sou · H4B35 · 2016-01-18 00:00:00 — De flesta politiker anser att det är viktigt att de beslutsfattande församlingarna avspeglar befolkningssammansättningen. I svaren från den enkät som vi har skickat ut till de lokala partiorgani- sationerna framkommer det att samtliga partier anser att det är vik- tigt att partierna presenterar vallistor där olika grupper är repre- senterade, vilket framgår av figuren nedan. Källa: Utredningens enkät genomförd mellan . När företrädarna för de lokala partiorganisationerna fick rangordna vilka principer som är viktigast vid beslut om listsammansättning uppgav de att kompetens spelade störst roll. Principen om en god könsfördelning ansåg av företrädarna ha stor eller mycket stor betydelse. Även representationen av unga och utrikes födda anses som viktigt, liksom det kanske självklara kriteriet att kandi- daterna har stöd inom partiet. Flera partier uppgav också att det var viktigt att kandidaterna representerade olika geografiska områden. I universitets riksdagsundersökningar och kommun- politikerundersökningar uppgav också en majo- De förtroendevalda och den sociala representativiteten ritet av ledamöterna att det är viktigt att eller fullmäktige avspeglar centrala väljargrupper i samhället. Det var av riksdagsledamöterna och av ledamöterna i kommun- och som ansåg att detta var mycket viktigt.4 Sedan valet tillämpar också de flesta partierna olika principer för att uppnå vallistor med en jämn könsfördelning och flera partier arbetar aktivt för att unga och utrikes födda ska vara represen- terade. Det visar att partierna överlag anser att god social repre- sentativitet är betydelsefullt. 7.2.2Innebär social representativitet också åsiktsrepresentativitet? Frågan om hur politiker agerar i förhållande till sina olika repre- sentationsroller är omdiskuterad inom forskningen och det finns inte en entydig bild om huruvida social representativitet också innebär åsiktsöverstämmelse. Enligt SCB:s undersökning av folk- valda uppgav mer än var tredje fullmäktigeledamot att en anledning till att de valde att kandidera var viljan att göra en insats för en viss grupp i samhället.5 Det är svårt att avgöra om dessa sedan också agerade som företrädare för gruppen. Statsvetaren visar i en studie att kopplingen mellan social och åsiktsmässig överensstämmelse är svag när det kommer till kön, bakgrund och inkomst. När det kommer till ålder är kopplingen omvänd på så vis att äldre politiker agerar mer i enlighet med unga väljares intressen än vad unga politiker gör.6 Flera forskare har dock redogjort för betydelse av kvinnors närvaro för det politiska utfallet. Enligt statsvetaren står kvinnliga politiker åsiktsmässigt närmare de kvinnliga väljarna och driver dessutom frågor som kvinnliga väljare prioriterar högre. Kvin- nornas närvaro i de beslutsfattande arenorna påverkar också atti- tyderna hos de manliga politikerna. I kommuner med en hög andel kvinnliga ledamöter i fullmäktige tenderar manliga politiker att vara 4Karlsson & Giljam, 2014, s. 148. 5SCB, 2015a. 6Wohlgemuth, 2006. De förtroendevalda och den sociala representativiteten mer positiva till jämställdhetsfrågor än i kommuner med en låg an- del kvinnor.7 Genom universitets enkäter har motiven bakom riks- dags- och kommunfullmäktigeledamöters agerande och ställnings- tagande undersökts av och . Här fram- kommer det att partidisciplinen överlag är stark och att den också har stärkts , inte minst på lokal nivå. Det är ytterst få politiker som uppger att de i första hand följer väljarnas intressen, men åtminstone två av fem politiker säger att de röstar enligt sin egen politiska övertygelse i principfrågor.8 I undersökningarna framkommer det också att de flesta ledamöterna anser att det är viktigt att representera gruppintressen. Det är enbart av de folkvalda ledamöterna som uppger att det inte är viktigt att prioritera åtminstone någon grupp. Unga är den grupp som de anser som viktigast att prioritera, men även äldres, kvinnors, in- vandrare/flyktingars och företagares intressen anses som viktiga att prioritera. Prioriteringsordningen skiljer sig något mellan olika par- tier. visar studien att viljan att representera särskilda grupper generellt har minskat . Politikerna lyfter i mindre utsträckning än tidigare fram särskilda gruppintressen. Däremot tenderar ledamöter som tillhör en specifik social grupp i större utsträckning än andra att prioritera, driva och stötta frågor eller förslag som rör gruppen i fråga eller som förs fram av gruppen eller deras intresseorganisationer. Detta är särskilt tydligt för leda- möter som själva är utrikes födda eller företagare. Sammantaget tycks de flesta politikerna kombinera olika representationsideal även om de fortfarande i första hand agerar som partiombud. Att ledamöter verkar för att driva gruppintressen står inte nödvändigtvis i konflikt med viljan att representera det politiska partiet. Dessa intressen kan sammanfalla. 7Wägnerud, 1998. 8För hela detta stycke se , 2014. s. 151–173. De förtroendevalda och den sociala representativiteten 7.3.1Utvecklingen mot mer jämställda politiska församlingar efter den allmänna rösträttens införande var politiken främst en domän för män. Fram till slutet på 1960- talet var knappt var tionde ledamot i och i kommun- och en kvinna. Partierna dominerades av män och först fick ett riksdagsparti en kvinnlig partiledare, då valdes till ledare för . blev den manliga politiska dominansen allt mer ifrågasatt och jämställdhetsfrågan lyftes upp på den politiska dagordningen. Debatten drevs delvis av en ny kvinnorättsrörelse, bestående av organisationer såsom Grupp 8, men ett förändrings- arbete hade också påbörjats inom några av de politiska partierna. Kvinnoförbunden inom partierna hade också en viktig roll i föränd- ringsarbetet och i att utöva ett tryck för en ökad kvinnorepresen- tation.9 De kvinnliga väljarna påverkade också partierna som började konkurrera med varandra om vem som hade flest kvinnor på sina vallistor. menar att partierna anammade olika strategier för att öka jämställdheten, såsom upprättande av all- männa mål, rekommendationer och kvotering.10 Detta jämställd- hetsarbete ledde till att andelen nominerade och invalda kvinnor till riksdag och kommun- och ökade kraftigt . Efter att kvinnorepresentationen hade minskat vid valet bildades verket satte press på partierna genom att bl.a. hota med att de skulle bilda ett eget parti. Vid valet införde Socialdemokraterna principen ”varannan damernas”, vilket blev en vägledande princip för samtliga partier i sammanställningen av vallistorna. 9Freidenvall, 2006. 10Wängnerud, 2001. 11Nedgången var delvis ett resultat av att partiet Ny demokrati kom in i . Av par- tiets riksdagsledamöter var enbart tre kvinnor. De förtroendevalda och den sociala representativiteten Andelen kvinnor i de folkvalda församlingarna riksdag var den historiskt mest jämställda kvinnor bland ledamöterna. I de senaste två valen har andelen kvin- nor minskat på nationell nivå och var efter valet . Nedgången kan till stor del förklararas av ökade stöd vid de två senaste valen. är det enda parti som inte antagit några principer för att uppnå en jämn könsfördelning på vallistorna. Andelen kvinnor i kommunfullmäktige har däremot ökat i de senaste valen och var val . Av samtliga nominerade kandidater var kvinnor och av dessa hade placerats på valbar plats efter förra valets mandatför- delning. Detta tyder på att partierna tar hänsyn till kandidaternas kön när de rangordnar vallistorna i syfte att förbättra könsbalansen. Efter valet var av ledamöterna i landstingsfullmäk- tige kvinnor. Källa: , 2014. Andelen kvinnor i kommunfullmäktige varierar från lägsta nivån på i kommun till i kommun. Mindre kommuner och kommuner där en stor andel av befolkningen har varit eller är sysselsatta inom jordbruks- eller industrisektorn samt kommuner med en stor andel religiösa är ofta De förtroendevalda och den sociala representativiteten mindre jämställda än större kommuner, men dessa skillnader har minskat över tid.12 Könsfördelningen skiljer sig mellan olika sociala grupper Flera forskare har pekat på en tendens till att flera diskriminerande ordningar samverkar och leder till en förstärkt exkludering av vissa grupper.13 Enligt teorin om intersektionalitet drabbas kvinnor hårdare om de har en svagare socioekonomisk position i sam- hället och är utrikes födda. Det finns dock inget som tyder på att dessa samverkande diskrimineringsordningar påverkat kvinnors poli- tiska representation i . Det är något fler utrikes födda kvinn- liga fullmäktigeledamöter än vad det är utrikes födda män. Det är också fler utrikes födda kvinnor än utrikes födda män som innehar tyngre poster i kommun och landsting. När det gäller ålder är kvinnor något överrepresenterade bland de yngre kommun- och landstingsfullmäktigeledamöterna. Männen dominerar bland ledamöterna som är och i synnerhet bland de som är , medan kvinnor är överrepresenterade i ålderskategorierna 30 till . Detta förhållande skulle kunna inne- bära att den totala andelen kvinnor kommer att öka på sikt.14 Betydelsen av kön i rikspolitiken Den nationella politiken har blivit mer jämställd. Statsrådsposterna i de senaste regeringarna har varit jämt fördelade mellan män och kvinnor. Bland statssekreterare har däremot männen dominerat. Efter valet var av statssekreterarna kvinnor, vilket var en ökning från föregående regering. I har det traditionellt sett funnits en könsuppdelning mellan utskotten. Kvinnor har haft en lägre representation i tyngre utskott, såsom Konstitutions-, Justitie- och Finansutskotten, medan de har varit överrepresenterade i Kultur- och Socialutskotten. I har könsfördelningen i utskotten varit mera 12Wide, 2015. 14SCB, 2015a. De förtroendevalda och den sociala representativiteten jämn liksom fördelningen av ordförandeposterna. Enligt en studie av får kvinnor i större utsträckning än tidi- gare sitta i de utskott som de själva efterfrågar.15 visar en studie av statsvetarna att kön har betydelse för vilka debatter som en ledamot deltar i och hur mycket talartid som olika riksdagsledamöter tar. Manliga ledamöter är mer aktiva när det kommer till makroekonomiska frågor och dominerar debatterna inom transport-, finans- försvar- och näringsfrågor medan kvinnor är mer aktiva i debatter om sociala frågor, såsom utbildning, hälso- och arbetsmarknad- och migrations- frågor.16 En likande könsstereotyp fördelning är synlig när det gäller vilka nämnder som kvinnliga och manliga politiker är ledamöter i på kommun- och landstingsnivå. Könsfördelning bland tyngre positioner i kommun och landsting Kvinnors underrepresentation har traditionellt sett varit mer påtag- lig i de organ och positioner som är högre upp i hierarkin. Det innebär att trots att representationen generellt sett är jämställd är kvinnor i lägre utsträckning representerade i de organ där de tyngre besluten tar form. Den politiska makten utövas främst av arvo- derade politiker såsom kommunalråden och landstingsråden samt styrelse- och nämndordförandena. Den kvinnliga underrepresen- tationen bland de tyngre uppdragen har därför en större betydelse än den politiska jämställdheten totalt. har emeller- tid könsfördelningen i de mer inflytelserika beslutsorganen förbätt- rats. utgörs kommunstyrelserna av kvinnor medan var tredje ordförande i kommunfullmäktige är en kvinna. Andelen kommuner där styrelsens ordförande är en kvinna har ökat från till 37 jämfört med förra mandatperioden.17 Kommunstyrelsens ordförande är en kvinna i fem största städer efter valet . På landstingsnivå är av leda- möterna i styrelserna och av ordförandena kvinnor. Det var också av förstanamnen till kommunfullmäktige som 15Karlsson & , 2014. 16Bäck, , 2014. 17SKL, 2015a. De förtroendevalda och den sociala representativiteten var en kvinna vid valet , vilket är en uppgång med fyra pro- centenheter från valet . Av heltidsarvoderade politiker är kvinnor.18 Kvinnor är också underrepresenterade i de kommunala bolags- styrelserna. Enligt var åtta av tio ord- förande i de kommunala bostads- och fastighetsstyrelserna män och enbart av styrelseledamöterna var kvinnor 2011.19 Jämställdheten i de kommunala bolagsstyrelserna är nästan lika skev som i privata bolagsstyrelser där enbart av leda- möterna var kvinnor 2013.20 Andelen kvinnor som är ordförande i privata bolagsstyrelser är . I styrelserna till de statligt helägda företagen var av styrelseledamöterna och av ordförandena kvinnor 2015.21 Statliga styrelser har en bättre könsfördelning än de kommunala eftersom regeringen, till skillnad från kommunerna, tillämpar jämställdhetsprinciper för tillsättningen av ledamöter. 7.3.2Hinder för politisk jämställdhet Färre kvinnor än män är villiga att gå in i politiken För att uppnå en jämn könsfördelning behöver partierna rekrytera, nominera och välja in ett lika stort antal män som kvinnor. Dessa tre led kan ses som kritiska faser på vägen fram till jämställd representation.22 När det kommer till rekrytering är det därför både en fråga om att kvinnor ska vara intresserade av att engagera sig partipolitiskt och att partierna ska lyckas rekrytera och locka till sig kvinnor. Ett problem är att kvinnor generellt sett är mindre in- tresserade än män av att bli medlemmar i ett politiskt parti eller av att ta ett politiskt uppdrag.23 SCB:s undersökning om levnads- förhållanden visar dessutom att kvinnor i mindre utsträckning än män deltar i politiska diskussioner och att det är färre kvinnor än män som är medlemmar och aktiva i ett politiskt parti.24 18SCB, 2015a. 19Uppgiften är från , 2015. Vi saknar uppgifter gällande landstingsägda bolag. 20Utbildningsdepartementet, 2014. 21Regeringskansliet, 2014. 22Wide, 2015. 23Region , 2014; , 2011. 24SCB, 2013. De förtroendevalda och den sociala representativiteten I våra enkäter till de lokala partiorganisationerna uppgav nära var tredje partiorganisation att de hade svårigheter att värva kvinn- liga kandidater till förtroendeuppdrag. Svårigheten ska dock inte överdrivas och totalt sett är det något fler partiorganisationer som uppger att det är lätt att rekrytera kvinnor. Enligt studie av partiernas nomineringsprocesser är det fler partier i mindre kommuner än partier i större kommuner som uppger att det inte finns tillräckligt många kvinnliga kandidater.25 Att kvinnor är något mindre intresserade av att engagera sig politiskt leder till att de politiska partierna måste anstränga sig för att hitta kvinnliga kandidater. SCB:s studie av folkvaldas villkor visar också att männen är överrepresenterade bland de personer som själva bett om att bli uppsatta på listan inför val.26 Kvinnor måste i större utsträckning än män övertalas för att kandidera och tar där- för uppdrag mera motvilligt, vilket också framgår av våra intervjuer med förtroendevalda.27 Därtill är det fler kvinnor än män som inte vill bli åternominerade och som lämnar i sina uppdrag . Fler kvinnor än män lämnar politiken Ett problem när det kommer till könsfördelningen bland de tyngre uppdragen är att det är färre kvinnor än män som har långvarig politisk erfarenhet. Forskning visar att politisk erfarenhet ofta är en förutsättning för att bli utnämnd till tyngre uppdrag. Ju högre upp i politiken desto mer politisk erfarenhet har de förtroende- valda. I genomsnitt har fullmäktigeordförande erfarenhet som fullmäktigeledamot, medan kommunstyrelseordförande har erfarenhet. Styrelseledamöterna har i genomsnitt erfarenhet.28 , och har i sin studie av kommunpolitiken tagit fram ett karriärsindex för att mäta vilka egenskaper som är viktigast för att göra karriär i kommunpolitiken. Enligt dem är medlemskap i ett parti som ingår i den styrande majoritet och hög inkomst de två viktigaste egen- skaperna följt av senioritet och manligt kön. Omvänt har den som 25Wide, 2015. 26SCB, 2015a. 27Se kapitel 2 för mer information om de intervjuer och samråd. 28Gilljam, , 2010. De förtroendevalda och den sociala representativiteten sitter i fullmäktige minst chans att väljas till en inflytelserik position.29 och beskriver i sin rapport till utred- ningen politiken som en rörledning (pipeline).30 Vid varje val sker ett läckage av kvinnliga politiker. Kvinnor gör oftare avbrott från politiken än män och kvinnors avbrott blir längre. Det är mindre troligt att en sittande kvinnlig ledamot också blir invald i näst- kommande val. Det är därför färre kvinnor som bygger upp den erfarenhet som efterfrågas vid utnämningar till tyngre uppdrag. Enligt SCB blev av de som satt i kommunfullmäktige vid förra mandatperioden återinvalda vid val. Runt 25 pro- cent blev överhuvudtaget inte åternominerade.31 Det berodde oftast på att de lämnat politiken självmant, men ibland också på att de petades av partiet. Av dem som satt i fullmäktige vid förra valet var det färre kvinnor än män som åternominerades och en procentenhet färre kvinnor som blev återvalda. Bland kvinnor som suttit två eller tre mandatperioder var det fyra till fem pro- centenheter färre kvinnor än män som återvaldes i nästkommande val. Följaktligen blir könsskillnaderna större bland de erfarna poli- tikerna än bland nykomlingarna. Av de erfarna politikerna, dvs. politiker som suttit mer än en mandatperiod, är män och kvinnor. Bland de än mer erfarna politikerna är könsskillnaderna ännu större. Det är också något fler kvinnor än män som hoppar av sina uppdrag under den pågående mandatperioden. Sammanlagt läm- nade av de folkvalda kvinnorna fullmäktige medan det var av männen som hoppade av. Det är sär- skilt vanligt med avhopp bland kvinnor i åldersgruppen , vilket troligen kan förklaras av att denna grupp kvinnor har svårt att kombinera det politiska uppdraget med familjelivet, vilket vi redogör för ytterligare här nedan. 30Folke & Rickne, 2015. 31SCB, 2015a. De förtroendevalda och den sociala representativiteten Det är svårare för kvinnor att bli del av det politiska toppskiktet På grund av att kvinnliga politiker lämnar politiken i större ut- sträckning än män är det, som vi nämnt ovan, färre kvinnor som skaffar sig den politiska erfarenhet som efterfrågas vid utnämningar till tyngre uppdrag. och har undersökt andelen kvinnor som lämnar politiken utifrån olika kvalifikationer såsom utbildningstid, potentiella inkomst på den privata arbetsmarknaden och yrkessektor.32 När de väger in kvinnors kvalifikationer fram- kommer att kvinnor försvinner från politiken i snabbare takt än män trots att de har hög utbildning och inkomst. Detta är kvali- fikationer som skulle kunna anses vara attraktiva partierna. När jämförelser görs mellan folkvalda kvinnor och män med samma politiska erfarenhet framkommer det att kvinnor också har lägre sannolikhet att nå en topposition än män med samma erfarenhet. Figuren nedan visar att det är mindre sannolikt att kvinnor som varit i politiken som män blir utnämnda till både nämnd- ordförande och ordförande för kommunstyrelsen. Källa: , Rickne 2015. Staplarna visar andel mandatperioder som ledamoten suttit och sannorlikheten i procent att bli vald till nämnd- eller styrelseordförande. Kvinnor har också lägre sannolikhet att avancera uppåt mellan mandatperioderna. Skillnaderna kvarstod också när och kontrollerade för utbildning, ålder och yrke. Enligt forskarna är det alltså inte tillräckligt att minska antalet kvinnor som lämnar 32 , 2015. De förtroendevalda och den sociala representativiteten Oavsett politisk erfarenhet blir färre kvinnor än män utnämnda till högre poster i politiken. Det finns därmed något som kan beskrivas som ett glastak inom politiken för kvinnor. Familjeansvaret som hinder för kvinnors politiska karriär Den könsgrundade maktfördelningen i samhället tar sig ett socio- ekonomiskt uttryck. Kvinnor utför alltjämt en betydligt större del av arbetet i hemmet än männen. De tar av föräldra- dagarna och tjänar i genomsnitt av männens lön.33 Som ett resultat av detta har kvinnor och män olika förutsättningar för ett politisk deltagande. Kvinnor gör t.ex. oftare avbrott från sina politiska karriärer än män när de får barn. Bland de folkvalda som har barn är avhoppen enligt SCB vanligare för kvinnor än för män i samma situation.34 Likaså är det betydligt fler kvinnor än män som lämnar politiken om de får barn . Detta förhållande visar att kvinnor har svårare att kombinera det politiska uppdraget med ett familjeliv. I SCB:s studie av de folkvaldas villkor uppgav av de kvinnor som lämnat sina uppdrag att familjeskäl hade betydelse för avhoppet. Motsvarande andel bland männen var . Familjerelaterade orsaker tenderar också, enligt och Ricknes analyser, att ha stor påverkan på om kvinnor stannar kvar i politiken. När de har studerat hur olika händelser påverkar sanno- likheten att stanna kvar i politiken framkommer det att händelsen att få barn har störst påverkan på varför kvinnor inte stannar kvar. Enligt och kan könsrelaterade skillnader i föräldraansvaret förklara drygt en tredjedel av den totala könsskillnaden i politiken.35 Så länge kvinnor tar ett större hem- och familjeansvar än män kommer kvinnor att ha sämre förutsättningar att göra politisk karriär. Som vi visat ovan kan dock inte faktorer som hör ihop med svårigheter att kombinera upp- draget med arbets- och familjeliv ensamt förklara varför kvinnor lämnar politiken i större utsträckning än män. 33SCB, 2014b. 34SCB, 2015a. 35Folke & Rickne, 2015, se också: , 2012. De förtroendevalda och den sociala representativiteten Patriarkala värderingar hindrar kvinnors politiska karriär Ett argument för att exkludera kvinnor från den politiska sfären, som användes efter den allmänna rösträttens införande, var föreställningen om en uppdelning mellan det offent- liga och det privata. Kvinnor hade en roll som ansvariga för hem och familj medan män hade ett samhällsansvar. Detta patriarkala synsätt började utmanas på allvar , men i våra samråd med kvinnliga toppolitiker vittnar flera förtroendevalda om att patriarkala värderingar är framträdande i politiken. Ett flertal kvinnliga toppolitiker uppgav att de behandlats olika inom partierna utifrån kön, och att de varit tvungna att göra större avkall på sina personliga intressen för att göra politisk karriär. Bilden är inte entydigt negativ, men flera har upplevelser av att ha blivit sär- behandlade. menade många av de kvinnliga politiker som deltagit i våra samråd och som vi har intervjuat att kvinnor ställer högre krav på sig själva och lägger ner mer tid på sina uppdrag än vad män gör.36 De tenderar också att se fler hinder i politiken och viker lättare ner sig vid konflikter. Kvinnor ansågs även överlag vara mer försiktiga och mindre benägna att ta en strid. Flera av de tillfrågade kvinnliga politikerna menade att kvinnor har en lägre toleransnivå för det ofta aggressiva debattklimat som råder i kommun- och landstingspolitiken. De flesta menade också att det politiska klimatet har hårdnat. SCB:s studie av folkvaldas villkor visar därutöver att kvinnor tycks ha ett sämre politiskt själv- förtroende än män.37 Kvinnliga ledamöter är exempelvis i regel mer missnöjda med sin insats i fullmäktige än männen. Att kvinnor har ett sämre politiskt självförtroende kan vara ett tecken på att det politiska samtalet alltjämt är utformat efter manliga ideal. I SCB:s enkät till folkvalda i kommun- och landstings- fullmäktige ställdes på vårt uppdrag en fråga om huruvida de för- troendevalda upplevt trakasserier eller diskriminering i sitt politiska uppdrag. Enkäten visar att blivit utsatta och att det är något fler kvinnor än män som utsatts.38 De flesta av dessa hade trakasserats eller diskriminerats av en annan förtroendevald. Kvinn- liga politiker är också mer utsatta för trakasserier, hot och våld från 36Utredningens intervjuer av förtroendevalda. Se kapitel 2. 37SCB, 2015a. De förtroendevalda och den sociala representativiteten allmänheten än män. Brottsförebyggande rådets trygghetsunder- sökning visar att av de kvinnliga heltidspolitikerna hade utsatts för trakasserier, mot bland männen.39 Kvinnliga politiker kände också en större oro.