sou · H4B34 · 2016-01-15 00:00:00 — Skolstyrelsens beslut innefattade en begränsning på objektiv grund och kunde därför inte anses strida mot 7 kap. 1 § kommunallagen (1977:179)2. Besvären lämnades alltså utan bifall. Ett beslut från () MO 1950 s. 276 Angående spridning av tryckt skrift 1944 utfärdade överbefälhavaren en högkvartersorder med innebörd att ett antal tidningar inte fick ”läggas fram” i militära expeditioner, mässar och andra av krigsmakten tillhandahållna allmänna lokaler. var en av de tidningar som återfanns i förteckningen av de tidningar som omfattades av högkvartersordern. Gällande den tidningen angavs särskilt i ordern att ”tidningen icke företräder en- bart en svensk linje” och att ”har mottagit utländskt eko- nomiskt understöd och har ställt sig till förfogande för utländska intressen”. MO erinrade om bestämmelsen tryckfrihetsförordning som angav att en administrativ myndighet inte på grund av innehållet i en tryckt skrift får ”i annan ordning än i tryckfrihetsförordningen stadgas” vidta åtgärder för hindrande av skriftens spridning. MO hänvisade också till motsvarande stadgande i nya tryckfrihetsför- ordningen (1949:105); 1 kap. 2 §. MO refererade vidare till JO:s ämbetsberättelse 1949 s. 136 som gällde vissa åtgärder som järnvägsstyrelsen vidtagit i fråga om sprid- ning av tryckta skrifter inom områden och anläggningar som dispo- nerades av . JO framhöll i fallet att ordningssyn- punkten gör sig särskilt starkt gällande beträffande Statens järnvägars områden. Full frihet att för var och en att sprida tryckta skrifter på stationer och järnvägståg kunde enligt JO inte förenas med det krav på ordning och säkerhet som där måste upprätthållas. En liknande ensamrätt som den Aktiebolaget hade när det gällde försäljningar av tryckta skrifter på järnvägsstationer för vissa yrkesutövare kunde dock anses förenlig med tryckfrihetsförord- 2 Nuvarande bestämmelsen i 10 kap. 8 § kommunallagen (1991:900). ningen endast om det kunde tillgodoses att inte tryckta skrifter på grund av sitt innehåll uteslöts från spridning. MO anslöt sig till JO:s uttalanden. Synpunkterna i JO:s ämbets- berättelse 1949 s. 136 innebar enligt MO att, om det är fråga om en plats dit allmänheten har tillträde, får ett förbud mot försäljning eller utdelning av tryckta skrifter meddelas endast under förutsätt- ning att distribueringen med hänsyn till ordningen skulle vara förenad med olägenheter. Det innebar vidare att om distribuering tilläts men med vissa inskränkande föreskrifter fick det inte göras någon skillnad mellan skrifterna med hänsyn till deras innehåll. När det sedan gällde spridning av tryckta skrifter inom en av en myndighet disponerat avskilt område eller anläggning, dit allmänheten inte har tillträde, var saken enligt MO annorlunda. Enligt MO kunde en per- son som inte har tillträde till ett sådant område inte kräva att få komma för att där sprida tryckta skrifter. Vägran av ett tillträde i ett sådant fall torde enligt MO, även om motiveringen för vägran inte var med hänsyn till ordningen eller liknande skäl, inte vara att anse som ett i tryckfrihetsförordningens mening förbjudet hinder för spridning av tryckt skrift. Det torde alltså inte finnas någon skyldighet för en myndighet att bevilja tillträde just med hänsyn till att en person begär att där få sprida tryckta skrifter. MO under- strök att om tillträde medges får det däremot inte uppställas några villkor som innebär att viss eller vissa skrifter på grund av sitt inne- håll utesluts från distribuering. När det närmare gällde militära myndigheter gjorde MO mot bakgrund av det tidigare sagda skillnad mellan lokaler där förvalt- ningen av lokalerna stod under militär myndighets kontroll och lokaler där förvaltningen sköttes av en enskild sammanslutning. Till de senare hörde t.ex. officersmässar och underofficersmässar där kostnader för mässarnas drivande bekostades av mässmedlemmar- na. En föreskrift från en militär chef med innebörd att en viss skrift inte fick läggas fram i mässen kunde bara anses befogad under förutsättning att skriftens framläggande skulle inverka störande på ordningen. I andra fritidslokaler där militär myndighet stod för för- valtningen hade myndigheten att bestämma om en viss publikation skulle läggas fram eller inte. Ett undantag fanns dock enligt MO; det fick anses vara ett otillåtet hindrande av spridningen av tryckt skrift om den till lokalen hänvisade personalgruppen själv vidtagit någon åtgärd för att få en viss publikation. kunde ett förbud mot skriftens framläggande meddelas endast om det bedömdes vara störande ur ordningssynpunkt. Angående förbud mot spridning av skrift ur ordningssynpunkt anförde MO vidare att utan stöd i tryckfrihetsförordningen torde militär myndighet få ingripa mot spridningen av tryckt skrift inom en militär förläggning om det är motiverat av att spridningen sker på ett sätt som är störande eller kan antas bli störande för ordningen eller sker under ”anstötliga former”. I ett sådant fall torde förbands- chefen kunna förbjuda en skrifts försäljning även om det ytterst är skriftens innehåll som föranlett störandet av ordningen. Den omedel- bara anledningen till ingripandet är ju nämligen inte i ett sådant fall skriftens innehåll utan i stället den ordningsstörning som föranletts av försäljningen. Till stöd för ett förbud mot framläggande av en tidning inom krigsmaktens lokaler på grund av att det bedöms vara ordningsstörande måste det dock kunna åberopas någon påtaglig omständighet som är ägnad att framkalla särskild fara för krigs- maktens funktionsduglighet. Ett ingripande som enbart grundas på tidningens allmänna politiska inställning borde enligt MO i princip anses uteslutet. Vad gällde tidningen hade domstolar fastslagit att ledningen fått bidrag till tidningen från det med hänsyn till tidningens politiska ståndpunktstagande. MO anförde bl.a. att det vid tiden för högkvartersorderns utfärdande med fog kunde be- faras att tilltron till krigsmaktens befäl betänkligt skulle ha rubbats och krigsmaktens effektivitet därigenom äventyrats om det hade spridits att var allmänt tillgänglig inom befälsmässarna. De berörda förhållandena utgjorde enligt MO ett giltigt skäl för det meddelade förbudet. Beträffande vissa andra tidningar som omfat- tades av ordern gav inte utredningen enligt MO stöd för att det fanns tillräckliga skäl för ett förbud mot spridning. Förbudet beträffande dessa tidningar hade dock upphävts. Ärendet för- anledde inte någon vidare åtgärd från MO:s sida. Beslut från JO och JK JO 1958 s. 228 Fråga om skoltidningar kunde förhandscensureras av rektor vid allmänt läroverk Kollegiet vid ett högre allmänt läroverk beslutade att till gällande ordningsregler göra följande tillägg: ”eller enskild lär- junge i skolan, som önskar utge publikation, skall i förväg inlämna denna till rektor för granskning”. Kollegiet anförde att bakgrunden till den aktuella ordningsregeln var att en elevförening vid läroverket hade i ett nummer av en stencilerad tidning publicerat ett par artiklar som ”innehållit i anstötlig form skrivna utfall mot kyrkan och morgonbönerna, hållna i en ton som icke kunde anses skolungdom värdig”. Tidningen kunde enligt kollegiet nedsätta skolans anseende i allmänhetens ögon. Efter att ordningsregeln kommit under JO:s granskning ändrades den och fick i stället följande lydelse: ”eller enskild lärjunge i skolan, som önskar utge publikation, skall, därest publikationen i fråga icke är avsedd att tryckas, inlämna denna till rektor för granskning”. JO hänvisade till relevanta bestämmelser i tryckfrihetsförordning- en, däribland 1 kap. 2 § första stycket om förbudet mot förhands- censur. JO konstaterade att om en publikation som är att hänföra till tryckt skrift i tryckfrihetsförordningens mening ges ut av en skolförening eller enskild elev kan något ingripande på grund av skriftens innehåll inte vidtas av rektorn eller kollegiet i syfte att hindra skriftens tryckning, utgivning eller spridning vare sig det gäller förhandscensur eller åtgärder beträffande redan tryckta skrifter. Den av kollegiet utfärdade regeln om förhandsgranskning var, i den mån det gällde tryckt skrift, oförenlig med tryckfrihetsförordningen. När det gällde den kvarstående ordningsföreskriften som ju gällde andra publikationer än sådana som var att hänföra under tryckfrihets- förordningen anförde JO att det framstod som uppenbart olämpligt att ungdomen i skolan skulle vänjas vid en obligatorisk censur såsom en naturlig företeelse. Att införa en sådan generell förhandsgransk- ning som var i fråga i det syfte som skolan åberopade gick enligt JO ”vida utöver vad som kan inrymmas i rektors befogenhet att i sam- råd med kollegiet meddela lokala föreskrifter rörande vandel och ordning”. (AD 6/67) Fråga om en gymnasieskolas beslut att förbjuda försäljning av en skoltidning stått i strid med spridningshindret i 1 kap. 2 § TF Kollegiet på en gymnasieskola beslutade vid ett sammanträde att uttala sitt ogillande av skoltidningen och att inom skolans område förbjuda försäljning av tidningen om den utkom med fler nummer med aktuell redaktör. Bakgrunden till beslutet var att tid- ningen innehållit kritik mot skolledningen på grund av inköpet av en orgel, svordomar och ett antal s.k. fräckisar med sexuell anspelning. Vid ett senare sammanträde fördes till protokollet att kollegiet stod fast vid sin tidigare ståndpunkt och att kollegiet beslutade att i enlighet med skolans ordningsregler överlämna åt rektorn att avgöra frågan om tidningens försäljning inom skolans område. Ytterligare ett nummer av tidningen gavs ut och såldes under en skoldans. Det framgick inte i ärendet att rektorn eller kollegiet verkligen hindrat spridning av tidningen. Vad som då i stället förelåg till JK:s prövning var om rektorn eller kollegiet fattat beslut, vidtagit åtgär- der eller gjort uttalanden som, även om de inte hindrat tidningens spridning, dock kunde framstå som felaktiga eller olämpliga. JK uttalade att konfliktsituationer kan uppkomma mellan elever- nas rätt till tryckfrihet och skolans plikt att meddela eleverna social fostran. Även om åtgärder i vissa fall kan framstå som lämpliga av hänsyn till skolans syfte eller elevernas, redaktörernas eller skolans bästa måste det dock hållas i minnet att åtgärder inte får vidtas från skolledningens sida om de strider mot tryckfrihetsförordningen. Vidare uttalade JK att bestämmelsen i 1 kap. 2 § andra stycket TF visserligen i och för sig inte gäller spridningshinder som uteslutande betingats av andra hänsyn än till skriftens innehåll. En myndighet får med andra ord inte använda sig av ordningsskäl för att kringgå bestämmelsen och i allmänhet får därför spridningsförbud meddelas endast av hänsyn till ordningen. JK framhöll att detta också gäller inom skolan. Enligt JK kunde det dock med hänsyn till skolans arbetsformer och till skolans fostrande uppgift göras gällande att begreppet ordning har ett något vidare innehåll inom skolor för barn och ungdom än i allmänhet. Inom sådana skolors områden kan spridningsförbud alltså vara tillåtliga i större utsträckning än som vanligen är fallet. JK åberopade vidare bestämmelsen i 6 kap. 2 § TF och anförde att tryckfrihetsförordningen i vissa fall medger spridningshindrande ingripanden. Med stöd av bestämmelsen i 16 kap. 12 § torde det enligt JK vara möjligt för en skolmyndighet att ingripa mot spridning av pornografiska skrifter och vissa andra skrifter med förråande innehåll som äger rum inom skolans område även om spridningen inte stör ordningen. Kollegiets beslut att förbjuda försäljningen av skoltidningen om den utkom med fler nummer med samma redaktör kunde enligt JK inte stå i överensstämmelse med tryckfrihetens grundsatser. Eftersom beslutet återtagits och inte heller fått någon betydelse för redaktionens sammansättning eller tidningens fortsatta utgivande vidtog dock JK inte någon särskild åtgärd i ärendet. JO 1970 s. 294 Om affischering på skolans anslagstavla Anmälningar som bl.a. väckte frågor om affischering på skolor in- kom till JO. En anmälan gällde ett politiskt ungdomsförbund som fått sina handgjorda affischer nedtagna av skolledningen. Affischerna hade satts upp i en del av skolbyggnaden där grundskoleelever hade lektioner. Några av affischerna informerade om en sexualdebatt som skulle hållas i skolans musiksal. Baksidorna var illustrerade med sexuella motiv. På en annan affisch klandrades skolledningen på grund av att de första affischerna med sexuella motiv tagits ned. En annan anmälan rörde avslag på en begäran från två politiska ung- domsförbund om att få sätta upp affischer på en gymnasieskola. Affischerna informerade om en fredsdemonstration och ett opinions- möte som skulle hållas utanför skolan. JO konstaterade först att det går en skarp juridisk skiljelinje mellan affischer som utgör tryckt skrift i tryckfrihetsförordningens mening och affischer av annat slag och att vissa av de i ärendet aktuella affischerna inte var tryckta. Enligt JO borde dock i allt väsentligt samma betraktelsesätt gälla för dessa affischer som för tryckta sådana. JO erinrade sedan om innehållet i 1 kap. 2 § andra stycket TF, dvs. att en myndighet eller annat allmänt organ inte på grund av tryckt skrifts innehåll får hindra dess spridning bland allmänheten genom åtgärd som saknar stöd i tryckfrihetsförordningen. JO anförde att det dock har förutsatts att spridningsrätten inte kan vara så fri att den som vill sprida tryckt skrift inte ens behöver iaktta allmänna ordningsregler. Enligt JO innebar detta, när det gällde spridning av skrift på en myndighets anslagstavla, att en myndighet ska ha rätt att av ordningsskäl meddela allmänna ordningsföreskrifter om be- gränsningar om vad som får sättas upp på tavlan. En myndighet ska också ha rätt att ingripa mot skrifter som sätts upp på tavlan om det är motiverat av ordningsskäl. Med hänvisning till JK:s beslut uttalade JO att han delade JK:s uppfattning att spridning av tryckt skrift inom en skola är att anse som spridning bland allmänheten och att spridningsförbud regelmässigt får meddelas endast på grund av hänsyn till ordningen. JO instämde också i JK:s uppfattning att be- greppet ordning inom en skola kan antas ha en något vidare inne- börd än det har t.ex. när det är fråga om en allmän plats. Av utredningen framgick att det vid de aktuella skolorna fanns ordningsföreskrifter som rektorn hade meddelat. Enligt en av be- stämmelserna var det förbjudet att utan rektorns medgivande sätta upp anslag på skolans anslagstavlor. JO konstaterade att en sådan bestämmelse uppenbarligen låg inom ramen för ordningsföreskrifter som en rektor enligt skolstadgan hade befogenhet att meddela. JO betonade att en sådan bestämmelse inte fick utnyttjas till censur av skrifter på grund av deras innehåll. Rektorn hade i det ena fallet avslagit en begäran att få sätta upp affischer på skolans anslagstavla dels med hänsyn till att utomstå- ende organisationer av utrymmesskäl som regel inte medgavs att ut- nyttja tavlan, dels med hänsyn till risker för reaktioner från de som hade andra åsikter i frågan. JO underströk betydelsen av den för all myndighetsutövning grundläggande regeln att lika fall ska behand- las lika. Den omständigheten att en affisch kan befaras föranleda opinionsstörningar inom skolan kan inte anses utgöra ett skäl som kan åberopas mot förbudet i 1 kap. 2 § TF att ingripa mot en tryckt skrift på grund av dess innehåll. Mot bakgrund av bestämmelsen i 16 kap. 12 § om förledande av ungdom saknades det enligt JO inte fog för mening- en att uppsättande av de affischer som var illustrerade med sexuella motiv innefattade ordningsbrott. JO fann därför inte att någon be- fogad kritik kunde riktas mot den skolledning som hade tagit ned de planscherna. När det gällde affischen där skolledningen anklagades för att ha tagit ned de första affischerna visade inte utredningen om det fanns några generellt meddelade föreskrifter eller praxis med innebörd t.ex. att en affischs innehåll fick begränsas till uppgifter om tid, rum och ämne för ett möte. JO framhöll att om så hade varit fallet kunde åtgärden att ta ned affischen inte föranleda någon kritik. Utan ett sådant stöd borde däremot affischen inte ha plockats ned. I ärendet kommenterade JO frågan om intresset av disciplin i skolan kunde beaktas på så sätt att en affisch skulle kunna tas ned av skolledningen på den grunden att den kunde befaras äventyra ordningen på skolan. JO uttalade att det mot bakgrund av TF:s för- bud mot spridningshinder var tydligt att det finns ett mycket litet utrymme för en sådan bedömning. Ett ingripande av ordningsskäl får inte ske med utgångspunkt i själva innehållet i affischen utan en- dast när det gäller de menliga följder för ordningen och disciplinen som affischen kan få eller befaras få. Det torde enligt JO krävas att följderna är klart påvisbara eller anledningen att befara dem är väl grundad och att det är fråga om för ordningen och disciplinen all- varliga följder. JO 1971 s. 560 Fråga om hinder mot utgivning av skoltidning Redaktören för skoltidningen ”” framförde klagomål hos JO över att rektorn hade uppställt hinder för utgivningen av tidningen. Hindren hade bestått i att rektorn vägrat låta redaktionen använda skolans elstencilbrännare och en av skolans elstencileringsmaskin. Skälet för rektorns vägran var dels risken för att apparaterna för- stördes, dels tidningens innehåll. JO erinrade om innehållet i gymnasiets läroplan som bl.a. förut- satte att skolan på lämpligt sätt uppmuntrade skoltidningsverksamhet och att någon inskränkning inte gjordes med hänsyn till tidningar- nas innehåll. Därefter anförde JO att han i och för sig hade förstå- else för att omsorgen av apparaterna påverkat rektorns inställning. Däremot fann JO det betänkligt att rektorn låtit sitt avvisande av redaktionens framställning av lån av apparater också dikteras av sin inställning till tidningens innehåll. Konsekvenserna av rektorns hand- lande synes kunna bli att om flera skoltidningar gavs ut skulle någon eller några få framställas på skolans apparater, men inte alla. JO betonade att det stöd som skolledningen lämnar utgivandet av skol- tidningar bör inte få diskriminera vissa meningsinriktningar. JO 1972 s. 437 Fråga bl.a. om en skolstyrelses förbud mot politisk propaganda i skolan beslutade att göra följande uttalande: ”På förekom- men anledning uttalade skolstyrelsen, att politisk propaganda inte bör förekomma i skolan. Skolstyrelsen menade vidare att den infor- mation som inför höstens val kommer att ges eleverna om politiska partier, valsätt m.m. bäst och mest neutralt ges av lärarna i samhälls- kunskap.” Ett politiskt partis ungdomsförbund framhöll till JO att den första meningen i uttalandet stred mot innehållet i skolstadgan och läroplanen för . I sammanhanget nämndes också att en representant för ungdomsförbundet hade blivit bortkörd när han delade ut flygblad vid skolan och hänvisad att göra detta på en plats utanför skolan. Skolstyrelsen angav att bakgrunden till uttalan- det var att ordningen i skolan hade störts i samband med politiska aktiviteter. Uttalandet var dock inte tänkt att hindra att också andra kunde tillåtas komma in i skolan för politisk information, t.ex. i samband med val. Beträffande incidenten med flygbladen bekräfta- de studierektorn att detta hade hänt. Rektorn tillade att skolans anslagstavla behövdes för skolans egna anslag. Om något annat skulle sättas upp där, brukade tillstånd inhämtas från skolledningen. JO uttalade att skolstyrelsens påstående att ordningen i skolan störts av politiska aktiviteter inte vederlagts. Det fanns därför an- ledning att anta att skolstyrelsen haft skäl för sin åtgärd att förhindra störningar. Någon principiell erinran kunde därför inte riktas mot beslutet att ”politisk propaganda” inte borde förekomma i skolan. JO framhöll dock att ett sådant förbud inte fick tolkas extensivt och inte heller upprätthållas än vad som var nödvändigt. Det fanns annars risk för att ett förbud mot ”politisk propaganda” skulle tas till intäkt för ingripanden också i sådana fall där upplys- ning och information avsågs och inte propaganda. Beslutet hade enligt JO fått en något olycklig formulering. Vidare uttalade JO att skolstyrelsens yttrande att skolans anslags- tavla behövdes för skolans egna anslag var alltför kategoriskt. I stö- det för elevernas föreningsaktiviteter, däribland politiska samman- slutningar inom skolan, borde enligt JO givetvis ingå att eleverna skulle få disponera utrymmen på antingen en egen anslagstavla eller på skolans allmänna anslagstavla, t.ex. för att upplysa om förenings- sammanträden. Slutligen menade JO att det ingripande som rektorn hade gjort mot utdelningen av flygblad och som motiverades från ordnings- synpunkt inte rimligen kunde klandras. JO 1972 s. 439 Fråga om hinder mot utgivning av skoltidning En rektor för en grundskola hjälpte en elev att ge ut skoltidningen, Bulletinen, genom att bl.a. ställa material till förfogande och att utverka skoldirektörens medgivande att få använda stadens . Ett första nummer av tidningen kom ut. Manuset till det andra numret av tidningen hänförde sig i huvudsak till kriget i . När rektorn fick se manuset ansåg han att bladet hade mist karaktären av en skoltidning och var inte längre intresserad av att ställa skolans resurser till förfogande. Rektorn hade också för sitt ställningstagande inhämtat stöd från elevrådet som enhälligt ansåg att det inte var av intresse att tidningsnumret utkom. JO hänvisade till JO:s ämbetsberättelse 1958 s. 228 ff. där JO diskuterade frågan om förhandscensur kunde få förekomma beträf- fande tidningar som inte var tryckta utan t.ex. stencilerade. I fallet framhöll JO att det framstod som uppenbart olämpligt att ungdomar i skolan vandes vid en obligatorisk censur som en natur- lig företeelse. JO anförde att det i förevarande fall inte var fråga om något censuringripande, eftersom något hinder rent formellt inte hade rests mot tidningens utgivande. Frågan som skulle prövas var i stället om rektorn hade haft fog för sin åtgärd att dra in stödet i form av apparatur etc. JO hänvisade till läroplanen för som framhöll att skolan har anledning att intressera sig för och stödja elevernas verksamhet för att framställa och utge skoltidningar. planen angavs emellertid inte vad som skulle förstås med en skol- tidning. Att kräva att tidningen skulle framstå som ett språkrör för elevkåren eller dess majoritet var enligt JO säkerligen att gå för långt. Det borde inte ens krävas att tidningen hade stöd av någon större grupp bland eleverna. Vad angick innehållet kunde det rimligen inte vara meningen att tidningen helt skulle ägnas åt skolans värld. Den omständigheten att något enstaka nummer helt lämnade skolan åt sidan borde inte vara anledning för skolan att dra undan sitt stöd till tidningen. JO:s slutsats var att rektorns åtgärd att vägra tid- ningen fortsatt stöd från skolan framstod som förhastad och fel- aktig. JO 1972 s. 442 Bl.a. fråga om en rektors ingripande mot en utställning i skolans lokaler En rektor ingrep mot en utställning som anordnats av några elever på skolan. Vid det första tillfället hade utställningen klistrats upp på väggarna i elevernas kafélokal. Enligt rektorn kränkte detta ordningen i skolan, eftersom affischerna var fastsmetade med någon sorts klister med den följden att väggarna måste rengöras och målas om. Dessutom var en av bilderna som föreställde en knuten näve över en bibel enligt rektorn synnerligen olämplig med tanke på bl.a. de många elever som kom från religiösa hem. Vid det andra tillfället hade rektorn gett sitt tillstånd till utställningen, dock med vissa villkor som bl.a. innebar att utställningen skulle placeras på an- visad plats och att bilden av knytnäven och skulle tas bort. Utan att villkoret med att ta bort vissa delar av utställningen upp- fyllts hade någon ställt fram utställningen mitt i en korridor. Rektorn ingrep då mot utställningen och åberopade också ordningsskäl.