medlemskapet påverkar svensk politik inklusive regional och lokal nivå) och vice versa. Med fördel kan materialet utformas i samarbete med Forum för levande historia för att förmedla bakgrunden till Europeiska unionens bildande. Inom ramen för detta arbete föreslår vi även att ett pilotprojekt genomförs med ett digitalt test på ”demokratisk läskunnighet”, eller ”demokratikörkort” för gymnasieelever, vilket kan inkludera ett tävlingsmoment. Efter genomförd utbildning i samhällskunskap (1a1 respektive 1b) ska elever ha möjlighet att testa sina kunskaper om påverkans- och inflytandevägar och hur beslut fattas på lokal, regional, nationell och EU-nivå. Testet ska, i enlighet med ämnesplanen, visa en förståelse för det svenska demokratiska systemet och hur de fyra beslutnivåerna är sammanlänkade. Demokratitestet kan med fördel kopplas till ett tävlingsmoment. De som klarar alla frågor bjuds in till svårare nivåer med utslagsfrågor. Alla som klarar testet får ett elektroniskt diplom, och bland eleverna som klarar den svåraste nivån med utslagsfrågor ges en möjlighet att vinna en resa med klassen till . Erfarenheter från LSU:s arbete med ”Makten är din”, samt tävling , ska beaktas i detta arbete. Det kan även finnas digitala applikationer som kan tjäna som utgångspunkt. Projektet bör utformas i samarbete med intresserade EU-skolambassadörer som ett pilotprojekt inom ramen för UHR:s arbete med att stärka EU-skolambassadörutbildningen. Vid eventuellt beslut om fortsatta utbildningsinsatser bör resultatet från den föreslagna analysen om hur EU-perspektivet förmedlas i undervisningen beaktas (se avsnitt 3.5). Det är vidare angeläget att låta utvärdera huruvida skolambassadörerna har bidragit till ökad kompetens för hela skolan i enlighet med projektets huvudtanke. Målsättningen bör vara att det i samtliga kommuner ska finnas åtminstone en EU-skolambassadör samt åtminstone en EU-utbil- dad skolledare, som har gått utbildningen. I de större kommunerna 57 Kollegialt lärande är en sammanfattande term för olika former av kompetensutveckling där kollegor genom strukturerat samarbete tillägnar sig kunskap och färdigheter. Metoden har till exempel använts i samband med matematiklyftet. Bättre kunskap om EU bör ambitionsnivån vara betydligt högre. Efter treårsperioden bör minst 160 nya skolambassadörer och 65 skolledare ha utbildats. Till utbildningsinsatserna bör avsättas . Därefter ska insatserna utvärderas. För framtagande och genomförande av pilotprojektet av digitalt test på ”demokratisk läskunnighet” bör avsättas. Bedömning: Kunskapen hos många journalister om hur och var EU-relaterade politiska beslut fattas är inte tillräcklig för en löpande rapportering och granskning av hur dessa beslut påverkar situationen i , i och globalt. För att EU-nivån ska bli en mer naturlig del av det offentliga samtalet behövs möjligheter till vidareutbildning, både för lärare på journalistutbildningar och för journalistkåren. Det framhålls ofta att den svenska journalistkåren saknar nödvändiga kunskaper när det gäller EU-relaterade frågor, med undantag för ett antal enskilda väldigt kunniga journalister. Frilansande journalister från vittnar också om dåliga kunskaper på hemmaredaktionerna. Vid djupintervjuer av såväl EU-journalister som politiker räknas ofta kunskapsbrister som ett viktigt skäl till att EU-perspek- tivet ofta blir styvmoderligt behandlat i media.58 Hur dessa eventuella kunskapsluckor ser ut är det dock svårare att få svar på. uppger att det inte har någon uppfattning om journalisters EU-kunskaper. Vid samtal med personer som utbildar journalister har många påpekat att det finns stora kunskapsbrister. Det verkar inte heller finnas undersökningar att tillgå om svenska journalisters kunskap om hur EU fungerar eller hur EU påverkar politiken på lokal, regional och nationell nivå. På journalistutbildningarna ges viss undervisning om EU men omfattningen varierar i hög grad.59 Inom vissa utbildningar sägs undervisning om EU vara återkommande under hela utbildningen 58Wester 2009; 2002; N. Lokrantz 2014. 59Utredningen har varit i kontakt med journalistutbildningen vid , , , , samt . Bättre kunskap om EU medan andra endast ägnar en eller två föreläsningar åt EU. Flera utbildningar uppger att EU-undervisningen är bristfällig och att mer EU-undervisning vore önskvärt. Anledningarna till att undervisningen får så lite utrymme verkar vara flera; bristande kompetens hos lärare och upplevd svårighet att bevaka EU:s institutioner men också ett ointresse för EU-kunskap hos arbetsgivare. Det finns möjligheter för journalister att fortbilda sig. går det att söka stipendier för kompetensutveckling, men förbundet erbjuder inga kurser i EU-kunskap. EU:s institutioner erbjuder kurser för journalister både i och . Med tanke på den ringa undervisning som sker om EU på journalistutbildningarna, och på hur medierapporteringen om EU ser ut (se kapitel 5), vore det även önskvärt med utbildningsinsatser som långsiktigt kan få bredare effekt. Förslag: Sieps ska ges i uppdrag att genomföra särskilda EU-ut- bildningar för lärare vid landets olika journalistutbildningar. Kurserna bör vara inriktade på journalistiskt arbete med EU-relate- rade frågor och ha fokus på kopplingen mellan EU och lokal, regional och nationell politik, samt på vägar för journalister att hitta information om olika politiska konfliktlinjer i EU-relaterade sakfrågor. De bör även innehålla tips om hur undervisning om EU kan ske inom ramen för journalistutbildningarna. bör avsättas för ändamålet. Därefter bör insatserna utvärderas. Förslag: Regeringen ska möjliggöra fortbildningar för yrkesverksamma journalister om Europeiska unionen. Utbildningarna bör genomföras av Fojo. Det övergripande syftet med utbildningarna är att höja kunskapen om Europeiska unionen och hur det svenska demokratiska systemet är sammanvävt med EU:s demokratiska system. Utbildningarna ska även bidra till ökad kunskap om hanteringen av EU-relaterade beslut i på nationell, regional och lokal nivå. Dessutom ska utbildningen öka kunskapen om vägar för journalister att hitta information om olika politiska skiljelinjer i EU-relaterade sakfrågor. Bättre kunskap om EU del av utbildningen bör förläggas till för att möjliggöra besök vid EU:s institutioner och ständiga representation i EU samt bidra till att skapa kontakter. Utbildningsinsatserna bör utformas på olika nivåer och för olika grupper av journalister. Fördjupad utbildning för ett femtontal journalister bör genomföras där delar av utbildningen bör förläggas till . Vidare bör kortare utbildningar genomföras vid ett stort antal medieföretag för en större grupp journalister, inklusive redaktionsledningar. Vidare kan webbaserade utbildningar erbjudas. föreslås få i uppdrag att genomföra utbildningarna. är ett oberoende institut på som utifrån regeringsuppdrag vidareutbildar svenska journalister. För ändamålet föreslås avsättas . Därefter bör insatsen utvärderas. 3.4.3EU-kunskap hos förtroendevalda och tjänstemän Bedömning: En stor andel av förtroendevalda och tjänstemän i kommunerna anser sig ha kunskapsbrist om hur EU-nivån påverkar den egna verksamheten. Olika former av kunskapshöjande åtgärder behövs och kan leda till förbättrade möjligheter till dialog och påverkansmöjligheter, både för det omgivande samhället och för kommunens eget påverkansarbete. Som vi har påpekat har förtroendevalda en mycket viktig roll att spela i kunskapsförmedlingen om politiska samband, politiska valmöjligheter och potentiella vägar till inflytande och påverkan för väljarna.60 Kunskapsnivån hos förtroendevalda och deras tjänstemän har stor betydelse för politikernas möjligheter att leva upp till detta ansvar. Det finns tyvärr inga systematiska undersökningar om vilka kunskaper förtroendevalda har om EU eller hur kunskapen ser ut inom de politiska partierna. I brist på material, och för att få en bred bild av hur EU-relate- rade frågor hanteras i hela landet, lät vi undersöka självskattad kun- 2013/14:61. Bättre kunskap om EU skap och intresse hos förtroendevalda i svenska kommuner.61 Re- sultatet antyder att det finns stora kunskapsbrister även här. Majoriteten av politikerna, , uppfattar sin kunskap som otillräcklig för att kunna diskutera EU-beslut med sina väljare.62 Mest anmärkningsvärt är kanske att av dessa är det de nya kommunpolitikerna som uppfattar sitt kunskapsläge som svagast: upplever att de i ganska liten eller mycket liten utsträckning har tillräckliga kunskaper.63 Gruppen kommunpolitiker bestod av 4 642 kommunfullmäktigeledamöter, som intervjuades mellan . 62Sammanräkning av svaren ”ganska liten utsträckning” och ”mycket liten utsträckning”. 63Sammanräkning av svaren ”ganska liten utsträckning” och ”mycket liten utsträckning”. Bättre kunskap om EU