sou · H4B392 · 2016-12-20 00:00:00 — Statistik över polisanmälningar med identifierade hatbrottsmotiv och självrapporterad utsatthet för hatbrott. Bullock, K. m.fl. (2010). Situational Prevention of Organised Crime. A. och Altermark, N. (2016). Gemenskap och utstötning: socialpsykologiska perspektiv på politiskt våld. I: , C. och Rostami, A. (red.). Våldets sociala dimensioner. Individ, relation, organisation. (2016). Att lämna våldsbejakande extremism. (2000). The Social Control of Business between and Politics. , R. V. (1997). Situational Crime Prevention. Succesful Case Studies. Monsey: Criminal . Tilläggsdirektiv till den nationella samordnaren för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (Ju 2014:18). Tilläggsdirektiv till den nationella samordnaren för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (Ju 2014:18). : Justitie- departementet. Våldsbejakande extremism i – nuläge och tendenser. (2014). Lokal samverkan mot intolerans. (2015). Regleringsbrev för avseende länsstyrelserna. Fisse, B. och Braithwaite, J. (1993). Corporations, Crime and Accountability. Försvarshögskolan (2013). Förebyggande av våldsbejakande extre- mism i tredjeland. Åtgärder för att förhindra att personer ansluter sig till väpnade extremistgrupper i konfliktzoner. (2014). Remissyttrande över SOU 2013:81. (2016). Hoten och hatet mot journalister. : , medier och kommunikation vid . , F. (1997). Beyond ‘Punish or Persuade’. : Clarendon Press. , F. (2011). The Paradox of Regulation. What Regulation Can Achieve and What it Cannot. Cheltenham, UK: . (2013). Sociala risker: en begrepps- och metod- diskussion. Hazianstasiou, S. (2016). vann två priser på Security awards. Herz, M. (2016). Socialt arbete, pedagogik och arbetet mot så kallad våldsbejakande extremism. – En översyn. Rapport: 1. IJ2008/2110/UF Överenskommelse mellan regeringen och idé- burna organisationer inom det sociala området och Kommuner och Landsting. (2016). Om våldsbejakande islamistisk extremism. : Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. (2014). Remissammanställning avseende betänkandet När vi bryr oss (SOU 2013:81). (2004). I: Revisorernas anmälningsskyldighet. Kriminalvården (2016). Våldsbejakande extremism i Kriminal- vården. Redovisning av regeringens uppdrag att kartlägga metoder och arbetssätt för att stärka arbetet mot våldsbejakande extremism i Kriminalvården. Lab, S. (1997). Approaches, Practices and Evaluations. , U. m.fl. (2015). Kommentar till kommunallagen. Lodenius, A-L (2016). Tillrättalagd rapport om extremvänstern. (2016). Ung och extrem. Om våldsbejakande vänsterextremism. : Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. (2015). Krisberedskap – för social hållbarhet. En väg- ledning för att inkludera social hållbarhet inom krisberedskap. Länsstyrelserna i , och . (2016). arbete med sociala risker kopplat till risk- och sårbarhetsanalysarbete. (2016). Raseri driver dagens terror. Manning, P. K. och , M. W. (2011). Democratic Policing in a Changing World. MSB (2014). Social oro ur ett kommunalt perspektiv. : Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. MSB (2015). Forskning planeras för ett säkrare samhälle. : Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. MUCF (2013). Unga med attityd. : Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. MUCF (2014). Insatser, erfaren- heter och resultat. : Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. MUCF (2014a). Inget att vänta på. : Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. MUCF (2016). Genusperspektiv på våldsbejakande extremism. : Myndigheten för ungdoms- och civil- samhällesfrågor. MUCF (2016a). Främmande är skrämmande – ungas röster om våldsbejakande extremism. : Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. Norocel, C. O. (2016). Ung och extrem. Om våldsbejakande högerextremism. : Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. Polisen (2014). Remissyttrande över SOU 2013:81. 2007/08:43. Rapporterings- skyldighet av ej verkställda beslut enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, m.m. 2009/10:55. En politik för det civila samhället. 2013/14:191. Med fokus på unga – en politik för goda levnadsvillkor, makt och inflytande. 2016/17:1. 2014/15:109. Försvarspolitisk inriktning – försvar 2016-20120. Public Safety (2016). (trrrsm/cntrng-vlnt-xtrmsm/index-en.aspx) (2001). Bowling : The Collapse and Revival of American Community. Ranstorp, M. och Hyllengren, P. (2013). Förebyggande av vålds- bejakande extremism i tredje land. Åtgärder för att förhindra att personer ansluter sig till väpnade extremistgrupper i konflikt- zoner. Ranstorp, M. (2016). ”Det förebyggande arbetet mot terrorn måste intensifieras”. (2016). Family support: what works? Meeting in the role of family support in preventing and dealing with radicalisation in a family context. , 29–. Regleringsbrev för avseende Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. Polisens brottsförebyggande arbete – har ambitionerna uppnåtts? (2016:5). Nationella samordnare som statligt styr- medel. (2015). De samhälleliga institutionernas kvalitet. Slutrapport från ett forskningsprogram. Samordnaren (2016). Lägesbild över kommuners arbete mot våldsbejakande extremism. : Nationella sam- ordnaren mot våldsbejakande extremism. Samordnaren (2016a). Nationell samordning mot våldsbejakande extremism. : Nationella samordnaren mot vålds- bejakande extremism. Samordnaren (2016b). Kunskapshus för att värna demokratin mot våldsbejakande miljöer – en delredovisning. : Nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism. Samordnaren (2016c). : Nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism. Samordnaren (2016d). Lägesbild över kommuners arbete mot våldsbejakande extremism. (2016). Brottslighet och motåtgärder i socio- ekonomiskt utsatta områden. Shaftoe, H. m.fl. (2007). Dealing with terrorist threats through a crime prevention and community safety approach. Crime Prevention and Community Safety, s. 291–307. (2016). Kartläggning och arbetssätt som kan användas i arbetet med att förebygga våldsbejakande extremism på SiS särskilda ungdomshem. Skolinspektionen (2012). Skolornas arbete med demokrati och värdegrund. (2011 och 2015). Uppdrag om skolans värdegrund resp. Förnyat uppdrag om skolans värdegrund. (2013). Förskolans och skolans värdegrund – förhåll- ningssätt, verktyg och metoder. (2015). Delaktighet för lärande. SKL (2010). Lokala insatser mot våldsbejakande extremism. : Kommuner och Landsting. SKL (2013). Medborgardialog som del i styrprocessen. : Kommuner och Landsting. SKL (2015). Stärkt skydd för barn och unga. Handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården. : Kommuner och Landsting. SKL (2016). Juridiska förutsättningar för kommunens uppdrag vad gäller våldsbejakande politisk extremism. Kommuner och Landsting. (2014). Anmäla oro för barn. Stöd för anmälnings- skyldiga och andra anmälare. (2016). arbete med barn och unga vuxna. (2016a). Stöd till anhöriga – vägledning till kommunerna för tillämpning av 5 kap. 10 § socialtjänstlagen. (2016). Svenska trender 1986–2015. , H. och , A. (red.). Förtroendevaldas ansvar vid domstolstrots och lagtrots. nia – nio vägar att utveckla bemötandet av personer med funktionshinder. En uthållig demokrati! Politik för folkstyrelse . Att vara med på riktigt – demokratiutveckling i kommuner och landsting. Bevilja men inte fått. Att styra staten – regeringens styrning av sin förvaltning. Kriminella grupperingar – motverka rekrytering och underlätta avhopp. Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott. När vi bryr oss. Förslag om samverkan och utbild- ning för att effektivare förebygga våldsbejakande extremism. Datalagring och integritet. Politisk information i skolan – ett led i demokrati- uppdraget. Låt fler forma framtiden! Palett för ett stärkt civilsamhälle. (2013). Våldsbejakande och antidemokratiska budskap på internet. Statskontoret (2002). Uppföljning av förnyelsearbetet i kommuner och landsting. Säkerhetspolisen (2010). Våldsbejakande islamistisk extremism i . Säkerhetspolisen (2016). UN (2015). Plan of Action to Prevent . Report of the Secretary-General. A/70/674. , O. (2016). farligare än terror i stads riskanalys. En nationell samordnare för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism En särskild utredare ska i rollen som nationell samordnare förbättra samverkan mellan myndigheter, kommuner och organisationer på nationell, regional och lokal nivå när det gäller arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Samordnaren ska även verka för att kunskapen om våldsbejakande extremism ökar och att förebyggande metoder utvecklas. I uppdraget ingår att stärka och stödja samverkan i arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism på nationell och lokal nivå, inrätta en referensgrupp för kunskaps- och informationsutbyte, stödja aktörer som identifierar problem med våldsbejakande extremism lokalt, och genomföra riktade utbildningsinsatser. Uppdraget ska redovisas . I en demokrati har alla rätt att uttrycka sina politiska åsikter, även sådana som kan uppfattas som obekväma. Politiska handlingar som står i strid med demokratins grundläggande spelregler kan dock Det är därför viktigt att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Våldsbejakande extremism är ett samlingsbegrepp för rörelser, ideologier eller miljöer som inte accepterar en demokratisk sam- hällsordning och som främjar våld för att uppnå ett ideologiskt mål. Ett öppet och demokratiskt samhälle kan aldrig göra sig helt osårbart för våldsbejakande extremism. I olika sammanhang och under olika omständigheter kommer individer att lockas att ta till våld eller att bryta mot lagen för att försöka uppnå förändringar i samhället. Det kan t.ex. röra sig om att hindra andras demonstra- tions- och åsiktsfrihet, hot och våld mot meningsmotståndare eller hets mot folkgrupp. gav () en utre- dare i uppdrag att sammanställa en rapport om hur situationen av- seende våldsbejakande extremism ser ut i och att beskriva framtida tendenser. Enligt rapporten i – nuläge och tendenser (Ds 2014:4), som överlämnades , finns det personer inom de våldsbejakande extremist- miljöerna som agerar mot det demokratiska systemets grundläggande funktioner. Även om den våldsbejakande extremismen sammantaget inte är ett hot mot det demokratiska statsskicket, visar rapporten på tendenser som kan innebära ytterligare utmaningar framöver. Det är därför angeläget att åtgärder vidtas för att förebygga att individer lockas till våldsbejakande extremistmiljöer och att sådana miljöer får fäste i samhället. Med utgångspunkt i regeringens skrivelse Handlingsplan för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (skr. 2011/12:44) uppdrog regeringen åt en särskild utredare att föreslå ett effektivare arbete för att förebygga våldsbejakande extremism (dir. 2012:57). Utredningen tog namnet Utredningen om ett effektivare arbete för att förebygga våldsbejakande extremism (Ju 2012:09). Utredaren överlämnade betänkandet När vi bryr oss – förslag om samverkan och utbildning för att effektivare före- bygga våldsbejakande extremism (SOU 2013:81). I betänkandet anges att samverkan mellan lokala aktörer är den främsta fram- gångsfaktorn för ett effektivt och hållbart förebyggande arbete. Utredaren föreslår därför att en nationell samordnare inrättas i syfte att samordna arbetet med att förebygga våldsbejakande extre- mism. Betänkandet har remitterats och en majoritet av remiss- instanserna är positiva till eller har inga avgörande invändningar mot detta förslag. I skrivelsen En politik för en levande demokrati (skr. 2013/14:61) aviserade regeringen att den utifrån förslagen från utredningen avser att genomföra åtgärder för att öka kunskapen om våldsbejakande extremism i samhället och att verka för att organisationen och samverkan av det förebyggande arbetet utvecklas. Utgångspunkter för den nationella samordnarens uppdrag Utredningen om ett effektivare arbete för att förebygga våldsbejak- ande extremism föreslår att en samordnare ska inrättas på nationell nivå i syfte att samordna arbetet med att förebygga våldsbejakande extremism. Utredaren menar att arbetet med att förebygga vålds- bejakande extremism handlar om att möta individer i deras vardag och att detta arbete därför måste ske lokalt. finns det fördelar med central samordning. Det finns bl.a. ett värde i att kun- skap, utbildningsinsatser och rådgivning kan organiseras på nationell nivå. En nationell samordning bidrar, enligt utredaren, till tydlighet och effektivitet och ökar legitimiteten för verksamheten lokalt. Utredaren betonar dessutom att det förebyggande arbetet i sig är en verksamhet som omfattar flera olika aktörer, såsom statliga myndig- heter, kommuner och det civila samhället, och att det finns ett behov av samordning för att undvika dubbelarbete och luckor i arbetet. Utredaren pekar även på att samverkan mellan relevanta aktörer har varit av stor betydelse i arbetet med att förebygga våldsbejakande extremism i flera europeiska länder, såsom , Neder- länderna, och . Statskontoret har i en studie av nationella samordnare dragit slut- satsen att nationella samordnare kan vara en lämplig styrform för att hantera komplexa samhällsproblem och insatser som omfattar flera olika statliga och icke-statliga aktörer (Nationella samordnare – Stat- lig styrning i otraditionella former, Statskontoret, 2014). Att före- bygga våldsbejakande extremism är ett exempel på en verksamhet som inte faller under enbart en myndighets ansvarsområde. Säker- hetspolisen har i de rapporter om våldsbejakande extremism som myndigheten sammanställt på uppdrag av regeringen, t.ex. i rappor- ten Våldsbejakande islamistisk extremism, Säkerhetspolisen 2010, betonat att nära samverkan i form av informationsutbyte och kun- skapsöverföring mellan skola, socialtjänst och närpolis är en viktig framgångsfaktor för ett fungerande förebyggande arbete på lokal nivå. Ett effektivt förebyggande arbete mot våldsbejakande extre- mism kan även medföra samhällsekonomiska vinster på lång sikt, vilket bl.a. har visats av den socioekonomiska analys av vitmaktrörel- sen som tagits fram på initiativ av stiftelserna och Teskeds- orden (Intoleransens pris, 2013). Eftersom ingen myndighet har ett helhetsansvar för arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism anser reger- ingen att den nationella samordningen bör anförtros en särskild utredare. Den nationella samordnaren ska inte ha till uppgift att skapa nya strukturer för samverkan utan ska utveckla de befintliga. Samordnaren ska inte ta över det ansvar som andra myndigheter och kommuner har. Det övergripande syftet är att skapa förutsätt- ningar för ett effektivare förebyggande arbete genom att engagera, involvera och stödja berörda aktörer på nationell och lokal nivå samt att få till stånd rutiner för informations- och kunskapsutbyte om metoder för att förebygga våldsbejakande extremism och att genomföra utbildningar. Stärka och stödja samverkan på nationell och lokal nivå En nyckel till ett framgångsrikt förebyggande arbete mot våldsbejak- ande extremism är en fungerande samverkan mellan relevanta myndigheter och organisationer. Det gäller i synnerhet skola, social- tjänst och – när det kommer till brottsliga handlingar – polis, men även fritidsverksamhet och i viss mån kriminalvård. Samverkan är nödvändig för att på ett tidigt stadium identifiera personer som är i riskzonen att dras till våldsamma extremistmiljöer och att stödja personer som är aktiva inom sådana miljöer att hoppa av samt för att motverka att extremistmiljöer uppkommer, etablerar eller breder ut sig. Det handlar om att skapa samsyn om lokala problem och deras orsaker och om att mer effektivt ta vara på tillgängliga erfarenheter och kunskaper. Målgruppen för arbetet med att förebygga vålds- bejakande extremism är huvudsakligen unga män, men arbetet bör inte enbart ha ett ungdomsperspektiv utan ska även omfatta vuxna. Samverkan är också nödvändig för att bredda och stimulera arbetet med att bemöta åsikter och handlingar som står i strid med demokratins grundläggande värderingar, säkerställa att alla männi- skors lika värde och fri- och rättighet respekteras och verka för jämställdhet i samhället. Ett sådant arbete kan motverka gro- grunderna till våldsbejakande extremism. Den nationella samordnaren ska därför engagera och involvera berörda aktörer på lokal nivå, såsom socialtjänst, skola, polis, fritidsverksamhet och organisationer inom det civila samhället, inklusive trossamfund, samt under- lätta utvecklingen av lokala samarbetsformer mellan aktörer i syfte att värna demokratin mot våldsbejakande extremism, skapa rutiner för ett erfarenhets- och kunskapsutbyte mellan de berörda aktörerna, ge exempel på och sprida framgångsrika åtgärder på nationell och lokal nivå för att motverka grogrunderna för våldsbejakande extremism, och inhämta internationell erfarenhet och delta i relevanta internatio- nella sammanhang. Inrätta en referensgrupp till den nationella samordnaren Ett antal myndigheter har betydelsefulla roller i arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällsfrågor, Forum för levande historia, stöd till trossamfund och har genomfört åtgärder inom ramen för regeringens handlingsplan för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Social- styrelsen, , , Kriminal- vården, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap och Diskri- mineringsombudsmannen är myndigheter vars arbete bidrar till att stärka och värna demokratin. Även kommunerna, som bl.a. har ansvar för omsorgs- och trygghetsfrågor lokalt, är viktiga aktörer och inom flera kommuner pågår ett frivilligt arbete. Dessutom har Kommuner och Landsting (SKL) genomfört insatser för att stärka kommunernas förmåga att bemöta våldsbejakande extremism. Polisens generella brottsförebyggande arbete är också en del i sammanhanget. Säkerhetspolisen har det övergripande ansvaret för att förebygga och förhindra brott mot rikets säkerhet och att be- kämpa terrorism som är den yttersta konsekvensen av den vålds- bejakande extremismen. Flera ideella organisationer gör dessutom viktiga insatser för att förebygga våldsbejakande extremism. För att det förebyggande arbetet ska kunna bedrivas långsiktigt och effektivt är det bety- delsefullt att företrädare för de olika aktörerna har goda förutsätt- ningar för fortlöpande samverkan och kunskaps- och informations- utbyte om förebyggande arbete mot våldsbejakande extremism. Den nationella samordnaren ska därför inrätta en referensgrupp bestående av företrädare för Social- styrelsen, , Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, Säkerhetspolisen, , och samt de andra myndigheter, organisa- tioner inom det civila samhället och experter vid universitet och forskningsinstitutioner som samordnaren bedömer har störst relevans för arbetet med att värna demokratin mot våldsbejak- ande extremism, regelbundet sammankalla och leda referensgruppen för att ut- byta kunskap och information som är relevant för arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism, och samråda med referensgruppen i frågor om verksamhets- och metodutveckling, samt hur det förebyggande arbetet kan följas upp och utvärderas, och hur samordningen av arbetet med före- byggande av våldsbejakande extremism kan bedrivas på lång sikt. Stödja lokala aktörer som identifierar problem med våldsbejakande extremism. Den våldsbejakande extremismen i är begränsad och dess geografiska utbredning är inte statisk. Behovet av kunskap om våldsbejakande extremism och förmåga att kunna hantera extremist- yttringar varierar mellan olika kommuner. kan extremist- miljöer av olika anledningar snabbt etablera sig på nya orter. Det ligger därför ett stort värde i att det finns en central aktör som vid behov kan erbjuda stöd och rådgivning till t.ex. kommuner som identifierar problem med våldsbejakande extremism. Stödet kan därigenom anpassas utifrån den lokala problembilden och i förhåll- ande till vilken ideologiskt motiverad extremistmiljö som är i fråga. Den nationella samordnaren ska därför erbjuda och förmedla kunskapsstöd och rådgivning till kom- muner och andra lokala aktörer som identifierar problem med våldsbejakande extremism. Genomföra utbildningsinsatser om våldsbejakande extremism Utredningen om ett effektivare arbete för att förebygga vålds- bejakande extremism har utvecklat ett utbildningsmaterial i form av en utbildningswebb som är avsedd att aktiveras av den aktör som får ansvar för att genomföra utbildningsinsatser. Materialet kan upp- dateras och vidareutvecklas löpande utifrån aktuell forskning, ut- vecklingen inom de ideologiskt motiverade extremistmiljöerna i eller utvärderingar av olika förebyggande metoder. Utbild- ningsmaterialets primära syfte är att bidra till att värna demokratin och det öppna samhället genom att förmedla kunskap om vad våldsbejakande extremism är och om varför och hur individer kan dras till extremistmiljöer samt att ge förslag på vad och hur man inom lokal samverkan kan göra för att förebygga att det sker. Mål- gruppen för utbildningsinsatserna är yrkesgrupper inom skolan, , kriminalvården, den kommunala fritidsverksamheten och organisationer inom det civila samhället, t.ex. idrottsklubbar och trossamfund. I betänkandet När vi bryr oss redovisas att utbildningsinsatser är en central och integrerad del av det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism i flera europeiska länder, t.ex. , , och . En ökad kunskap om hur olika former av våldsbejakande extremism kan förebyggas ger bättre förutsättningar för insatser i ett tidigt skede och dessutom bättre möjligheter för samverkan. Den nationella samordnaren ska därför tillgängliggöra och förvalta det utbildningsmaterial och den utbildningswebb som har utvecklats av Utredningen om ett effektivare arbete för att förebygga våldsbejakande extremism, utforma och genomföra grundläggande och fördjupade utbild- ningsinsatser riktade till relevanta yrkesgrupper på lokal nivå, och utveckla och uppdatera utbildningsmaterialet genom att samla forskning och kunskap om våldsbejakande extremism och om fungerande förebyggande metoder. Viktiga förutsättningar för uppdraget Respekten för grundläggande demokratiska principer Den främsta målsättningen med det förebyggande arbetet mot vålds- bejakande extremism är att värna om demokratin och det öppna samhället. Arbetet måste bedrivas med respekt för grundläggande demokratiska principer, såsom yttrande- och åsiktsfriheten samt förenings- och religionsfriheten. Enskilda personer som upplever att deras grundläggande rättigheter kränks och som känner sig utpekade på grund av sina politiska åsikter, sin religiösa övertygelse eller sin etniska tillhörighet kan förlora tilltron till demokratin. För att ett förebyggande arbete ska vara framgångsrikt måste det vara och uppfattas som icke-diskriminerande och rättssäkert. De våldsbejakande extremistmiljöerna utgörs huvudsakligen av män och i extremiströrelserna finns det individer som motsätter sig jämställdhet och kvinnors rättigheter. Det är därför viktigt att det finns ett genusperspektiv i arbetet med att förebygga våldsbejak- ande extremism och att normer som samverkar och bidrar till fram- växten av våldsbejakande miljöer motverkas effektivt. Samordnaren ska bedöma de ekonomiska konsekvenserna av en stärkt samverkan på lokal nivå och om samordnarens arbete bedöms leda till kostnadsökningar för det allmänna ska förslag till finansiering lämnas. Arbetet med stärkt samverkan och utbildningsinsatser ska inte bli en belastning för de berörda myndigheternas kärnverksamhet eller skapa målkonflikter med anledning av de samverkansformer och utbildningsinsatser som den nationella samordnaren genomför. Samråd och redovisning av uppdraget Den nationella samordnaren ska vid behov samråda med relevanta myndigheter och med berörda departement inom . Samordnaren ska och i den form som beslutas i dialog med () informera om arbetet och redovisa uppdraget i sin helhet tillsammans med en analys av dess resultat och effekter .