sou · H4B330 · 2016-04-07 00:00:00 — Ett exempel var som startades av 2011 och mot slutet av dess existens lyckades nå lönsamhet och vars innehåll även togs upp i de traditionella medierna emellanåt (och , 2011). Newsmill fick ett kort liv och lades ner 2013. Inom forskningslitteraturen används termen ”alternativa medier” (”alternative media”) i en bred bemärkelse om medier som utmanar de etablerade kanalerna och som på olika sätt för fram alternativa synsätt och perspektiv i opposition mot vad som ofta beskrivs som en hegemonisk eller dominant diskurs (Atton, 2015; och , 2014). ”Alternativa medier” kopplas därför ofta ihop med begreppet motoffentligheter (”counterpublics”) (Uldam och , 2015). Rörelser som till exempel Occupy Wall Street, har utmärkt sig genom att flitigt skapa egna, alternativa medieka- naler för att på så sätt föra fram sitt budskap utanför de etablerade medierna (, 2012). I den svenska debatten har emellertid benämningen ofta kommit att förknippas mer specifikt med såväl invandringskritiska som främlingsfientliga ”alternativmedier” som vuxit fram som kritiker av såväl det politiska som det mediala etablissemanget. Det handlar om en brokig skara publikationer (allt från enskilda bloggar eller ökända diskussionsforum till sajter med redaktionochanställdaskribenter)somsjälvakallarsig”alternativme- dier”. Det är alltså viktigt att hålla isär den internationella vetenskap- liga termen”alternativemedia”ochdensvenskavardagsanvändningen ”alternativmedier”. I den svenska kontexten avser begreppet således en självpåtagen benämning som signalerar ett motsatsförhållande gentemot de traditionella medierna (”gammelmedia”), som av många verksamma skribenter inom denna sfär anses brista i sin bevakning av samhället genom att till exempel undvika att rapportera om sociala problem relaterade till invandring (och , 2014). Journalistik bortom redaktionerna? alltså en tydlig konfliktlinje mellan de etablerade medierna och det som i kommit att kallas alternativmedier – där parterna ligger väldigt långt ifrån varandra i fråga om hur verkligheten ska beskrivas och vilka hänsyn som bör tas i skildringen av den. Professionella journalister har en skolning som syftar till att skapa förutsättningar för att följa etablerade principer och praktiker för att arbeta fram en neutral och faktabaserad verklighetsbeskrivning. De skildringar som produceras och publiceras inom ramen för ”alternativmedier” varierar kraftigtikvalitetochansatsochblanddessaåterfinnsävenaktörersom sprider osanningar och propaganda. Det finns exempel där personer inom alternativmedierna kritiserar de traditionella nyhetsmedierna för att hålla inne med fakta av politiska skäl. Detta illustrerar en klyfta mellan de etablerade medierna och ”alternativmedierna” i tolkningen av vad det journalistiska arbetet innebär och ofta tolkas det faktum att viss fakta ibland utelämnas i journalistiska texter felaktigt som belägg för att systematisk och medveten mörkläggning äger rum. Innehållet på dessa sidor illustrerar mycket av det som sagts ovan om medborgarjournalistiken: Här publiceras inlägg i samhälls debatten om frågor som upplevs som särskilt viktiga av dess användare . Här sätter inte nyhetsjournalisterna på de stora redak- tionerna agendan utan ämnen och åsikter som av dessa människor upplevs som otillräckligt representerade i gängse medier bereds utrymme och diskuteras . utgör innehållet på dessa sidor ofta skolexempel på det problematiska med innehåll som skapas och sprids utanför en ram av journalistisk professionalitet:innehållet på dessa sidoralitet:utanför en ram av journalistisk professionalitet: ensidighet, polarisering, misstänksamhet, känslostyrd agitation, rasism etc. Det är här viktigt att påpeka att det finns stora skillnader mellan de olika webbplatser som brukar nämnas i detta sammanhang. Det saknas en genomarbetad vetenskaplig terminologi och typologi för att diskutera såväl innehåll som bakomliggande faktorer gällande de svenska ”alternativmedierna”.1 Som fenomen är dessa synnerligen viktiga att studera närmare. Ävenomordentligastudierpåområdetsaknasfinnsindikationerpåatt medborgare söker sig till dessa medier för information om samhället. Det är dock svårt att hitta tillförlitliga siffror som ger en rättvisande 1 Detta är frågor som jag adresserar i ett pågående forskningsprojekt, finansierat av . Resultaten, som bygger på intervjuer med personer som är aktiva inom svens- ka ”alternativa medier”, kommer att publiceras i slutet av . Journalistik bortom redaktionerna? bild av hur stora de olika aktörerna inom denna sfär är i jämförelse med de traditionella medierna. Det går inte att hitta information om besöksstatistik genom branschmätningar så som KIA-index eller SIS-index, vilka i sig också för den delen är förknippade med flera mätproblem, så som att dubbel- och trippelmätningar registreras genom att en och samma individer har flera medieteknologier och webbläsare som de använder för åtkomst till internet. En problematik handlar om att en aktör ska vilja ansluta sig till officiella mätningar, och i de fall de är mer tillförlitliga så som med TNS Sifos Orvestos undersökningar, så är de också förbundna med kostnader för den enskilda aktören. En slutsats är att det saknas tillförlitligt underlag för att bedöma omfattning och frekvens i medborgarnas användning av ”alternativmedier”, däribland specifika webbplatser. Likväl är det tydligt att det förekommer sådan medieanvändning och att de utgör ett fenomen i dagens brokiga medielandskap som behöver studeras närmare. Här behövs mer forskning för att kunna dra slutsatser om hur dessa påverkar det offentliga samtalet. Mediepolitiken syftar till att skapa förutsättningar för fri åsiktsbild- ning, debatt och realistiska möjligheter för granskning av makthavare och andra som har inflytande i samhället. En förutsättning för detta är att medieutbudet präglas av såväl mångfald som kvalitet. Gärna på en och samma gång. Det är mot bakgrund av detta som fenomen som deltagar- och medborgarjournalistik och närbesläktade fenomen inom det växande medielandskapet är intressanta att studera. På vilket/vilka sätt kan dessa nya företeelser antingen hota eller främja den svenska mediepolitikens mål? Varken medborgar- eller deltagarjournalistik har omfamnats på bred front av svenskar som ett trovärdigt alternativ eller pålitligt komplement till den traditionella journalistiken. I har de flesta tillgångtilluppkoppladedatorerochmobiler.Mångahardärförantagit att svenska medborgare ska börja skapa och sprida egna nyheter i och med att tillgängligheten är så stor. Vissa har hävdat att medborgare i vissa avseenden skulle kunna göra ett bättre jobb än professionella journalister, eftersom de inte på samma tydliga sätt representerar ett elitskikt och inte har ägare eller annonsörer att tillfredsställa. Journalistik bortom redaktionerna? Förvisso produceras och publiceras olika typer av innehåll som aldrig förr på egna webbplatser, bloggar och olika sociala medier. Men vad detta innebär i realiteten för demokratin återstår i mångt och mycket att reda ut: För det första är användarproducerat material långt ifrån alltid möjligt att likställa med journalistiskt material. Tvärtom – och av förklarliga skäl – är det föga troligt att människor som tar av sin fritid för att skriva egna eller reagera på andras nyhetsartiklar skulle kunna komma upp i en nivå som är jämförbar med journalister som har redaktioner, kontaktnät, utbildning och tid till förfogande. För det andra, om förhoppningar knyts till alternativa former av ”journalistik” på grund av att den traditionella journalistiken ofta har starka kopplingar till – och i sig själv utgör och representerar – starka grupper i samhället är en viktig fråga varför vi skulle anta att med - eller deltagarjournalister inte skulle företräda olika intressen (till exempel politiska aktörer med delvis dolda agendor)? Relaterat till detta – och med möjligheten till anonymitet på nätet i åtanke – bör vi även ta med i beräkningen att det alltid kan komma att vara svårt att avgöra vem som faktiskt ligger bakom olika typer av innehåll som publiceras under den medborgarjournalistiska flaggan. Information och åsikter som publiceras utan tydlig avsändare är alltid en utmaning ur källkritisk synvinkel, vilket ställer allmänheten inför större behov av medie- och informationskunnighet. Sammantaget ger existerande forskningsresultat ett rätt tråkigt svar på frågan om medborgarproducerad journalistik bidrar till att vitalisera det offentliga samtalet. Den typ av medieinnehåll som produceras av medborgare i olika sammanhang på nätet har ganska litet att erbjuda i termer av vederhäftigt, samhällsrelevant, kritiskt granskande och informativt innehåll. kan vi se en stor potential för medborgare utan journalistexamen och anställning på någon redaktion att påverka debatten. I händelse av att man råkar vara på plats när något händer, till exempel vid en katastrof eller pågående brott, finns möjlighet att på olika sätt dokumentera och sedan sprida information om detta snabbt via sociala medier och andra plattformar som välkomnar material från allmänheten. Detta gör det svårt för berörda aktörer att lägga locket på eller kontrollera informations- flödet. Vi ser även att vissa individer kan göra sig gällande och får inflytande genom olika typer av åsiktsmaterial. Men den stora frågan är hur många och vilka som verkligen är beredda att lägga ner tid och engagemang på att delta i det offentliga samtalet på detta sätt? Journalistik bortom redaktionerna? Även om det finns exempel på medborgarjournalistik i så är dessa undantag snarare än regel (och , 2014). När vi tittar närmare på den medborgarjournalistik som faktiskt produceras, skiljer sig inte nyhetsvärderingen nämnvärt mellan medborgar- och vanliga journalister. Vidare är det svårt att avgöra vilka som faktiskt skriver på medborgarjournalistsajter. Det finns tydliga indikationer på att dessa inte sällan företräder företag eller politiska intressen (och , 2014), vilket därmed alltså skiljer sig från mer neutral och allsidig journalistik. Hur säkerställs att mångfacetterad och kvalitativ journalistik finns tillgänglig? Av befintlig forskning på området att döma så är svaret på den frågan att hoppet inte bör stå till att enskilda medborgare självmant kliver fram och börjar sköta detta uppdrag på frivillig basis (, 2015). Kvalitetsjournalistik (ett ord som inte alltid är synonymt med traditionell journalistik) behövs mer än någonsin (, 2006). Särskilt i en tillvaro där det är enkelt att publicera nyheter utan målsättning att vara vederhäftig och balanserad. Vad gäller implikationer för framtidens mediepolitik bör påpekas att svensk mediepolitik främst berör mer traditionella kanaler som erbjuds via public service och andra redan etablerade kultur- och nyhetsförmedlare. Detta kapitel har främst behandlat frågan om journalistik bortom de traditionella redaktionerna. Alternativa varianter av journalistik existerar och konsumeras i princip på grund av att de är och erbjuder något annat än de vad traditionella redak tioner är och erbjuder (, 2015). För det första tyder den forskning som jag presenterat här på att de kanske viktigaste insatserna att göra mediepolitiskt är att stärka och utveckla den traditionella journalistiken så att den kan möta de utmaningar som väntar i form av vikande omsättning och risken för vikande förtroende från allmänhetens sida. Om inte kvalitetsjournalistik bär sig ekonomiskt och om allmänheten förlorar förtroendet för professionella journalister försvinner själva grundvalen för den informationsförmedling som är en nödvändig förutsättning för ett meningsfullt medborgerligt engagemang i det offentliga samtalet. Journalistik bortom redaktionerna? För det andra är det tydligt att förhoppningar om medborgerligt deltagande inte infriats i den utsträckning som borde vara möjlig – därmed bör insatser riktas för att möjliggöra deltagande på olika sätt. Den främsta insatsen jag föreslår i detta sammanhang är möjlig- görande insatser i form av stöd till vidareutbildning för såväl aktiva som presumtiva medborgarjournalister. I förekommer detta på flera håll (med finansiering av till exempel Knight foundation). Detta skulle kunna omfatta kompetenshöjning inom såväl de ekonomiska förutsättningarna för att driva oberoende medieplattformar som journalistisk skolning inom skrivande, medieproduktion, juridik, etik och mediekritik osv. För det tredje vill jag peka på vikten av utökade satsningar på medie- och informationskunnighet (). Eftersom tryck- och yttrandefriheten värnas högt i och möjligheterna för vem som helst att publicera såväl information som desinformation i princip är oändliga, behöver den enskilde medborgaren ordentliga verktyg och kunnigheter för att kunna navigera i medieutbudet. Journalistik bortom redaktionerna? och (2009) Citizen journalism: global perspectives, : . och (2010) ”This is citizen journalism at its finest”: YouTube and the public sphere in the shooting incident. New Media och Society 12: 1280–1296. Atton C (2015). The Routledge companion to alternative and community media. Bakker P (2012) Aggregation, content farms and huffinization. Journalism Practice 6: 627–637. (2010) The Citizen Journalist as Gatekeeper. I: Rosenberry J och B (eds) Public journalism 2.0: the promise and reality of a citizen-engaged press. (2013) The ”ecology of participation”. Digital Journalism 2: 542–557. (2008) Ett slag utan ömhet, . Tillgänglig på: /debatt/ett-slag-utan-omhet/ (besökt ). (2008) The reluctant audience: online participation in the Swedish journalistic context. Papers in Communication and Culture 5: 60–79. , , Costera et al. (2013) Constructing Participatory Journalism as a Scholarly Object: A Genealogical Analysis. Digital Journalism 1: 117–134. Bruns A (2008) Blogs, , second life, and beyond: from production to produsage. Bruns A (2010) From reader to writer: Citizen journalism as news produsage. I Hunsinger, J, Klastrup, L och , M. (red.) International handbook of internet research. : Springer, 119–133. Carpenter S (2010) A study of content diversity in online citizen journalism and online newspaper articles. 12: 1064–1084. Journalistik bortom redaktionerna? Cenite M, Detenber BH, Koh AWK, , och , NE (2009) Doing the right thing online: a survey of bloggers› ethical beliefs and practices. 11: 575–597. Chadha K och (2015) The Potential And Limitations Of Citizen Journalism Initiatives. Journalism Studies: 1–13. och K (2004) Social Responsibility Worldwide. 19: 3–28. Chujie C (2010) Construction and Usage of Citizen Media: Communicative Empowerment and Citizen Action—Case study on www. org in [J]. , 4: 1–15. och S (2013) Negotiating Journalistic Professionalism. Journalism Practice 8: 390–406. Cottle S (2009) Preface. I: and (red.) Global Perspectives : , ix–xii. (1998) On democracy, : . (2004) : Beyond the ”First Phase”. Javnost-The Public 11: 27–44. Deuze M (2007) Media work, : Polity. Deuze M (2008) The Professional Identity of Journalists in the Context of Convergence Culture. Observatorio, 2(4), 14. Deuze M, Bruns A och Neuberger C (2007) Preparing for an age of participatory news. Journalism Practice 1: 322–338. , Quandt T och Heinonen A et al. (2008) Participatory journalism practices in the media and beyond – An international comparative study of initiatives in online newspapers. Journalism Practice 2: 326–342. (2003) Audiences and Readers of Alternative Media: The Absent Lure of the Virtually Unknown. Media, 25: 625–645. Fico F, och SS et al. (2013) Citizen Journalism Sites as Information Substitutes and Complements for Newspaper Coverage of Local Governments. Digital Journalism 1: 152–168. Flew T och (2008) Citizen journalism and political participation: The Youdecide project and the 2007 Australian Journalistik bortom redaktionerna? 35: 17–39. Friedland L (2010) The Evolution of Public Journalism. I: Rosenberry J och B (red.) Public journalism 2.0 : the promise and reality of a citizen-engaged press. : Routledge, 56–66. Gillmor (2004) We the media : grassroots journalism by the people, for the people, Sebastopol, Calif. Glasser TL (2000) The Politics of Public Journalism. Journalism Studies 1: 683–686. (2009) Social news, citizen journalism and democracy. 11: 1287–1305. och T (2003) In search of online deliberation: Towards a new method for examining the quality of online discussions. Communications 28(2), 173–204. (2016) Finska mediechefer i upprop mot ”lögnmedier”. Tillgänglig på: /nyheter/finska-mediechefer-i-upprop-mot- lognmedier (besökt ). och SN (2011) The collaborative paradigm: towards an invitational and participatory concept of online communication. Media, Culture och Society 33: 1095–1108. Habermas J och Retzlaff J (1984) Borgerlig offentlighet : kategorierna ”privat” och ”offentligt” i det moderna samhället, : Arkiv. (2002) Journalism : A Comparison of Ethics Codes in Europe, North , the Middle East, and . 19: 225–250. Hamdy N (2009) citizen journalism in action: Challenging mainstream media, authorities and media laws. Papers in Communication and Culture 6: 92–112. T (2011) Alternative journalism as citizenship. Journalism 12: 15–31. T (2012) Alternative journalism, alternative voices. T (2015) Asking the Readers. Journalism Practice: 1–17. Journalistik bortom redaktionerna? (2015) Om sanning, pressetik och dubbelmord. och N (2012) , Political Participation and Trust in . Parliamentary Affairs 65: 47–67. (2011) Deltagarjournalistik i det digitala kaffehuset. En analys av Newsmill som kontext för deltagarjournalistik och debatt. Studier i Politisk Kommunikation : , 38. (2015) Medieanvändare som nyhetsproducenter. Om medborgar- och deltagarjournalistik. I: och J (red.) : , 411–428. och (2011) Edited Participation: Comparing Editorial Influence On Traditional and Participatory Online Newspapers In . Javnost-The Public 18: 19–36. och (2015) Om journalistikens existentiella kris – behövs verkligen journalister när kan bli publicist? Åbo: FBF, 3. och (2015) ”Random acts of journalism?”: How citizen journalists tell the news in . , 17(11), 1795–1810. och (2014) Exploring the dark side of participatory online media: Online participation, identitarian discourse and media criticism at . Journalism in Transition: Crisis or opportunity? och (2011) User-generated content and the news. Journalism Practice 5: 127–144. Karlekar KD och (2009) Freedom of the Press 2008: A global survey of media independence: Rowman ochLittlefield. (2011) Flourishing but restrained: The evolution of participatory journalism in Swedish online news, 2005–2009. Journalism Practice 5: 68–84. , och C et al. (2015) Participatory journalism – the (r)evolution that wasn’t. Content and user behavior in –2013. 20: 295–311. Journalistik bortom redaktionerna? och (2014) Is Anyone out There? Journalism Practice 8: 164–180. och K (2011) Cyberactivism in the Egyptian revolution: How civic engagement and citizen journalism tilted the balance. 1(4): 1–34 . (2012) Understanding Nonuse of Interactivity in Online Newspapers: Insights From Structuration Theory. 28: 253–263. Lasica JD (2003) What is Participatory Journalism? Tillgänglig på: /ojr/workplace/1060217106.php (Besökt, , 2016). och (2014). Cultivating an Online Counterpublic Examining Usage and Political Impact of Internet Alternative Media. / Politics, 19(3), 340–359. (2012) The tension between professional control and open participation. Information, Communication och Society: 1–31. (2012) Hejdå till rykten och lögner. Meadows M (2013) Putting the citizen back into journalism. Journalism, 14(1), 43–60. Meraz S (2009) Is There an Elite Hold? Traditional Media to Social Media Agenda Setting Influence in . 14: 682–707. Merritt D (2010) What citizen journalism can learn from public journalism I: Rosenberry J och B (red.) Public journalism 2.0 : the promise and reality of a citizen-engaged press. Moyo D (2009) Citizen journalism and the parallel market of information in ’s 2008 election. Journalism Studies 10: 551–567. Nah S och (2009). Rating citizen journalists versus pros: Editors› views. , 30(2), 71–90. Nip J (2006) Exploring the second phase of public journalism. Journalism Studies 7: 212–236. Journalistik bortom redaktionerna? (2011) Democratic deficit: Critical citizens revisited: . Perlmutter DD och Schoen M (2007) ”If I Break a Rule, What Do I Do, Fire Myself?” Ethics Codes of Independent Blogs. 22: 37–48. Pickard V (2013) Social Democracy or Corporate Libertarianism? Conflicting Media Policy Narratives in the of Market Failure. Communication Theory 23: 336–355. Reich Z (2008) How citizens create news stories. Journalism Studies 9: 739–758. , DeShano C och et al. (2010) commons 2.0: a platform for tomorrow›s civic and citizen journalism. I: Rosenberry J och B (red.) Public journalism 2.0: the promise and reality of a citizen-engaged press. Rosenberry J och B (2010) Public journalism 2.0: the promise and reality of a citizen-engaged press, : Routledge. (2006) The socially responsible existentialist – A normative emphasis for journalists in a new media environment. Journalism Studies 7: 2–18. (2011) Participatory journalism : guarding open gates at online newspapers, : Wiley-Blackwell. (2014) User-generated visibility: Secondary gatekeeping in a shared media space. 16: 55–73. och I (2009) ”Comment Is Free, but Facts Are Sacred”: User-generated Content and Ethical Constructs at . : Exploring Questions of Media Morality 24: 3–21. SOU 2015:94 (2015) Medieborgarna & medierna: en digital värld av rättigheter, skyldigheter, möjligheter och ansvar: delbetänkande. TU (2015) Svenska Mediehus 2015/2016. Fakta om marknad och medier. Journalistik bortom redaktionerna? Thurman N och (2010) Gotcha: How newsroom norms are shaping participatory journalism online. I: G och (red.) Web Journalism: A New Form of Citizenship. Eastbourne: Academic Press, 46–62. Truedson, L (Red.) (2015). – Tillståndet för journalistiken 2014/2015. Thurman NJ (2008) Forums for citizen journalists? Adoption of user generated content initiatives by online news media. 10: 139–157. Uldam J och (2015) Civic engagement and social media: Political participation beyond protest. Wadbring I och (2015) A print crisis or a local crisis? Journalism Studies: 1–16. 10.1080/1461670X.2015.1042988. och (2010) Towards an Open Ethics: Implications of New Media Platforms for Global Ethics Discourse. 25: 275–292. (2005) Online civic participation, and political empowerment: online media and public opinion formation in . Media, 27: 925–935. Medieanvändning och medie- och informationskunnighet Nyhetsvanor i ett förändrat medielandskap Nyhetsvanor i ett förändrat medielandskap , professor, , , seniorprofessor, , , forskningsinformatör, , Nyhetsvanor i ett förändrat medielandskap Västerländska samhällen är genomsyrade av medier. En genom- snittlig dag ägnar en genomsnittlig svensk nästan sex och åt medier (Mediebarometern 2014, 2015), och det är svårt att tänka sig utan att ta del av medier. Äldre medieformer samsas med nyare, och en stor mängd innehåll konkurrerar om publikens uppmärksamhet. En av medierna viktigaste uppgifter är att förmedla nyheter. På motsvarande sätt anses det viktigt att människor tar del av nyheter, som en del i sin roll som medborgare i ett demokratiskt samhälle. De övergripande frågorna som redovisas och analyseras i detta kapitel är hur nyhetsvanorna har utvecklats och vad som kan förklara förändrade användningsmönster. Vi fokuserar emellertid särskilt på dagspressen som medium, och de individfaktorer som kan förklara varför nyhetsvanorna ser ut som de gör. Nyheter och tidningar i fokus Nyheter står att finna på många håll: via nyhetssändningar i radio och tv, i dagstidningar på papper eller nät och i sociala medier av olika slag.