sou · H4B330 · 2016-04-07 00:00:00 — Sedan diskuteras några studier av minorite- ter och medier (ursprungsfolk respektive romer), vilka belyser (o) rättvisa möjligheter att utnyttja rätten till deltagande för medborgare från ett annat perspektiv: indirekt genom representation i medierna. Dessa exempel anknyter särskilt till konvention om skydd för och främjande av mångfalden av kulturyttringar och dess fokus på rätten att uttrycka sig samt att traditionell kunskap ska respekteras. Båda perspektiven anknyter till diskrimineringsgrunderna. Ytterligare en viktig form av deltagande är olika gruppers deltagande som journalister. Denna aspekt diskuteras dock inte i detta kapitel (men behovet av mångfald inom journalistkåren diskuteras i kapitel). Rättigheter och direkt deltagande online: exemplet kommentarsfält, yttrandefrihet och reglering i en digital tid Påsenareårhardetvuxitframforskningkringmöjligheterattuttrycka sig i medierna i i en digital tidsålder, forskning rörande frå- gor om demokrati och yttrandefrihet, som kan relateras till FN:s deklaration om mänskliga rättigheter (se 2013; Roosvall, 2014b). och (2015) konstaterar gällande kommen- tarsfunktionen på svenska nyhetssajter att redaktionerna främst låter läsarna kommentera ”lättviktiga nyheter”, nöje och sport, medan användarna helst vill kommentera geografiskt närliggande nyheter, samt nyheter om hälsa/sjukvård och politik. Nöjes- och sportnyhe- terna kommenteras sällan. Medieorganisationerna sätter alltså upp gränser för användarna så att de inte kan delta på de sätt de har behov av. I stället får användarna möjlighet att kommentera kring ”ofarliga” områden. Därmed undviks intensiv debatt som kanske skulle uppstå kring nyheter om politik. och fokuserar främst på tekniska möjligheter för användares direkta mediedeltagande (se Journalistik, rättvisa och rättigheter också och kapitel i denna bok). Vilka artiklar finns på nätet, vilka kan kommenteras och hur bidrar detta till att omskapa det offentliga rummet? Till detta bör läggas en bredare diskussion gällande möjligheter att delta. Existerar rättvisa möjligheter att delta? Den ovanstående frågan belyser inte yttrandefrihet huvudsak ligen utifrån den viktiga och ofta diskuterade aspekten om rätten att yttra sig utan (statligt) organiserad censur/repressalier, utan betonar vikten av att vid sidan av denna också diskutera människors praktiska möjligheter att utnyttja rätten att uttrycka sig, tekniskt och socialt. Skyddas medborgare som deltar i diskussioner på nätet från hat och hot? Detta krävs om rättigheten att utrycka sig ska kunna utnytt- jas jämlikt i forum kopplade till tidningar/medier. Annars riskerar deltagandet att minska. Särskilt i grupper som ofta råkar ut för diskriminering (t.ex. gällande genus, etnicitet, sexualitet). Frågan om möjligheten att yttra sig i medierna är med nödvändighet sammanvävd med frågan om hat (”hate speech”). I uppstod en intensiv debatt om hanteringen av kommentarsfält efter terrorattackerna i (Roosvall, 2014b). Nyckelord var bland annat: demokrati, ansvar, debatt, yttrandefrihet, internet, anonymitet, deltaga. Detta antyder att mycket är sig likt sedan Deweys (1972) konstate- rande 1927 att offentlighetens problem bestod i ett skriande behov av förbättrade metoder och förhållanden för debatt och diskussion. Därmed kan problem kring rättigheter, rättvisa och digitalisering hjälpa till att tackla olösta problem från den analoga journalistikens tid (Roosvall, 2014b). Dessutom är nätjournalistikens utmaningar relevanta för förståelsen av metoder och villkor för debatt överlag (även utanför medierna), vilket förstås är centralt i demokratiska samhällen. Dessa utmaningar inbjuder därmed till reflektion kring hur väl demokratin fungerar. De flesta tidningarna valde 2011 någon form av moderering av kommentarsfälten (för-/efter-moderering). I debatten kring detta, som delvis pågick i kommentarsfält, nämndes ofta censur. Men medier har ett publicistiskt ansvar för sina kom- mentarsfält och behöver skydda användare från olagligheter såsom uttalat hat och diskriminering (Roosvall, 2014b). Detta utgör även en förutsättning för att alla ska kunna delta på lika villkor. Om vissa grupper skräms bort och/eller kränks fungerar inte yttrandefriheten i praktiken. TV-program som Trolljägarna (se Wadbring, 2015) och om ”Män som näthatar kvinnor” (se Wadbring Journalistik, rättvisa och rättigheter och Mølster, 2015) har påvisat sådana tendenser, till exempel kopplat till rasism och misogyni. Ett specialnummer av Nordicom Information diskuterar trakasse- rier, hets, hot och hat på nätet (Wadbring och Mølster, 2015). Flera bidrag beskriver rädsla för att uttrycka sig offentligt gällande såväl allmänheten som journalister och forskare. Diskussionsmiljöerna verkar således vara åtminstone delvis antagonistiska snarare än agonistiska (bestående av konstruktiv respektfull konflikt som kan driva demokratin framåt). Pöythäri (2014) konstaterar i en annan studie att förhållningssätt till uttalat hat i nyhetssajters kommen- tarsfält baseras på samma tre typer av reglering i , , och : lagar, medieetik och självreg lerande riktlinjer. Regleringen är dock inte adekvat menar och (2015) i ovan nämnda specialnummer; behovet av anpassad lagstiftning kring digital brottslighet i form av hat och hot (förtal, ofredande, olaga hot, m.m.) är stort. Alltså: Medborgarna har behov av och rätt till att uttrycka sig. Medierna har som uppgift att främja dialog och har ett publicistiskt ansvar på sina egna plattformar, där olagligheter måste hållas stången och jämlikhet förfäktas. Mediepolitiken har ett juridiskt ansvar, där lagstiftningen behöver anpassas till det digitala fältet så att medierna har möjlighet att adekvat utöva sitt publicistiska ansvar och medborgarna har möj- lighet att ohotade delta i samhällsdebatten, vare sig detta sker inom journalistiken eller på andra digitala plattformar. Även ekonomiskt ansvar krävs för upprätthållande av säkra demokratiska rättvisa diskussionsmiljöer, något som ofta nedprioriterats av (ekonomiskt pressade) tidningar när det gäller kommentarsfält (Roosvall, 2014b, Viscovi och , 2013). Redan efter kommentarsfältsdebatten 2011 valde flera medier att åtminstone delvis gå utanför sina egna plattformar via Facebook då kommentarer skulle hanteras (Roosvall 2014b). chefredaktör skriver i inlägget ”Kommentars funktionen stängs – vi öppnar för en ny dialog” (2015) om varför och övriga Mittmedia valt att helt stänga ner: ”Det finns läsare som uppskattar dem [läsarkommentarerna], som finner dem underhållande och som en viktig del av läsningen. Det finns också väldigt många läsare som undviker dem och som till och med far illa av dem. Hur mycket redaktionerna än har försökt stävja debatten spårar den ofta ur, inte minst när det handlar om ämnen som rör Journalistik, rättvisa och rättigheter invandrarfrågor, ...”. annonserar att nya läsardebattforum ska sjösättas på . Onlinetidningarna tampas fortgående med dessa frågor och prövar sig fram. Det är viktigt att inte bara tekniska utan också sociala möj- ligheter att delta tas i beaktande i den fortsatta utvecklingen, så att rättvisa möjligheter att delta ges. Detta är en utmaning särskilt då en stor del av den offentliga diskussionen pågår på andra plattformar, ibland baserade utanför gränser. Mediepolitiken behöver också ta hänsyn till att det både finns medieinterna och medieexterna forum och beakta om medieinterna forum kan utgöra demokratisk motvikt till antidemokratiska tendenser på andra forum. Journalistik, rättvisa och minoriteter: exemplen ursprungsfolk samt rapportering om romer och indirekt deltagande tids utveckling tyder på ökad etnisk och socioekonomisk segregation i , vilket kritiserat för (Discrimination, 2013). kritiseras specifikt för hur samer och romer behandlas. I detta avsnitt diskuteras medierapportering om och relationer mellan medier och ursprungsfolk (bl.a. samer) respektive romer. Forskning om möjligheten för ursprungsfolk att interagera med medierna i andra länder får belysa problem som även gäller för ursprungsfolket inom gränser: samerna. Exemplen belyser problem som är gemensamma för flera marginaliserade grupper/minoritetsgrupper. Ursprungsfolk lever ofta i områden särskilt utsatta för klimat förändringar, som och andra nordliga områden. Detta gäller även för samer i norra . Roosvall och (2105, kom- mande 2016) visar att en rättvisans geografi måste beaktas då medi- erapportering och politik kring detta ska förstås. Marginalisering i medierna och politisk marginalisering samspelar, vilket kommer till uttryck allra starkast genom att politiska aspekter på ursprungsbe- folkningars budskap om klimatförändringar undanskyms allra mest i medierna (Roosvall och , 2013, 2015). En respondent i en intervjustudie med klimataktivister från ursprungsfolksgrup- per vid i framhåller också att motiven till mediers ignorering av ursprungsfolksperspektiv är Journalistik, rättvisa och rättigheter politiska och ekonomiska (Roosvall och , kommande 2016). Respondenten talar om kanadensisk oljesandsutvinning. Det finns många paralleller mellan protesterna mot oljesandsut- i , särskilt i relation till ursprungsfolks marker, och de protester som hörts kring gruvnäringens destruktiva framfart i norra , speciellt i relation till renbetesområden/traditionellt samiska områden. En annan respondent, en samisk politiker från , framhåller att medierna inte vet någonting om ursprungs- folken. Det saknas kunskap. Därmed blir rapporteringen inadekvat. Samma fenomen präglar den svenska bevakningen av samer (Ledman, 2012). Detta står i strid med konvention om skydd för och främjande av mångfalden av kulturyttringar (citerad i inledningen) vilken konstaterar att traditionell kunskap, särskilt ursprungs- folks kunskap (”särskilt” på engelska, ”däribland” på svenska), bör erkännas och beaktas för hållbar utveckling. Gemensamt för respondenterna från olika ursprungsfolk, däribland samer, i nämnda intervjustudie var att de underströk: 1) nationella mainstream mediers avgörande roll, 2) ursprungsfolksmediernas viktiga roll och 3) en upplevd konflikt mellan traditionell ekologisk kunskap och västerländska perspektiv (Roosvall och , kommande 2016). Ursprungsfolksaktivisternas fokus på mainstreammedierna (tradi- medier) blir inte återgäldat. Aktivisterna är till skillnad från nationalstatens politiker ensidigt beroende av dessa medier för att nå ut bredare och kunna delta i offentligheten. Politiker i ett medialiserat samhälle lever däremot ofta i symbios med dessa medier (och , 2014). Ursprungsfolkmedierna är också mycket viktiga forum, men begränsas ofta till mindre publiker, ibland på grund av språket,ochbidrardärmedintetillmerrikstäckandeopinionsbildning. I tillägg till detta blir de inom- och transnationella ursprungsfolken ofta ”felinramade” (Fraser, 2008), utifrån nationalstatliga geografiska skalor (Roosvall och , 2015). Rapportering om romer har anknutits ovan i genomgången av per- spektiv på rättvisa. Här diskuteras ytterligare resultat för att belysa mediesituationen i . Ingen grupp i samhället har full kontroll över hur den representeras i medierna; men romer har i stort sätt ingen kontroll över hur de representeras i offentligheten (MacGerry, 2014; och , 2015), i liksom i . Inifrånperspektiv finns förstås i ”gatutidningar” (/Folk är folk, Romfolk) samt i SR:s radio . Journalistik, rättvisa och rättigheter är dock begränsad och den senare begränsas av språket och bidrar därmed i stort inte till opinionsbildningen på ett rikstäckande plan. Här har alltså majoritetsmedier (mainstreammedier) fortfarande ett stort ansvar. Det är till stor del via dessa som den stora allmänheten möter romer. Där ökar rapporteringen , 2010–2014 (och , 2015). Ändras rapporteringen kvalitativt? Ett framträdande tema är ”romregistret”, vilket avslöjades i en serie uppmärksammade artiklar i 2013. En vilja till omför- handling av representationer av romer kommer till uttryck i denna artikelserie: orättvisor har begåtts mot de registrerade romerna varav de flesta inte har begått brott, många är barn (och en del döda). Samma tendens kan ses i ytterligare en reportageserie i som ifrågasätter misstänksamheten mot tiggande romer och motbevisar myter om att de ljuger om sin utsatthet (och , 2015). Kan dessa artikelserier – om romregistret och tiggeriet – vara startskotten till en vändpunkt i rapporteringen om romer? Representationen av romska grupper framträder fortfarande ofta i stereotypa kontexter som fattigdom och kriminalitet (Lucassen, 1998), som temana för serierna visar, men det är brott mot romer snarare än brott av romer som dominerar i rapporteringen (och , 2015). var (o)rättvise-relaterade teman som ”solidaritet” och ”förintelsen” genomgående mycket ovanliga i medierna . Det finns alltså både tendenser till förändring och konti- nuitet. Mycket återstår att göra på detta område, i medierna liksom i politiken. Att medierepresentationen av romer är viktig för allmän- hetens bild av romer är tydligt. behövs mer forskning om huruvida romer när de deltar indirekt genom representation själva kommer till tals. Ovanstående exempel kan sammanfattas med att äkta demokra- tisering kräver genuint deltagande av förtryckta och marginaliserade grupper, erkännande av existerande skillnader (mellan gruppers förutsättningar) samt utrymme för gruppernas motargument och förståelse för vad dessa betyder (, 2012:142). Journalistik, rättvisa och rättigheter Slutsatser och implikationer: Journalistik, rättvisa och rättigheter i svensk och transnationell kontext Kan alla delta på lika villkor som alla andra; finns det rättvisa möjlig- heter till deltagande i den medierade offentligheten i i relation till de FN-deklarationer och -konventioner som anknyter till rätten till information och rätten att uttrycka sig, samt i relation till diskri- mineringsgrunderna? Med hjälp av de teoretiska utgångspunkterna och de empiriska exemplen kan ett antal brister och riskområden samt ett antal centrala frågor identifieras gällande möjligheter att delta direkt online såväl som indirekt genom representation. Bristerna och riskområdena gäller sammanfattningsvis 1) tillräckligt skydd och säkra digitala miljöer för medborgares ohotade och rättvisa direkta deltagande i nätdiskussioner samt 2) adekvat kunskap om och repre- sentation av medborgare som indirekta deltagare i medieproducerad information. Det senare gäller här särskilt minoriteter/ursprungs- folk, men kan också stå som exempel för grupper med anknytning till andra diskrimineringsgrunder. En central fråga som bör ställas kring den svenska mediemarknadens organisation och innehåll och kring politiken som reglerar den är: Finns tekniska och sociala möj- ligheter samt skyddsmöjligheter som kan utgöra grund för rättvist deltagande; är rättighetskontexten sådan att det är möjligt för alla att ”nå” rättigheterna, att faktiskt utnyttja dem? Denna fråga kan brytas ned i följande delfrågor: •Finns möjlighet till internetuppkoppling, oberoende av bostads- ort, av ekonomi? •Finns adekvat tillgång till teknik nödvändig för detta, oberoende av exempelvis funktionsnedsättning? •Är det socialt möjligt att delta för olika klasser, etniciteter, perso- ner med olika religiös tillhörighet med flera? Vänder sig medierna i sitt sökande efter nyheter till alla? Lyssnar de på alla? Är alla intressanta? •Finns språkliga möjligheter att delta, i form av översättning, utbud på minoritetsspråk/ursprungsfolkspråk, tolk för uttalanden och därigenom representation i medier? Journalistik, rättvisa och rättigheter •Har mainstreammedierna/majoritetsmedierna kunskap om mino- riteter/ursprungsfolk så att de kan delta/representeras på adekvata sätt i rikstäckande representation och opinionsbildning? •Finns möjligheter till skydd för deltagare, så att de inte kränks/ utsätts för brott och/eller utövar självcensur oberoende av kön, sexuell läggning, könsöverskridande identitet/uttryck etnicitet med mera? Skyddas exempelvis kvinnor, personer av annan etni- citet än etnisk svensk, ursprungsfolk, personer av olika religiös tillhörighet och hbtq-personer i praktiken tillräckligt från hat/ hot/brott så att de kan delta i det offentliga samtalet? I detta kapitel har jag belyst hur ökad medvetenhet om relationen journalistik-rättvisa-rättigheter kan bidra till ett mer hållbart demo- kratiskt samhälle, hur rättigheter gällande information och delta- gande i kommunikationslandskapet i den digitala tidsåldern behöver ses i ljuset av rättviseteori för att kunna implementeras. Exemplen medierapportering kring romer respektive ursprungsfolk illustrerar hur rättvisa behöver ses ur ett globalt perspektiv . Den orätt- visa behandlingen av dessa transnationella grupper belyser behovet av transnationellt medvetna och kunniga medier – och medborgare (se respektive m.fl. kapitel), eller kanske snarare medieborgare (2015:94). Vilka implikationer dessa och de andra slutsatserna har för mediepolitiken diskuteras i nästa avsnitt. Implikationer för svensk mediepolitik Ur ett rättviseperspektiv behövs speciella åtgärder på områden präglade av orättvisa; områden identifierade som bristområden/ riskområden. Rättvisa innebär alltså inte nödvändigtvis att samma stöd ges till alla, utan kan innebära starkare stöd till grupper som traditionellt behandlats orättvist. kritiserar för att inte integrera dylika särskilda åtgärder (”special measures”) i politiken (Discrimination, 2013). Denna kontext präglar de implika tioner för svensk mediepolitik som identifierats här. Implikationerna kan delas in i fyra områden: organisation av politiken, resurser till direkt deltagande, resurser till indirekt deltagande samt undervisning och forskning. Journalistik, rättvisa och rättigheter SOU 2016:30 Implikationer för svensk mediepolitik om medier () bostadsort, ekonomi, utrikes, inrikes, (geo-)politik, kultur (länder, kulturer, ”periferi”, inte frågor om teknik och bara ”centrum”. sociala frågor). brott/hot/hat och och minoritets-/ur- ska (icke partibund- na) debatten i hög av kön, sexuell grad förs, särskilt i läggning, etnicitet, Undervisning MKV/ journalistik-utbild- ningar: mänskliga rättigheter, trans- nationell rättvisa, diskriminerings- grunder. Forskning, särskilt stöd: medier-demo- krati-rättvisa och globalisering/digi- talisering (balansen öppenhet/skydd mot kränkningar i digita- la miljöer, kunskap om minoriteter, ursprungsfolk och medier, etc.). Relationen mellan samer respektive romer och medier belyser att svensk mediebevakning och mediepolitik behöver vara transnationell, och särskilt transnationellt medveten. De orättvisor grupperna utsätts för har transnationella rötter. De kan alltså inte tacklas enbart inom nationella ramar. Detsamma gäller mediemarknaden i stort . Den korsar nationalstaternas gränser. Exemplen belyser att mediepolitiken behöver vara integrerad med andra politikgrenar, Journalistik, rättvisa och rättigheter såsom politik som rör ursprungsfolk och minoriteter och relaterad fördelningspolitik. Rättvisa möjligheter till deltagande (direkt/ indirekt) förutsätter politik som även utanför medieområdet är inriktad på rättvisa för dessa (och andra) grupper. Fördelningspolitik aktualiseras också när det gäller resurser till direkt respektive indirekt deltagande. Gällande direkt deltagande behövs rättvisa möjligheter att delta såväl tekniskt som socialt. Gällande indirekt deltagande krävs mer fokus på områden/folk som betraktats /behandlats som perifera. behövs stöd för delar av journalistiken som har en särskilt viktig roll att spela för en agonistisk demokrati – som kulturjourna- listiken – speciellt i tidningarna där viktiga debatter om exempelvis etnicitet och politik ofta startas. Dessa implikationer kring indirekt deltagande är kopplade till behov av större kunskap om minoriteter, exempelvis ursprungsfolket samerna, som också genomsyrar implika tioner för undervisning och forskning. – medie- och informa- tionskunnighet – behöver på detta sätt stärkas i skolundervisningen, särskilt i relation till undervisning om geopolitik och diskriminering. Undervisningomtekniskaaspekterpådendigitalautvecklingenmåste sålunda sammankopplas med sociala aspekter. behövs sats- ningar på universitets- och högskoleundervisningen där kunskapen om journalistik, rättvisa, rättigheter och diskriminering av grupper behöver stärkas. Utveckling av denna kunskap förutsätter också stöd för forskning om dessa områden. I tabell 1 har resurser separerats från andra fokusområden, men resurser har naturligtvis betydelse även för dessa (resurser krävs för utbildningen och forskningen). Det kan tyckas paradoxalt att förorda en transnationell/trans nationellt medveten mediepolitik och skydda demokrati- fundamenten särskilt i svenska medier, men det handlar om att skydda där det skyddas kan och arbeta på två fronter . Värnande om svenska medier utesluter inte arbete för ökat stöd/skydd för mediernas demokratiska funktioner transnationellt, inom exempelvis EU och FN. Såväl nationellt som transnationellt är det viktigt att låta utmaningar som digitaliseringen skapat kring medier, demokrati och deltagande – vare sig deltagandet sker direkt eller indirekt – bidra till förståelsen av allmänna utmaningar gällande medier, deltagande och demokrati. Journalistik, rättvisa och rättigheter och (2015) ”Let’s get them involved”... to some extent: Analyzing online news participation. Social Media + Society. –: 1–11. Atton C (2002) Alternative Media. Balabonova E (2015) The Media and Human Rights: The Promise. Abingdon: Routledge. Blumler JG (2010) The two-legged crisis of journalism. Journalism Practice 4(3): 243–245. (1998) Frågan om en ny internationell informationsordning. En studie i internationell mediepolitik. (2001) Language and politics. Agonistic discourse in the west wing. CTheory article a098a, . Tillgänglig: / articles.aspx?id=31 (besökt ). Discrimination (2013) Concluding observations on the combined nineteenth to twenty-first periodic reports of , adopted by the Committee at its eighty-third session (12–30 2013). United Nations, CERD/C/SWE/CO/19–21. Couldry N (2012) Media, Society, World: Social Theory and Digital Media Practice. (2008) Race, civil rights and hate speech in the digital era. I: (red.) and Ethnicity: Youth and Digital Media. , MA: , 129–154. (1927) The Public and its Problems. Deuze M (2005) What is journalism? Professional identity and ideology of journalists reconsidered. Journalism 6(4): 442–464. Diskrimineringslagen (2009) . Tillgänglig: /sb/d/11043/a/111986 (besökt ). och J (red.) (2014) Mediatization of Politics. Basingstoke: Palgrave. Journalistik, rättvisa och rättigheter (2014) 800 jobb förvann . Kulturnyheterna, SVT, . Tillgänglig /kultur/800-jobb- forsvann-forra-aret (besökt ). (2012) The internet and social networking. I: Curran, J et al. (red.) Misunderstanding the Internet. Abingdon: Routledge, 123–148. (2010) Drowning or waving? New media, journalism and democracy. I: N (red.) New Media, . Journalism and Democracy in the Digital . : , 3–16. FN:s allmänna deklaration av mänskliga rättigheter. Tillgänglig: /fn-info/vad-gor-fn/manskliga-rattigheter- och-demokrati/fns-allmana-forklaring-om-de-manskliga- rattigheterna-/ (besökt ). Fraser N (2014) Transnationalizing the public sphere: On the legitimacy and efficience of public opinion in a post-Westphalian world. I: Nash K (red.) Transnationalizing the Public Sphere. 8–41. Fraser N (2008) Scales of : Reimagining Political Space in a Globalizing World. (2012) Outsourcing internet regulation. I: Curran J, och (red.) Misunderstanding the Internet. Abingdon: Routledge. 95–120. (2008) . Gutman A och (2009) Why Deliberative Democracy? T (2003) ‘The unspoken–said’: The journalism of alternative media. Journalism 4(3): 356–376. (2008) Journalism as a human right: The cultural approach to journalism. I: Löffelholz M och Weaver D (red.) , MA: Blackwell. 39–51. Internationell konvention om medborgerliga och politiska rättigheter (besökt ).