sou · H4B385 · 2016-12-15 00:00:00 — Loviscach J, 2011, ”The Design Space of Personal Energy Conserva- tion Assistants” 9, 29–41. Mindali O, Raceh A, , 2004, ”density and energy consumption: a new look on old statistics.” Transportation reserach Part A: Policy and Practice 38, 143–162. , 2000 E-topia, ”life, – but not as we know it” (The , .) Ringenson T, , 2016, ”Planning and Environ- mental Aspects? Lessons from Six Cities.”, in for Sustainability 2016 Eds P Grosso, , A Osseyran, . Schwanen T, Banister D, Anable J, 2012, ”Rethinking habits and their role in behaviour change: the case of low-carbon mobility” 24, 522–532. Shahrokni H, 2015 Smart ; Toward a new under- standing of causalities in cities, , . Townsend A, 2013 Smart Cities; Big data, civic hackers, and the quest for a new utopia (W.W. & CompNy, Inc., , ). , , Ekener , 2013, ”Social Life Cycle Inventory and Impact Assessment of Informal recycling of Electronic ICT in .”, in for Sustainability Conference (ICT4S), (). , 1999, ”intensification policies in : problems and contracdictions.” Land Use Policy 16, 167–178. Zapico J L, Turpeinen M, Guath M, 2011, ”Kilograms or cups of tea: Comparing footprints for better CO2 understanding” 9 43–54 Digitalisering, innovation och hållbar urbanisering Vårt sätt att leva tillsammans inte är hållbart – så mycket vet vi. Trots detta slits klimatvetenskapens företrädare mellan desperation och förtvivlan inför uppgiften att mana till handling. Frågan om det hållbara klimatet har alltmer börjat förskjutas mot samhällets ekologi – vilken samhällelig komplexitet är det som gör att våra individuella och kollektiva beteendemönster inte verkar vilja rubbas? Bollen har alltså passats vidare till samhällsvetenskapen: Hur ser dessa tröghetens mönster ut? Vad är det som håller dem på plats? Vad krävs för att bryta dem? I försöken att svara på dessa frågor ställs förhoppningar till digitaliseringen. Vissa bedömare menar att en smartare, digital infrastruktur kan vara mindre resurskrävande än den som vi nu lever med. Andra ser digitaliseringen som ett verktyg för att förstå och accelerera omställningsprocessen som sådan. Denna artikel kommer att undersöka dessa båda förhoppningar: Hur kan en smartare, mer digital infrastruktur fungera? Hur kan en sådan infrastruktur hjälpa oss att experimentera oss fram till nya, hållbarare levnadsmönster? Den smarta hållbara staden Kontexten för denna artikel är staden. Detta inte minst eftersom ovanstående förhoppningar – framförda av forskarsamhället, indu- strin, och offentliga instanser – nu tenderar att riktas mot just staden. Stadsfokuseringen följer ur vetskapen att urbaniseringen är en av vår tids megatrender. Mer än hälften av världens befolkning bor nu i städer. Denna globala urbanisering kan främst sägas vara en ”sub- Digitalisering, innovation och hållbar urbanisering urbanisering”: Samhällsvetare må hävda att den befolkningstäta stor- staden för tillfället firar triumfer (Glaeser, 2012), men i praktiken är det till megastädernas förorter som inflyttningen sker, inte minst i världens fattigare och snabbast växande länder (Economist, 2014). Givet att den rika världens förorter förknippas med bilberoende och hög resursåtgång finns det ett starkt incitament att ”göra-om-och- göra-rätt” i byggandet av dessa boendemiljöer. anses även de täta storstadsmiljöerna kunna rymma avsevärd förbättringspoten- tial. Trots allt står miljöer för av världens växthus- gasutsläpp, och de konsumerar en liknande andel av världens energi (UN Habitat, 2016). Är storstaden mer resurseffektiv än småstaden? Fokuseringen på staden som föredragen miljö för framtida boende har flera bottnar. Ett sätt att se på den täta stadens hållbarhetspotential springer ur forskning på hur resursåtgång förhåller sig till en stads storlek. Denna forskning tar avstamp från det faktum att djurriket kännetecknas av ”sublinjär skalning”. En katt väger mer än en mus, men förbrukar bara 32 gånger så mycket energi. Samma sublinjära skalningsmönster gäller, menar vissa forskare, för städer. Tänk dig två städer, varav den ena har det dubbla antalet invånare jämfört med den andra. Den större staden behöver då – inte – ytterligare infrastruktur och energiunderhåll jämfört med den mindre staden (Bettencourt et.al., 2007; , 2010). Det bör noteras att denna stiliga matematiska regression över städers behov av infrastruktur och energiåtgång baseras på trubbiga mått som total elkabellängd och antal bensinmackar. Dessa forskare menar att dessa matematiska ”lagar” kan översättas till att innefatta städers koldioxid-avtryck (Bettencourt & West, 2010), men det är oklart om denna regression leder till slutsatsen att klimat- krisen kräver att alla bör bo i befolkningstäta miljöer. Frågan om den befolkningstäta storstadens verkliga miljöpåverkan är alltså föremål för en intensiv debatt där konsensus inte nåtts. är tankefiguren om sublinjär skalning slagkraftig – intuitivt är det lätt att se att stadsliv möjliggör en delning av resurser och en redu- cering av transporter – vilket är ett av skälen till att den täta staden lyfts fram som klimatsmart. Digitalisering, innovation och hållbar urbanisering En relaterad fråga är i vilken mån vi kan sätta vårt hopp till tek- nologin. Är ”ekologisk modernisering” – omställning med hjälp av ny teknologi – vårt främsta hopp? Om man rådfrågar telekomindu- strins röst är det tydligt att så är fallet. , som utvecklat ett ”Index”, förväntar sig att informations- och kom- munikationsteknologi (IKT) kommer att skapa ”den nödvändiga frikopplingen” mellan ”socioekonomisk utveckling” och resurs- användning. Inom akademin är debatten om ekologisk modernise- ring i allmänhet formulerad i något hårdare termer, i vilken ekono- misk tillväxt ställs mot klimat- och miljöpåverkan. Även här saknas konsensus: Mot företrädarna för ekologisk modernisering står de som menar att det inte är utveckling av nya teknologier, utan av nya levnadsmönster – reducerad konsumtion, mer återvinning, mer cykling med mera – som bör premieras. Denna debatt till trots; denna artikel kommer först att cirkla kring de förhoppningar som ställs till digital teknologi i städer. Avslutningen kommer dock att åter- komma till debatten om teknologins roll i relation till förändrade levnadsmönster. Vad är en smart hållbar stad? Förhoppningarna ställda till staden och teknologin möts i tanken om den ”smarta hållbara staden”. Vad ryms i detta begrepp? Ett svar står att finna om vi ser till de projekt som realiseras i det som en- ligt är världens mest nätverkade stad: . En av de miljöer som ofta lyfts fram som ett experiment för smart hållbar stadsbyggnad är . Här har den smarta, IKT- stödda infrastrukturen till stor del kunnat byggas som exploateringen av marken. Detta har – under projektets inledande skede – möjliggjort konstruktionen av en gemensam och skalbar IKT- infrastruktur som delas av hela området, vilket reducerar resurs- användningen under byggfasen (Royal Seaport Innovation, 2013). Här ser vi alltså ett exempel på den sublinjära skalning som nämndes ovan. Det övergripande målet med denna gemensamma infrastruktur är att den ska verka som en plattform för samverkan mellan en bred samling aktörer, både privata och offentliga, som tillsammans kan utveckla och testa digitala teknologier och tjänster. Digitalisering, innovation och hållbar urbanisering lingsprojekt innefattar exempelvis smarta elnät, vilka främjar energi- produktion från lokala förnyelsebara energikällor som solceller. Detta förutsätter att nätet klarar en hög andel småskalig produktion; mer specifikt de dubbelriktade energiflöden som uppstår då hushåll med solceller säljer sin överskottsel till elnätet. Nätet måste även hantera det faktum att energiflödena varierar kraftigt och året. Det smarta elnätet kan även främja klok elanvänd- ning hos användare, genom incitament som styr användningen till tidpunkter när det finns gott om förnybar energi (ABB, 2016). Ett annat exempel på ett sådant utvecklingsprojekt är det aktiva huset; en boendemiljö där en bredare samling energisparande lös- ningar testas. Dessa inkluderar rörelsesensorer som minimerar över- användning av belysning i rum där ingen befinner sig, samt vitvaror som drar energi under de tider då miljöutsläppen är som lägst. Det aktiva huset erbjuder även möjligheter för experiment där de bo- ende får interagera med lösningar som syftar till att främja energisnålt användarbeteende: Kan exempelvis olika visualiseringar av energipris och klimatpåverkan rubba de boendes vardagliga beteendemönster (Fortum, 2016)? Den plattform som ligger till grund för konstrueras dessutom utifrån målet att vara så öppen som möjligt, genom öppna standarder och möjligheter för delning av data. På så vis kan den konfigureras för ömsom öppna samarbeten kring in- novation, ömsom fri konkurrens mellan olika lösningar. Plattform- en förväntas även kapitalisera på det faktum att digitala miljöer genererar rik och ”stor” data kring användares interaktion med nya produkter och tjänster. IKT-infrastrukturen kan därmed ge unika möjligheter för företag, myndigheter och andra organisationer att experimentera med energisnåla lösningar. Alltså bör den smarta håll- bara staden även förstås som en innovationsfrämjare. Är storstaden mer innovativ än småstaden? Förhoppningen om att städer kan verka som innovationsfrämjare har också en grund i frågan om städers skala. Samma forskare som fann ett sublinjärt skalningsmönster i relationen mellan befolkning och resursåtgång, fann även ett ”superlinjärt” mönster när de jäm- förde relationen mellan befolkning och innovationskraft (Bettencourt Digitalisering, innovation och hållbar urbanisering et.al., 2007; Arbesman et.al., 2009). För att återgå till de två hypo- tetiska städer som diskuterades ovan: Den stora staden, med den dubbla befolkningen, var inte dubbelt så innovativ som den lilla staden, utan uppvisade en 115-procentig ökning i innovationskraft. Återigen bör det poängteras att innovationskraft här mäts i trubbiga mått som antal registrerade patent. Det bör noteras att forskarna även fann att också mått som lönenivåer och kriminalitet drogs med i samma ökning. Denna innovationsaspekt av den smarta hållbara staden fram- träder tydligt i () definition av en smart hållbar stad: A smart sustainable city is an innovative city that uses information and communication technologies (ICTs) and other means to improve quality of life, efficiency of urban operation and services, and competitiveness, while ensuring that it meets the needs of present and future genera- tions with respect to economic, social, environmental as well as cultural aspects. (ITU, 2015, kursivering tillagd) Detta intresse för innovationer märks även i de karaktäristika av smarta hållbara städer som presenteras i den svenska strategiska in- novationsagendan för området. ”Smarta hållbara städer ger med- borgarna möjlighet att uppfylla sina egna behov och sträva mot miljö- mässig, social och ekonomisk hållbarhet genom innovativa system, tjänster och produkter.” (Kordas, Lazarevic & , 2015:8). Agen- dan, som sammanställts av en grupp forskare på KTH och finansie- rats av , lyfter vidare fram vikten av öppen innovation där medborgare är delaktiga i samskapandet av hållbara lösningar: ”Smarta hållbara städer är öppna innovationsområden där samskapande leve- rerar hållbara tjänster till medborgarna.” Den svenska innovationsagendans fokus på samskapande antyder att den smarta hållbara staden rymmer en viss dualitet i frågan om vem som experimenterar med vad i denna stad: Å ena sidan skapar digitaliseringen utomordentliga möjligheter för både forskare och företag att förstå användares beteendemönster, i syfte att driva för- ändring eller utveckla innovationer; å andra sidan möjliggör digita- liseringen att medborgare blir aktiva samskapare i kunskapande och innovationsprocesser. Denna artikel kommer i senare avsnitt åter- vända till såväl beteendestudier som samskapande. Låt oss först under- söka vilket kunskapande som digitaliseringen av staden möjliggör. Digitalisering, innovation och hållbar urbanisering Digitaliseringens kunskapseffekter: Från kolera till SARS På vilket sätt kan den digitaliserade staden öppna möjligheter för skapandet av ny kunskap – t.ex. för forskaren som vill förstå energi- användningens beteendemönster, eller för företaget som vill testa potentiella produkter på framtida kunder? Denna fråga bottnar i en mer allmän frågeställning om vilken typ av kunskap som produceras av digitaliseringen. De senaste årens debatt om så kallad ”big data” har bland annat cirklat kring kunskapsteoretiska spörsmål. I en inflytelserik artikel hävdade , redaktör för tidskriften , att dagens datamängder innebär att teorier – kausala förklaringar till hur världen fungerar – är nödvändiga (, 2008). I en värld där den insamlade mängden information mäts i petadata behövs inga sådana förklaringar längre: Datorers förmåga att söka efter mönster i stora datamängder, och även att utveckla algoritmer som förutspår komplexa systems beteende, tränger ut behovet av teorier. Denna tanke har ofta upprepats i diskussionen om big data, och mer gene- rellt i relation till digitaliseringens effekter. skapar digitali- seringen ytterligare effekter i kunskapandet kring samhällsprocesser, exempelvis processer relaterade till hållbar urbanisering. Den smarta hållbara staden: Exemplet Digitaliseringens kunskapseffekter kan spåras i den stad som listar som tredje mest nätverkade stad: . Denna stadsstat är den plats som kan sägas ha tagit tanken om en smart stad längst. Detta dels för att har integrerat den smarta hållbara staden i en övergripande vision om en ”smart nation”, dels genom att man redan hunnit implementera flera avancerade smartstadslösningar. Vidare är staden ett exempel på det kunskapande som kan uppstå ur finkalibrerad datainsamling och långtgående samkörning av olika former av databaser – i en utsträckning som ännu inte visat sig politiskt genomförbar någon annanstans. 2014 presenterade premiärminister två initiativ, vilka beskrivs som två sidor av samma mynt: Dels målet att bli värld- ens ledande smarta nation, i vilken medborgares liv görs menings- fulla och möjlighetsrika genom sömlös integration mellan människa och teknologi; dels hållbarhetsplan (Cheam, 2015). Digitalisering, innovation och hållbar urbanisering senare innebär att motsvarande investeras i målet att skapa en ekosmartare och bilfriare stad, en noll-avfallskultur och en grön ekonomi till 2030. Ambitionerna är högt ställda: , ansvarig minister för Smart Nation-initiativet1, strävar mot att omvärlden ska uppfatta som ett ”skyltfönster” eller ”arbetsprototyp” för hur den ska hantera mänsklighetens existen- tiella hot. Besökare ska utbrista – ”jag har sett framtiden, och den fungerar!” (Balakrishnan, 2015) I finns således innovationsplattformar liknande den som byggts i . I Jurong används över tusen sensorer för att testa hållbarhetslösningar. Dessa inklu- derar såväl möjligheter att mäta och kontrollera stadens mikroklimat, såväl som Internet of Things-applikationer i hemmen. När det gäller de senare hoppas dra fördel av det faktum att av landets bostadsfastigheter ägs av staten, vilket innebär att storskaliga test av IoT-lösningar kan arrangeras. Det som utmärker från andra städers experiment med smarta städer är samordningen av data. Normalt sett har smarta lös- ningar testats för snäva och väl avgränsade ändamål, i avskilda delar av den offentliga förvaltningen. arbete med den smarta nationen är i stället centraliserat till en egen byrå som etablerats i premiärministerns organisation, och ett av målen med initiativet är just att samordna den data som tidigare funnits i olika delar av den offentliga förvaltningen. Den centrala plattformen för denna integration heter Virtual . Detta är en finkalibrerad 3D-modell av staden, där bygg- naders höjd, dimensioner och byggmaterial finns lagrat. Till och med träds exakta position finns med i modellen. In i detta virtuella rum matas data från stadens alla sensorer – information om klimat, demo- grafi, energiförbrukning. En nedbantad, men likväl fullmatad 2D- karta (onemap.sg) finns tillgänglig för allmänheten. Här kan med- borgarna få tillgång till realtidsinformation om översvämningsläget, köbildning på motorleder, störningar i kollektivtrafiken, men även annan samhällsinformation kopplad till sitt geografiska läge (Watts & Purnell, 2016). Virtual , som kommer att färdigställas , är dock långt mer avancerad än onemap.sg eftersom den ger myndigheter en Digitalisering, innovation och hållbar urbanisering rikare tillgång till data. Exempelvis kan användaren klicka på ett hus- tak och direkt se energiförbrukningen i fastigheten. En annan appli- kation är det digitala system för trängselavgifter som introducerat. Alla Singapore-registrerade fordon är utrustade med satellitmottagare, som genererar en mer exakt prissättning av väg- användningen. Priset sätts utifrån din exakta resväg, vilket tar bort incitamentet att köra omvägar för att undvika tullstationer. Till- gången till realtidsinformation om alla fordons position möjliggör även att myndigheterna dynamiskt kan ändra prissättningen, baserat på den aktuella trafiksituationen. Dessutom kan Virtual fungera som en plattform för att modellera, simulera och förutspå mönster och beteenden i staden: risken för att starka vindar kan skapa förödelse, folkmassors rörelse i händelse av ett bombattentat på en viss plats, eller hur smittsamma sjukdomar kan spridas geo- grafiskt. Bakgrunden till arbete med den smarta nationen kan spåras tillbaka till just farhågor inför smittspridning i stadsmiljön. Företrädare för de singaporianska myndigheterna hade besökt amerikanska försvarsforskningsmyndigheten , och där hört om det tänkta datorsystem som gick under beteckningen TIA; ”Total Information Awareness”. I ett sådant system skulle epost, telefonsamtal, internetsökningar, flyg- och hotellbokningar, kredit- korttransaktioner, sjukdomsjournaler kunna loggas och samköras, i hopp om att kunna förutse och därmed förebygga terroristattacker. TIA-programmet kom att formellt läggas ned efter en häftig ameri- kansk debatt om personlig integritet, men myndigheterna i såg ett definitivt behov av ett liknande system. När SARS-epidemin bröt ut i bland annat öppnades en politisk möjlighet att bygga en singaporiansk motsvarighet till TIA. testades en prototyp, som visade att ett liknande system hade kunnat förvarna myndigheterna om en ankommande epidemi (, 2014). Det finns alltså en säkerhetspolitisk bakgrund till fram- skridna position i utvecklingen av den smarta staden. Även hållbar- hetsaspekten kan spåras till säkerhetspolitik. saknar egna energikällor, och tvingas importera färskvatten från . Insikten om denna prekära situation, och om hur stadsstatens välstånd för- utsätter ekologisk resurssnålhet, artikulerades redan av landsfadern . kan denna insikt översättas till städer i Digitalisering, innovation och hållbar urbanisering allmänhet – stadens existens förutsätter ett ständigt och oavbrutet flöde av resurser och avfall, och dess historia kan till stor del skrivas som en historia om uppkomsten av olika teknologier för en allt- mer effektiviserad hantering av dessa flöden av materia och energi (DeLanda, 1997:28; , 2006:5). Dessa stadens teknologier måste även kunna avvärja andra existentiella hot som uppkommer i befolkningstäta miljöer. Det är alltså ingen slump att smarta stad springer ur en ambition att bekämpa smittor. I avslutningen av Den amerikanska storstadens liv och förfall tar urbanisten upp just kampen mot sjukdomar som det främsta exemplet på hur städers uppfinnings- rikedom har förmått den att överkomma denna hotbild: ”Levande storstäder har fantastiska förutsättningar för att förstå, diskutera, tänka ut och uppfinna vad som behövs för att lösa deras problem. Det kanske tydligaste exemplet på den förmågan är storstädernas effekt på sjukdomar. En gång var städerna sjukdomarnas mest hjälp- lösa och drabbade offer, men i stället blev de sjukdomarnas förgörare. Alla framsteg inom sjukvård, hygien, mikrobiologi, kemi, telekom- munikationer, allmänna hälsorekommendationer, forskningssjukhus, ambulanser och så vidare, som människor inte bara i städerna utan även utanför är beroende av i det eviga kriget mot en för tidig död, är i grunden storstädernas skapelser, och skulle inte vara möjliga utan storstäder. Överskottet på rikedom, produktiviteten, den mångfald av begåvningar som gör det möjligt för samhället att stödja den här sortens framsteg är i sig själva produkter av att vi organiserat oss i städer, och framför allt i stora, tätbefolkade städer.” (, Samma citat lyfts fram av författaren i avslut- ningen av hans berättelse om hur läkaren och pastorn redde ut mysteriet kring kolerautbrott i . rådde den felaktiga föreställningen om att kolera spriddes via luft, vilket omöjliggjorde en effektiv bekämp- ning av farsoten. Genom nogsam datainsamling – mycket tack vare kännedom om området och lokala kontakter – och geo- grafisk kartläggning av denna data lyckades Snow bevisa att vattnet i brunnen vid innehöll ”koleragiftet”. menar att dagens digitalisering bör ses i skenet av den geodatadrivna under- sökningslogik som Snow och var föregångare till. Först nu börjar vi se möjligheterna med denna ansats, allt eftersom digi- Digitalisering, innovation och hållbar urbanisering taliseringen radikalt skalar upp – och snabbar upp – möjligheterna för insamling, systematisering och sammanställning av geografiskt kopp- lad data. Digitalisering och studiet av mänskliga beteenden Den historiska utvecklingen från kolera till SARS tydliggör hur digitaliseringen förstärkt produktionen av en viss typ av kunskap. På Snow och tid var smittspårande en arbets- och tidskrävande sysselsättning. kan system som det som introducerats i skapa en långt mer övergripande bild av hur smittor rör sig och förändras . Samma princip gäller även utanför den snäva applikationen att studera bakteriesprid- ning eller virusepidemier. Det centrala i sammanhanget är att digi- taliseringen skapar möjligheter för en annan typ av kunskap, och detta som en följd av det nya datalandskap som uppstått (, 2010). Detta landskap lämpar sig nämligen för en typ av studier som tidigare generationer av samhällsvetare bara kunnat drömma om. Den franske sociologen , som var verksam kring , skissade på en sociologi där människors imitativa beteenden kunde studeras i detalj (, 2009). Han var således intresserad av hur ”smittor” av ett visst klädessätt eller uttal av ett visst ord kom att spridas i mellanmänskliga kontakter. Hans tänkta forskningsprojekt kunde svårligen realiseras : Forskare hade kunnat räkna antalet personer på en ort som bar ett visst klädesplagg eller höll sig med en viss dialekt, men det hade krävts en herkulisk forskarinsats för att undersöka hur, var och när dessa beteenden överfördes från en individ till en annan. I vår tids TIA-liknande system kan algoritmer söka efter just sådana samband i stora datamängder. Återigen – digitaliseringen möjliggör en annan typ av kunskap, som även kan komma att användas i studiet av spridning av mer hållbara beteenden i staden. En annan, relaterad effekt av digitaliseringen som märks i fallet är utvecklingen av en slags framsynthet kring beteenden i staden. Återigen kan vi jämföra mellan kolera och SARS. Snow och föresatte sig att återkon- struera en redan inträffad epidemi, medan Virtual syftar till att förutse framtida epidemiers förlopp. Med hjälp av denna form Digitalisering, innovation och hållbar urbanisering av prediktiv kunskap kan myndigheter intervenera förväntade hän- delser och förlopp. används sådan ”panspektrisk” kunskap av företag som vill förutspå kundbeteenden, och av stater som vill före- komma brott (Palmås, 2011). Sådana interventioner behöver dock inte vara resoluta ingrepp i planerade brottsliga handlingar. De kan även, som vi ska se i nästa avsnitt, yttra sig som mer subtila inter- ventioner i förväntade beteenden.