sou · H3B396 · 2016-01-01 00:00:00 — Ökade utgifter mot- svarar återigen en innovativ strategi gentemot nedgången i medlem- skapet. Partierna tycks ha investerat pengar för att upprätthålla sin aktivitetsnivå i stället för att skala ned sin verksamhet. Analysen avslöjar inte vad pengarna har använts till, men visar ändå att partierna hanterat nedgången i medlemskap med att spendera mer pengar. Dessa resultat ger upphov till en blandad slutsats på det ekonomiska området. Det sjunkande medlemsantalet fick partierna att reagera innovativt på området för inkomststrukturen och även vad gäller utgifter. Partierna förlitar sig i större utsträckning på partistöd och spenderar också mer pengar . Å andra sidan har det sjunk- ande antalet medlemmar, och därmed färre inbetalade medlemsavgifter, inte direkt påverkat de totala partiintäkterna. På det området visar resultaten inte några effekter. 65 Kölln, 2014b. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin 6Partiernas framtida utveckling och förhållande till samhällsförändringar De politiska partiernas blandade reaktioner på det sjunkande antalet medlemmar visar att det finns tendenser till konservativa överlevnadsstrategier. Det innovativa beteendet är dock mer vanligt. På många områden har partierna expanderat sin verksamhet och sina resurser. Det är uppenbart att den proaktiva strategin varit framgångsrik i flera avseenden. De ovan presenterade resultaten kring representat- ionen och mobiliseringen inom partier i visar exempelvis att partimedlemmar har blivit mer representativa för väljarna . Detta trots att antalet medlemmar sjunkit drastiskt. I under- sökningen har jag även kunnat fastställa att storleken på medlems- basen kan förklara en betydande del av partiernas valresultat. Den förklarade andelen är dock lägre än vad den brukade vara. De svenska partierna är fortsättningsvis ganska välförankrade i samhället, men behöver använda fler metoder för att mobilisera väljarna . Partierna är framgångsrika i detta anseende, vilket det stabila och höga valdeltagandet i bekräftar. Politiska partier i andra länder verkar även de anpassat sig till samhällsutvecklingen på ett framgångsrikt sätt. Det har inte skett några större strukturella förändringar i det europeiska parti- systemet,66 bortsett från uppkomsten av och framgången hos ett antal nya partier. Valframgångar kan därmed uppnås även med ett lägre antal medlemmar. Det är kanske snarare engagemangsnivån bland partimedlemmarna än summan av partimedlemmar som är 66 se Klingemann, 2005. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin avgörande, något som forskningen om lokala politiker i också antytt.67 Exemplet med holländska , , visar dessutom att valframgångar är möjliga med bara en enda partimedlem. Ett politiskt deltagande i partierna är dock fortsatt önskvärt av flera skäl. Medlemmar uppfyller en mängd olika funktioner och uppgifter för partierna som måste tas över av andra när medlems- basens storlek minskar. Ett stort antal medlemmar ses dessutom som något positivt för demokratin. Politiskt engagemang och delaktighet ökar förtroendet för demokratin och gör de politiska besluten mer legitima. Medlemskap i politiska partier är på så vis en viktig form av politiskt deltagande. Som sagt är medlemmar också bra kommunikatörer av politiska idéer eller förslag. De kan mobilisera stödet bland vanliga medborgare. Att storleken på partiernas medlemsbaser ska öka till nivåer motsvarande de är inte särskilt troligt. De ovan nämnda orsakerna till medlemsminskningen är strukturella, dvs. effekter av olika samhällsförändringar. Det betyder dock inte att partierna kommer att stå helt utan medlemmar. Det innebär inte heller att partierna kommer att vara mindre framgångsrika än vad de har varit. Snarare betyder det att partierna behöver anpassa sin organisation efter samhällsförändringarna och hitta nya och kreativa sätt att stimulera och fånga upp politiskt deltagande. Om de lyckas kommer de även fortsatt att framgångsrikt utgöra en kanal mellan de förtroende- valda och medborgare. Det är mycket som tyder på att de politiska partierna kommer att ta på sig rollen som väljarpartier snarare än medlemsbaserade organisationer, sannolikt genom att omdirigera sina resurser. Detta innebär att partiorganisationerna måste vara öppna för alla former av organisationsförändringar. De tidigare nämnda strukturella orsakerna till tappet i antalet medlemmar kan i sig visa vägen mot en första strategi. Medborgare är fortfarande politiskt engagerade. De är aktiva i lokala intressegrupper som har ett specifikt syfte och en platt organisation. Partier kan lära av det. De bör utveckla en öppen, transparent, mindre hierarkisk och lokalt orienterad organisation där politikerna kan diskutera särskilda frågor med sakkunniga och intresserade medborgare. 67 Kokkonnen och , 2015. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Nya sätt att organisera medborgarna Några europeiska partier har redan visat hur en öppen struktur skulle kunna se ut i praktiken. Socialdemokraterna i införde exempelvis arbetsformen ”verksamhetstema” . Att arbeta med verksamhetstema innebär att partiet fokuserar på en specifik fråga både i sin reguljära verksamhet och genom särskilda satsningar. Denna typ av kampanjarbete förväntas leda till att partiet når särskilda målgrupper som ännu inte är medlemmar men som röstar på partiet. Kampanjerna suddar på så vis ut gränserna mellan medlemmar och icke-medlemmar. Kampanjarbetarna har i uppgift att rekrytera nya medlemmar, utveckla politiska förslag och skapa ett politiskt engagemang inom ett givet ämne. Genom sitt arbete skapar de kontaktytor mellan organisationer och andra aktörer och kan ge utlopp för synpunkter från aktivister, parti- medlemmar och intresserade medborgare.68 Det holländska liberala partiet, VVD, har i provinsen infört en liknande organisation. De arrangerar regelbundna möten kring relevanta politiska ämnen, till vilka talare från industrin, politiken och personer utanför partiet är inbjudna. Ett annat exempel är det norska , , som organiserade ett energipolitiskt nätverk som drevs bortom geografiska eller medlemskapsrelaterade gränser. Innan nätverket skapades genom- fördes dock en omröstning inom medlemskåren för att få en uppfattning om partimedlemmarnas attityder. Sociologen och filosofen välkomnar dessa och andra förändringar i partiernas organisation.69 Utvecklingen tillåter, enligt honom, partieliten att sudda ut inte bara gränserna mot partimedlemmar, utan även gränserna mot medlemmar från andra organisationer på det sättet. De skulle till exempel kunna erbjuda och rekommendera sina medlemmar ytterligare medlemskap i andra frivilligorganisationer och sociala rörelser. Detta skulle leda till att parallella debatter inom samma ämne integreras, och skulle ansluta den representativa, formella arenan som partipolitiken är med den icke-representativa och informella sfär som består av andra organisationer. 68Socialdemokraterna, 2011. 69Bader, 2014. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Utvecklingen påkallar även mer insyn i partiernas verksamhet. Det gröna partiet i , GL, är ett bra exempel på vad insyn i partipolitiken kan innebära. , den nationella demokrati dagen i , höll partiets huvud- kontor i ett ”öppet hus” och bjöd därmed in allmänheten att ta en titt på arbetet bakom kulisserna. Initiativet möjliggjorde en personlig kontakt mellan partiet och medborgare och kan kanske öka öppenheten, tilliten och förtroendet. Som redan nämnts i inledningen visar forskningen att medborg- arna fortfarande engagerar sig politiskt, men att de inte längre väljer partier som plattform för engagemanget. Som jag hävdar i en annan publikation kan partierna hitta sätt att möta den engagerade medborgaren där denne vistas och genom diskussioner om lokalt relevanta frågor återvinna förtroendet.70 Den lokala politiken uppfattas ofta som mer konkret än den nationella. Resultat presenterade i den här studien visar dock att partierna systematiskt drar sig tillbaka från den lokala arenan genom att skära ner på antalet lokalkontor. Därmed finns det en risk att politiken blir något som bara utspelar sig på nationell nivå. Dessutom kan det resultera i att partierna endast är synliga för medborgarna under valrörelserna. Medborgare med politiskt intresse, entusiasm och vilja att delta lämnas otillfredsställda av ett osynligt partiväsende. De kommer då antingen välja andra vägar för engagemang, möjligtvis i det civila samhället eller andra plattformar för lokala frågor, eller inte engagera sig politiskt alls. Vad gäller politiskt engagemang och deltagande har parti- väsendet en klar fördel då de är en naturlig del av det politiska beslutsfattandet. Icke partibundna organisationer har inte samma förutsättningar att vara inflytelserika i de frågor som de driver. Partierna skulle kunna bli mer proaktiva genom att aktivt försöka fånga och driva medborgarnas intressen. Ett första steg i denna riktning skulle vara att utöka partiernas lokala närvaro i stället för att minska den. Många partier har också ökat graden av intern partidemokrati för att ge sina medlemmar en starkare röst. Detta kan vara en hållbar strategi för att förhindra fortsatta medlemstapp. Om man frågar partimedlemmar så är den interna demokratin och medlems- 70 se Kölln och Aarts, 2014. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin I samarbete med nästan alla svenska partier (Feministiskt initiativ, , , , , ) och i samband med Demokratiutredning utfördes den första enkäten till partimedlemmar i . Totalt svarade mer än 10 000 partimedlemmar på en webb-enkät. Tabell 6.1 nedan visar hur medlemmarna svarade på tre frågor gällande hur ett parti kan organisera och involvera medlemmarna i sina beslut- processer. Resultaten visar att medlemmarna önskar att de hade större inflytande men de visar också att medlemmar respekterar en hierarkisk organiseringsform. av de intervjuande medlemmarna tycker att det är bra om alla medlemmar får rösta i valet av partiledare, jämfört med som inte tycker det är ett bra förslag. Dessutom önskar fler än hälften av de intervjuande medlemmarna att de skulle spela en större roll i framtagandet av de nationella valplattformarna. är medlemmarnas åsikter mer jämnt fördelade gällande frågan om huruvida de viktigaste besluten bör fattas direkt av dem. Eftersom partieliterna inte alltid är bekväma med direkta omröstningar om kandidater eller partiledare måste olika former av politiskt deltagande inom partierna utvecklas. Att få en uppfattning av sitt partis medlemmars åsikter genom att använda sig av enkätundersökningar och fokusgrupper är relativt billigt och det kan ha en positiv effekt på de medlemmar som deltar. Om en medlem blir tillfrågad om sin åsikt känner denne sig kanske mer Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin uppskattad och mindre som en i mängden. Dessutom skulle den politiska eliten få viktiga tips och förslag på vad partimedlemmarna, och i längden vanliga medborgare, önskar och behöver. Detta kan också leda till att partiet bättre representerar medlemmarnas åsikter och därmed kan partiets politik stärkas. Den interna parti- demokratin bör således inte ses som ett verktyg endast utformat för att begränsa elitstyret och bemyndiga medlemmarna; en ökad partidemokrati kan faktiskt skapa legitimitet för den politiska ledningen och få medlemmarna att känna sig viktiga. De ovanstående förslagen kräver att de politiska partierna reformerar sig själva. Dagens partier, som är baserade på en parti- modell med en stor mängd medlemmar71, är förmodligen inte tillräckligt flexibla för att möta de förändrade kraven på förut- sättningar för engagemang från väljare och medlemmar.72 Partierna måste skapa moderna, platta, lokala och flexibla organisationer i syfte att förhindra sjunkande medlemsantal och lindra den redan existerande förlustens framtida konsekvenser. Detta är viktigt både för partiets interna funktioner men också för partiernas externa relationer med andra politiska organisationer, vetenskap och industri. 71Bolleyer, 2009. 72Se och , 1995. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Aarts, K. och , B. (2005). “Electoral turnout”. In: J. (ed.) Voter: A Comparative Study of Modern Demcoracies, : . Allern, E. H., Aylott, N., & , F. J. (2007). Social Democrats and trade unions in : The decline and persistence of institutional relationships. , 46, 607–635. Aylott, N. och , N. (kommande). “Polarising Pluralism: The Swedish Parliamentary Election of ”. West European Politics. , V. (2014). “Crisis of political parties and representative democracies: rethinking parties in associational, experimentalist governance”. Social and Political Philosophy, 17, 350-376. (1984). “Patterns of dealignment”. In: , S.C. Flanagan och P.A. (eds.) Electoral change in advanced industrial democracies: realignment or dealignment? , Å., , K. M., Harðarson, Ó. Þ., Narud, H. M., & , H. (2014). The Nordic Voter: Myths of Exceptionalism. Bolleyer, N. (2009). Inside the cartel party: party organisation in government and opposition. Political Studies, 57, 559–579. , R.J. (2006). Citizen Politics: Public Opinion and Political Parties in Advanced Industrial Democracies. : CQ Press. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin , , , P.A., och Flanagan, S.C. (1984). “Electoral Change in Advanced Industrial Democracies”. Flanagan och P.A. (eds.) Electoral Change in Advanced Industrial Democracies: Realignment or dealignment? , , , I. och Wattenberg, M. (2002). “Political Parties and their Publics”. In: K.R. och F. Müller- (eds.) Political Parties in the New Europe: Political and analytical challenges. J., & Wattenberg, M. (2000). Partisan Change and the Democratic Process. P. Wattenberg (eds. ), Parties without Partisans: Political Change in Advanced Industrial Democracies (pp. 262–285). , R.J. och Weldon, S.A. (2005). “Public Images of Political Parties: A Necessary ?” West European Politics, 28, 931–951. , G., Kölln, A. och , P. (kommande). In: J. (ed.) The Handbook of Swedish Politics. , G. och , M. (2014). “Ingen partikris trots allt?” In: A. och (eds.) Mittfåra & marginal. Farrell, D. M., & Webb, P. (2000). Political Parties as . P. Wattenberg (Eds. Parties without Partisans: Political Change in Advanced Industrial Democracies (pp. 102–128). , R. och , L. (2001). “Types and functions of parties”. In: L. och R. (eds.) Political parties and democracy. , (2014). SUPER-RIKS-SOM 1986-2013 [datafil]. , [prod- ucent], 2013. , : Svensk Nationell Datatjänst (SND) [distributör], 2014. Hooghe, M. och Dassonneville, R. (2014). “Party members as an electoral linking mechanism: An election forecasting model for political parties in , 1981-2010.” Party Politics, 20, 368–380. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Inglehart, R. (1990). Inglehart, R. (2007). “Postmaterialist values and the shift from survival to self-expression values”. In: och H. Klingemann (eds.) The Handbook of Political Behavior. (2010). Politische Parteien als fragmentierte Organisat- ionen: . In U. . Höhne (Eds. ), Parteien als fragmentierte Organisationen. Erfolgsbedingungen und Veränderungsprozesse (Vol. 1, pp. 11–34). Opladen & Farmington , MI: . International (2014). Voter Turnout Database [Online]. Available at: . (1990). “Party as linkage: A vestigial function?” , 18, 143–161. , R. och , P. (1995). “Changing models of party organization and party democracy: The emergence of the cartel party”. Party Politics,1, 5–28. Klingemann, H. (1995). “Party Positions and Voter Orientations”. In: H. Klingemann och D. (eds.) Citizens and the State. Klingemann, H. (2005). “Political Parties and ”. J. (ed.) Kokkonnen, A. och , D. (2015). “to the Descriptive Representation Dilemma”. Paper presented at , 25/03/2015, . Kölln, A. (2014a). “The Party Organisation Dataset, 1960–2010”, Kölln, A. (2014b). “Party Decline and Response: The effects of membership decline on party organisations in Western Europe, 1960–2010”, : . Kölln, A. (2015). The effects of membership decline on party organisations in Europe. doi:10.3990/1/9789036536165 Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Kölln, A. och Aarts, K. (2014). “Een campagne zo nu end an is niet genoeg” De Twentsche Courant Tubantia. 22/02/2014. Kölln, A. (kommande). “Party membership in Europe: Testing party- level explanations of decline”, Party Politics, online first. (2002). “Parties in Contemporary Democracies: Problems and paradoxes. In: J.R. Montero och J.J. (eds.) Political Parties: concepts and new challenges. Lipset, S.M. och Rokkan, S. (1967). Alignments: Cross-National Perspectives”. och , F. (eds.) (2002). Parties in the New Europe: Political and analytical challenges. , P. och van Biezen, I. (2001). “Party membership in twenty European democracies, 1980–2000”, Party Politics, 7, 5–21. Mone, M.A., McKinley, W. och Barker, V.L. (1998). “Organizational Decline and Innovation: A Contingency Framework.” of , 23, 115–132. (2004). political parties: Reforming legal regulations and internal rules. Scarrow, S. (1996). Parties and their members. Scarrow, S. (2000). “Parties without members? in a Changing Electoral Environment”. In: och M. Wattenberg (eds.) Parties without partisans. Scarrow, S. och Gezgor, B. (2010). “Declining memberships, changing members? European political party members in a new era” Party Politics, 16, 823–843. Scarrow, S., Webb, P. och Farrell, D.M. (2000). Integration to Electoral Contestation: The changing distribution of power within political parties”. In: och M. Wattenberg (eds.) Parties without partisans. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Schmitter, P.C. (2001). “Parties are not what they once were.” In: L. och R. (eds.) Political parties and democracy. Socialdemokraterna (2011).”Verksamhetsberättelse 2011”, . (2009). ”Party in Modern Europe” [Online]. Webb, P. (2002). “Conclusion: Political parties and democratic control in advanced industrial democracies”. In: P. Webb, D. Farrell och I. Holliday (eds.) Political parties in advanced industrial democracies. Webb, P., & Kolodny, R. (2006). Professional staff in political parties. S. (Eds. ), Hanbook of Party Politics (pp. 337–347). (1995). “Party membership and party representat- iveness.” In: H. Klingemann och D. (eds.) Citizens and the State, : . (1997). “Linking Parties with People? Party membership in ”, : . Wiesendahl, E. (1998). Parteien in Perspektive. Social representativitet i den lokala demokratin Partierna som politikens grindvakter? Social representativitet i den lokala demokratin Könskvotering och jämställdhet i partierna ................. Partierna som grindvakter.................................................... Könskvotering i svenska partier .......................................... 3.3Könsfördelningen bland partiernas medlemmar, väljare En vertikal segregering av kvinnor i Den kommunala makthierarkin........................................... 4.2Kvinnorepresentationen i den kommunala Ålder och etnicitet i kommunalpolitiken ..................... Social representativitet i den lokala demokratin Kandidatnominering i partierna i fyra kommuner ........ De kommunala kontexterna................................................. Sammanfattning och slutsatser ................................. Social representativitet i den lokala demokratin har internationellt sett haft en hög kvinnorepresentation i både riksdag och regering . är dock majoriteten av de svenska politikerna män. Efter valet utgörs av ledamöterna i såväl som i kommunfullmäktige av män. Efter valet varierade kvinno- representationen i kommunfullmäktige från i Örkel- ljunga till i . Det är inte bara kvinnor som är underrepresenterade i politiken. Detsamma gäller även unga och utrikes födda samt delvis även äldre. Den sociala representativiteten på den kommunala nivån är sällan i fokus på samma sätt som den nationella nivån inom samhällsdebatt och forskning. Kvinnors politiska deltagande i kommunpolitiken är en i hög grad relevant fråga i . Kommunfullmäktige fattar många beslut som påverkar människors dagliga liv, och kanske kvinnors liv i högre grad än mäns.1 Dessutom är kommunerna väldigt viktiga arbetsgivare för kvinnor. Enligt Arbetskraftsundersökningen () är av den kvinnliga arbetskraften sysselsatt inom den kommunala sektorn, jämfört med av den manliga arbetskraften. Inom forskningen är det relativt vedertaget att politikers sociala bakgrund kan ha betydelse för de politiska besluten. Att en viss social grupp är överrepresenterad i politiken innebär även en överrepresentation av vissa åsikter.2 Det finns många studier som på olika sätt har analyserat om kvinnors närvaro i politiken verkligen förändrar politikens utseende och innehåll. Vad dessa kommer fram till kan sammanfattas enligt följande: För det första är 1Phillips 1996; IULA 1998. 2Hernes 1987; 2000. Social representativitet i den lokala demokratin det många politiska frågor som nästan bara förs fram av kvinnliga politiker, t.ex. sådana som rör reproduktiv hälsa, sexualiserat våld, kvinnorepresentation, barnomsorg samt jämställdhet. För det andra kan kvinnor som grupp prioritera helt andra frågor än män som grupp. Kvinnor som grupp ser t.ex. ofta den offentliga sektorn som viktigare än vad män som grupp gör. För det tredje kan män och kvinnor ha olika intressen och prioriteringar i en och samma fråga, eftersom kvinnor och män lever under delvis olika samhälleliga villkor.3 En jämn könsrepresentation kan också betraktas som mer rättvis och demokratisk än en ojämn. De demokratiskt valda församlingarna är demokratins hjärta och det är därför problematiskt om kvinnor och män inte deltar i dessa organ i ungefär samma utsträckning, oavsett om det beror på att kvinnor inte släpps in eller att kvinnor inte vill delta. I båda fallen är det att betrakta som att demokratin inte fungerar till fullo. I vissa sammanhang pratar man därför om den moderna representativa demokratin som ”den ofärdiga demokratin”.4 Dessutom riskerar en skev social representativitet att skada legitimiteten för det politiska systemet. Medborgarna kan se det som orättvist och odemokratiskt om politiken bara verkar vara till för vissa grupper. Det är de politiska partierna som rekryterar och nominerar kandidater inför allmänna val. Politiska partier brukar beskrivas som grindvakter, som bestämmer vilka som ska släppas in i politiken och inte.5 Syftet med denna rapport är att analysera den sociala representativiteten i den lokala demokratin. I rapporten analyseras hur kvinnorepresentationen i kommunerna har utvecklats samt vilken betydelse nomineringsprocessen i partierna har för den sociala representativiteten. I detta samman-hang uppmärk- sammas om partierna tillämpar könskvotering och andra åtgärder för att uppnå en jämnare könsfördelning. Den sociala represent- ativiteten kommer även att diskuteras utifrån faktorer som ålder och etnisk mångfald. Rapporten baseras på en analys av valstatistik från , partidokument och annat material från de politiska partierna på 3Några exempel på dylika studier av svenska kommuner är 2007; Svaleryd 2009 och Wängnerud & 2012. 4Haavio-Mannila m.fl. 1983. 5Lovenduski & 1993; Paxton & 2007. Social representativitet i den lokala demokratin central nivå samt intervjuer med partiföreträdare i kommunerna inför kommunalvalet . Stora delar av materialet är insamlat och analyserat inom ramen för forskningsprojektet för kvinnors politiska representation i kommunerna.6 6 är finansierat av (VR dnr 2009-901). Social representativitet i den lokala demokratin 2Kvinnorepresentationens utveckling i kommunerna erhöll kvinnor i allmän rösträtt och valbarhet. Kommunalvalet resulterade i att av alla invalda fullmäktigeledamöter var kvinnor. 7 Det var inte förrän efter som kvinnorepresentationen i kommunerna sakta började öka. var av alla fullmäktigeledamöter kvinnor, 1950 var andelen och 1954 var den . Därefter fortsatte kvinnorepresentationen att öka med en eller ett par procentenheter vid varje val.