sou · H4B34 · 2016-01-15 00:00:00 — Rektorns beslut om omedelbar avstäng- ning gäller till dess huvudmannen har prövat saken och får inte avse än . Om huvudmannens beslut inte kan avvaktas med hänsyn till andra personers säkerhet, får beslutet förlängas med . Vad gäller de frivilliga skolformerna finns också enligt 19 § möj- lighet för en huvudman att besluta om att stänga av en elev från utbildning i vilken praktik på en arbetsplats ingår. Enligt 20 § får en sådan avstängning avse eller gälla utan tidsbegränsning. Om det är nödvändigt på grund av brådskande omständigheter får rektorn besluta om omedelbar avstängning under högst . Om huvud- mannens beslut inte kan avvaktas med hänsyn till andra personers säkerhet får dock beslutet förlängas med enligt 21 §. Skollagen – en översikt av vissa bestämmelser För samtliga skolformer förutom förskolan, vuxenut- bildning och särskild utbildning för vuxna får rektorn eller en lärare från en elev omhänderta föremål som används på ett sätt som är störande för utbildningen eller som kan utgöra en fara för säker- heten i denna. Detta följer av 5 kap. 2 och 22 §§. 7.6.6Krav på skriftlig dokumentation Enligt 5 kap. 24 § ska en åtgärd i vissa fall dokumenteras skriftligt av den som genomfört åtgärden. Sådan dokumentation ska bl.a. ske vid utvisning ur undervisningslokalen, kvarsittning, tillfällig ompla- cering, tillfällig placering vid en annan skolenhet, avstängning och avstängningstid i vissa obligatoriska skolformer, avstängning och av- stängningstid i de frivilliga skolformerna, avstängning och avstäng- ningstid från utbildning i vilken praktik på arbetsplats ingår och omhändertagande av föremål som inte återlämnats efter lektionens slut. I 28 kapitlet finns bestämmelser om överklagande och där framgår att vissa av de åtgärdsbeslut som nämns ovan kan överklagas. Ett beslut av en kommun eller ett landsting som gäller avstängning enligt 5 kap. 17 § eller 19 § (dvs. avstängning i de frivilliga skolformerna eller från viss utbildning med praktiska inslag) får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Det följer av 28 kap. 5 § 3 p. En kom- muns beslut att placera en elev i det obligatoriska skolväsendet i en annan skolenhet än vad vårdnadshavaren önskar kan enligt 28 kap. 12 § första stycket 6 p överklagas hos Skolväsendets överklagande- nämnd. Om en rektor fattat beslut enligt 5 kap. 14, 17 och 19 §§ (om avstängning i vissa obligatoriska skolformer, omedelbar avstängning i de frivilliga skolformerna eller omedelbar avstängning från viss ut- bildning med praktiska inslag) får det överklagas hos allmän för- valtningsdomstol enligt 28 kap. 9 § 1 p. Skollagen – en översikt av vissa bestämmelser 7.6.8Praxis och beslut avseende disciplinära åtgärder I RÅ 2001 ref. 47 prövade (Regerings- rätten) om det förelåg särskilda skäl enligt 23 § gymnasieförord- ningen (1992:394) att förvisa4 en elev från en gymnasieskola. Enligt de då gällande bestämmelserna (22 och 23 §§ gymnasieförordningen [1992:394]) skulle rektorn, om en elev gjort sig skyldig till upprepade förseelser eller fortsatt olämpligt uppträdande eller en allvarligare förseelse, försöka utreda orsaken till beteendet och med ledning av vad som framkommit vid utredningen försöka få eleven att bättra sig. Rektorn fick därvid tilldela eleven en skriftlig varning. Om syftet med dessa åtgärder inte uppnåddes eller om elevens uppförande kunde antas inverka skadligt på andra elever eller om det fanns andra särskilda skäl fick eleven bl.a. förvisas från kommunens eller lands- tingets gymnasieskola för , dock högst tre terminer utöver den termin när beslutet meddelades. Av utredningen framgick bl.a. att rasistisk propagandaspridning och klotter skapat allvarlig oro och misstämning bland en gymnasie- skolas elever och personal. Det var också klarlagt att den aktuelle eleven var medlem i den nationalsocialistiska organisationen och hade varit organisationens propagandachef. Några elever hade lämnat uppgifter om iakttagelser som de hade gjort i sam- band med affischering och klotter och elevens namn hade då nämnts. Eleven hade haft en närmare 50 procents frånvaro och när skolan försökt att påverka honom med anledning av detta hade det genom- förts elevvårdskonferenser i hans bostad. Personalen hade då kunnat se att hans bostadsmiljö var klart influerad av antidemokratisk pro- paganda. På en skrivning i skolan hade eleven avgett ett svar som innehöll nazistiska symboler och slagord. Domstolen anförde inledningsvis att möjligheterna för skolan att ingripa mot åsiktsyttringar av nu aktuellt slag begränsas i hög grad av de i 2 kap. regeringsformen inskrivna grundläggande fri- och rättig- heterna. Domstolen erinrade också om att en begränsning av dessa fri- och rättigheter endast får ske genom föreskrift i lag i den om- fattning som anges i 2 kap. 12 § RF (numera finns dessa bestämmel- ser i 2 kap. 20–23 §§ RF). Även om misstankar kunde riktas mot 4 Termen ”förvisning” utmönstrades ur skollagstiftningen i och med ikraftträdandet av skollag. Skollagen – en översikt av vissa bestämmelser den aktuelle eleven, fortsatte domstolen, kunde det inte genom vad som var utrett i målet och mot hans bestridande anses klarlagt att han varit delaktig i händelseförloppet eller någon del därav. Skolan hade polisanmält händelserna men inte heller polisutredningen gav därvidlag något resultat. Det saknades därmed förutsättningar för ett disciplinärt ingripande. När det vidare gällde elevens svar på skrivningen framgick det av utredningen att slagord och vissa, dock inte särskilt tydliga, symboler antecknats på skrivningen. Förekomsten av dessa anteckningar, som inte gärna kunde härröra från någon annan än den aktuelle eleven, skulle i och för sig kunna motivera ett ingripande från ordnings- synpunkt menade , dock inte en så ingripande åtgärd som förvisning. Domstolen fäste härvid avseende vid det faktum att anteckningarna gjorts i ett svar på en skolskriv- ning och därmed inte kunde antas inverka skadligt på andra elever. Följande beslut från Skolinspektionen får illustrera exempel på situationer hur disciplinära åtgärder kan respektive inte kan användas. I Skolinspektionens beslut (dnr 41-2011:5300) var bakgrunden att en elev och en lärare på en gymnasieskola hade hamnat i en diskussion. Enligt eleven hade läraren spottat på henne och läraren anklagade eleven för att ha framfört hotelser och ha knuffats. Rektorn försökte utreda händelsen men elevens och lärarens versioner skilde sig åt. Rektorn beslutade då, i samråd med verk- samhetschefen, att stänga av eleven i för att vidare utreda händelsen med stöd av 5 kap. 17 § 3 och 4 skollagen. pappa delgavs därefter beslut om fortsatt avstängning avseende . Skolinspektionen uttalade att omständigheterna för det första beslutet var sådana att kommunen fick anses ha haft möjlighet att stänga av eleven. Vid det andra beslutet om avstäng- ning framgick dock av dokumentationen att rektorn och förvalt- ningschefen funnit att det inte fanns grund för längre avstängning av eleven men att det fanns behov av ytterligare tid för att utreda och planera för elevens återgång i skolan. Vad gällde detta senare be- slut påtalade Skolinspektionen att rektorn enligt 5 kap. 18 § skol- lagen kan besluta om ytterligare en veckas avstängning med hänsyn till andra personers säkerhet. Eftersom det inte var visat att det före- låg risk för andra personers säkerhet och det inte heller motiverats Skollagen – en översikt av vissa bestämmelser utifrån detta i beslutet hade rektorn inte haft skäl att stänga av eleven . I Skolinspektionens beslut (dnr 41- 2013:4295) gällde ärendet en situation på ett fritidshem. En anmälare framförde klagomål kring hanteringen av sonens avstängning på fritids. Kommunen ifråga anförde att eleven vid det aktuella till- fället hade uppvisat kraftig affekt och blivit våldsam mot först ett barn och sedan sin resurspedagog. Rektorn bad då vårdnadshavaren att hämta eleven. Åtgärden vidtogs med hänsyn till tidigare händel- ser veckan innan då eleven agerat mycket våldsamt mot en annan elev på fritids vilket lett till ett allvarligt tillbud. gjordes en plan så att eleven skulle kunna närvara som vanligt dagen därpå. Det var aldrig fråga om en avstängning i skollagens mening, detta uttryck kom dock av misstag att användas i en tjänsteanteck- ning. Skolinspektionen hänvisade till bestämmelsen i 5 kap. 6 § skol- lagen om omedelbara och tillfälliga åtgärder som en rektor och lärare får vidta och påpekade att bl.a. denna bestämmelse också gäller för fritidshemmet. Skolinspektionen konstaterade att det av utredningen i ärendet framgick att personalen vid fritidshemmet agerade för att komma till rätta med en allvarlig situation där elevens utåtagerande och ordningsstörande beteende riskerade övriga elevers trygghet och studiero. Personalen får vid sådana tillfällen vidta omedelbara och tillfälliga åtgärder så länge de står i rimlig proportion till sitt syfte och övriga omständigheter. Skolans personal har därtill en tillsynsplikt och är skyldiga att ingripa för att t.ex. hindra att elever skadar andra personer anförde Skolinspektionen vidare. Mot bakgrund av upp- gifterna i ärendet fick den åtgärd som rektorn vidtog för att komma till rätta med den uppkomna situationen anses stå i rimlig propor- tion till dess syfte och var således en sådan omedelbar och tillfällig åtgärd som rektorn får vidta inom ramen för 5 kap. 6 § skollagen. Bestämmelsen i 5 kap. 14 § skollagen om avstängning i vissa obli- gatoriska skolformer var aktuell i ett beslut från Skolinspektionen (dnr 41-2011:5848). En grundskolelev hade stängts av från skolan på grund av ett slagsmål yngre elev. Två andra elever hade berättat för skolkuratorn att de sett hur eleven och en klasskamrat till honom utsatt den yngre eleven, som gick i årskurs 2, för våld. Eleven hade dragit den yngre eleven i håret med nacken bakåt och hållit ett knä i ryggen på honom. Skollagen – en översikt av vissa bestämmelser Rektorn hade ett samtal med eleven och hans klasskamrat. Det fram- kom då att de inte förstod allvaret i att ge sig på en yngre elev. Med anledning av detta beslutade rektorn att stänga av eleverna från skolan . Eleverna fick med sig hemuppgifter av klass- läraren. Skolinspektionen hänvisade bl.a. till bestämmelserna i skollagen om allmänna befogenheter för rektor och lärare och avstängning i vissa obligatoriska skolformer (5 kap. 6 och 14 §§). Därefter anförde Skolinspektionen att det för det första måste vara nödvändigt med hänsyn till övriga elevers trygghet och studiero för att en rektor ska kunna stänga av en grundskoleelev. Det var alltså övriga elevers be- hov som i det här avseende kunde motivera en avstängning. Rektorn hade i detta fall anledning att vidta åtgärder för att få eleverna att förstå konsekvenserna av sitt agerande fortsatte Skol- inspektionen. Av utredningen i ärendet hade det dock inte fram- kommit att avstängningen av eleven var nödvändig med hänsyn till övriga elevers trygghet och studiero. Skolinspektionen påpekade i sammanhanget att de åtgärder som vidtas av lärare och rektorer ska vara inriktade på att förbättra elevers framtida uppträdande och alltså inte vara fråga om ett slags bestraffning för tidigare uppträ- dande. En enskild händelse med allvarlig karaktär kan utgöra skäl för avstängning men andra åtgärder måste ha visat sig otillräckliga innan. Konsekvensen av den åtgärd som vidtas bör också stå i pro- portion till den begångna förseelsen. Skolinspektionen konstaterade att det inte framgick av utredningen att andra åtgärder övervägts innan eleven stängts av. Att stänga av eleven från skolan utan att överväga andra åtgärder var enligt Skolinspektionens bedömning oproportionerligt. 7.7Skolplikt och elevers närvaro i de frivilliga skolformerna Något bör nämnas om vissa av bestämmelserna i 7 kapitlet som hand- lar om skolplikt och rätt till utbildning. Huvudregeln är att barn som är bosatta i har skolplikt. Det framgår av 2 §. Skolplikten inträder höstterminen det kalenderår då barnet fyller enligt 10 §. Som huvudregel upphör skolplikten enligt 12 § vid utgången Skollagen – en översikt av vissa bestämmelser av vårterminen det nionde året eller, om eleven går i specialskolan, det tionde året efter det att eleven börjat fullgöra skolplikten. Av 17 § framgår att det för en elev i , grundsärskol- an, specialskolan och sameskolan gäller obligatorisk närvaro . Det betyder att eleven ska delta i den verksamhet som anordnas för att ge den avsedda utbildningen om eleven inte har giltigt skäl att utebli. Av 1 kap. 7 § framgår att deltagande i konfes- sionella inslag i utbildning som bedrivs av enskild huvudman alltid är frivilligt. En elev i en skolform som avses i 17 § får på begäran av elevens vårdnadshavare befrias från skyldigheten att delta i obligatoriska in- slag i undervisningen om det finns synnerliga skäl enligt 19 §. Ett sådant beslut får endast avse enstaka tillfällen under ett läsår. Det är rektorn som får fatta beslut om befrielse. Bestämmelsen motsvaras delvis av 3 kap. 12 § skollag. Enligt denna regel var villkoret för befrielse dock att det med hänsyn till särskilda omständigheter inte var rimligt att kräva att eleven skulle delta. I motiven till bestäm- melsen (prop. 1985/86:10 s. 89) sägs att en elev inte ska behöva delta i vissa, i det stora hela, mindre viktiga inslag i utbildningen om det med hänsyn till särskilda omständigheter framstår som orimligt att kräva att eleven deltar. Det anges bl.a. att det bör finnas ett utrym- me för befrielse från inslag som är meningslösa för eleven, därför att han eller hon redan mer än väl behärskar det som ska uppnås med inslaget och från inslag som kan upplevas som utmanande mot bak- grund av elevens speciella inställning och hemmiljö. I motiven sägs också att bestämmelsen ska tillämpas med återhållsamhet. Som framgår ovan krävs det numera synnerliga skäl för befrielse. Skälet till denna justering diskuteras i förarbetena (prop. 2009/20:165 s. 340 f.). Enligt regeringens mening förekommer det att befrielse medges av hänsyn till elevernas speciella inställning och hemmiljö på ett sätt som går längre än vad som varit lagstiftarens avsikt, och utan att försök gjorts att anpassa undervisningen. Av gällande skolförfattningar framgår att undervisningen i skolan ska vara allsidig och saklig samt utformas så att alla elever kan delta, oberoende av elevens och elevens vårdnadshavares religiösa eller filosofiska uppfattning. I skollagen och läroplanerna under- stryks vikten av en dialog mellan skola och vårdnadshavare. Genom en förtroendefull och fungerande dialog med hemmen kan skolan skapa förståelse för skolans verksamhet och för olika inslag i undervisningen. Skolan bör också tillfälligtvis, om det är rimligt, kunna använda grupp- indelning eller andra organisatoriska och pedagogiska åtgärder för att Skollagen – en översikt av vissa bestämmelser undvika att känsliga situationer uppstår för enskilda elever eller grupper av elever. Det kan t.ex. avse simundervisning där flickor och pojkar skiljs åt. Undervisningen ska dock bedrivas i enlighet med den värdegrund som finns i läroplanerna. Därmed ska det inte förekomma inslag som kan uppfattas som kränkande för någon. Enligt regeringens uppfattning kan därför behovet av en bestämmelse om möjlighet till befrielse från undervisning på dessa grunder ifrågasättas. Det kan dock inte uteslutas att det i vissa utpräglade undantagsfall kan behövas en möjlighet att medge en elev befrielse från enstaka obligatoriska inslag i undervis- ningen. Reglerna bör därför utformas väsentligt mer restriktivt . För att betona att befrielse bara ska komma i fråga i sådana undantags- fall ska befrielse bara kunna medges när det finns synnerliga skäl. Kravet på synnerliga skäl innebär att skälen för befrielse måste vara mycket starka. I enstaka fall kan det vara rimligt att en elev som ligger långt före i sin kunskapsutveckling och har nått kunskapskraven befrias från vissa inslag i undervisningen. I normalfallet ska dock en elev som har nått kunskapskraven, när det gäller ett specifikt inslag i undervis- ningen, gå vidare med ett mer avancerat och mer utmanande inslag. Det får överlämnas till rättstillämpningen att närmare klargöra när bestäm- melserna ska tillämpas. Befrielse bör endast kunna gälla enstaka inslag i undervisningen. En elev får inte heller medges befrielse i sådan utsträck- ning att eleven riskerar att inte nå kunskapsmålen eller kunskapskraven i ett ämne. Ett beslut om befrielse ska därför kunna avse endast en- staka tillfällen under ett läsår. Synnerliga skäl för befrielse från skyldighet att delta i obligatoriska inslag i undervisningen har prövats i ett mål av Kammarrätten i (se Kammarrättens i dom i mål nr 1494-12). I målet yrkade två föräldrar att deras dotter skulle medges befrielse från dansmomentet i ämnet idrott och hälsa. Grun- den för yrkandet var att flickan, liksom föräldrarna, tillhörde den laestadianska rörelsen och kunde på grund av sin religiösa övertygelse inte delta i undervisningen vad gällde traditionella och moderna danser. Kammarrätten anförde att proportionalitetsprincipen numera utgör en grundprincip i svensk förvaltningsrätt. Domstolen konsta- terade att momentet dans endast utgör ett delmoment i ämnet idrott och hälsa och inte någon större del av ämnet. Det framgick inte av utredningen att skolan hade gjort tillräckliga försök att finna alter- nativ för flickan att visa sina färdigheter i rörelse till musik. Mot denna bakgrund kom kammarrätten fram till att flickan och hennes föräldrars religiösa övertygelse måste ges prioritet i förhållande till de möjligheter som skolan borde ha att anpassa undervisningen så att flickan kunde delta och visa färdigheter. Det fanns därför enligt Skollagen – en översikt av vissa bestämmelser kammarrätten synnerliga skäl för att medge henne befrielse från att delta i dansmomentet i ämnet idrott och hälsa. För de frivilliga skolformerna finns ingen skolplikt, men däremot bestämmelser som reglerar elevers närvaro. 15 kap. 16 § respektive 18 kap. 16 § lägger fast principen att den elev som har valt att börja en gymnasieutbildning i gymnasie- eller gymnasiesärskolan också ska delta i undervisningen. Att gymnasieutbildning är frivillig innebär alltså inte att det är frivilligt att delta i undervisningen. Bestämmel- sen i 15 kap. 16 § första stycket anger att en elev i gymnasieskolan ska delta i den verksamhet som anordnas för att ge den avsedda ut- bildningen, om eleven inte har giltigt skäl att utebli. I andra stycket sägs att om en elev utan giltigt skäl uteblir från den verksamhet som anordnas för att ge den avsedda utbildningen, ska rektorn se till att elevens vårdnadshavare informeras om att eleven har varit frånvarande. Om det finns särskilda skäl behöver elevens vård- nadshavare inte informeras . Bestämmelsen i 18 kap. 16 § anger samma sak beträffande elever i gymnasiesärskolan. Giltigt skäl för frånvaro kan bl.a. vara sjukdom eller beviljad ledighet för en- skilda angelägenheter. (Skolinspektionen) har flera uppdrag. Till att börja med är det Skolinspektionen som handlägger ärenden om godkännande av enskild som huvudman för förskoleklass, grund- skola, grundsärskola, gymnasieskola, gymnasiesärskola och fritids- hem som anordnas vid en skolenhet med förskoleklass, grundskola eller grundsärskola. Det framgår av 2 kap. 7 § skollagen. I det 26 kapitlet i skollagen samlas bestämmelser om tillsyn, statlig kvalitetsgranskning och nationell uppföljning och utvärdering. Med tillsyn avses enligt 2 § en självständig granskning som har till syfte att kontrollera om den verksamhet som granskas uppfyller de krav som följer av lagar och andra föreskrifter. I tillsynen ingår att fatta de beslut om åtgärder som kan behövas för att den huvudman som bedriver verksamheten ska rätta fel som upptäckts vid granskningen. Av 3 § framgår att Skolinspektionen har tillsynsansvar i olika av- seenden. Av intresse här är särskilt den första punkten där det fram- Skollagen – en översikt av vissa bestämmelser går att Skolinspektionen har tillsyn över skolväsendet, särskilda ut- bildningsformer och annan pedagogisk verksamhet enligt skollagen. Genom en hänvisning i andra punkten till 29 kap. 17 § omfattas också utbildning som leder fram till International Baccalaureate av Skolinspektionens tillsynsansvar. Enligt den tredje punkten har Skol- inspektionen tillsyn bl.a. över att kommunerna ser till att elever i kommunens grundskola och grundsärskola fullgör sin skolgång samt att skolpliktiga barn som inte går i kommunens grundskola eller grundsärskola på annat sätt får föreskriven utbildning. Av fjärde punkten framgår att Skolinspektionen utövar tillsyn över hur kom- munerna uppfyller sitt tillsynsansvar enligt 4 § när det bl.a. gäller fristående förskolor och vissa fristående fritidshem. Skolinspektionens tillsynsområde avser verksamheten och är inte begränsat till enbart efterlevnaden av skolförfattningarna. Det inne- bär att Skolinspektionen även kan utöva tillsyn från ett mer för- valtningsrättsligt perspektiv. I ett ärende som rör en skolfråga kan det även finnas inslag som t.ex. rör skyldigheten att besvara frågor enligt 4 § förvaltningslagen, eller tillhandahållande av allmän handling enligt 2 kap. 12 § TF. Skolinspektionens tillsynsansvar gäller inte om tillsynen är en särskild uppgift för en annan tillsynsmyndighet enligt andra stycket. 4 och 5 §§ föreskriver ett tillsynsansvar för kommuner och Inspek- tionen för vård och omsorg i vissa avseenden som inte närmare gås igenom här. En tillsynsmyndighet ska inom ramen för sin tillsyn lämna råd och vägledning. Det framgår av 9 §. har också möjlighet att göra vissa ingripanden. Enligt 10 § får en tillsynsmyn- dighet förelägga en huvudman att fullgöra sina skyldigheter, om verk- samheten inte uppfyller de krav som följer av de föreskrifter som gäller för verksamheten eller, i fråga om enskild huvudman, de villkor som gäller för godkännandet eller beslutet om rätt till bidrag. Ett sådant föreläggande ska vid allvarliga brister förenas med vite enligt En tillsynsmyndighet kan återkalla ett godkännande av enskild huvudman eller beslut om rätt till bidrag som myndigheten meddelat med stöd av skollagen enligt 13 §. Förutsättningar för ett åter- kallande föreligger bl.a. enligt första stycket om 1) ett föreläggande enligt 10 § inte har följts, och 2) missförhållandet är allvarligt. Åter- kallelse kan också ske i vissa andra situationer enligt 13 § andra Skollagen – en översikt av vissa bestämmelser stycket och 14 och 15 §§. T.ex. får ett godkännande av en enskild som huvudman inom skolväsendet återkallas om den enskilde inte längre uppfyller förutsättningarna för ett godkännande. Skolinspektionen får när det gäller verksamhet som bedrivs av en kommun eller ett landsting besluta att staten på kommunens bekost- nad ska vidta de åtgärder som behövs får att åstadkomma rättelse, om kommunen eller 1) inte har följt ett föreläggande enligt 10 §, och 2) grovt eller åsidosatt sina skyldig- heter enligt skollagen eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Skolinspektionen kan också fatta beslut om tillfälligt verksam- hetsförbud, vilket bl.a. skedde i rättsfallet HFD 2014 ref. 47 (Lundsbergsmålet). Sådant tillfälligt verksamhetsförbud får fattas om det är sannolikt att ett beslut om återkallelse enligt 13 § eller ett beslut om statliga åtgärder för rättelse enligt 17 § kommer att fattas, och beslutet inte kan avvaktas med hänsyn till allvarlig risk för barn- ens eller elevernas hälsa eller säkerhet eller av någon annan särskild anledning. Skolinspektionen svarar vidare för granskning av kvaliteten i sådan utbildning och annan verksamhet som står under dess tillsyn eller under tillsyn av en kommun enligt 19 §. Granskningen ska en- ligt 20 § avse den granskande utbildningens eller verksamhetens kvalitet i förhållande till mål och andra riktlinjer. Målen och rikt- linjerna framgår framför allt av den läroplan och de kursplaner eller motsvarande styrdokument som gäller för utbildningen.