sou · H4B340 · 2016-06-15 00:00:00 — Vid bedömningen av om brot- tet är grovt ska det särskilt beaktas om brottet avsett särskilt allvar- lig brottslighet som innefattat fara för flera människoliv eller för egendom av särskild betydelse, om brottet ingått som ett led i en verksamhet som bedrivits i större omfattning eller om det annars varit av särskilt farlig art. I ringa fall döms det inte till ansvar (7 §). Om en gärning är belagd med samma eller strängare straff i brotts- balken eller i terroristbrottslagen ska ansvar enligt lagen inte dömas ut (8 §). Typiskt sett innefattar ett deltagande i en väpnad konflikt, såsom det beskrivits i avsnitt 3.2.1, någon form av våldsanvändning som innebär skada på person. Även hot, tvång och olaga frihetsbe- rövande utgör naturliga inslag. Detsamma gäller skador på egen- dom. Därutöver kan, som framgår av nämnda avsnitt, handlingar av skiftande karaktär anses bidra till en väpnad konflikt eller till en terroristorganisations agerande i denna på ett sådant sätt att de kan Deltagande i en väpnad konflikt utomlands … anses utgöra ett deltagande i den väpnade konflikten. Även sådana gärningar kan i viss utsträckning vara straffbara som brott enligt . De straffbestämmelser som kan vara aktuella att tillämpa redo- visas här. Redovisningen är inte fullständig utan avser de i sam- manhanget mest relevanta bestämmelserna. Frågan om den humanitära rättens inverkan på tillämpligheten av bestämmelser när gärningar begås i en väpnad konflikt behandlas i avsnitt 3.5.3. Våld, hot och tvång mot person Våldsanvändning i en väpnad konflikt leder inte sällan till att per- soner avlider. Under sådana förhållanden kan bestämmelserna om mord och dråp användas (3 kap. 1 § och 2 § ). Straff- skalan för mord är fängelse i lägst tio och högst eller på livstid och för dråp fängelse i lägst sex och högst . En förut- sättning för att kunna dömas för mord eller dråp är att dödandet skett uppsåtligen. Även om det sannolikt är mindre vanligt i en väpnad konflikt kan, om dödandet i stället skett av oaktsamhet, straffansvar för vållande till annans död (3 kap. 7 § ) aktualiseras. Straffskalan är i sådana fall fängelse i högst eller, om brottet är ringa, böter. Är brottet grovt döms till fängelse i lägst ett och högst . Leder inte våldsanvändningen till död kan gärningen i stället vara att bedöma som misshandel, förutsatt att en person genom gär- ningen tillfogas kroppsskada, sjukdom eller smärta eller försätts i vanmakt eller något annat sådant tillstånd (3 kap. 5 § ). Straffskalan för misshandel är fängelse i högst eller, om brottet är ringa, böter eller fängelse . Är miss- handeln grov, döms för grov misshandel till fängelse i lägst ett och högst (3 kap. 6 § första stycket ). För grovt brott beaktas särskilt om misshandeln har varit livsfarlig eller om offret tillfogats svår kroppsskada. Det kan t.ex. vara fallet om ett livsfarligt vapen, såsom en pistol eller kniv, använts. Även i de fall förövaren visat särskild hänsynslöshet eller råhet, t.ex. när det varit fråga om oprovocerad misshandel som riktar sig mot skyddslösa personer, kan misshandeln vara att bedöma som grov. Deltagande i en väpnad konflikt utomlands … kan också vara att bedöma som synnerligen grov, särskilt om kroppsskadan är bestående, gärningen har orsakat synnerligt lid- ande eller om gärningsmannen har visat synnerlig hänsynslöshet (3 kap. 6 § andra stycket ). Straffskalan för synnerligen grov misshandel är fängelse i lägst fyra och högst . Den är avsedd att träffa bl.a. misshandel med tortyrliknande inslag. Även gärningar som t.ex. orsakat stark dödsångest eller innefattat grovt våld mot en person som saknat eller haft begränsad möjlighet att försvara sig, t.ex. en person i fångenskap, kan omfattas14. Den som lyfter vapen mot annan eller annars hotar med brotts- lig gärning på ett sätt som är ägnat att framkalla allvarlig fruktan för egen eller annans säkerhet till person eller egendom (4 kap. 5 § ) kan dömas för olaga hot. Även hot som riktar sig mot en annan person kan omfattas, t.ex. om gärningsmannen hotar att döda en nära anhörig. Straffet är böter eller fängelse i högst . För grovt olaga hot döms till fängelse i lägst och högst . Vidare kan bli aktuellt att använda bestämmelsen om olaga fri- hetsberövande som innefattar att någon förs bort eller spärras in eller på annat sätt berövas friheten (4 kap. 2 § ). Straff- skalan för brottet är fängelse i lägst ett och högst . Även bestämmelsen om olaga tvång kan vara tillämplig. Därmed kan bl.a. den dömas som genom misshandel eller annars genom våld eller hot om brottslig gärning tvingar annan att göra, tåla eller underlåta något (4 kap. 4 § ). Straffskalan är böter eller fängelse i högst . Grovt olaga tvång kan omfatta gärningar som innefattat pinande till bekännelse eller annan tortyr (4 kap. 4 § andra stycket ). Straffskalan för brottet är då fängelse i lägst och högst . Den som förstör eller skadar egendom till men för annans rätt döms för skadegörelse till böter eller fängelse i högst (12 kap. 1 § ). Är brottet grovt kan dömas till fängelse i högst (12 kap. 3 § ). Som skäl för grovt brott 2009/10:147, s. 38. Deltagande i en väpnad konflikt utomlands … ska särskilt beaktas om det av gärningen kommit synnerlig fara för någons liv eller hälsa eller skadan drabbat sak av stor kulturell eller ekonomisk betydelse eller om skadan annars är synnerligen känn- bar. Anlägger någon brand, som innebär fara för annans liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av annans egendom, döms för mordbrand till fängelse i lägst två och högst (13 kap. 1 § ). Är brottet grovt döms för grov mordbrand till fängelse , lägst sex och högst eller på livstid (13 kap. 2 § ). Som skäl för grovt brott beaktas särskilt om branden anlagts i tättbebyggt samhälle där den lätt kunde sprida sig eller annars inneburit fara för flera människor eller för egendom av särskild betydelse. Den som påbörjat utförandet av ett visst brott, men detta inte full- bordas, kan dömas för försök till brottet (23 kap. 1 § ). Det innebär att personen kan dömas till ansvar inte bara för vad som har gjorts, utan också för vad han eller hon har försökt att göra. För att ett försök till brott ska vara straffbart krävs att det sär- skilt stadgats om detta. I övervägande fall är de brott som redo- visats i avsnitt 3.3.3 straffbara på försöksstadiet, dock inte bl.a. vållande till kroppsskada, olaga tvång av normalgraden och olaga hot. För att döma en person för försök till brott krävs att det har förelegat fara för att handlingen skulle leda till brottets fullbordan eller att sådan fara varit utesluten endast på grund av tillfälliga om- ständigheter. Det krävs också att personen har uppsåt till det full- bordade brottet och att utförandet av brottet påbörjats, dvs. att den s.k. försökspunkten har uppnåtts. Det krävs alltså att planerings- stadiet övergått i ett handlande för att fullborda en bestämd gärning som brottet ännu inte har fullbordats. Deltagande i en väpnad konflikt utomlands … Ett brott kan vara noggrant planerat och förberett utan att för den skull vara påbörjat. En gärning kan dessutom vara påbörjad i allmän mening utan att försökspunkten kan anses uppfylld. Det kan då bli aktuellt att döma till ansvar för förberedelse eller stämpling till brott. Ansvar för förberedelse träffar i princip två skilda typer av gär- ningar. Den ena typen avser lämnande och mottagande av pengar eller annat som betalning för ett brott (vederlag) eller till täckande av utgifter för brott (förlag). Den andra typen av förberedelse- gärning avser någon form av befattning med ett föremål som är särskilt ägnat att användas som hjälpmedel vid ett brott. Således kan förberedelseansvar komma i fråga när någon, med uppsåt att utföra eller främja brott, tar emot eller lämnar pengar eller annat som betalning för ett brott eller för att täcka kostnader för utför- ande av ett brott om personen har uppsåt att utföra eller främja brott (23 kap. 2 § första stycket ). Även den som skaffar, tillverkar, lämnar, tar emot, förvarar, transporterar, samman- ställer eller tar annan liknande befattning med något som är särskilt ägnat att användas som hjälpmedel vid ett brott kan dömas för förberedelse till detta. Ansvar förutsätter att faran för brottets fullbordan inte endast var ringa. Liksom förberedelsebrottet kan stämplingsbrottet sägas utgöra en del i planeringen av ett brott. För stämpling kan den dömas som i samråd med annan beslutar en gärning eller den som söker anstifta annan, åtar eller erbjuder sig att utföra den (23 kap. 2 § andra stycket ). Också vid stämpling förutsätts det att faran för att brottet skulle fullbordas inte var ringa för att någon ska kunna dömas till ansvar. Förberedelse är straffbelagt i mindre utsträckning än försök och stämpling i ännu färre fall än förberedelse. Stämpling är inte i något fall kriminaliserat utan att även förberedelse till brottet är straff- bart. När det gäller de brott som redovisats i avsnitt 3.3.3 kan näm- nas att bl.a. mord, dråp, misshandel som inte är ringa, olaga frihets- berövande, grovt olaga tvång och grov skadegörelse är straffbelagt på förberedelsestadiet och bl.a. mord, dråp, grov misshandel och olaga frihetsberövande även i fråga om stämpling. Deltagande i en väpnad konflikt utomlands … Inte bara den som har utfört en gärning, utan även den som har främjat denna med råd eller dåd ska dömas till ansvar för brott (23 kap. 4 § ). Medverkansansvaret förutsätter inte att det är särskilt föreskrivet för det aktuella brottet. Ansvar för med- verkan till brott gäller generellt i relation till alla brott i brotts- balken och när det gäller specialstraffrättsliga brott under förut- sättning att det är föreskrivet fängelse i straffskalan. Varje medverkande bedöms efter det uppsåt eller den oaktsam- het som ligger honom eller henne till last. För medverkansansvar krävs att det finns en otillåten gärning att medverka till. Den gärn- ingen kan vara ett fullbordat brott, ett straffbart försök, en straff- bar förberedelse eller stämpling till brott eller en straffbar med- verkansgärning. Det är alltså möjligt att döma ut ansvar för med- verkan till såväl försök, förberedelse som medverkan. Den gärning som det medverkas till måste dels vara straffbelagd, dels otillåten (dvs. inte rättfärdigad med stöd av någon undantagsregel). Försök eller förberedelse till medverkan är däremot inte straffbelagt. Man skiljer mellan två former av medverkan, nämligen anstiftan till brott och medhjälp till brott. Att anstifta någon att göra något är att förmå denne att utföra gärningen, alltså att genom psykisk påverkan orsaka att den andre utför en viss gärning. Dock krävs varken övertalning eller vilse- ledande. Medhjälp till en brottslig gärning bestäms negativt på så sätt att medhjälp består i ett främjande som inte uppfyller kraven för anstiftan. Främjandet kan ske fysiskt, dvs. att någon genom åtgärder underlättar genomförandet av någon annans brott. Det kan också ske genom att en person psykiskt utövar inflytande på andra med- verkande. För straffansvar är det tillräckligt att den medverkande därigenom styrkt den andre i hans eller hennes uppsåt att begå brottet. Detta kan ske genom råd, men det kan också ske genom handlande. Det krävs inte att främjandet har varit en nödvändig förutsätt- ning för brottets genomförande. Medverkanshandlingen måste däremot antingen fysiskt eller psykiskt ha haft inflytande på gärningens tillkomst eller genomförande. För straffbar medverkan är det därför inte tillräckligt att enbart ställa sig och titta på när ett Deltagande i en väpnad konflikt utomlands … Den som aktivt påverkar händelseförloppet kan där- emot dömas för medverkan. Även den som endast obetydligt bidragit till en brottslig gärning kan dömas som medverkande till brottet15. I 2 kap. finns allmänna regler om svensk domstols behörighet. Denna är vidsträckt även i fråga om brott som begåtts utomlands och omfattar enligt 2 § första stycket 1 bl.a. brott be- gångna av svenska medborgare eller av personer med hemvist i . Vissa begränsningar uppställs dock i denna behörighet, bl.a. krävs enligt 2 § andra stycket att gärningen inte ska vara fri från ansvar enligt lagen på gärningsorten (dubbel straffbarhet). De undantag från detta krav som finns i 2 § fjärde stycket aktualiseras i princip inte här. I 3 § kompletteras reglerna om brott som har begåtts utomlands med bestämmelser som utsträcker behörigheten beträffande bl.a. vissa särskilt uppräknade brott, däribland terroristbrott enligt 2 § terroristbrottslagen, försök till detta brott samt brott som avses i 5 § samma lag. Svensk domstol har möjlighet att döma över dessa brott oavsett var de har begåtts och av vem (universell jurisdikt- ion). Det uppställs alltså inget krav på dubbel straffbarhet. Det- samma gäller för brott enligt lagen om straff för folkmord m.m. Motsvarande domsrätt gäller även för brott för vilket det lägsta föreskrivna straffet är fängelse, t.ex. mord, dråp och syn- nerligen grov misshandel. Enligt 4 § anses en gärning begången i om den till någon del har begåtts här. I dessa fall finns enligt 1 § alltid svensk doms- rätt. För brott enligt rekryteringslagen gäller enligt 9 § i den lagen svensk domsrätt för brott som har begåtts utomlands av svensk medborgare eller av utlänning med hemvist i . Utomlands begångna brott enligt finansieringslagen kan enligt lagens 6 § prövas av svensk domstol när brottet begåtts av svensk medborgare 15 Se bl.a. NJA 1963 s. 574 och NJA 1984 s. 922. Deltagande i en väpnad konflikt utomlands … eller av utlänning som befinner sig här i landet. Krav på dubbel straffbarhet uppställs alltså inte heller i dessa fall. Därmed har svensk domstol en vidsträckt domsrätt över gärningar begångna utomlands. För att åtala en person för brott som han eller hon har begått utomlands krävs i vissa fall att regeringen eller den regeringen bemyndigar först meddelat åtalsförordnande (2 kap. 5 § brotts- balken). I vilken omfattning det kan anses lämpligt att regeringen prövar frågor om åtalsförordnande är föremål för översyn och frågan bereds inom (SOU 2002:98 och Ds 2014:13). I uppdraget ingår att redovisa gällande rätt och eventuellt pågående lagstiftningsarbete i länder som bedöms vara av intresse i samman- hanget. Särskilt regleringen i andra nordiska länder bör belysas och beaktas. I SOU 2015:63, avsnitt 6, har gällande rätt på terrorismområdet i , , , , , och redovisats. Redogörelsen har, mot bakgrund av att upp- draget avsett genomförande av resolution (2014), huvudsak- ligen avgränsats till att omfatta den reglering som – i relation till de egentliga terrorismhandlingarna – är av förberedande eller sido- ställd karaktär. Redovisningen är relevant även i detta sammanhang. Med de tillägg som lämnas i detta avsnitt hänvisas därför till betänk- andet. Deltagande i en väpnad konflikt utomlands … Som beskrivits i SOU 2015:63, avsnitt 6.2, anmodades Straffelov- rådet16 att bl.a. överväga om bestämmelserna i straffeloven utgör ett tillräckligt skydd för att motverka deltagande i och rekrytering till väpnade konflikter utomlands17. Ett delut- talande lämnades och över- lämnades en proposition till med förslag till ny bestäm- melse om landsförräderi i straffeloven (101 a §)19. Bestämmelsen har trätt ikraft och innebär i huvudsak att danska medborgare eller personer bosatta i , som ansluter sig till en fientlig väpnad styrka som strider i en väpnad konflikt där den danska staten är part, ska kunna bestraffas med fängelse i högst eller, om det finns särskilt försvårande omständigheter, med fängelse på livstid. Sådana omständigheter kan föreligga om personen har deltagit i stridshandlingar. Vidare ska den som värvar en dansk medborgare eller en person bosatt i till sådan tjänst kunna bestraffas med fängelse i högst , eller vid särskilt försvårande omständig- heter, i högst . offentliggjordes slutbetänk- ande20. lämnade , , med utgångspunkt i betänkandet, ett utkast till proposition21. över- lämnades propositionen till folketinget22. I propositionen görs bedömningen att det inte finns behov av ytterligare kriminalisering beträffande deltagande i en väpnad kon- flikt. Det konstateras att den typen av gärningar kan bestraffas med stöd av bestämmelsen om landsförräderi (§ 101 a), reglering på 16Straffelovrådet är en stående kommitté under det danska som har till uppgift att efter anmodan uttala sig om straffrättsliga lagstiftningsfrågor. 17Straffelovrådets kommissorium om deltagelse i og hvervning til væbnede konflikter i udlandet mv, , , sagsnr 2014-730-0539. 18Straffelovrådets udtalelse om visse spørgsmål vedrørende deltagelse i og hvervning til væbnede konflikter i udlandet, som den danske stat er part i, betænkning nr. 1556, 2015. 19L 24, Forslag til ændring af straffeloven (Tilslutning til fjendtlig væbnet styrke), samling 2015-16. 20Straffelovrådets betænkning om væbnede konflikter i udlandet, betænkning nr 1559, 2016. 21Udkast til forslag til lov om ændring af straffeloven (Væbnede konflikter i udlandet mv. ), sagsnr: 2016-731-0061, . 22L 187, Forslag til lov om ændring af straffeloven og om ophævelse af Lov, hvorved det for- bydes fra dansk Territorium at understøtte krigsførende Magter (Væbnede konflikter i udlandet m.v. SOU 2016:40 Deltagande i en väpnad konflikt utomlands … terrorismområdet (§§ 114–114 h) eller som krigsförbrytelse eller folkmord enligt respektive relevant reglering. Även de allmänna straffbestämmelserna avseende t.ex. mord och misshandel kan tillämpas. I stället föreslås bl.a. att straffskalan för vissa terrorrelaterade brott ska skärpas när gärningarna begås i samband med anslutning till en väpnad styrka. Terroristorganisationer som deltar i väpnade konflikter utgör generellt sett ett allvarligt hot mot samhället. När de organiserar sig på det sätt som krävs för att de ska anses utgöra en väpnad styrka får de ökad kapacitet att begå terrorismhand- lingar. Terroristorganisationer kan under dessa förhållanden också tilltvinga sig kontrollen över ett territorium och befolkningen där. Även rekryterings- och träningsmöjligheterna ökar. Således före- slås att den som enligt § 114 c tredje stycket straffloven låter sig värvas till att begå terrorismhandlingar ska kunna straffas med fängelse i högst , i stället för nuvarande , om den värvade tillhör en väpnad styrka. Om omständigheterna är särskilt för- svårande ska straffet enligt förslaget kunna bestämmas till fängelse i högst . Som en sådan särskilt försvårande omständighet anges att personen deltagit i stridshandlingar. Därmed avses bl.a. deltagande i strid, transport av vapen och personer som deltar i strid, underrättelsearbete eller förberedelse av militära operationer. Under motsvarande förhållanden föreslås samma strängare straff- skala gälla den som enligt § 114 e i övrigt främjar verksamhet som bedrivs av en person, en grupp eller en sammanslutning som begår eller har för avsikt att begå terrorismhandlingar enligt §§ 114– 114 d. Det innebär att den strängare straffskalan ska gälla för den som är ansluten till en väpnad styrka (grupp eller sammanslutning) som begår eller har för avsikt att begå terrorismhandlingar och som genom sitt handlande främjar denna styrkas verksamhet. Vidare föreslås att det införs en ny straffbestämmelse i § 114 i avseende mottagande av finansiering av en förening, verksamhet eller lik- nande i från en grupp eller sammanslutning som begår eller har för avsikt att begå terrorismhandlingar enligt § 114 eller § 114 a. Bestämmelsen avser att förhindra att terroristorganisationer får inflytande över t.ex. skolor, föreningar, humanitära organisat- ioner eller liknande genom att finansiera verksamheten. Straffet föreslås vara fängelse i högst . Deltagande i en väpnad konflikt utomlands … Därutöver lämnas förslag till en ny straffbestämmelse om in- reseförbud i § 114 j. Dansk medborgare eller person bosatt i som utan tillstånd reser in eller uppehåller sig i ett om- råde som omfattas av inreseförbud kan enligt förslaget bestraffas med böter eller fängelse i högst . Straffansvaret gäller inte för inresor eller uppehållande som utgör ett led i utövande av dansk, utländsk eller internationell offentlig tjänst eller uppdrag. I dessa fall krävs inte tillstånd. Det är justitieministern som i samråd med utrikesministern och försvarsministern ska besluta om att ett om- råde, där en grupp eller sammanslutning som begår eller har för avsikt att begå terrorismhandlingar är part i en väpnad konflikt, ska omfattas av inreseförbudet. Justitieministern, eller den som ministern bemyndigar därtill, kan efter ansökan tillåta att en per- son, eller en grupp av personer som har anknytning till en viss organisation eller verksamhet, reser in i eller uppehåller sig i ett sådant område som omfattas av förbudet om detta kan anses motiverat. Det kan t.ex. vara fallet om inresan eller vistelsen i om- rådet har samband med journalistiskt, humanitärt eller vetenskap- ligt arbete, näringsverksamhet eller avser besök hos nära familje- medlemmar. I bestämmelsen anges vissa närmare regler kring det administrativa förfarandet. finns även möjlighet att enligt § 2 pas- loven neka utfärdande av pass för en dansk medborgare eller dra in ett redan utfärdat pass när det finns grund att anta att personen har för avsikt att i utlandet delta i aktiviteter som kan innebära en fara för statens säkerhet, andra staters säker- het eller ett väsentligt hot mot den offentliga ordningen. Polisen kan också meddela en person som nekats utfärdande av pass eller fått sitt pass indraget förbud att resa från . Överträdelser av dessa bestämmelser kan medföra böter eller fängelse i högst . Lagen har begränsad giltighet och upp- hör att gälla . 23 Lov nr. Deltagande i en väpnad konflikt utomlands … Handlande som kan utgöra deltagande i en väpnad konflikt kan i stor utsträckning bestraffas enligt straffbestämmelser om t.ex. mord, misshandel eller skadegörelse. Vidare kan gärningarna utgöra krigsförbrytelser eller brott mot mänskligheten. Beroende på om- ständigheterna kan även straffansvar för terroristbrott och andra terrorismrelaterade brott komma ifråga24. Som ett led i den norska regeringens handlingsplan mot radikali- sering och våldsbejakande extremism utarbetades ett betänkande avseende förslag om kriminalisering av vissa handlingar knutna till väpnad konflikt25. överlämnade Justis- og beredskapsdepartementet en proposition. Där föreslås att det införs en ny straffbestämmelse (§ 145) enligt vilken den som på ett rätts- stridigt sätt deltar i militär verksamhet i en väpnad konflikt i utlandet kan straffas med fängelse upp till . Straffbestämmelsen är tillämplig i både internationella och icke-internationella väpnade konflikter. Straffansvaret omfattar inte den som strider på uppdrag av en stat. Vidare krävs enligt bestämmelsen att deltagandet i en väpnad konflikt avser militär verksamhet. Därmed faller t.ex. humanitärt bistånd till civilbefolkning och journalistisk verksamhet i krigsom- råden utanför straffansvaret. Det uppställs också ett krav på att del- tagandet i den militära verksamheten ska vara rättsstridigt. Där- igenom undantas bl.a. sådana situationer som inte varit avsedda att träffas av straffansvar, t.ex. på grund av att det funnits skäl för ansvarsfrihet26. För att åtal ska väckas krävs att detta är påkallat av allmänna hänsyn (straffeprosessloven § 5). Som exempel på när så kan vara fallet nämns att deltagandet i den militära verksamheten innefattat stridsåtgärder och skett inom ramen för grupper som handlar i strid med den humanitära rättens regler och t.ex. begår övergrepp mot civila. Vidare kan det vid prövning av om åtal bör väckas beaktas att gärningen utgör ett hot mot norska intressen, t.ex. 44 L (2015-2016) Endringer i straffeloven mv. (militær virksomhet i væpnet konflikt m.m.), s. 11. fra Justis- og beredskapsdepartementet med forslag om krim- inalisering av visse handlinger knyttet til væpnet konflikt (fremmedkrigere). 44 L (2015-2016) Endringer i straffeloven mv. (militær virksomhet i væpnet konflikt m.m.), s. 55–57.