sou · H4B314 · 2016-03-01 00:00:00 — Underrättelseskyldigheten innebär inte något krav på särskild utredning från kommunernas sida, utan underrättelserna ska avse uppgifter som kommunen har tillgängliga på grund av sin egen tillstånds- eller tillsynsverksamhet enligt tobakslagen och som inte behöver efterforskas särskilt. Skälen för våra förslag redovisas i avsnitt 12.5. 7 kap. 14 § I paragrafen införs en möjlighet för kommunen att ta ut en avgift för sin tillsyn av den som bedriver tillståndspliktig försäljning av tobaksvaror. Bestämmelsen motsvarar 19 b § första stycket i pro- positionens författningsförslag, men har anpassats till den införda tillståndsplikten. Möjligheten för kommunen att ta ut ansöknings- avgift för hanteringen av en ansökan om försäljningstillstånd fram- går av 5 kap. 5 § tredje stycket. 7 kap. 15 § Paragrafen motsvarar 19 b § andra stycket i propositionens författ- ningsförslag, men hänvisningarna har anpassats till den nya lagens struktur. 8 kap. 1 § I paragrafen finns bestämmelser om överklagande av beslut som en kommun, eller har fattat enligt tobakslagen. Paragrafen har överförts från 25 § tobakslag. Det första stycket har överförts oförändrat från 25 § första stycket tobakslag. har i 7 kap. 2 § fått ett med kommunen jämställt tillsynsansvar. Bestämmelsen tobaks- lag medger inte någon möjlighet att överklaga sådana polisiära be- slut som fattats inom ramen för tillsyn. Den ändring som görs av myndighetens tillsyn innebär inte att det sker någon förändring i det avseendet. Beslut om beslag och för- verkande enligt 9 kap. 5 § får givetvis överklagas enligt allmänna straffprocessuella regler. Det andra stycket har överförts från 25 § andra stycket tobakslag. Som en följd av att möjligheten för en tillsynsmyndighet att besluta om omhändertagande av tobaksvaror tagits bort, har även överklagandemöjligheten beträffande sådana beslut tagits bort. Vidare har förtydligandet av omedelbara till- synsansvar i 7 kap. 2 § inneburit en strukturell förändring i 7 kap. 4 §, som det aktuella stycket hänvisar till. Ändringen innebär inte någon förändring i förhållande vad som gällt tidigare i fråga om möjligheten att överklaga sådana beslut som fattar inom ramen för sin operativa tillsyn. Enligt det tredje stycket, som överförts oförändrat från 25 § tredje stycket tobakslag, krävs prövningstillstånd vid överklag- ande till kammarrätten. 8 kap. 2 § Bestämmelsen, som har överförts från 26 § tobakslag, innebär att tillverkare av tobaksvaroror och importörer av tobaks- varor som är avsedda att tillhandahållas konsumenter på marknaden hos regeringen får överklaga föreskrifter som en myndighet med stöd av ett bemyndigande har meddelat i fråga om hälsovarningar (11 kap. 4 §) och spårbarhet (11 kap. 5 §). Kraven i fråga om spår- barhet i 3 kap. 3–7 §§ och 11 kap. 5 § ersätter kravet lag på att förpackningar till tobaksvaror ska förses med uppgifter för att säkerställa identifikation av platsen och tiden för tobaksvarans tillverkning. Enligt tobakslag får den aktuella typen av beslut över- klagas av tillverkare av tobaksvaror och importörer av tobaksvaror som är avsedda att säljas till konsumenter inom landet. Detta har ändrats till att besluten får överklagas av tillverkare av tobaksvaror och importörer av tobaksvaror som är avsedda att tillhandahållas konsumenter på marknaden. Genom ändringen anpassas termino- login i bestämmelsen till den nya tobakslagens begreppsbildning i övrigt. Ändringen bedöms inte få några praktiska konsekvenser. 9 kap. 1 § Enligt bestämmelsens första stycke ska den som uppsåtligen eller av oaktsamhet säljer tobaksvaror utan tillstånd dömas för olovlig tobaks- försäljning till böter eller fängelse i högst . Som framgår av bestämmelsen är försäljning utan tillstånd under vissa förutsättningar tillåten enligt 5 kap. 18 §. Försäljning som uppfyller förutsättningarna i den bestämmelsen är sålunda inte brottslig enligt denna paragraf. Brottsrubriceringen olovlig tobaksförsäljning omfattar enligt tobakslag flera gärningar, bl.a. försäljning utan att ha full- gjort anmälningsplikten för detaljhandlare, försäljning i strid med gällande åldersgräns och försäljning av förpackningar med felaktig märkning (se 27 § lag). Genom den nya bestämmelsen förbehålls denna rubricering för illegal verksamhet – dvs. tobaks- försäljning utan tillstånd. Övriga straffbelagda gärningar rubriceras i stället som olovlig tobakshantering (se 9 kap. 2 §). Straffansvaret enligt bestämmelsen omfattar tobaksförsäljning utan tillstånd inom såväl detalj- som partihandeln. Straffskalan för den som gör sig skyldig till olovlig tobaksförsäljning höjs, i förhåll- ande till vad som enligt lag gäller för försäljning utan att ha fullgjort anmälningsplikten, till fängelse i högst . I andra stycket anges en särskild straffskala för det fall brottet är grovt. Straffskalan för grovt brott är fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har utgjort ett led i en verksamhet som bedrivits yrkesmässigt eller i större omfattning eller har varit inriktad mot ungdomar. Skälen för förslaget har redovisats i avsnitt 5.6.10. 9 kap. 2 § Bestämmelsen i det första stycket innebär att det är förknippat med straffansvar att uppsåtligen tillhandahålla konsumenter eller detalj- handlare på marknaden förpackningar till tobaksvaror som saknar hälsovarningar eller som har uppenbart oriktiga hälsovarningar. De med anmälningsplikten förknippade straffansvaren har tagits bort eftersom anmälningsplikten ersätts med en tillståndsplikt. Straff- ansvar för brott mot tillståndsplikten återfinns i 9 kap. 1 §. Brotts- rubriceringen har i förhållande till straffbestämmelsen i 27 § tobakslag ändrats till olovlig tobakshantering eftersom den tidi- gare brottsrubriceringen, olovlig tobaksförsäljning, förbehålls illegal verksamhet (se kommentaren till 9 kap. 1 §). Det straffbara områ- det utvidgas i förhållande till propositionens författningsförslag så att det även omfattar att tillhandahålla detaljhandlare tobaksförpack- ningar som saknar eller har uppenbart oriktiga hälsovarningar. Det andra stycket har överförts från motsvarande stycke i 27 § tobakslag. I förhållande till den bestämmelsen har hänvis- ningen anpassats till den nya lagens struktur. Den ändrade brotts- rubriceringen i första stycket innebär att även brott mot andra stycket rubriceras som olovlig tobakshantering. Bestämmelsen är i övrigt oförändrad. Det tredje stycket har oförändrat överförts från motsvarande stycke 27 § lag. Skälen för förslaget har redovisats i avsnitt 5.6.10. 9 kap. 3 § Paragrafen har överförts oförändrad från 27 a § tobakslag. 9 kap. 4 § Paragrafen har överförts oförändrad från 28 § tobakslag. 9 kap. 5 § I paragrafen införs en möjlighet att förverka tobaksvaror som varit föremål för brott enligt tobakslagen (se 9 kap. 1 och 2 §§) eller deras värde samt utbyte av sådant brott, om det inte är uppenbart oskä- ligt. Ett förverkande förutsätter att den gärning som begåtts är ett brott enligt de principer som 1 kap. 1 § ger uttryck för. Det är dock inte nödvändigt att gärningen har lett till lagföring. Ett förverkande kan alltså ske även om gärningsmannen inte har upp- nått straffbarhetsåldern. Med utbyte av brott förstås detsamma som i 36 kap. 1 § brotts- balken. Ett förverkande ska inte ske i de fall där ett förverkande är uppenbart oskäligt. Om ett förverkande framstår som alltför betung- ande mot bakgrund av brottet eller om ett förverkande annars är påfallande oskäligt bör förverkande kunna underlåtas eller jämkas till att avse endast en del av ett varuparti eller dess värde. Skälen för förslaget redovisas i avsnitt 5.6.10. 10 kap. 1 § I paragrafen införs en skyldighet för att, för de ändamål som preciseras i 10 kap. 2 §, föra ett centralt register med hjälp av automatiserad behandling. En bestämmelse med mot- svarande innebörd finns i 13 kap. 1 § alkohollagen. Skälen för vårt förslag redovisas i avsnitt 12.6 10 kap. 2 § I paragrafen anges de ändamål för vilket det centrala registret får användas – tillsyn, uppföljning och utvärdering av lagens tillämpning samt framställning av statistik. Ändamålet överensstämmer med vad som gäller enligt 13 kap. 1 § alkohollagen. Skälen för vårt förslag redovisas i avsnitt 12.6 10 kap. 3 § Av paragrafens första stycke framgår att registret får innehålla rele- vanta person- och firmauppgifter uppgifter till den som beviljats tillstånd till försäljning av tobaksvaror (se 5 kap. 1 §) samt uppgif- ter om den verksamhet som tillståndet avser. Motsvarande gäller för sådant register som förs enligt alkohollagen (se 13 kap. 2 § alkohol- lagen). Paragrafens andra stycke erbjuder en möjlighet att även behandla sådana uppgifter som tillverkare och importörer enligt lagen är skyl- diga att rapportera till (se 2 kap. 1 §, 4 kap. 8 och 9 §§ samt 5 kap. 14 § och 15 §§). Vid myndighetens behandling av personuppgifter gäller person- uppgiftslagen (1998:204). Skälen för vårt förslag redovisas i avsnitt 12.6. Se även kommen- taren till ändringen i 30 kap. 20 § offentlighets- och sekretesslagen. 11 kap. 1 § Paragrafen, som innehåller ett bemyndigande för regeringen att före- skriva att vissa tobaksvaror inte får tillverkas eller föras in i för försäljning till konsumenter, har överförts oförändrad från 17 § tobakslag. 11 kap. 2 § Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myn- dighet regeringen bestämmer att meddela ytterligare föreskrifter om uppgiftsskyldigheten för tillverkare och importörer av tobaks- varor och örtprodukter för rökning i fråga om bl.a. ingredienser och hälsoeffekter enligt 2 kap. 1 §. Bestämmelsen motsvarar 16 § tredje stycke i propositionens författningsförslag, men hänvisningen har anpassats till den nya lagens struktur. Bestämmelsen kommen- teras i propositionen (s. 74) enligt följande. har endast regeringen haft möjlighet att meddela föreskrifter om rapporteringsskyldigheten enligt denna paragraf. I ett nytt tredje stycke ändras det så att regeringen även kan överlämna åt en myndig- het att meddela föreskrifter om rapporteringsskyldigheten. 11 kap. 3 § Paragrafen överensstämmer med 18 § första stycket i propositionens författningslagförslag. Den bestämmelsen kommenteras i proposi- tionen (s. 76) enligt följande. I första stycket bemyndigas regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela de föreskrifter som behövs för att bestämma vilka smaker som är karakteristiska och vilka tillsatser i vilka mängder som en vara inte får innehålla. I första stycket finns även de redan befintliga bemyndigandena om gränsvärden samt mätning och över- vakning. 11 kap. 4 § Paragrafen motsvarar 9 § tredje stycke i propositionen författ- ningsförslag, men hänvisningen har anpassats till den nya lagens struktur. Bestämmelsen kommenteras, såvitt gäller bemyndigandet avseende hälsovarningar, i propositionen (s. 70) enligt följande. I tredje stycket, som är nytt, finns numera bestämmelserna om be- myndigande som var uppdelade i första och andra styckena. Precis som tidigare ges regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att meddela föreskrifter om hur hälsovarningarna ska utformas och vilka uppgifter som ska krävas för att säkerställa identifikationen av platsen och tiden för produktens tillverkning. När det gäller hälsovarningar finns det bestämmelser i tobaksprodukts- direktivet om hur sådana ska utformas. Bestämmelserna är omfattande och framför allt mycket detaljerade. Avsikten är att regeringen ska meddela de mer övergripande föreskrifterna på området medan möj- ligheten att överlämna åt en myndighet att meddela föreskrifter kan utnyttjas när det gäller detaljerna på området. 11 kap. 5 § Paragrafen innehåller bemyndiganden för regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer att i vissa avseenden meddela närmare föreskrifter om reglerna om spårbarhet i kapitel 3. Enligt punkten 1 får sådana föreskrifter meddelas när det gäller utformningen av den unika identitetsmärkningen och säkerhets- märkningen enligt 3 kap. 1. Bestämmelsen ersätter det bemyndig- andet enligt 9 § tredje stycket i propositionens författningsförslag för regeringen att meddela föreskrifter om de uppgifter som ska finnas på tobaksförpackningar för att säkerställa identifikation av platsen och tiden för tobaksvarans tillverkning. När det gäller den unika identitetsmärkningen finns det bestämmelser i artikel 15 i tobaks- produktsdirektivet om vilka uppgifter som det enligt märkningen ska vara möjligt att fastställa, t.ex. datum och tid för tillverkningen, tillverkningsanläggningen och vilken maskin som använts för tillverk- ningen. Vissa av uppgifter ska framgå direkt av den unika identitets- märkningen medan andra ska vara elektroniskt tillgängliga genom en koppling till den unika identitetsmärkningen. Bestämmelserna är omfattande och framför allt mycket detaljerade. I fråga om säker- hetsmärkning framgår av artikel 16 i tobaksproduktdirektivet att sådan ska utformas på ett sådant sätt att den inte är möjlig att mani- Säkerhetsmärkningen ska vidare bestå av en synlig och en osynlig del. Avsikten är att regeringen ska meddela de mer över- gripande föreskrifterna i fråga om märkningen medan möjligheten att överlämna åt en myndighet att meddela föreskrifter kan utnytt- jas när det gäller detaljerna. Skälen för vårt förslag redovisas i avsnitt 6.3.1. Se även kommen- taren till 3 kap. 3 §. Enligt punkten 2 får föreskrifter också meddelas när det gäller registreringsskyldigheten enligt 3 kap. 4 § och fullgörandet av den skyldighet att föra register som följer av 3 kap. 5 §. Skälen för förslagen redovisas i avsnitt 6.3.2. Enligt punkten 3 får föreskrifter meddelas avseende det data- lagringsavtal som avses i 3 kap. 6 §. Sådana föreskrifter bör utfor- mas utifrån de delegerade akter som kommissionen fått befogenhet att anta i fråga om t.ex. varaktighet, förnybarhet, nödvändig sak- kunskap eller konfidentialitet. Skälen för förslaget har redovisats i avsnitt 6.3.3. Enligt punkten 4 får föreskrifter meddelas i fråga om tekniska standarder för inrättande och drift av ett system för spårning. Så- dana föreskrifter bör utformas utifrån det driftskompatibla system för spårning och märkning som kommer att utvecklas på EU-nivå och som kommissionen genom genomförandeakter kommer att fast- ställa. Skälen för vårt förslag redovisas i avsnitt 6.3.4. 11 kap. 6 § Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare före- skrifter om hur varu- och prislistor enligt 4 kap. 2 § ska utformas och vilka uppgifter sådana listor ska få innehålla. Skälen för vårt förslag redovisas i avsnitt 9.6.6. Se även kommen- taren till 4 kap. 2 §. 11 kap. 7 § Paragrafens första stycke innehåller ett bemyndigande för reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om rapporteringsskyldigheten beträffande de kostna- der som tillverkare, partihandlare och importörer av tobaksvaror har haft för reklam, annan marknadsföring och sponsring för så- dana varor enligt 4 kap. 8 §. Bestämmelsen har överförts oföränd- rad från 18 b § andra stycket tobakslag. Bestämmelsen i andra stycket motsvarar 18 c § andra stycket i pro- positionens författningsförslag men hänvisningen har anpassats till den nya lagens struktur. 11 kap. 8 § Paragrafen motsvarar 12 b § fjärde stycket i propositionens för- fattningsförslag men hänvisningen har anpassats till den nya lagens struktur och i paragrafen har tydliggjorts vilka krav i fråga om styckförpackningar som följer redan av lag. Bestämmelsen kom- menteras i propositionen (s. 72) enligt följande. I artikel 14 i direktivet återfinns relativt detaljerade regler om vissa styckförpackningars utseende. Paragrafens fjärde stycke innehåller ett bemyndigande för regeringen att meddela sådana ytterligare före- skrifter som behövs för att uppfylla direktivets krav. 11 kap. 9 § Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om den tid inom vilket kommunen ska fatta beslut om tillstånd till försäljning enligt 5 kap. 1 §. Enligt artikel 13 punkten 3 i tjänstedirektivet ska ansökningar om tillstånd behandlas och, under alla omständig- heter, inom en rimlig tidsfrist som ska fastställas och offentliggöras i förväg. Skälen för vårt förslag redovisas i avsnitt 5.6.8. 11 kap. 10 § Paragrafen innehåller bemyndigande för regeringen, eller den myn- dighet regeringen bestämmer, att meddela närmare föreskrifter gäll- ande den anmälningsskyldighet för nya tobaksvaror som föreligger enligt 5 kap. 14 § första stycket samt skyldigheten enligt 5 kap. 15 att inkomma med vissa nya och uppdaterade uppgifter för sådana varor. Punkten 1 motsvarar 12 f § andra stycket i propositionens för- fattningsförslag, men hänvisningen i den bestämmelsen har anpassats till den nya lagens struktur. Bestämmelsen kommenteras i proposi- tionen (s. 73) enligt följande. Detaljerade regler om hur anmälan ska göras och vilka uppgifter den ska innehålla finns i artikel 19.1 i direktivet. Paragrafens andra stycke innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet reger- ingen bestämmer att meddela sådana föreskrifter om anmälan som be- hövs för att uppfylla direktivets krav. Punkten 2 motsvarar 18 d § andra stycket i propositionens författ- ningsförslag, men även hänvisningen i den bestämmelsen har an- passats till den nya lagens struktur. 11 kap. 11 § Paragrafen innehåller bemyndigande för regeringen, eller den myn- dighet regeringen bestämmer, att meddela närmare föreskrifter om utformning av ventilation av sådana rum som enligt i 6 kap. 4 § andra stycket särskilt avsatts för rökning. Bestämmelsen har överförts från 6 a § tobakslag, men bestämmelsen har anpassats till den nya lagens struktur. Paragrafen, som innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om genomförandet av kontrollköp, har överförts oförändrad från 22 b § andra stycket tobakslag. 11 kap. 13 § Paragrafen, som innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet att ersätta en tillsynsmyndighets kostnader för prov- tagning och undersökning av prov enligt 7 kap. 10 §, har överförts oförändrad från 23 § andra stycket tobakslag. 11 kap. 14 § Paragrafen motsvarar 19 b § tredje stycket i propositionens författ- ningsförslag, men hänvisningarna i den bestämmelsen har anpassats till den nya lagens struktur. 11 kap. 15 § Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen att föreskriva att uppgifter till det register som avses i 10 kap. 1 § får hämtas från register som förs av statlig eller myndighet. Skälen för vårt förslag redovisas i avsnitt 12.6. Se även kommen- taren till 10 kap. 1 §. 15.3Förslaget till lag om ändring i ordningslagen (1993:1617) 4 kap. 6 § Genom ändringen upphävs förbudet mot att röka inom ett trafik- företags område som är beläget under jord och på andra platser än som ingår i taxitrafik. Skälen för vårt förslag i redovisas i avsnitt 8.9.5. 15.4Förslaget till lag om ändring i livsmedelslagen (2006:804) I paragrafen har punkten 2 i det andra stycket tagits bort. Det innebär att snus och tuggtobak inte längre ska jämställas med livs- medel i livsmedelslagen. Lagen ska följaktligen inte i några avseen- den tillämpas på sådana varor. Därutöver har en redaktionell änd- ring gjorts. Skälen för förslaget redovisas i avsnitt 11.6.1. 15.5Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 30 kap. 20 § Paragrafen, som är tillämplig på såväl statliga som kommunala myn- digheter, innehåller bestämmelser om sekretess hos tillstånds- eller tillsynsmyndighet enligt alkohollagen för uppgift om en enskilds per- sonliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den en- skilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om upp- giften röjs. Genom ändringen i första stycket utvidgas bestämmelsens tillämp- ningsområde till att omfatta tillstånds- och tillsynsmyndigheter en- ligt tobakslagen. Av tobakslagen framgår att kommunerna ansvarar för hanteringen av försäljningstillstånd till detaljhandlare och parti- handlare. När det gäller tillsynsansvaret finns bestämmelser i 7 kap. tobakslagen. Utvidgningen innebär formellt sett att bestämmelsen blir tillämplig även när tillsyn bedrivs av andra tillsynsmyndigheter enligt tobakslagen, t.ex. . Eftersom det endast är kommunerna som inom ramen för tillståndsförfarandet hanterar sådana uppgifter som paragrafen avser, dvs. uppgifter om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, får emellertid utvidgningen ingen praktisk betydelse för dessa myndigheter. Av paragrafens andra stycke framgår att sekretess enligt första stycket inte gäller beslut i ärende om tillstånd. Tillägget i första stycket innebär alltså att uppgifter om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som förekommer i beslut om försäljnings- tillstånd enligt tobakslagen inte omfattas av sekretess enligt bestäm- melsen. Det förhållandet att endast besluten är undantagna från sekretessen medför sålunda att uppgifterna omfattas av sekretess tills de eventuellt kommer till uttryck i ett beslut. Bestämmelsen om- fattar inte andra typer av beslut än sådana som fattas i tillstånds- ärenden. Det innebär att andra beslut som fattas inom ramen för myndigheternas tillsynsarbete, t.ex. beslut om föreläggande eller för- bud, omfattas av sekretess enligt första stycket i de delar de inne- håller uppgifter om en enskilds personliga eller ekonomiska förhåll- anden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs. Sådana uppgifter torde emellertid endast undantagsvis vara av intresse vid den löp- ande tillsynen. Skälen för vårt förslag redovisas i avsnitt 12.4. Genomförande av EU:s tobaksproduktdirektiv En särskild utredare ska –lämna förslag till nationellt genomförande av Europaparlamen- tets och rådets direktiv /40/EU om tillnärmning av med- lemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade pro- dukter och om upphävande av direktiv /37/EG, –analysera och vid behov lämna förslag på en ändamålsenlig natio- nell reglering av snus och tuggtobak samt förslag till reglering av innehållet i snus, –utreda och vid behov lämna förslag för att begränsa rökning av tobaksrelaterade produkter, som t.ex. e-cigaretter och örtpro- dukter för rökning, i vissa lokaler och utrymmen samt på vissa områden utomhus, i likhet med vad som gäller för tobaksrök, –analysera för- och nackdelar med att införa tillståndsplikt för försäljning av tobak och vid behov lämna förslag på hur en sådan tillståndsplikt skulle kunna utformas, –lämna förslag till nationellt genomförande av WHO:s protokoll om eliminering av illegal handel med tobaksvaror. Utredaren ska i ett delbetänkande redo- visa resultatet av sina överväganden om nödvändiga anpassningar för genomförandet av direktiv /40/EU. som utredaren anser måste göras ska lämnas i delbetänkandet. Uppdraget i övrigt ska redovisas . I tobakslagen (1993:581) finns bestämmelser som syftar till att minimera de hälsorisker och olägenheter som är förbundna med bruk av tobak och exponering för tobaksrök. I lagen finns bestäm- melser om begränsning av rökning i vissa lokaler och utrymmen samt på vissa områden utomhus, rökfri arbetsmiljö, varningstexter och innehållsdeklaration på förpackningar till tobaksvaror, begräns- ningar av handeln med och rätten till införsel av tobaksvaror, mark- nadsföring av tobaksvaror och användning av vissa varukänne- tecken i marknadsföring av andra varor eller tjänster samt produkt- kontroll m.m. av tobaksvaror. Lagen innehåller också bestämmelser om tillsyn, överklagande och straffansvar. Snus och tuggtobak är tobaksprodukter och omfattas därmed av tobakslagen (1993:581). Enligt 3 § livsmedelslagen (2006:804) jäm- ställs dock snus och tuggtobak med livsmedel.