sou · H4B330 · 2016-04-07 00:00:00 — Med tanke på att andelen utrikes födda journalister knappt har förändrats finns det inga skäl att anta att förhållandena ser nämnvärt annorlunda ut. De tidningar som ingick i enkäten hade långt mer sällan en nedskriven mångfaldsplan än tv- och radioredaktioner inom public service. Tidningar värderade också nyttan av mångfaldsarbete lägre. Undersökningen visade också att etnisk och kulturell mångfald värderades högt av företagen. Nio av tio av de tillfrågade nyhetsme- dierna tyckte att det var viktigt att arbeta aktivt med mångfaldsfrågor och att företaget hade nytta av mångfaldsarbete. Majoriteten av medieföretagen instämde med att mångfald ger företaget bättre kon- kurrenskraft och gör det lättare att möta publikens behov. Några av de faktorer som de mångfaldsansvariga uppgav var de största hindren för mångfaldsarbete var ekonomiska skäl, anställningsstopp och svårigheter att rekrytera. Det fanns alltså en tydlig skillnad mellan det företagen sa att de vill göra och vad de faktiskt gjorde (, 2011a). Även chefer inom olika typer av medieföretag beskrev i intervjustudier spänningen mellan ambitionerna för mångfaldsarbetet och det faktiska hand- lingsutrymmet. En erfarenhet var att det fanns mindre utrymme och pengar för att driva mångfaldsmål (, 2014). Runtsekelskiftet2000inleddedesvenskapublicservice-bolagenen övergång från uttalat mångkulturella riktlinjer till mer allmänt hållna mångfaldsplaner. Denna förskjutning får ses mot bakgrund av trycket på public service-medier att anpassa sig till den ökade konkurrensen i det svenska medielandskapet och bibehålla en tillräckligt stor publik för att garantera dess legitimitet. De första riktlinjerna var direkta resultat av efterkrigstidens invandring till och de mångkulturella mål som uttryckts av regering och riksdag. De nuvarande riktlinjerna om mångfald bygger på de lagstadgade diskrimineringsgrunderna kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning och ålder. Från en principiell pluralism nära kopplad till minoritetsgruppers rättigheter och grupp- tillhörighet har hållningen inom public service-bolagen utvecklats mot en mer pragmatisk pluralism som betonar publikval och att mångfald ska genomsyra programinnehåll och personalsamman- sättning. service-handbok deklarerar: ”Vi ska beskriva, granska och levandegöra det mångkulturella i vårt ordinarie programutbud på ett självklart och naturligt sätt” (, 2014:65). Förändringarna har bland annat inneburit att både och har lagt ned sina specifika mångkulturella program för och om invandrade. Det gäller exempelvis radioprogram- met Brytpunkten och tv-programmen Mosaik, Språka och Aktuellt för invandrare. Det är en utveckling som delar med andra europeiska länder (Horsti, och , 2014). Radio- och tv-lagen stadgar att företagen ska hävda det demo- kratiska statsskickets grundidéer samt principen om alla människors lika värde. Med det menas fördömande av rasism, våld och diskri- minering samt hävdande av jämställdhet mellan kvinnor och män. Sändningstillstånden för och inne- bär en skyldighet att tillhandahålla ett mångsidigt utbud som riktar sig till hela landet och som ska bedrivas utifrån ett jämställdhets- och mångfaldsperspektiv. Journalister i uttrycker ett starkt stöd för tanken att sammansättningen av journalistkåren bör motsvara den för hela befolkningen. I en enkätundersökning gjord fick journalister gradera hur viktigt de ansåg att ”journalistkårens sammansättning avspeglar befolkningens när det gäller kön, ålder, socialgrupper, invandrargrupperochgeografiskaområden”.Inommedieforskningen tas vanligtvis avstånd detta spegelideal, det vill säga uppfattningen att medier är neutralt avbildande/avspeglande. I stället betraktas de som bidragande till hur verkligheten konstrueras. Starkast stöd fanns för könsrepresentation, där angav att den var mycket viktig. det var mycket viktigt att representationen av invandrargrupper skall motsvara den för befolkningen i sin helhet (, 2012:16). Detta kan ses som en typ av deskriptiv representation, som enligt HannaPitkin handlaromatt göranågonellernågotnärvarandegenom likhetsprincipen. Representation kännetecknas då av en ”exakt korre- spondens eller likhet med det som representeras, genom att avspegla utan förvrängning” (Pitkin, 1967:60). I det här sammanhanget bygger den deskriptiva representationen på antagandet att migrantgrupper kan representeras av journalister vars bakgrunder liknar några av de erfarenheter och yttre drag som hör till gruppen. Syftet med dessa företrädare skulle då vara att addera tillförlitlighet och tillföra nytänkande till organisationerna. Spegelidealet är ett återkommande element i public service-bolagens principer för mångfald. Dessa ger dock inte några riktlinjer om vilka grupper som ska företrädas, på vilka grunder eller vilka egenskaper dessa representanter bör ha. I mångfaldspolicy innehåller riktlinjerna för rekrytering bland annat följande skrivning: ”Mångfald på innebär också att som det ser ut avspeglas bland våra medarbetare” (, 2015). Mångfaldsarbete anges som en viktig grund för företagets trovärdighet. Följande faktorer ska styra arbetet: Vi speglar som det ser ut och ger utrymme för publikens skilda förutsättningar, erfarenheter, levnadsvillkor och bakgrund. Vi utgår från vårt uppdrag och speglar variationer i befolkningen när det gäller ålder, etnicitet eller funktionsmöjligheter (2015). har ersatt sin tidigare mångfaldspolicy med Policy för Sverigespegling och likabehandling. Några punkter i den lyder: SVTs program ska spegla befolkningens olika behov, intressen, perspek- tiv och åsikter. Alla ska känna igen sig i SVT:s utbud. När vi anställer personal ska vi alltid tänka på att ha ett brett spektrum av kompetenser och erfarenheter. Varje enskild rekrytering ska föra in ny kunskap om vår publik. befolkning ska avspeglas i såväl utbud som i sammansättning av vår personal (, 2015a). fattade beslut om riktlinjer och språkråd som ska vägleda de som arbetar med nyheter i företaget. Det inledande stycket lyder: Att vara svensk inkluderar människor med många olika utseenden, erfarenheter och kulturer. Det ingår i SVTs uppdrag att bevaka allas var- dag. Det är viktigt att vi uttrycker oss inkluderande och inte beskriver någon på ett kränkande sätt (, 2015b). Innehållet i dessa riktlinjer stämmer väl överens med de rekommen- dationer om en inkluderande journalistik, vilka den Internationella () har utformat i samarbete med . De innehåller bland annat råd som: undvik att marginalisera minoritetsgrupper, inkludera mångfald i alla typer av innehåll, använd dig av icke-diskriminerande formuleringar och språk, undvik stereotyper i rapporteringen (Mediane, 2014). Det är inte ambitionsnivån som brister i policydokumenten vid och . Svårigheterna att nå det man eftersträ- var får därför sökas på andra håll. Några sådana faktorer har nämnts i detta och föregående avsnitt – etablerade rutiner i nyhetsarbetet, ökad marknadskonkurrens och ekonomiska hinder. Dessa kan även vara vägledande för att identifiera de områden på vilka mediepolitiska insatser behövs. En slutsats som man kan dra av ovanstående genomgång är att medieföretagens nuvarande strategier inte har förmått att på ett till- fredsställande sätt stimulera den etniska och kulturella mångfalden i medieinnehåll och personalsammansättning. Även om tecken finns på att personer med utländsk bakgrund förekommer i fler och mer inkluderande sammanhang är de i stor utsträckning från- varande i såväl nyhetsinnehåll som på redaktioner (, 2006; Rättviseförmedligen, 2015). Den symboliska utplåningen består. Det är ur demokratiskt hänseende allvarligt. Fram till hade drygt 90 000 personer beviljats uppehållstillstånd (, 2015). Det är individer som har star- tat sina liv i . Hur väl medier förmår att skildra deras och andra migranters vardag, kulturer och erfarenheter på inkluderande sätt är av betydande samhälleligt och mediepolitiskt intresse. Inte heller har nuvarande principer och regler visat sig vara till- räckliga för att säkerställa mångfaldsmål. Marknadsstrukturen gör det svårare för vissa typer och inriktningar av medieinnehåll att hävda sig. Grupper som barn, äldre, minoriteter och socioekonomiskt utsatta har låg kommersiell potential. Om medier ska kunna tillgodose behov av allsidig information och individens möjlighet att vara demokra- tiskt delaktig följer att det måste finnas material i medieutbudet som bättre innefattar och reflekterar dessa gruppers intressen. Det råder dock brist på forskning som ser till sambandet mellan medieinnehåll och etnisk, kulturell mångfald och på analyser av om och i vilken grad olika publiker, tar del av, använder och exponeras för olika innehåll. Även om nyhetsmedier publicerar innehåll avsett för specifika grup- per är det inte säkert att de konsumeras av dessa eller uppfattas som relevanta. Mediernas funktioner i ett migrationssamhälle som blir alltmer komplexa bland annat till följd av att såväl arbets- processer som mediebeteende i högre grad blir transnationella. Integrationspolitikens medialisering, den ökade användningen av sociala medier samt interaktionen och konvergensen mellan traditio- nella och digitala medieformer bidrar till att ytterligare komplicera förhållanden mellan journalistik och etnisk, kulturell mångfald. Digitala och alternativa medier har potential att erbjuda komplement till, eller ersätta traditionella medier och bidra till demokratiseringen i samhället (se kapitel). Alternativa medier är ett vittom- fattande begrepp. Vanligtvis avses medier som står i opposition till etablerade kommersiella medier och dess maktstrukturer. Ofta är de småskaliga, baserade på delaktighet och har inslag av aktivism. I det här sammanhanget avses medier vilka är alternativa i förhållande till traditionella medier vars syfte är tjäna lokalsamhället, och som ger röst åt under- eller missrepresenterade grupper. är det här viktigt att påpeka att gränsen mellan traditionella och alternativa medier luckras upp (Bailey, Cammaerts och Carpentier, 2008; Deuze, 2006). Mediepolicy och riktlinjer kan bidra till en ökad mångfald inom journalistiken men kan inte lösa medieindustrins utmaningar. , kultursociolog och medievetare, anser att det traditionella medborgarbegreppet måste kompletteras med kommunikativa rättigheter (communicative rights) som rör informa- tion, produktion och spridning av kunskap och kulturer (Murdock, 1999:28, se också Roosvalls kapitel). Dessa ser Murdock som centrala för ett fullvärdigt medborgarskap. Denna syn går i samklang med medieutredningens användning av begreppet medieborgare. Det avser ”de medborgare som använder medier för att själva producera innehåll samt sprider detta innehåll till andra (SOU 2015:94, s. 20). För att tillgodose etnisk och kulturell mångfald i medierna bör medie- politiska åtgärder inriktas på att: •understödja tillgängligheten av olika medieinnehåll för olika delar av befolkningen. Det kan exempelvis röra sig om att erbjuda inne- håll på olika språk eller nyheter specifikt riktade mot nyanlända. Public service-företagen är ålagda att särskilt tillgodose de nationella minoritetsspråken, finska, samiska, meänkieli, chib och jiddisch. Denna skyldighet bör även inbegripa de största invandrarspråkeniSverigesomarabiska,serbo-kroatiska,kurdiska och persiska. •främja initiativ och åtgärder för en inkluderande journalistik. Det kanrörastödsåvältillkommersiellasomicke-kommersiellamedier och exempelvis avse utbildning av journalister eller utveckling av samarbeten med organisationer som kan bredda redaktionella kontaktytor och källor. •inrätta en mediefond, särskilt inriktad på finansiering av projekt som gynnar alternativa medier med innehåll riktat till under representerade grupper och bostadsorter, vilka tar sin utgångs punkt i det lokala samhället. Sådana projekt kan röra utbildning i journalistik för frivilliga medarbetare eller startbidrag. •inrätta en så kallad quick response-funktion, det vill säga en verksamhet som kontinuerligt övervakar följer upp, granskar och snabbt reagerar på medierapportering och på hur medieföretag förverkligar åtaganden för ökad mångfald. (1999) News Culture. (2013a) Take off that veil and give me access to your body: An analysis of Danish debates about women’s head and body covering. I: Schrover M och Moloney (red. Gender, Migration and Categorisation: Making Distinctions Between Migrants in Western Countries, 1945–2010. , 215–229. (2013b) women and interracial intimacies. , 3: 117–125. Awad I (2008) Cultural diversity in the news media: A democratic or a commercial need? Javnost – The public, 16 (4):55–72. (2015) Representationer, stereotyper och nyhetsvärdering. Rapport från medieanalys om representationer av muslimer i svenska nyheter. Tillgänglig vid: /globalassets/publikationer/rapport- representationer-stereotyper-nyhetsvardering.pdf (besökt Bailey OG, Cammaerts B och Carpentier N (2008) Understanding Alternative Media. Maidenhead: /. (2004) Nyheter från gränsen. Tre studier i journalistik om ”invandrare”, flyktingar och rasistiskt våld. : , masskommunikation. Camauër L (2005) Minoritetsmedier och minoritetsmediepolitik i . : Styrelsen för psykologiskt försvar. Cottle S (red.) (2000) Ethnic Minorities and the Media, . Creutz-Kämppi K (2008) The othering of in a European context: discourses in Swedish-language dailies in . , 29(2): 295–308. Deuze M (2006) Ethnic and community media and participatory culture. Journalism 7(3): 262–280. d’Haenens L och Mattelart T (2011) Media and ethnic minorities. I: Trappel J, , d’Haenens L, Steemer J och (red.) Media in Europe Today. Dir. 2015:26, En mediepolitik för framtiden. (2012) Journalisternas sociala bakgrund. I: (red.) Svenska journalister 1989–2011. : JMG, 15–20. , Kunelius R och (red.) (2008) Transnational Media Events: The and the Imagined Clash of Civilizations. och K (red.) (2011) Media in Motion: Cultural Complexity and Migration in the Nordic Region. Farnham: Ashgate. Elsrud T och Lalander P (2007) Projekt : Om småstadspressens etnifiering och genderisering av en förort. 2007(2): 6–25. Ghersetti M och (2002) Muslimer och islam i svenska nyhetsmedier. Om rapporteringen av terrorattackerna i : En förstudie. (1995) Television, Ethnicity and Cultural Change. (red.) (2011) Diversity in Theory and Practice: News Journalists in and . (red.) (2014) Public service-handbok. Tillgänglig vid: http://sverigesradio. se/diverse/appdata//files/3113/14620.pdf (besökt Haavisto C (2011) Conditionally One of ’Us’: A Study of Print Media, Minorities and Positioning Practices. : Svenska social- och kommunalhögskolan vid . , Husband C och (1974) Race as news. A study of the handling of race in the British press from 1963 to 1970. I: Klineberg O, Guillaumin C och (red.) Race as News. (1985) Invandrare i tystnadsspiralen: En explorativ studie av invandrarbilden i massmedia. I: Invandrare i tystnadsspiralen – Journalisten som verklighetens dramaturg: En rapport från diskrimineringsutredningen. Horsti K (2008a) Europeniasation of public debate: Swedish and Finnish news on African migration to . Javnost – the Public, 15(4): 41–54. Horsti K (2008b) Overview of Nordic media research on immigration and ethnic relations: from text analysis to the study of production, use and reception , 29(2): 275–293. Horsti K (2014) The politics of a multicultural mission: ’s YLE in a changing society. I: Horsti K, och G (red.) National Conversations: Media and Cultural Diversity in Europe. , UK: Intellect, 167–183. Horsti K och (2011) Directing Diversity: Managing Cultural Diversity Media Policies in Finnish and Swedish Public Service Broadcasting. , 14(2): 209–27. Horsti K, och G (red.) (2014) National Conversations: Media and Cultural Diversity in Europe. , UK: Intellect. (2006) Främmande sidor: Främlingskap och nationell gemenskap i fyra svenska dagstidningar efter 1945. (2011a) Diversity Disorders: Ethnicity and Newsroom Cultures. I: , H (red.) Diversity in Theory and Practice: News Journalists in and . : Nordicom, 95–119. (2011b) Swedish media companies on diversity. I: , H (red. ), Diversity in Theory and Practice: News Journalists in and . : Nordicom, 179–189. (2014) A vulnerable diversity: Perspectives on cultural diversity in Swedish public service media. I: Horsti K, och G (red.) National Conversations: Media and Cultural Diversity in Europe. , UK: Intellect, 149–166. (1998) Den muslimska faran. Om mediebilden av islam. I: (red.) magi i vita medier. Svensk nyhetsjournalistik om invandrare, flyktingar och rasism. Invandrare i tystnadsspiralen: journalisten som verklighetens dramaturg: En rapport från (1985). McGonagle T (2011) Minority Rights, Freedom of Expression and of the Media: Dynamics and Dilemmas. Mediane (2014) Media diversity inclusiveness – What is it about? Tillgänglig vid: /t/dg4/cultureheritage/mars/ mediane/source/index/KEMP-MDI-What-is-it-about.pdf (besökt ). (2015) Statistik, Beviljade uppehållstillstånd och registrerade uppehållsrätter. Tillgänglig vid: www. //Statistik/Aktuell- statistik.html (besökt ). MMS (2015) Årsrapport . Tillgänglig vid: / wp-content/uploads/_dokument/rapporter/tv-tittande/ ar/%C3%85rsrapporter/%C3%85rsrapporten%202014%20 f%C3%B6r%20TV%20och%20Webb-TV.pdf (besökt ). Murdock G (1999) Corporate dynamics and broadcasting futures. I: och O’(red.) The Media Reader: Continuity and Transformation. 28–42. (2005) Skilda medievärldar: Lokal offentlighet och lokala medier i , Diss. Pitkin HF (1972) The Concept of Representation. Pöyhtäri R (2014) Immigration and ethnic diversity in Finnish and Dutch magazines: Articulations of subject positions and symbolic communities. Tillgänglig vid: handle/10024/94932/978-951-44-9366-9.pdf?sequence=1 (besökt ). Report of the National Advisory Commission on Civil Disorders (1968) : . (2000) In whose image? TV criticism and black minority viewers. I: Cottle, S (red.) Ethnic Minorities and the Media. Rättviseförmedlingen (2015) Rättvisaren. URL wp-content/uploads/2015/11/Rttvisaren2015.pdf (besökt ). och (2011) Everyday mediated practices of citizenship: Struggling with a new language and culture through media. I: och K (red.) Media in Motion: Cultural Complexity and Migration in the Nordic Region. , Aldershot, 237–254. SOU 2006:21, Mediernas vi och dom: Mediernas betydelse för den strukturella diskrimineringen: Rapport. SOU 2006:79, Integrationens svarta bok: Agenda för jämlikhet och social sammanhållning: Slutbetänkande. SOU 2007:102, Svenska nyhetsmedier och mänskliga rättigheter i : En översikt: Rapport nr 1. SOU 2012:74, Främlingsfienden inom oss: Betänkande. SOU 2015:94, Medieborgarna & medierna. En digital värld av rättigheter, skyldigheter – möjligheter och ansvar: Delbetänkande. Tillgänglig vid: /rattsdokument/statens- offentliga-utredningar/2015/11/sou-201594/ (besökt (2015) ”Arbetsmarknad”. Tillgänglig vid: /sv_/Hitta-statistik/Statistik-efter-amne/ Arbetsmarknad/ (besökt ). (2015) Mångfaldspolicy. (2015a) Policy för Sverigespegling och likabehandling. Tillgänglig vid: nyheter/arkiv-for-nyheter/2015-06-01-vd-hanna-stjarne---svt- ska-spegla-hela-sverige-.html (besökt ). (2015b) Tips och språkråd när du jobbar med att spegla . Tuchman G (1981) The symbolic annihilation of women by the mass media. I: och (red.) The Manufacture of News: A Reader. Social Problems, Deviance and the . (2010) konvention om skydd för och främjande av mångfalden av kulturyttringar. Tillgänglig vid: / wp-content/uploads/2013/09/M%C3%A5ngfaldskonventionen. pdf (besökt ). van Dijk TA (1993) Elite Discourse and Racism, , Calif. Vries T de (red.) (2014) Medieutveckling . : Myndigheten för radio och TV. Tillgänglig vid: www.radioochtv. se/documents/publikationer/1/mu2014-webb.pdf (besökt vid , SVT och UR. Rapport av förprojektering. (2009). Journalistik och komplexa beslut Journalistik och komplexa beslut Det sista, och enligt honom själv, avgörande beslut som den erkände journalisten tog innan han avgick, efter hela som chefredaktör för brittiska tidningen , var att lansera en divesteringskampanj för att rädda klimatet. Målet var tydligt. Det handlade om att få två av världens största globala investeringsfonder, the Wellcome Trust och the , att sälja av och sluta investera i fossila bränslen. Argumenten var dels moraliska, dels finansiella. Övertygad om journalistikens betydelse och makt i sammanhanget, men också med god vetskap om svårig- heterna efter åratal av misslyckade försök att möta det största hotet mot mänskligheten, beslutade sig Rusbridger då för att försöka tänka radikalt nytt. Tillsammans med sina medarbetare lanserade han därför kampanjen ”Behåll det i marken” (Keep it in the ground) lanserad ett drygt halvår innan de internationella klimatförhandlingarna i påbörjades . Parallellt med den för en nyhetstidning ovanliga målsättningen, det vill säga att få två utvalda globala finansiella storspelare att ändra beteende, försökte chefredaktören att utveckla den egna klimatjour- nalistiken. Rusbridger ställde inledningsvis utmanande frågor till de egna reportrarna kring vad de kunde göra för att verkligen lyfta klimatfrågan. Hur skulle tidningen rapportera för att motverka ett utbrett ointresse och hur skulle man i stället kunna mobilisera ett högt engagemang hos läsarna för klimatet för att en gång för alla få dem att förstå allvaret i situationen? Kampanjen har inte uppnått sitt huvudsakliga mål. Däremot har tidningen satsat och avsatt en hel del redaktionella resurser för att rapportera ambitiöst om klimatproblemen och klimatmötet COP21. Även om The Guardians klimatsatsning sticker ut från mängden, är tidningen i gott sällskap av en mångfald av medietyper runt om i världen vilka ånyo, likt 2009 inför COP15 i , givit klimatproblemen hög prioritet. De resultatlösa förhandlingarna gjorde dock att intresset sjönk drastiskt åren därefter, i såväl globala som lokala medier (et al ; Painter, 2010). Frågan nu är vad som händer med klimatjour- nalistiken efter Parismötets relativa framgång. Ökar eller minskar mängden och framför allt mångfalden i nyhetsrapporteringen? Bidrar journalistiken till ett hållbart samhällsengagemang i frågan? Journalistik och komplexa beslut Klimatfrågan är ett talande exempel på den komplexa riskhante- ring som följer i industrisamhällets spår och som präglar vårt samhälle och vår samtid. Den tyske sociologen (1992) tecknade det framväxande risksamhällets konturer där såväl individer som samhälleliga institutioner är fullt upptagna med att identifiera, hantera och värdera allehanda risker och faror i vardag och samhällsliv. Medieinstitutioner och journalister är, likt exemplet med , centrala uttolkare i sammanhanget. Särskilt nyhetsmedierna kan skapa möjligheter för experter, beslutsfattare och medborgare att interagera med varandra, vilket är av vikt för demokratin. När det gäller klimatförändringarna är miljöjournalis- tiken, likväl som den i sammanhanget betydelsefulla, men ofta för- bisedda, lokaljournalistiken, central. Båda har viktiga roller att spela när komplexa samhällsbeslut ska fattas kring miljöfrågor. Förändras villkoren i stort för journalistiken, vilket nu sker, förändras också villkoren för hur vi hanterar komplexa problem, inklusive besluts- processer i samhället. Becks teorier fick snabbt stort genomslag i västvärlden bland samhällsorienterade forskare, men också hos beslutsfattare. Igenkänningsfaktorn var hög. Detta trots att den ödes- digra 1986 i dåvarande ännu inte inträffat då hans texter skrevs. Kärnkraften, inklusive det miljöfarliga avfallet från dess användning, är också ett av de problemområden i det senmoderna risksamhället som behandlar. De globala kli- matförändringarna är ett annat som redan nämnts. Användandet av avancerad bioteknologi och genmanipulation är ytterligare exempel på abstrakta risker.