sou · H4B32 · 2016-01-13 00:00:00 — Detta mot bakgrund av att utredningen bedömer att stödet till hälso- och sjukvården beträffande arbetet med att styra och fördela arbetsuppgifter alltför ofta utgår från traditioner och missuppfatt- ningar om vilken yrkeskategori som får göra vad. Utöver att utredningen lämnar förslag till åtgärder som kan vid- tas av staten lämnar utredningen rekommendationer som riktar sig till landstingen. I korthet rör det som om rekommendationer som syftar till att öka långsiktigheten i styrningen och att minska detalj- styrningen exempelvis genom att förenkla ersättningssystem och stimulera till omfördelning mellan yrkesgrupper. Utredningen föreslår att om kommun och landsting är överens så kan huvudmännen avtala om att överlåta ansvaret för läkarvård i samband med annan hälso- och sjukvård från lands- tinget till kommunerna. Dagens begränsning där kommunerna inte får ansvara för läkarvård är en detaljreglering som utredningen me- nar är onödig. Utredningen lämnar rekommendationer om generella principer som ska vara vägledande för ändrade arbetssätt i hälso- och sjukvården. I korthet innebär dessa att samtliga hälso- och sjukvårdsverksam- heter bör analysera och vid behov ändra arbetssätten med ledning av följande principer: 1.Utgå från vad som kan göras för att öka nyttan för patienten och se patienten som medskapare. 2.Utgå från vad som kan göras för att öka den personliga konti- nuiteten. 3.Inför produktions- och kapacitetsplanering och utveckla samlad schemaläggning. 4.Sök ständigt rätt fördelning av arbetsuppgifter. 5.Planera hur ökad effektivitet ska nyttiggöras. Utredningen ger i anslutning till principerna rekommendationer om ett flertal åtgärder som huvudmännen, verksamheterna och medarbetarna behöver vidta för att principerna ska få genomslag. Utöver detta lämnar vi rekommendationer till staten om att se över det samlade kunskapsstödet från olika aktörer och där till- gången till kunskap om förbättringsarbete och implementering bör övervägas. Staten rekommenderas också att ta initiativ till en studie av de faktorer som påverkar effektiviteten på sjukhusen. Utredningen konstaterar att kontinuitet är viktig för effektiviteten. Det finns redan lagkrav på kontinuitet i vården, utredningen avstår därför från att ytterligare lagreglera detta centrala värde. Däremot rekommenderas landstingen att i ökad utsträckning använda konti- nuitet, och särskilt teamkontinuitet, som ett viktigt värde och ut- gångspunkt i sin styrning. Verksamhetsstöden behöver samlade insatser från både staten och huvudmännen för att ge den funktionalitet och användbarhet som innebär att de blir ett verkligt stöd i det praktiska arbetet och bi- drar till att både spara tid och stärka kvalitet och patientsäkerhet. Regeringen och huvudmännen behöver formulera en vision för utvecklingsarbetet som utgår från medborgarperspektivet och gemen- samt satsa på utveckling av verksamhetsstöden. Huvudmännen rekommenderas att fatta gemensamma beslut om utveckling av verksamhetsstöden. Staten behöver ta ett övergripande ansvar för informationshan- teringen sett som en infrastruktur för vården. Utredningen föreslår att vissa förslag som andra utredningar lagt ska genomföras för att åstadkomma detta. Det gäller särskilt det liggande förslaget till en ny lagstiftning för informationshantering i hälso- och sjukvård och socialtjänst och förslaget om statlig styrning av standarder för inte- roperabilitet mellan verksamhetsstöden. Utredningen föreslår att ett center för informationsstruktur och informatik inrättas. Detta ska utformas som ett regionalt nätverk. Vidare föreslås att huvud- män och staten ger stöd till utveckling av strukturerad information, t.ex. journalmallar. föreskrifter om informationshantering och journalföring i hälso- och sjukvården föreslås ändras så att det i föreskrifterna ställs krav på att huvudmännen anger övergripande principer för dokumentation vården och ansvaret för att det ska ske. föreslås förstärka det stödjande och vägledande arbetet avseende dokumentation i hälso- och sjukvården. Det av utredningen föreslagna centret för informationsstruktur och infor- matik ska tillhandahålla metodstöd i arbetet. Regeringen föreslås att i samarbete med huvudmännen finansiera ett nationellt hälsobibliotek. Hälsobiblioteket ska erbjuda vårdens professioner en elektronisk lösning för att snabbt kunna hitta, sovra och använda evidensbaserat och kliniskt kunskapsunderlag, som är enkelt tillgängligt, överblickbart och samlat sökbart på ett enda ställe. Övriga åtgärder för att minska den administrativa bördan Många av utredningens förslag i betänkandet i övrigt innebär en minskad administrativ börda. Utredningen rekommenderar att staten och huvudmännen på alla nivåer ska verka för att belysa och be- gränsa de administrativa konsekvenserna för hälso- och sjukvården i samband med beslut eller andra åtgärder. För regeringens del före- slår utredningen förordningsändringar som innebär skyldigheter att göra detta. Utredningen föreslår att de myndigheter som begär intyg av hälso- och sjukvården ska samordna och begränsa kraven på intyg. Utredningen menar att har ett strukturellt problem avse- ende kompetensmixen i vården. Dessa olika utvecklingslinjer har fått fortgå utan att ”någon” tagit tag i det samlade problemet. Det förklaras sannolikt av att många aktörer har ansvar för olika delar av frågan. En stående kommitté för nationell samverkan om kompetensförsörjning i vården Vi anser att det är viktigt för effektiviteten inom vården att vissa utbildningsfrågor blir föremål för en betydligt tätare och mer forma- liserad samverkan mellan staten, huvudmännen (landsting/regioner och kommunerna) och företrädare för vårdens professioner. Utred- ningen föreslår att denna samverkansorganisation skapas som en stående kommitté med SMER som förebild. På den statliga sidan krävs samverkan/representation från såväl Utbildningsdepartemen- Utredningen ser i första hand följ- ande områden som bör hanteras inom en samverkansorganisation. –Grundutbildningarnas dimensionering, dvs. –Grundutbildningarnas innehåll, dvs. fortlöpande ta ställning till behov av förändring utifrån vårdens och samhällets utveckling –Vidareutbildningarnas dimensionering och utformning –Principiella övergripande kompetenskrav för vårdens professioner –Drivkrafterna för utvecklingen av nya arbetssätt, fördelning av arbetsuppgifter m.m. Vi föreslår att regeringen utreder utformningen av framtidens sjuksköterskeutbildning. Utredningens uppdrag bör omfatta såväl grundutbildningen som vidareutbildningen. Utredningsuppdraget avseende vissa centrala frågeställningar i vidareutbildningen bör prioriteras med hänvisning till frågans närmast akuta karaktär. Detta avser i första hand utbildningens principiella utformning, dvs. avvägningen mellan praktisk tjänstgöring och teoretisk utbild- ning samt anställningsförhållanden . Utred tjänstgöring inom primärvården i ST-utbildningen för organspecialister Vi föreslår att får uppdraget att utreda om tjänstgö- ring inom primärvården borde ingå i målbeskrivningarna för läkares ST-utbildning i specialiteter som regelmässigt behöver samverka med primärvården. Avsikten är att stärka det framtida samarbetet mellan primärvård och sjukhusvård. Nationella kompetenskrav för undersköterskor och vårdadministratörer Utredningen anser att det finns en avsevärd effektiviseringspotential på enhets-/teamnivå i förändrad mix mellan vårdens yrkesgrupper. Detta arbete försvåras av att yrkesutbildningarna till under- sköterska och sekreterare/vårdadministratör varierar kraftigt i ut- formning mellan olika skolor. föreslås få uppdraget att fastställa nationella kompetenskrav för undersköterskor och vårdadministratörer. finns i lagstiftningen en skyldighet att medverka i forskning och en skyldighet att utveckla verksamheten fortlöpande. Lagen gör dock ingen koppling mellan forskningen och skyldigheten att utveckla. Utredningen menar att förhållandet mellan forskning och utveckling vara sömlöst i ett akademiskt präglat sjukvårdssystem. Övergången är flytande. Ytterligare ett problem är att formule- ringen kring forskning är passiv. Det finns en uppenbar risk att skyldigheten tolkas som medverkan i en verksamhet där någon annan har initiativet, vilket är olyckligt. Hälso- och sjukvården bör i allra hösta grad ta egna initiativ inom forskningen. Utredningen bedömer att frågan bör utredas vidare. Utredningen föreslår att regeringen ska lämna ekonomiska bi- drag för att stimulera utvecklingen av akademiskt präglad kommu- nal hälso- och sjukvård. i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Härigenom föreskrivs i fråga om hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) dels att , 5, 18 och 26 d §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas fem nya paragrafer, 5 a–5 c, 9 c och 26 f §§ och nya rubriker närmast före 9 c och 26 f §§ av följande lydelse. garanti åt dem som omfattas av garanti åt dem som omfattas av ansvar enligt 3 eller ansvar enligt 3 eller 3 c §. 3 c §. en försäkran om att den en- en försäkran om att den en- 1. kontakt med primärvården 1. kontakt med primärvården (tillgänglighetsgaranti), (tillgänglighetsgaranti), 2. besöka läkare inom primär- 2. en medicinsk bedömning vården (besöksgaranti), inom primärvården (bedömnings- 3. besöka den specialiserade vården (besöksgaranti), och 3. besöka den specialiserade 4. planerad vård (behandlings- vården (besöksgaranti), och 4. planerad vård (behandlings- Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om de tidsperioder inom vilka vårdgarantin ska vara uppfylld samt föreskrifter i övrigt om vårdgarantins inne- håll. För hälso- och sjukvård som Landstingen ska ordna hälso- kräver intagning i vårdinrättning och sjukvården nära befolkningen, ska det finnas sjukhus. om det inte är motiverat att kon- centrera hälso- och sjukvården av kvalitets- eller effektivitetsskäl. Vård som inte kan ges i öppen Primärvården ska som en del av vård ges som sluten vård. den öppna vården utan avgräns- vård kan ges på vårdinrättning ning vad gäller sjukdomar, ålder eller på annan plats. behovet av sådan grundläggande sjukhusens medicinska och tek- niska resurser eller annan särskild primärvården så att alla som om- fattas av ansvar för hälso- och sjukvård kan välja utförare av hälso- och sjukvårds- tjänster samt få tillgång till och välja en fast läkarkontakt (vård- begränsa den enskildes val till ett ska utforma vård- valssystemet så att alla utförare behandlas lika, om det inte finns skäl för något annat. Ersättningen från till utförare inom ett vårdvalssystem ska följa den enskildes val av utförare. När beslutat att införa ett vårdvalssystem ska lagen (2008:962) om valfrihets- system tillämpas. 1.vara befolkningens första kontakt med vården, 2.vara lätt tillgänglig för befolkningen under dygnets alla timmar, 3.ansvara för förebyggande arbete, diagnostik, behandling och rehabilitering för de allra flesta vårdbehov, 4.ansvara för akut hälso- och sjukvård som inte kräver vård på sjukhus, 5.remittera till annan vård vid behov samt koordinera och integrera den vård som erbjuds patienten, och 6.se till patientens samlade förutsättningar och behov. ska organisera primärvården i form av allmän och riktad primärvård. ska organisera den allmänna primärvården så att alla som omfattas av lands- tingets ansvar för hälso- och sjuk- vård kan välja utförare av hälso- och sjukvårdstjänster samt få till- gång till och välja en fast läkar- kontakt (vårdvalssystem). Lands- tinget får inte begränsa den en- skildes val till ett visst geografiskt område inom . ska utforma vård- valssystemet så att alla utförare behandlas lika, om det inte finns skäl för något annat. Ersättningen från till utförare inom ett vårdvalssystem ska följa den enskildes val av utförare. När beslutat att införa ett vårdvalssystem ska lagen (2008:962) om valfrihets- system tillämpas. ska organisera den riktade primärvården så att den för äldre med omfattande behov utförs gemensamt med kommunens hälso- och sjukvård och socialtjänst. Den gemensamma verksamheten ska syfta till att ge individen en sammanhållen hälso- och sjukvård och socialtjänst. Bestämmelser om val av ut- förare av sammanhållen hälso- och sjukvård och socialtjänst finns i 26 f §. För akut hälso- och sjukvård på sjukhus krävs remiss om det inte finns särskilda skäl. Landstingens gemensamma ansvar för vissa uppgifter När det är motiverat av kvalitets- eller effektivitetsskäl ska samtliga landsting gemensamt planera och utföra en uppgift. Varje kommun ska erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som efter beslut av kommunen bor i en sådan boendeform eller bostad som avses i 5 kap. 5 § andra stycket, 5 kap. 7 § tredje stycket eller 7 kap. 1 § första stycket 2 socialtjänstlagen (2001:453). Varje kommun ska även i samband med dagverksamhet, som omfattas av 3 kap. 6 § socialtjänstlagen, erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som vistas där. En kommun får även i övrigt erbjuda dem som vistas i kommu- nen hälso- och sjukvård i hemmet (hemsjukvård). får till en kommun inom överlåta skyl- digheten att erbjuda sådan vård, som sägs i andra stycket, om lands- tinget och kommunen kommer överens om det. Överenskommel- sen får avse även ansvar för förbrukningsartiklar som avses i 3 d §. första och tredje styckena och första och tredje styckena och undantag för vad som anges i undantag för vad som anges i 26 d § tredje stycket, inte sådan stycket och 26 d § hälso- och sjukvård som med- stycket, inte sådan hälso- och delas av läkare. sjukvård som meddelas av läkare. En kommun får sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som kommunen ansvarar för enligt denna lag och ska därvid ange de särskilda villkor som gäller för överlämnandet. En uppgift som innefattar myndighetsutövning får dock inte med stöd av denna bestämmelse överlämnas till en juridisk person eller en enskild individ. får till en kom- mun inom överlåta skyldigheten att erbjuda läkar- vård i samband med hälso- och sjukvård enligt första och andra stycket om och kom- munen kommer överens om det. Kommunen ska organisera hälso- och sjukvården för äldre med omfattande behov så att den utförs gemensamt med den riktade primärvården enligt 5 b § denna lag och kommunens socialtjänst. Den gemensamma verksamheten ska syfta till att ge individen en sammanhållen hälso- och sjukvård och socialtjänst. skall till kommunerna inom avsätta de läkarresurser som behövs för att enskilda skall kunna erbjudas god hälso- och sjukvård i särskilt boende och i verksamheter som avses i 18 § första stycket. Detsamma gäller i ordinärt boende om en kommun ansvarar för vården enligt 18 § andra stycket. avtal om omfattningen av och avtal om omfattningen av och formerna för läkarmedverkan. för de patienter som inte omfattas av den riktade primärvården. Om inte uppfyller sina skyldigheter enligt avtalet att tillhandahålla läkare har kommunen rätt att på egen hand anlita läkare och få ersättning för sina kostnader för det från . Val av utförare av samman- hållen hälso- och sjukvård och socialtjänst Landsting och kommun får organisera verksamhet som ska utföras gemensamt enligt 5 b och 18 §§ denna lag samt 5 kap. 6 § socialtjänstlagen (2001:453) så att den enskilde kan välja utförare av sammanhållen hälso- och sjukvård och socialtjänst. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) Härigenom föreskrivs i fråga om socialtjänstlagen (2001:453) att 5 kap. 6 § ska ha följande lydelse. ska göra sig väl förtrogen med levnadsförhållan- dena i kommunen för äldre människor samt i sin uppsökande verksamhet upplysa om verksamhet på detta om- råde. Kommunen ska planera sina insatser för äldre. I planeringen ska kommunen samverka med samt andra samhällsorgan och organisationer. Kommunen ska organisera socialtjänst för äldre med om- fattande behov så att den utförs gemensamt med den riktade primärvården enligt 5 b § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och kommunens hälso- och sjuk- vård enligt 18 § samma lag. Den gemensamma verksamheten ska syfta till att ge individen en sam- manhållen hälso- och sjukvård och socialtjänst. Kommunen ska verka för att det finns tillgång till personal med kunskaper i finska, meänkieli eller samiska där detta behövs i omvårdnaden om äldre människor. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i kommunallagen (1991:900) Härigenom föreskrivs i fråga om kommunallagen (1991:900) att det i lagen ska införas en ny paragraf, 8 kap. 5 a §, av följande lydelse. För verksamhet som ska ut- socialtjänstlagen (2001:453) en gemensam plan. det framgå mål, riktlinjer och en gemensam resursplanering för den gemensamma verksamheten. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i patientlagen (2014:821) Härigenom föreskrivs i fråga om patientlagen (2014:821) att 2 kap. 3 § ska ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Enligt § hälso- och sjuk- Enligt § hälso- och sjuk- vårdslagen (1982:763) ska patien- vårdslagen (1982:763) ska patien- ter erbjudas en vårdgaranti. ter erbjudas en vårdgaranti. ska innehålla en försäkran om ska innehålla en försäkran om att den enskilde får att den enskilde får 1. kontakt med primärvården, 1. kontakt med primärvården, 2. besöka läkare inom primär- 2. en medicinsk bedömning 3. besöka den specialiserade 3. besöka den specialiserade 4. planerad vård. 4. planerad vård. Denna lag träder i kraft . Om förslagen i ett betän- kande har betydelse för den kommunala självstyrelsen, ska konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har bety- delse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjlig- heterna att nå de integrations- politiska målen samt för den administrativa belastningen inom offentligfinansierad verksamhet. i kommittéförordningen (1998:1474) Regeringen föreskriver i fråga om kommittéförordningen (1998:1474) att 15 § ska ha följande lydelse. 15 § Om förslagen i ett betän- kande har betydelse för den kommunala självstyrelsen, skall konsekvenserna i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har bety- delse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjlig- heterna att nå de integrations- politiska målen. Denna förordning träder i kraft . i myndighetsförordningen (2007:515) Regeringen föreskriver i fråga om myndighetsförordningen (2007:515) att 19 § ska ha följande lydelse. 19 § Myndigheten skall se till att de kostnadsmässiga konsekven- serna begränsas när den begär in uppgifter eller utövar tillsyn. Denna förordning träder i kraft . i förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning Regeringen föreskriver i fråga om förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning att 4 § ska ha följande lydelse. Innan en myndighet beslutar Innan en myndighet beslutar ska myndigheten så tidigt som ska myndigheten så tidigt som 1. utreda föreskrifternas eller 1. utreda föreskrifternas eller de allmänna rådens kostnads- de allmänna rådens kostnads- mässiga och andra konsekvenser mässiga, administrativa och andra i den omfattning som behövs i konsekvenser i den omfattning det enskilda fallet och doku- som behövs i det enskilda fallet mentera utredningen i en konse- och dokumentera utredningen i en konsekvensutredning, och kommuner, landsting, organisa- kommuner, landsting, organisa- som kostnadsmässigt eller på som kostnadsmässigt eller på något annat betydande sätt be- något annat betydande sätt be- rörs tillfälle att yttra sig i frågan rörs tillfälle att yttra sig i frågan och om konsekvensutredningen. och om konsekvensutredningen. Innebär det fara för miljön, liv, personlig säkerhet eller hälsa eller risk för betydande ekonomisk skada om en föreskrift inte beslutas, får det som sägs i första stycket vidtas efter beslutet. Denna förordning träder i kraft . Vårdgarantin enligt § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) ska innehålla en försäkran om att landstingen uppfyller1. tillgänglighetsgarantin som den enskilde söker kontakt med primärvår- den,2. bedömningsgarantin inom primärvården från det att den enskilde har sökt kontakt med primärvården, om en bedömning inte kan göras när den enskilde söker kontakt med primärvården,3. besöksgarantin inom den specialiserade vården från det att remiss har utfärdats eller, om någon remiss inte är nödvändig, från det att den enskilde har sökt kontakt med den specialiserade vården, och4. behandlingsgarantin inom90 dagar från det att vårdgivaren har beslutat att den enskilde ska få den aktuella vården. i förordningen (2010:349) om vårdgaranti Regeringen föreskriver i fråga om förordningen (2010:349) om vårdgaranti att 2 § ska ha följande lydelse. 2 § Vårdgarantin enligt § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) ska innehålla en försäkran om att landstingen uppfyller 1. tillgänglighetsgarantin som den enskilde söker kontakt med primärvår- den, 2. besöksgarantin inom primärvården från det att den enskilde har sökt kontakt med primärvården, om vårdgivaren har bedömt att den enskilde behöver besöka läkare, 3. besöksgarantin inom den specialiserade vården från det att remiss har utfärdats eller, om någon remiss inte är nödvändig, från det att den enskilde har sökt kontakt med den specialiserade vården, och 4. behandlingsgarantin inom från det att vårdgivaren har beslutat att den enskilde ska få den aktuella vården. Denna förordning träder i kraft . Utredningens direktiv (dir. 2013:104) beslutades vid regerings- sammanträde (bilaga 1). Enligt direktiven ska utredningen göra en analys av hur hälso- och sjukvården kan använda professionernas resurser på ett mer ändamålsenligt och effektivt sätt. Analysen bör belysa de effektivitetsproblem och ut- vecklingsområden som finns. Det handlar också om att få en sam- lad bild av redan pågående arbete på området. Mot bakgrund av analysen ska samordnaren sedan initiera samarbeten med berörda aktörer och i dialog med dessa aktörer lämna förslag till åtgärder som kan vidtas på nationell, regional och lokal nivå för att säker- ställa att professionernas tid, kunskap och engagemang används på bästa möjliga sätt. Några exempel som anges i direktiven på frågor som kan behöva ses över är följande: –Kartlägga hur arbetsuppgifter av administrativ karaktär fördelas i vården och ge exempel på förbättringsmöjligheter. –Gå igenom krav på dokumentation och dylikt i lagstiftning och övriga författningar och analysera deras utformning i relation till behovet av en nödvändig och ändamålsenlig administration och ev. föreslå förändringar. –Utreda vilka stöd och verktyg som skulle kunna effektivisera och underlätta det dagliga arbetet. –Kartlägga landstingens processer för planering av resurser och ge exempel på förbättringsmöjligheter. Om uppdraget och dess genomförande I direktiven anges att tre grundläggande frågor ska genomsyra utredningens arbete, dels hur nyttan för patienten kan öka, dels hur det administrativa arbetet kan förenklas som uppfölj- ningen av vården säkerställs och dels hur hälso- och sjukvården kan bedrivas mer kostnadseffektivt. Utredningen ska arbeta utåtriktat mot berörda aktörer och vara sjukvårdshuvudmännen och vårdgivarna behjälplig i arbetet med att se över hur professionernas resurser kan användas på bästa sätt. Uppdraget ska genomföras i nära samråd och dialog med sjukvårds- huvudmännen, företrädare för professionerna, berörda myndigheter och utredningar samt patientorganisationer. Uppdraget ska slutredovisas . Slut- redovisningen ska i första hand sammanfatta erfarenheterna och beskriva resultatet av det arbete samordnaren har bedrivit samt de initiativ som har tagits.