sou · H4B332 · 2016-04-27 00:00:00 — Vattenskyddsområden och föreskrifter som tillkommit med stöd av vattenlag eller äldre lagstiftning anses kräva en översyn med hänsyn till förändringar av mark- användning m.m. i tillrinningsområdet och behovet av säkrare underlag för bestämning av tillrinningsområde och påverkans- bedömning. Äldre former av vattenskydd kan efter utredning godtas om det inte finns behov av revidering. Ett bra skydd för vattenförsörjningen kännetecknas också av att det finns reserv- vattenberedskap samt planering och säkerställande av den lång- siktiga vattenförsörjningen, baserat på exempelvis en vattenförsörj- ningsplan.54 Åtgärdsprogrammen ska omprövas vid behov, dock minst vart sjätte år.55 Vattenmyndigheterna har utarbetat förslag till åtgärds- 525 kap. vattenförvaltningsförordningen. 53Ibid., 6 kap. 54Åtgärdsprogram 2009–2015 för , s. 53, Åtgärdsprogram 2009– 2015 för vattendistrikt, s. 57, Åtgärdsprogram 2009–2015 för Södra vattendistrikt, s. 47 och Åtgärdsprogram för Norra vattendistrikt, s. 57. Se även Åtgärdsprogram 2009–2015 för vattendistrikt, s. 57. 555 kap. 6 § . program för vattendistrikten för förvaltningsperioden –2021. Förslaget har varit föremål för samråd med myndigheter, kom- muner, företag, organisationer och allmänhet.56 I arbetet med att ompröva åtgärdsprogrammen gav vattenmyndigheterna regeringen möjlighet att pröva förslag till åtgärdsprogram enligt vattenförvalt- ningsförordningen. Regeringen beslutade att nuvarande åtgärds- program för de fem vattendistrikten även fortsatt ska gälla i de delar som åtgärderna ännu är aktuella till dess ny prövning skett.57 Varje vattenmyndighet ska även se till att program för övervakning av vattnets tillstånd i vattendistriktet finns och genomförs.58 Detta behandlas mer utförligt i avsnitt 8.2.2. 6.3.2Miljöbalkens allmänna och särskilda hänsynsregler Alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet ska följa allmänna hänsynsregler i 2 kap. i form av kunskapskravet, försiktighetsprincipen, principen om bästa möjliga teknik, hushållnings- och kretsloppsprincipen, produktvalsprin- cipen och lokaliseringsprincipen. Kraven gäller, som huvudregel, i den utsträckning det inte kan anses orimligt att uppfylla dem.59 I , och i förordningar och myndighetsföreskrifter som meddelats med stöd av balken, finns regler som på olika sätt bidrar till skydd av dricksvattenförekomster. Som exempel kan nämnas regler om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd i 9 kap. och vattenverksamheter i 11 kap. Vid tillståndsgivning tas hänsyn till vilka effekter verksamheten får på bland annat vattenförekom- ster och villkor kan föreskrivas för att förebygga eller minimera 56 vid i . Överlämnande till regeringen av förslag till åtgärdsprogram 2015–2021 för vattendistrikt. 57Miljö- och (2015). Omprövning av åtgärdsprogrammen för fem vattendistrikt. Regeringsbeslut I:52, . 587 kap. vattenförvaltningsförordningen. 59Se avsnittet om miljökvalitetsnormer ovan, som närmare beskriver möjligheten att ställa längre gående krav än vad som är rimligt efter en skälighetsavvägning för att följa en miljö- kvalitetsnorm som är en s.k. gränsvärdesnorm. Exempel på miljöfarlig verksamhet som kräver tillstånd eller anmälan är utsläpp av avloppsvatten och täkt av naturgrus60. Reglerna om miljöhänsyn i jordbruket i 12 kap. tar sikte på att minimera övergödning genom att reglera försiktighetsmått vid gödsling. Reglerna gäller lagring, begränsning av den mängd gödsel som får tillföras och försiktighetsmått vid spridning av gödsel. Det gäller särskilt stränga regler i s.k. känsliga områden såsom t.ex. , och . Det finns bland annat regler som innebär att gödselmedel inte får spridas på jordbruksmark närmare än från kant som gränsar till vattendrag eller sjö, ett skyddsavstånd som ökar med fältets lutning och att det är för- bjudet att sprida gödselmedel på jordbruksmark invid vattendrag eller sjö om marken lutar mer än tio procent.61 I 14 kap. regleras kemiska produkter och biotekniska organis- mer. Kemikalieinspektionen har i uppgift att bedöma och godkänna växtskyddsmedel för att de ska få släppas ut på den svenska mark- naden och därefter användas. Godkännande kan förenas med vill- kor för användningen, produkterna delas in i behörighetsklasser. Det krävs särskilt tillstånd för att använda produkter i klass 1 och 2, vilket är förenat med krav på utbildning. Det finns även särskilda bestämmelser om användning av växtskyddsmedel som s.k. inte- grerat växtskydd, val av produkt, spridningsteknik, skyddsavstånd, spridningstidpunkt och krav på utrustningen.62 I 7 kap. finns bestämmelser om skydd av områden, bland annat i form av vattenskyddsområde. Bestämmelser om vattenskyddområden finns även i förordningen om områdesskydd enligt m.m.63 och i allmänna råd om 60Det regleras särskilt, i 9 kap. § 6 f , att naturgrustäkter inte får öppnas om naturgrusförekomsten är betydelsefull för nuvarande eller framtida dricksvattenförsörjning och täkten kan medföra en försämrad vattenförsörjning. 61Förordningen (1998:915) om miljöhänsyn i jordbruket och Statens jordbruksverks före- skrifter och allmänna råd (SJVFS 2004:62) om miljöhänsyn i jordbruket vad avser växt- näring. 62Förordningen (2014:425) om bekämpningsmedel och föreskrifter (NFS 2015:2) om spridning och viss övrig hantering av växtskyddsmedel. vattenskyddsområden.64 De allmänna råden togs i samband med Havs- och vattenmyndighetens inrättande 2011 över av myndig- heten. Nedan behandlas innehållet i dessa bestämmelser närmare. Ett mark- eller vattenområde får, enligt 7 kap. 21 § , av eller kommunen förklaras som vattenskyddsområde till skydd för en grund- eller ytvattentillgång som utnyttjas eller kan antas komma att utnyttjas för vattentäkt. Beträffande den geo- grafiska avgränsningen anges i förarbetena att ett vattenskydds- område normalt bör ges en sådan omfattning att garantier skapas för att råvattnet efter ett normalt reningsförfarande kan användas för sitt ändamål.65 I de allmänna råden om vattenskyddsområde anges följande. Länsstyrelse och kommun bör verka för att vattenskyddsområden skapas för åtminstone samtliga allmänna vattentäkter och större enskilda egna eller gemensamma vattentäkter. Även grund- och ytvattentillgångar, som kan antas komma att utnyttjas för vatten- täkt, bör skyddas. Ett vattenskyddsområde bör omfatta vatten- täktens tillrinningsområde, såvida inte beslutsunderlaget visar att skyddssyftet kan uppnås genom fastställande av ett mindre område som vattenskyddsområde. Vid avgränsningen av ett vattenskydds- område för yt- eller grundvattentäkt bör särskilt övervägas om befintliga verksamheter eller anläggningar, som kan ha betydelse för att uppnå syftet med vattenskyddsområdet, behöver ligga inom skyddsområdet för att på så sätt omfattas av föreskrifterna för vattenskyddsområdet. Ett vattenskyddsområde bör också kunna omfatta en grus- och sandförekomst som har betydelse för vatten- försörjningen och som genom sin förmåga att rena eller härbärgera vatten kan användas för konstgjord grundvattenbildning genom infiltration av ytvatten. Ett område för återinfiltration av grund- vatten bör också kunna omfattas. Om ett vattenskyddsområde eller ett tillrinningsområde till detta berör två eller fler kommuner, bör beslutet om att inrätta vattenskyddsområdet fattas av . 64Naturvårdsverkets allmänna råd (NFS 2003:16) om vattenskyddsområden (till 7 kap. 21. 22och 25 §§ ). 1997/98:45, del 2, s. 93. I förordningen om områdesskydd regleras till viss del hur processen vid inrättande av områdesskydd ska gå till, bland annat när det gäller föreläggande att yttra sig och myndighetssamråd, se närmare avsnitt 7.3.3. För ett vattenskyddsområde ska eller kommunen, enligt 7 kap. 22 § , meddela sådana föreskrifter om in- skränkningar i rätten att förfoga över fastigheter inom området som behövs för att tillgodose syftet med området. Om det behövs, får eller kommunen föreskriva att skyltar eller stängsel ska sättas upp och att annans mark får tas i anspråk för detta. Föreskrifterna ska gälla , även om de överklagas. Vidare får bestämmas att anmälningar om en verksamhet eller åtgärd inom ett vattenskyddsområde ska göras hos den kommunala nämnden. I de allmänna råden om vattenskyddsområden behandlas bland annat föreskrifternas utformning och innehåll. De beskrivs närmare i avsnitt 7.3.5. eller kommunen får meddela dispens från före- skrifter som den har meddelat för ett vattenskyddsområde, om det finns särskilda skäl. får överlåta åt den eller de kom- munala nämnder som ska fullgöra kommunens uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet att på ansökan av den som berörs av ett beslut medge undantag från beslutet.66 Dispens får ges endast om det är förenligt med förbudets eller föreskriftens syfte. I förordningen om områdesskydd regleras inne- håll i ansökan om dispens.67 667 kap. 22 § . 67Ibid., 7 kap. 26 §. Det finns möjlighet att meddela interimistiska beslut. När en fråga har väckts om att ett område ska skyddas som vattenskyddsområde eller om att ett redan skyddat sådant område ska få utökat skydd, får eller kommunen , dock högst , meddela förbud mot att sådana åtgärder vidtas utan tillstånd som berör området och som strider mot syftet med det tilltänkta skyd- det. Om det finns särskilda skäl, får förbudet förlängas att gälla i ytterligare högst . Om det finns synnerliga skäl, får förbudet därefter förlängas att gälla i ytterligare högst . Ett interim- istiskt beslut gäller även om det överklagas.68 Vid prövning av frågor om vattenskyddsområden ska hänsyn tas även till enskilda intressen. En inskränkning i enskilds rätt att använda mark eller vatten som grundas på skyddsbestämmelse får därför inte gå längre än som krävs för att syftet med skyddet ska tillgodoses.69 I de allmänna råden till bestämmelsen anges att vid bedömningen bör beaktas att det är vanligt att syftet kan uppnås endast genom höga skyddsnivåer och långt gående restriktioner.70 Fastighetsägare har rätt till ersättning på grund av beslut om föreskrifter för vattenskyddsområde som innebär att mark tas i anspråk eller att pågående markanvändning inom berörd del av en fastighet avsevärt försvåras.71 Detsamma gäller innehavare av särskild rätt till fastighet.72 687 kap. 24 § . 69Ibid., 7 kap. 25 §. 70Naturvårdsverkets allmänna råd (NFS 2003:16) om vattenskyddsområden (till 7 kap. 21. 22och 25 §§ ). 7131 kap. 4 § 5 . Se även 2 kap. 15 § regeringsformen som reglerar egendoms- skyddet. Av tredje stycket följer att vid inskränkningar i användningen av mark eller bygg- nad som sker av hälsoskydds-, miljöskydds- eller säkerhetsskäl gäller vad som följer av lag i fråga om rätt till ersättning. 7231 kap. 3 § . Krävs tillstånd för viss verksamhet eller åtgärd, betalas ersätt- ning endast om tillstånd har vägrats eller förenats med särskilda villkor.73 I de fall det uppstår synnerliga olägenheter vid pågående användning av fastigheten har fastighetsägaren rätt att få fastig- heten inlöst i stället för att få ersättning.74 Ersättning betalas av staten. Har kommun meddelat beslutet, ska ersättning i stället betalas av kommunen. Om föreskrifter om vattenskyddsområden har beslutats av efter ansökan av en kommun eller den i vars intresse vattenskyddsområdet har fastställts, ska ersättningen betalas av sökanden. Detsamma gäller om sådana föreskrifter har beslutats av en kommun efter ansökan av den i vars intresse föreskrifterna har meddelats.75 I de fall tar initiativ till inrättande av områdes- skydd ska på statens vägnar söka träffa uppgörelse med sakägare som gör anspråk på ersättning eller fordrar inlösen av fastighet.76 Förutom de specifika föreskrifter som gäller för visst vatten- skyddsområde finns det även generella föreskrifter som gäller för vattenskyddsområden. Dessa generella föreskrifter är meddelande med stöd av andra bemyndiganden än 7 kap. 22 § . Det gäller föreskrifter om spridning av växt- skyddsmedel som reglerar att sådana medel inte utan tillstånd av nämnd yrkesmässigt får användas inom de delar av ett vattenskyddsområde som betecknas som vattentäktzon, primär skyddszon och sekundär skyddszon.77 Tillståndsplikten behandlas närmare i avsnitt 7.6. För tillstånd till användning som har sin grund i dessa föreskrifter föreligger ingen rätt att få frågan om ersättning prövad, till skillnad från tillståndsplikt reglerad genom vattenskyddsföreskrifter. 73Ibid., 31 kap. 5 §. 74Ibid., 31 kap. 8 §. 75Ibid., 31 kap. 7 §. 7634 § förordningen (1998:1252) om områdesskydd enligt m.m. 776 kap. 1 och 2 §§ föreskrifter (NFS 2015:2) om spridning och viss övrig hantering av växtskyddsmedel. Ytterligare en sådan föreskrift är föreskrifter om skydd mot mark- och vattenförorening vid lagring av brand- farliga vätskor.78 I 10 kap. i föreskrifterna regleras krav på sekun- därt skydd för nya cisterner inom vattenskyddsområden. 6.3.4Andra former av lokala skyddsföreskrifter Kommunen har även möjlighet att utfärda föreskrifter som rör skydd för ytvattentäkter och enskilda grundvattentäkter med stöd av annat bemyndigande än det i 7 kap. 22 § . I förord- ningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd79 bemyndigas kommunen att meddela sådana föreskrifter om det behövs för att hindra att olägenheter för människors hälsa uppkommer i en kommun.80 Sådana föreskrifter får inte medföra onödigt tvång för allmän- heten eller annan obefogad inskränkning i den enskildes frihet.81 Inskränkningar som kan göras med stöd av förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd skiljer sig således från de inskränkningar som kan göras med stöd av 7 kap. 22 § när det gäller hur ingripande de kan vara. Till skillnad från sådana föreskrifter är föreskrifter meddelade med stöd av förordningen inte ersättningsgrundande. De anses inte heller bryta igenom tillstånds rättskraft och kan således inte innebära inskränkningar i gällande tillstånd.82 De s.k. hushållningsbestämmelserna i 3 och 4 kap. har stor betydelse vid fysisk planering och tillståndsprövning för olika verksamheter. De syftar till att främja en sådan användning av mark, vatten och fysisk miljö i övrigt som innebär att en från 8040 § 5. 819 kap. 13 § . 82Ibid., 24 kap. 1 §. ekologisk, social, kulturell och samhällsekonomisk synpunkt lång- siktigt god hushållning tryggas.83 Med bestämmelserna ges mark- och vattenområden som rymmer resurser, värden eller företeelser som är särskilt betydelsefulla i ett nationellt perspektiv skydd mot vissa åtgärder. Det innebär att värdefulla miljöer kan bevaras och möjligheterna att uppföra anläggningar som är viktiga för säkras. Beträffande dricksvatten anges att mark- och vattenområden som är särskilt lämpliga för anläggningar för vattenförsörjning så långt möjligt ska skyddas mot åtgärder som kan påtagligt försvåra tillkomsten eller utnyttjandet av sådana anläggningar.84 Anlägg- ningar för vattenförsörjningen kan utgöras av tunnlar, ledningar m.m. som har stor betydelse för överföring av exempelvis dricks- vatten mellan eller inom olika regioner i landet.85 För de anlägg- ningar för vattenförsörjning som inte är av riksintresse gäller att de så långt som möjligt ska skyddas mot vissa åtgärder. Pågående markanvändning berörs inte i andra fall än då det av olika skäl krävs förnyade tillstånd för en viss verksamhet. Havs- och vattenmyndig- heten ska lämna uppgifter till länsstyrelserna om områden som myndigheten bedömer vara av riksintresse.86 Bolmentunneln har tidigare bedömts vara av riksintresse för vattenförsörjningen, det enda riksintresset av detta slag.87 Vid Havs- och vattenmyndigheten pågår arbete avseende ytterligare anläggningar, se avsnitt 6.5.4. har uppsikt inom länet över hushållningen med mark- och vattenområden och ska enligt verka för att riksintressen tillgodoses i den kommunala planläggningen. Ett riksintresse kan inte påverka pågående markanvändning, det kan endast hävdas vid verksamhetsetablering eller bebyggelse- planering. Det skiljer sig på så sätt från ett vattenskyddsområde. Ett skydd i form av riksintresse kan därmed inte ersätta skydd i form av vattenskyddsområde. 1997/98:45, del 1, s. 245. 843 kap. 8 § . 1985/86:3, s. 168. 862 § 11 förordningen (1998:896) om hushållning med mark- och vattenområden m.m. 87Naturvårdsverket (2010). Beslut om området med Bolmentunneln som riksintresse för vattenförsörjningen enligt 3 kap. 8 § 2 st , nr 167-10. I finns en skyldighet för att ställa sam- man utredningar, program och annat planeringsunderlag som har betydelse för hushållningen med mark och vatten i länet och som finns hos statliga myndigheter. är skyldig att på begäran tillhandahålla sådant planeringsunderlag åt kommuner och myndigheter som ska tillämpa samt åt den som är skyldig att upprätta en miljökonsekvensbeskrivning.88 Plan- och bygglagen89 innehåller bestämmelser om planläggning av mark och vatten och byggande. Det är en angelägenhet att planlägga användningen av mark och vatten, vilket kallas det kommunala planmonopolet.90 Vid planläggning ska hänsyn tas till bland annat miljö- och klimataspekter samt mellankommunala och regionala förhållanden. Planläggningen ska också främja en lång- siktigt god hushållning med mark, vatten, energi, råvaror och goda miljöförhållande i övrigt.91 Den formella samhällsplaneringen sker genom översiktsplan, regionplan, detaljplan, områdesbestämmelser samt bygg-, rivnings- och marklov. Översiktsplanen ska ange inriktningen för den långsiktiga utveck- lingen av den fysiska miljön. Planen ska ge vägledning för beslut om hur mark- och vattenområden ska användas och hur den byggda miljön ska användas, utvecklas och bevaras. Kommunen ska i översiktsplanen redovisa sin bedömning av hur skyldigheten att ta hänsyn till allmänna intressen vid beslut om användningen av mark- och vattenområden kommer att tillgodoses. I redovisningen ska riksintressen anges särskilt. Översiktsplanen ska utformas så att 886 kap. 20 § . 901 kap. 2 §. 912 kap. 3 §. innebörden och konsekvenserna av den tydligt framgår. Översikts- planen är inte bindande, men ska ge vägledning för beslut av andra myndigheter och för kommunen själv.92 Av översiktsplanen ska framgå 1.grunddragen i fråga om den avsedda användningen av mark- och vattenområden, 2.kommunens syn på hur den byggda miljön ska användas, utvecklas och bevaras, 3.hur kommunen avser att tillgodose redovisade riksintressen och följa gällande miljökvalitetsnormer, 4.hur kommunen i den fysiska planeringen avser att ta hänsyn till och samordna översiktsplanen med relevanta nationella och regionala mål, planer och program av betydelse för en hållbar utveckling inom kommunen, och 5.områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen.93 När kommunen upprättar ett förslag till översiktsplan eller ändring i planen ska kommunen samråda med bland annat , berörda kommuner, regionplaneorgan och myndigheter.94 Under samrådet ska särskilt ta till vara och samordna statens intressen, tillhandahålla underlag för kommunens bedömningar och ge råd i fråga om sådana allmänna intressen som hänsyn bör tas till vid beslut om användningen av mark- och vattenområden. ska bland annat också verka för att riksintressen tillgodoses, att miljökvalitetsnormer följs, att sådana frågor om användningen av mark- och vattenområden som angår två eller flera kommuner samordnas på ett lämpligt sätt och att bebyggelse och byggnadsverk inte blir olämpliga med hänsyn till människors hälsa eller säkerhet eller till risken för olyckor, översvämning eller erosion.95 ska avge ett gransknings- yttrande över planförslaget. Av yttrandet ska det bland annat framgå hur förslaget förhåller sig till de områden som ska bevaka 923 kap. 1–4 och 6 §§ (2010:900). 93Ibid., 3 kap. 5 §. 94Ibid., 3 kap. 9 §. 95Ibid., 3 kap. 10 §. under samrådet.96 Efter utställningstiden ska kommunen i ett särskilt utlåtande sammanställa de synpunkter som kommit fram och redovisa de förslag som synpunkterna gett anledning till.97 Planen antas av kommunfullmäktige och minst en gång varje mandatperiod ska det prövas om den är aktuell.98 Läns- styrelsen ska minst en gång redovisa sina syn- punkter i fråga om sådana statliga och mellankommunala intressen som kan ha betydelse för översiktsplanens aktualitet. Synpunkterna ska redovisas i en sammanfattande redogörelse till kommunen. Av redogörelsen ska det framgå hur synpunkterna förhåller sig till översiktsplanen.99 En regionplan ger möjlighet för kommuner som behöver samordna sin planläggning att samverka i själva planarbetet. Regeringen får utse ett regionplaneorgan under förutsättning att det gemensamma utredningsarbetet eller samordningen inte kommer till stånd på annat sätt och det bland de berörda kommunerna inte finns ett ut- brett motstånd mot detta.100 Regeringen har utsett Göteborgs- regionens till regionplaneorgan och i län ansvarar för regionplaneringen.101 Regionplaneorganets uppgifter är att inom regionen bevaka regionala frågor och fortlöpande lämna underlag i planeringsfrågor till kommuner och statliga myndigheter.102 Ett regionplaneorgan får, för regionen eller en del av den, anta en regionplan som ska vara vägledande för beslut om översiktsplaner, detaljplaner och om- rådesbestämmelser. Den ska också bland annat ange grunddragen för användningen av mark- och vattenområden.103 Översiktsplanens förfaranderegler om samråd, utställning etc. ska tillämpas.104 Planen ska gälla av högst åtta år.105 96Ibid., 3 kap. 16 §. 97Ibid., 3 kap. 17 §. 98Ibid., 3 kap. 19 och 27 §§. 99Ibid., 3 kap. 28 §. 100Ibid., 7 kap. 1 §. 101Lagen (1987:147) om regionplanering för kommunerna i . 2009/10:170, s. 253. 1037 kap. 6 § . 104Ibid., 7 kap. 8 §. 105Ibid., 7 kap. 10 §. 6.4Dagens skydd av vattentäkter Utredningen ska enligt sina direktiv analysera om behov av skydd av vattenförekomster beaktas i tillräcklig omfattning i kommu- nernas och länsstyrelsernas arbete. I detta avsnitt redovisas olika sätt att skydda vattentäkter och vad som rent praktiskt görs för att säkerställa ett erforderligt skydd av vattnet. Inledningsvis beskrivs de olika begrepp och definitioner som används i dessa sammanhang. Avslutningsvis redovisas utredningens överväganden. Enligt vattenförvaltningsförordningen definieras en grundvatten- förekomst som en avgränsad volym grundvatten i en eller flera akviferer.106 En ytvattenförekomst definieras som en avgränsad och betydande förekomst av ytvatten som t.ex. en sjö, å, älv eller kanal, ett vatten i övergångszon eller ett kustvattenområde.107 En dricks- vattenförekomst avser således en grund- eller ytvattenförekomst som används för dricksvattenuttag eller som är avsedd för sådan framtida användning. En vattenförekomst skiljer sig därmed från ett vattenskyddsområde som utgörs av ett område med juridiskt skydd. Vattenförekomstens utbredning kan vara större eller mindre än vattenskyddsområdet. Ofta utgör vattenskyddsområden för grundvattentäkter mindre områden än själva dricks- vattenförekomsten. Vattenskyddsområden för ytvattentäkter kan ofta utgöra större områden än den aktuella dricksvattenföre- komsten då även tillrinningsområden kan ingå i skyddsområdet. fastställer vattenförekomster som en del av den kartläggning och analys som ska göras enligt vattenförvalt- ningsförordningen.108 1061 kap. 3 § vattenförvaltningsförordningen. 1083 kap. 1 § vattenförvaltningsförordningen. Begreppet vattentillgång är inte definierat i lagstiftningen, men används i bestämmelsen om vattenskyddsområden på så sätt att ett mark- eller vattenområde får förklaras som vattenskyddsområde till skydd för en grund- eller ytvattentillgång som utnyttjas eller kan antas komma att utnyttjas för vattentäkt.109 En dricksvattentillgång är således det vatten som kan tas ur vattenförekomsten för använd- ning som dricksvatten. Begreppet vattentäkt, definieras i 11 kap. , som bort- ledande av ytvatten eller grundvatten för vattenförsörjning, värme- utvinning eller bevattning.110 Möjligheten att förklara ett mark- eller vattenområde som vattenskyddsområde är också begränsad till vattentillgång som utnyttjas eller kan antas komma att utnyttjas för vattentäkt. Lagstiftningen använder således begreppet som ett verb.