sou · H4B341 · 2016-06-07 00:00:00 — Sociala medier erbjuder inget innehåll. Det är vi själva som är innehållet. Därför gäller det att upprätthålla vårt intresse, vår närvaro. Helst skall vi logga in , helst skall vi uppdatera, gilla och sprida bilder, texter och tankar mest , annars riskerar affärsmodel- len att kollapsa. Därför, påpekar , är sociala medier konstru- erade för att upprätthålla vårt intresse. De kopplar upp sig mot våra mest basala känslor och behov, de levererar en plattform som gör att vi känner oss uppskattade, populära och intressanta. De är medvetet konstruerade för att vi skall få en positiv kick.7 13.1.3Olika kategorier av sociala medier Sociala medier kan delas in och kategoriseras på många olika sätt. Indelningen och beskrivningen som följer här, är i allt väsentligt hämtad från Statens medieråds beskrivning av sociala medier såsom den återges i betänkandet Integritet och straffskydd.8 Vissa sociala medier är särskilt utformade för visuell kommunika- tion, exempelvis bilddelningstjänster som Instagram, eller videodel- ningsplattformar som YouTube. Andra är utformade för snabb, främst textbaserad kommunikation, som exempelvis Twitter och 6 , Uppdaterade och sömnlösa, publicerad på . 7 , på egen risk, publicerad på 8 SOU 2016:7. Sociala medier och e-post I vissa sociala medier sker kommunikationen flyktigt i avgrän- sade grupper (i chatappar som exempelvis Snapchat), i andra handlar det om en mer beständig kommunikation i identitetsbaserade sociala nätverk som exempelvis Facebook. Flera sociala medier kan också kopplas till traditionella medier. Exempelvis använder sig flera tid- ningars webbupplagor av en koppling mot sociala medier (t.ex. Facebook) som kommentarsfält i stället för att ha en egen kommentarsfunktion på sajten. På diskussionsforum som t.ex. Flashback och Familjeliv kan användare samtala om i princip allt i en enorm mängd diskussionstrådar. Denna typ av forum har också en mycket varierande grad av moderering, med bl.a. den effekten att de låter användarna publicera omfattande samlingar av uppgifter om andra personer, vilka ibland kan vara synnerligen ovälkomna, när- gångna och kränkande för de omtalade personerna. En viktig aspekt av den förändring som sociala medier genomgått , är kopplingen till det fysiska rummet. var sociala medier anpassade till stationära eller bärbara datorer genom uppkoppling via webben, men är nu anpassade för att använ- das i mobiltelefonen. Vissa sociala medier existerar inte ens på web- ben utan går enbart att använda genom en app i en smart mobiltele- fon. De sociala mediernas ökade mobilitet innebär att man snabbare och enklare kan lägga upp information . behövde man ta en bild och sedan föra över den till en dator innan man kunde lägga upp den på Facebook. sköts allt i en smart mobiltelefon. finns det många tekniska möjligheter för användaren att sammanlänka olika sociala medier, exempelvis genom att delning av information görs automatiskt på flera plattformar. Det är möjligt att ta en bild med mobiltelefonen, dela den på t.ex. Instagram, som kopplats till Facebook och till en blogg. På så sätt så görs delningen på dessa tre plattformar. Begränsningen i delningen per plattform beror på hur man som användare konfigurerat delningarna. Sociala plattformar kan också användas som inloggningsnyckel till andra tjänster och applikationer. I stället för att skapa nya konton till alla nya tjänster, kan man exempelvis välja att logga i med sitt Facebook-konto. Många sociala medier möjliggör användaranony- mitet, dvs. identifierbara uppgifter hålls hemliga av den som äger tjänsten. Exempelvis är Twitter en sådan plattform – här väljer använ- daren själv om kontot ska vara identifierbart till en person. Sociala medier och e-post även tjänster vars affärsmodell är att tillhandahålla användarna full- ständig anonymitet. Vissa av dessa innebär också att användaren kan vara anonym i relation till den som tillhandahåller tjänster, t.ex. Cloaq. Många sociala medier tillhandahåller ett kontaktformulär som per- soner kan använda sig av om de har klagomål på sådant som publice- rats på det sociala mediet, exempelvis när någon användare har publicerat kränkande inlägg. Datainspektionen har tagit fram en särskild webbplats, www. , som riktar sig till barn och ungdomar, där det finns en lista med kontaktuppgifter till de vanligaste sociala mediernas sidor för klagomålshantering. Det är svårt att bilda sig en överblick över vilka slags klagomål som riktas till de sociala medierna och hur dessa hanterar klagomå- len. I en granskning av hanteringen av enskildas klagomål med anledning av kränkningar av kvinnor på Facebook, Twitter och Youtube, riktades kritik bl.a. mot att dessa sociala medier inte själv- mant arbetade med att förbättra sin hantering av sådana klagomål, utan att detta gjordes först när det hade inträffat kränkningar som blivit medialt uppmärksammade. De sociala medierna kritiserades också för att inte tillräckligt tydligt berätta för dem som vill anmäla kränkningar hur klagomålen skulle hanteras av det sociala mediet.9 har svenska media beskrivit de stora svårig- heterna med att förmå i synnerhet Facebook att ta bort material som kan anses som hatiskt och hotfullt mot vissa namngivna personer.10 9 Rapporten violence: Women’s rights and safety online Internet intermediaries and violence against women online, Executive summary and findings, publicerad av . 10 Se t.ex. , Hatet som Facebook vägrar att ta bort, publicerad i . Sociala medier och e-post Av betydelse i sammanhanget är att de flesta sociala medierna är gratis för användarna. I den mån de genererar några intäkter kommer dessa i huvudsak från annonsförsäljning, men det förekommer även tjänster som finansieras av riskkapitalbolag där för- hoppningen är att längre fram i tjänstens utveckling hitta en funge- rande intäktsmodell. För att bli en attraktiv plattform för annonsörer finns det två vägar att gå, vilka inte sällan kombineras. Dels handlar det om volym, dvs. att tjänsten har många användare som annonsörerna kan nå. Dels handlar det om kvalitet, dvs. att tjänsten kan erbjuda annonsö- rerna rätt publik. I traditionella medier görs ofta publikundersök- ningar för att få reda på vilka som läser, tittar eller lyssnar på mediet i fråga. I enkäter ställs då frågor om ålder, kön, inkomst, intressen och så vidare. Med den informationen går det att ta fram en profil över en typisk konsument av det aktuella mediet. Till annonsörerna kan det sedan riktas ett erbjudande om att nå dessa typiska konsumenter. Sociala medier öppnar helt nya möjligheter för riktad reklam, med hjälp av all den information som användarna lämnar ifrån sig i kombination med den information som skapas om dem. Den kunskap som företagen bakom de sociala medierna har om sina användare används inte bara i reklamsyfte. Samma information används också för att utveckla tjänsten vidare. Företagen kan se vad användarna uppskattar respektive vad de ogillar, och kan anpassa den fortsatta utvecklingen av tjänsterna efter detta. Det har blivit allt vanligare att enskilda på olika sätt väljer bort reklam på nätet, exempelvis genom att installera en s.k. adblocker som är ett tillägg i webbläsaren som blockerar annonser på webbsidor. 13.1.6Två typer av information I de sociala medierna finns i huvudsak två typer av information. Det handlar dels om information som användarna själva skapar och dels om information som företagen bakom tjänsterna skapar om sina användare med hjälp av sambearbetningar av olika datakällor, såväl egna som externa. Sociala medier och e-post Användarna är i allmänhet medvetna om de sprider information till andra användare. Däremot förstår de inte alltid vilka personer som faktiskt kan se deras innehåll. Det är ofta oklart hur tjänsternas integritetsinställningar fungerar. När en grupp forskare undersökte i vilken utsträckning användare förstod integritetsinställningarna hos Facebook, kunde de konstatera att av de undersökta exemplen hade av statusuppdateringarna och bilderna de integritetsinställningar som var användarens avsikt.11 av fallen där de faktiska inställningarna och användarnas avsikt inte stämde överrens, visades innehållet för fler än det var tänkt. Av 907 slumpvist utvalda bilder från 197 Facebook-användare, var hälften tillgängliga för vem som helst, tvärt emot vad som var användarnas avsikt. En annan svårighet för användarna är de tredjepartsapplikationer som går att installera i ett Facebook-konto. Typiska exempel på tredjepartsapplikationer på Facebook är spel och olika typer av tester där användaren svarar på frågor. När en användare installerar en ny Facebook-app dyker det upp en ruta där man ser vilka rättigheter appen i fråga behöver. Problemet är att man inte bara ger appen tillgång till information om sig själv, utan även information om sina vänner. Bland de integritetsinställningar som Facebooks användare kan göra finns möjligheten att begränsa vilken informa- tion som tillgängliggörs för de appar som vännerna använder sig av. Men standardinställningen tillåter en bred och omfattande åtkomst till många olika slags uppgifter. För en nybliven användare på Facebook fick vännernas appar bland annat tillgång till statusuppdateringar, familjerelationer, utbildning och arbetsgivare. Användarvillkor och användningen ändras kontinuerligt för de flesta sociala medier, och detaljerade beskrivningar blir därför snabbt inak- tuella. Vid sidan av den information som användarna själva medvetet skapar eller laddar upp till de sociala medierna, skapas också en hel del information om dem. Med hjälp av kakor (på engelska cookies), små textfiler som sparas i webbläsaren, går det till exempel att följa vilka webbplatser som besöks. I takt med att Facebook har växt har andra webbplatser sett fördelar med att lägga till Facebookfunktioner, 11 Yabing m.fl., Analyzing Facebook Privacy Settings: User Expectations vs. Reality – i Proceedings of the 11th ACM/(IMC’11), , 2011. Sociala medier och e-post som gilla-knappar och kommentarsfält. För webbplatserna blir detta ett enkelt sätt att lägga till sociala funktioner och få ökad spridning. Men det innebär också att Facebook får information om vilka sidor enskilda användare besöker på webben. Detta gäller oav- sett om besökaren på en webbsida trycker på gilla-knappen eller inte. Varje gång en sida med en sådan knapp laddas i en webbläsare hämtas knappen från Facebooks servrar, varvid Facebook får veta vilken användare det handlar om. Ett klick på knappen ger dock mer infor- mation, eftersom det även talar om att innehållet är något som användaren gillar. Kakor och gilla-knappar är långt ifrån de enda sätten att registrera en användares beteende. Pixelspårning och digitala fingeravtryck är två andra exempel. Pixelspårning har till sin funktion mycket gemen- samt med de gilla-knappar som finns på andra webbplatser än Facebook. Genom att lägga in en väldigt liten och genomskinlig bild förändras inte användarens upplevelse av webbsidan, men eftersom adressen till bilden är unik för varje användare går det att veta vem som besökt sidan. Digitala fingeravtryck har behandlats i kapitel 12 om konsumentområdet. Den belgiska dataskyddsmyndigheten publicerade en rapport om Facebooks kartläggning av enskildas surfvanor. I rapporten konstaterar myndigheten bland annat att Facebook spårar alla som kommer in på sidor som har ett av företagets sociala insticksprogram (på engelska social plug-in). Exempel på sådana är Facebooks knappar för att ”gilla” eller ”dela” vilka finns på många webbsidor utanför Facebooks egen domän. Den belgiska myndighe- ten beskriver hur Facebook placerar en unik kaka på användarens dator vid besök på en sida som har en av Facebooks knappar för sociala insticksprogram. Med hjälp av den unika kakan registrerar sedan Facebook användarens alla besök på andra sidor som också har en av Facebooks knappar, även om användaren saknar konto hos Facebook. Myndigheten rekommenderar i rapporten bl.a. att Facebook ska sluta upp med att utan samtycke placera kakor hos och spåra användare som inte själva har ett konto hos Facebook.12 12 Commissie voor de bescherming van de persoonlijke levenssfeer, Rekommendation nr 04/2015 av . Sociala medier och e-post En belgisk domstol har förelagt Facebook att sluta spåra användare som saknar egna konton hos Facebook.13 Domstolen beslutade även att Facebook skulle betala per dag så länge Facebook inte inrättar sig efter domstolens föreläg- gande. Tillsynen av hanteringen av personuppgifter i sociala medier har i huvudsakligen varit inriktad på hur användare, både enskilda individer och företag eller myndigheter, hanterar uppgifter om andra personer. Endast i ett fåtal fall har de som tillhandahåller sociala medier granskats. Vissa globala medier som exempelvis Facebook, hanteras gemensamt i Artikel 29-gruppen, även om några nationella tillsynsmyndigheter inom EU på eget initiativ granskat just Facebooks hantering av uppgifter om det egna landets invånare. 13.1.7Vilka har intresse för uppgifter om användarna? I sociala medier finns således stora mängder information om använ- darna. Denna informationsmängd är av potentiellt intresse för många olika parter. Det saknas tillförlitlig, svensk statistik över omfatt- ningen av hur många personuppgifter som läcker från svenska organisationer och myndigheter. Siffror från ger vid handen att antalet läckta uppgifter pga. antagonistiska attacker (på engelska hacking/skimming/phising) har ökat radikalt under de senaste åren.14 Från näringslivet är intresset för användarnas information sprunget ur dess kommersiella potential. De stora sociala medierna är uteslu- tande gratis för användarna och finansieras i stället av annonsintäkter. Genom att ha stora mängder information om sina användare går det att erbjuda annonsörerna att göra snäva urval för sina reklamkam- panjer. Jämfört med traditionella medier, där kunskapen om en viss tidnings läsare eller en viss tv-kanals tittare är relativt grovhuggen, 13 Beslut av Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel i mål nr 15/57/C. 14 High in 2015. http:// /ITRC-Surveys-Studies/2015databreaches.html Hämtat . Sociala medier och e-post kan sociala medier låta annonsörerna göra betydligt mer finmaskiga urval, baserade på bland annat bostadsort, kön, ålder, civilstånd, intressen och så vidare. Ju bättre sorteringsmöjligheter, desto träff- säkrare annonskampanjer vilket i sin tur leder till ett bättre erbju- dande till annonsmarknaden. Det går att förbättra möjligheterna ytterligare, genom att inklu- dera uppgifter från inköp gjorda i fysiska butiker. Exempelvis har Facebook samarbeten med Datalogix, Epsilon, Acxiom och BlueKai. Alla fyra företagen samlar in stora datamängder, från bland annat amerikanska butikskedjors bonusprogram. Annonsörer kan sedan välja att visa reklam för befintliga kunder. Facebook erbjuder också möjligheten att rikta annonser till personer som finns med i en befintlig databas och matcha dem mot användare på Facebook med hjälp av exempelvis telefonnummer eller e-postadress. Det går också att först använda pixelspårning för att se vilka Facebook-användare som besöker en viss webbplats och sen välja att visa annonser bara för dem. För företagen som tillhandahåller de sociala medierna finns det också andra anledningar att känna till så mycket som möjligt om sina användare. Genom att ha kunskap om sina användare ökar möjlighe- terna att bygga en tjänst som intresserar dem och som de återkom- mer till, helst . Därmed ökar företagen som tillhandahåller de sociala medierna ytterligare sitt värde som annons- marknad. De sociala medierna kan dock även ha andra intressen än annons- försäljning när det gäller användarnas personuppgifter. i nämner i en av sina informationsskrifter att Facebook gjorde en undersökning på nästan 690 000 användare i flera olika länder utan deras vetskap. Syftet med undersökningen var att ta reda på hur människor reagerar på positiva respektive negativa kommentarer. fick försöksper- sonerna se antingen övervägande positiva eller övervägande negativa kommentarer i sina flöden på Facebook. Resultatet visade att tonen i statusuppdateringarna smittade: de som såg positiva kommentarer skrev också själva mer positiva inlägg. Den aktuella undersökningen var förenlig med Facebooks då rådande policy, enligt vilken uppgifter Sociala medier och e-post om användarna kunde användas ”för interna åtgärder, däribland fel- sökning, dataanalys, testning, forskning, utveckling och tjänste förbättring”.15 Intressebaserad kartläggning av organisationer Det är inte bara företag med produkter och tjänster att sälja som är intresserade av att utnyttja informationen i sociala medierna i mark- nadsföringssyfte. Samma möjligheter lockar även organisationer som vill nå ut med sitt budskap. Det kan till exempel handla om politiska partier. Precis som näringslivet kan politiska organisationer gå från mass- kommunikation i form av bland annat valaffischer på anslagstavlor och tidningsannonser till helt personanpassad kommunikation. I detta sammanhang brukar omvalskampanj nämnas som särskilt innovativ. Bl.a. använde man sig av data från ett flertal olika källor för att beräkna sannolikheten för valdeltagande ner på individnivå, vilket gjorde det möjligt att rikta kampanjinsat- serna till personer där de skulle ge bäst utdelning.16 Sociala medier som lagrar stora informationsmängder blir självklart också måltavlor för kriminell verksamhet. Syftet kan vara att leta material i utpressningssyfte, att använda ett kapat konto för bedräge- rier eller komma över kontokortsuppgifter för att sälja dessa på svarta marknaden. Svenska brottsbekämpande myndigheters möjligheter att få åtkomst till uppgifter i sociala medier behandlas i kapitel 18. 15 i internetguide nr 35, Användarvillkoren som ingen läser, version 1.0, 2015, författad av . 16 , the Public: , Surveillance and Computational Politics, First Monday, Volume 19, Number 7, 2014. Sociala medier och e-post Mycket av de senaste årens debatt om personlig integritet har handlat om amerikanska myndigheters massövervakning av vad egna och andra länders medborgares gör på nätet. Debatten inleddes när började avslöja hemligstämp- lade dokument om massövervakning till journalisterna . Den därmed avslöjade övervakningen har ändrat synen på vilket integritetsskydd som ges i för uppgif- ter om EU-medborgare (se nedan om det skyddande regelverket). 13.1.8Radering av uppgifter i sociala medier Det är i praktiken omöjligt för användare av sociala medier att ha någon insyn i hur och var de egna uppgifterna lagras. Uppgifterna finns ofta utspridda över flera servrar runt om i världen, och har dessutom sannolikt säkerhetskopierats på ytterligare några platser. Det här får konsekvenser den dag en användare vill radera en bild som användaren publicerat i det sociala mediet. För användaren och dennes vänner försvinner ofta bilden eller videosekvensen omgå- ende. Men innan den även försvunnit från alla företagets servrar kan det gå , under vilken den som har en direktadress till inne- hållet fortfarande kan komma åt bilden. Beroende på hur tjänsteleverantören löst säkerhetskopieringen av användarnas data kan det dessutom vara så att det är mer kostnads effektivt för företaget att inte radera bilden eller filmen ur alla säker- hetskopior. För användaren ser det alltså ut som om det material som inte längre var önskvärt att ha publicerat på nätet är raderat. Det stämmer också så till vida att varken användaren eller dennes vänner längre kan komma åt det som en gång publicerades. Men materialet kan ändå finnas kvar hos det sociala mediet. Användarvillkoren hos de sociala medierna varierar i omfång och begriplighet. De är oftast långa och invecklade och kan vara otydliga på en del viktiga punkter, t.ex. hur uppgifterna får vidareanvändas och spridas till det sociala mediets samarbetsparter. Sociala medier och e-post skapar ett nytt konto hos något av nätets sociala medier visas vanligt- vis användarvillkoren upp, och användaren måste bekräfta att de är lästa genom att kryssa i en ruta. Användarvillkor av varierande komplexitet i kombination med användarnas ointresse av att läsa dem är problematiskt. Många användare känner inte till villkoren som de har accepterat och även om de skulle läsa dem, är det inte enkelt att förstå vilken information som samlas in och hur den faktiskt används. Det finns organisationer som försöker hjälpa enskilda att få en enkel överblick över vilka villkor som gäller för bl.a. olika sociala medier. Exempelvis finns webplatsen som har som mål- sättning att komma till rätta med vad den anser vara den största lögnen på nätet, vilket är uttalandet ”jag har läst och godkänt använ- darvillkoren”. På webbplatsen listas sammanfattningar och aktuella förändringar av de större företagens användarvillkor. Av samman- fattningarna framgår att det är vanligt med användarvillkor som ger respektive företag en vidsträckt rätt att vidareanvända och sprida uppgifter om användarna utanför den egna organisationen. Det förekommer också att användarvillkoren föreskriver att tvister ska prövas enligt gällande rätt i någon av delstater, och att använ- darna avstår från att exempelvis medverka i en grupptalan mot det sociala mediet. E-post, även kallat mejl, är en sätt att skicka meddelanden från en avsändare till en eller flera mottagare över nätet. I detta kapitel används begreppen e-post och mejl omväxlande och i allt väsentligt som synonymer. Ett e-postmeddelande förmedlas vanligen med hjälp av nätverks- protokollet SMTP (Simple Mail Transfer Protocol) via ett antal serverdatorer . E-posten läses med ett klientprogram som antingen kommer åt e-posten som filer på datorn eller kommunicerar med en mejlserver. Webbmejl är webbaserade system som ger användaren möjlighet att läsa och skriva e-post med en vanlig webbläsare i stället för med en särskild e-postklient.17 17 ”Webbpost.” , Hämtat . Sociala medier och e-post och skolor använder webbmejl för att ge studenter och personal webbaserad åtkomst till sina mejlkonton och andra relaterade tjänster som personlig kalender, anteckningar och att göra-listor. Dessutom erbjuder de flesta internetleverantörer access till sina mejltjänster via webben. Det finns också fristående webbmejltjänster. Programvaran för webbmejl kommunicerar ofta med en normal mejlserver som sköter mottagning, lagring och filtrering av inkom- mande post och kontroll, lagring och sändning av utgående post, och med en normal webbserver för kommunikation med webbläsaren. Ett webbmejlprogram sköter kontakten mellan mejlserver och webbserver och skapar de webbsidor som används för användar- gränssnittet. SMTP-protokollet är konstruerat så att mejl inte ska kunna för- svinna på grund av nätverksstörningar eller liknande. Den vanligaste orsaken till att mejl inte kommer fram på avsett vis är därför inte ett oförutsett avbrott på väg till mottagaren, utan att mejlet klassificeras som skräppost. Att skicka e-post liknas ofta vid att skicka ett vykort utan kuvert med posten. Dock kan det argumenteras för att vykort förmodligen är ett säkrare val, eftersom dessa passerar betydligt färre potentiella läsare än ett genomsnittligt mejl. På väg till mottagaren passerar ett mejl via en mängd servrar anslutna till nätet. Vid varje enskild punkt är det i regel enkelt att läsa vad som står skrivet i mejlet. Texten i mejlet kan även läsas av den enskildes mejlleverantör och internetle- verantör. Detta beror på att mejl vanligen skickas över nätet i klartext – som bokstäver, siffror och andra tecken – och därmed kan läsas var som helst längs vägen, och även lagras i klartext. I mejltekniken finns inga inbyggda säkerhetsåtgärder som döljer innehållet för andra än mottagaren. Den gör det heller inte möjligt att för avsändare få veta om någon, och i sådana fall vem, som har tagit del av informationen som skickats.