sou · H4B378 · 2016-11-08 00:00:00 — marknaden men är avsedda att skydda folkhälsan.6 I flera avgör- anden har framhållit att unionsrätten inte inkräktar på medlemsstaternas behörighet att själva utforma sina system för social trygghet eller att organisera och tillhandahålla hälso- och sjukvårdstjänster, även om medlemsstaterna vid utövandet av denna behörighet är skyldiga att iaktta unionsrätten och därmed fördrag- ets bestämmelser om de grundläggande friheterna. Av dessa bestäm- melser följer att medlemsstaterna inte får införa eller bibehålla obefogade inskränkningar i utövandet av dessa friheter inom om- rådet för hälso- och sjukvård. Domstolen har också fastslagit att vid bedömningen av om denna skyldighet har iakttagits ska hänsyn tas till att människors hälsa och liv ges högsta prioritet bland de värden och intressen som skyddas genom fördraget. Enligt dom- stolen ankommer det på medlemsstaterna att fastställa på vilken nivå de vill säkerställa skyddet för folkhälsan och hur denna nivå ska uppnås. Medlemsstaterna har därmed ett utrymme för sköns- mässig bedömning. Även vid bedömningen av om inskränkningen är mer långtgående än vad som är nödvändigt för att uppnå det åberopade målet, dvs. om målet skulle kunna uppnås med hjälp av mindre ingripande åtgärder, beaktas medlemsstaternas skönsmässiga utrymme.7 Målsättningen att upprätthålla en väl avvägd läkar- och sjukhus- vård som är tillgänglig för alla, kan enligt omfattas av undantagen för hänsyn till folkhälsan enligt fördraget, i den mån målsättningen bidrar till att säkerställa en hög nivå vad avser hälso- skyddet. Medlemsstaterna har också möjlighet att begränsa friheten att tillhandahålla läkar- och sjukhusvård i den mån det med hänsyn till folkhälsan är väsentligt att upprätthålla en vårdkapacitet eller en sjukvårdskompetens inom det nationella territoriet. Även risken för att den ekonomiska balansen i det sociala trygghetssystemet allvarligt rubbas kan utgöra ett tvingande hänsyn till allmänintresset som kan motivera en inskränkning av friheterna.8 6Jfr generaladvokat yttrande i målet Spezzino, EU:C:2014:291, p. 33 och 34. 7Dom Kommissionen mot , C-141/07, EU:C:2008:492, p. 22 och 23 samt p. 51, dom Stamatelaki, C-444/05, EU:C:2007:231, p. 23, dom Saarlandes, i de förenade målen C- 171/07 och C-172/07, EU:C:2009:316, p. 18 och 19 och 52–54, dom Pérez och Gómez, i de förenade målen C-570/07 och 571/07, EU:C:2010:300, p. 43 och 44, 67 och 68, 75 och 104– 8Dom Kommissionen mot , C-141/07, EU:C:2008:492, p. 60 och dom Stamatelaki, C-444/05, EU:C:2007:231, p. 30–32. En ny lag om valfrihetssystem I det ovan nämnda målet C-70/95 Sodemare (se avsnitt 11) ansågs ett krav på att de privata aktörer som ville delta i det italien- ska socialtjänstsystemet skulle ha intyg från regionen som bl.a. visade att aktören inte hade något vinstsyfte, vara förenligt med . Domstolen erinrade i detta avgörande om att gemen- skapsrätten inte inkräktar på medlemsstaternas behörighet att utforma sina sociala trygghetssystem och att avsaknaden av vinst- syfte ingick i socialtjänstsystemet som syftade till att främja och skydda människors hälsa med hjälp av social- och hälsovård och som grundades på en solidaritetsprincip. Villkoret om avsaknad av vinstsyfte var enligt den italienska regeringen det lämpligaste med- let att uppnå de sociala målsättningarna. Domstolen konstaterade att en medlemsstat kan anse att en sådan åtgärd är nödvändig för att uppnå målsättningarna. Bestämmelserna bedömdes inte heller försätta bolag med vinstsyfte i andra medlemsstater i en sämre situation än inhemska bolag med vinstintresse och ansågs därmed inte strida mot etableringsfriheten.9 I målet C-113/13 Spezzino ansågs som ovan redogjorts för (se avsnitt 18) en nationell bestämmelse, som innebar att offentliga kontrakt direkt och utan någon insyn tilldelades vissa frivillig- organisationer, visserligen utgöra en inskränkning av friheten att tillhandahålla tjänster och av etableringsfriheten enligt EUF-för- draget.10 Domstolen konstaterade dock att mål som grundas på principerna om bl.a. universalitet, solidaritet och ekonomisk effek- tivitet beaktas i unionsrätten. Med hänvisning till bl.a. avgörandet i målet C-70/95 Sodemare ansåg domstolen att en medlemsstat inom ramen för sin skönsmässiga bedömning att fastställa på vilken nivå den vill säkerställa skyddet för folkhälsan och utforma sitt system för social trygghet, kan anse att anlitandet av frivilligorganisationer svarar mot den sociala målsättningen med de aktuella tjänsterna. Under förutsättning att systemet faktiskt bidrar till att förverkliga denna målsättning och till att uppfylla de mål beträffande soli- daritet och budgetmässig effektivitet som systemet vilar på är ett sådant förfarande förenligt med bestämmelserna i 9Dom Sodemare, C-70/95, EU:C:1997:301, p. 27–34. 10Detta gällde under förutsättning att de aktuella tjänsterna utgjorde B-tjänster enligt LOU-direktiv, och därmed i princip inte omfattades av direktivets bestämmelser, se av- snitt 18. 11Dom Spezzino, C-113/13, EU:C:2014:2440, p. 53–60. En ny lag om valfrihetssystem Det kan alltså konstateras att vid tillämpningen av valfrihets- system har medlemsstaterna ett utrymme för skönsmässig bedöm- ning vad gäller åtgärder som är ägnade att säkerställa att de grund- läggande principerna iakttas. Medlemsstaterna har dessutom stor frihet att utforma sina system för social trygghet och att organisera och tillhandahålla tjänster inom hälso- och sjukvård. Mot denna bakgrund bedömer utredningen att det finns ett rättsligt utrymme för kommuner och landsting att reservera valfrihetssystem för idéburna eller andra icke-vinstsyftande aktörer. En sådan åtgärd skulle visserligen kunna anses utgöra en inskränkning av bestäm- melserna i EUF-fördraget, men under förutsättning att åtgärden tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt, grundar sig på ett tving- ande hänsyn till allmänintresset, syftar till att uppnå målet med åt- gärden och är proportionerlig kan den ändå vara tillåten. Vid denna bedömning ger också ett utrymme för skönsmässig bedömning. Det går dock inte att säga att det alltid är möjligt att reservera valfrihetssystem på detta sätt, utan en bedömning får göras i varje enskilt fall. 20.3En ny lag om valfrihetsystem bör införas Utredningens förslag: En ny lag om valfrihetssystem ska ersätta den nuvarande lagen. Terminologin och strukturen i den nya lagen ska tydligare anpassas till att detta är en nationell reglering och inte en upphandlingslagstiftning. Lagen ska gälla när ett valfrihetssystem tillämpas för tjänster enligt socialtjänstlagen, lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade, de lagar som reglerar skyldigheten att tillhandahålla hälso- och sjukvård samt tandvårdslagen. Det förfarande som regleras genom LOV är processen för godkän- nande av en sökande till ett valfrihetssystem, och vad som gäller för upprättandet av ett sådant system. Förfarandet för att få delta i ett valfrihetssystem enligt LOV är uppdelat på två åtgärder. Först ska kommunen eller besluta om en sökande får delta i systemet, genom ett s.k. godkännandebeslut. Detta beslut är ett En ny lag om valfrihetssystem förvaltningsbeslut.12 Därefter ska kommunen eller teck- na ett civilrättsligt kontrakt med de sökande som godkänts. Utredningens bedömning att LOV inte omfattas av upphand- lingsrätten påverkar inte detta förfarande i sig. Det kan därvid kon- stateras att LOV inte heller bedömdes omfattas av upp- handlingsdirektiv eftersom kontrakt enligt LOV ansågs vara tjänste- koncessioner, och därmed undantogs från direktivet.13 Det förhållandet att LOV inte är en form av upphandling motiverar emellertid enligt utredningen vissa förändringar i lagen. LOV är uppbyggd på begrepp och definitioner som är häm- tade från upphandlingslagstiftningen. I syfte att göra lagstiftningen mer lättillgänglig och tydlig bör lagen kopplas från upphandlings- lagstiftningen och anpassas till att detta är en nationell reglering som tydligare bör följa svenska förvaltningsrättsliga principer. Det saknas också anledning att använda den terminologi och struktur som finns i upphandlingslagarna. Detta riskerar tvärtom att bli direkt missvisande. Att lagens tillämpningsområde hänvisar till vissa speci- fika CPV-koder i upphandlingslagstiftningen innebär exempelvis att lagen ger intryck av vara en form av upphandling. Vidare kan konstateras att det är lämpligt att se över reglerna om bl.a. hur överklagande ska ske. Mot bakgrund av att utredningens förslag föranleder ett stort antal justeringar är det inte lämpligt att införa dessa i den nuva- rande lagen, då detta skulle leda till ett svårtillgängligt regelverk. Utredningen föreslår därför att en ny lag om valfrihetssystem ska ersätta LOV. Lagens tillämpningsområde ska anges med svenska begrepp LOV gäller för sådana tjänster inom hälso- och sjukvård och social- tjänster som är upptagna som B-tjänster i kategori 25 i bilaga 3 till lagen (2007:1091) om offentlig upphandling.14 För sådana tjänster gäller vissa s.k. CPV-koder, som är en gemensam terminologi och 12Jfr Lagrådets yttrande, prop. 2008/09:29 bilaga 5 s. 187. 13Artikel 17 i och rådets direktiv /18/EG om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster. 14I den nya lagen (2017:000) om offentlig upphandling (nya ) föreslås denna hänvis- ning ersättas av angivande av de aktuella tjänsternas CPV-koder, se prop. 2015/16:195 del 2 s. 1393. En ny lag om valfrihetssystem ett klassificeringssystem som ska tillämpas vid offentlig upphand- ling.15 Dessa CPV-koder omfattar en stor mängd tjänster inom området hälso- och sjukvård och socialtjänster. Enligt utredningen är det inte lämpligt att i lagen hänvisa till det klassificeringssystem som ska tillämpas vid offentlig upphandling. Tillämpningsområdet för lagen bör dock i huvudsak inte förändras. Frågan är då hur avgränsningen av de tjänster som omfattas av LOV ska göras. Enligt lagen (2010:536) om valfrihet hos Arbetsförmedlingen får Arbetsförmedlingen besluta att tillhandahålla valfrihetssystem för tjänster som upphandlas inom myndighetens arbetsmarknads- politiska verksamhet. tillhandahåller så- dana valfrihetssystem ska myndigheten tillämpa LOV.16 I denna lag anges emellertid inte någon begränsning av vilka tjänster som om- fattas av lagen genom hänvisning till vissa kategorier av tjänster och CPV-koder. Skälet till detta var att Arbetsförmedlingen ansågs bäst själv kunna avgöra om ett valfrihetssystem ska införas och vilka tjänster som i så fall ska omfattas. Det bedömdes därför bättre att avgränsa tjänsterna genom att anknyta till myndighetens ansvars- område, vilket utgjordes av den offentliga arbetsförmedlingen och dess arbetsmarknadspolitiska verksamhet. Lagens lydelse innebär att det inte finns några lagliga begränsningar i fråga om vilka tjänster som ett valfrihetssystem kan tillhandahållas för, så länge håller sig inom den arbetsmarknadspolitiska verksam- heten.17 De tjänster som LOV får tillämpas för utgör i huvudsak tjänster som omfattas av socialtjänstlagen (2001:453) (SoL), lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) och hälso- och sjukvårdslagen (2017:000) (HSL). Även tandvård enligt tand- vårdslagen (1985:125) omfattas av tillämpningsområdet. I lagen bör det anges att valfrihetsystem enligt lagen kan tillämpas för tjänster enligt dessa lagar. Landstingens ansvar att erbjuda hälso- och sjukvård finns, utöver vad som gäller enligt HSL och tandvårds- lagen, i lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. och i lagen (2013:407) om hälso- och sjukvård till vissa ut- länningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd. 15Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2195/2002 om en gemensam termino- logi vid offentlig upphandling (CPV). Se även SFS 2011:1039. 161–2 §§ lagen (2010:536) om valfrihet hos Arbetsförmedlingen. 2009/10:146 s. 19 ff. En ny lag om valfrihetssystem HSL som i tandvårdslagen hänvisas till dessa lagar, varför det kan diskuteras om det är nödvändigt att ange dessa lagar i den nya lagen om valfrihetssystem. För att det inte ska råda någon rättslig tvek- samhet om att det är möjligt att använda valfrihetsystem i dessa fall anser utredningen att det av lagen ska framgå att även tjänster enligt dessa lagar omfattas av tillämpningsområdet. Generellt är det enligt utredningen den kommun eller det landsting som väljer att använda sig av ett valfrihetssystem som bäst kan avgöra vilka av de tjänster som omfattas av dessa lagar som valfrihetssystemet ska tillämpas för, så länge detta faller inom den kommunala kompetensen. De tjänster som därmed kan komma i fråga för ett valfrihetssystem ryms i huvudsak bland de CPV-koder som enligt nuvarande reglering omfattas av LOV. I LOV undantas dock tjänster som omfattas av CPV-koden för barn- och ungdoms- verksamhet. Detta undantag motiverades av att barn- och ungdoms- omsorg och de valfrihetssystem som finns inom dessa områden regleras på annat sätt, genom skollagstiftningen.18 Undantaget har emellertid lett till att exempelvis hem för vård och boende (HVB) för barn och unga, enligt bl.a. bedöm- ning inte omfattas av lagen.19 Mot bakgrund av vad som ovan an- förts i fråga om att kommunen respektive bäst kan avgöra vilka tjänster som ska omfattas av ett valfrihetssystem ser utredningen inte skäl för att principiellt utesluta några områden, även om det i praktiken ofta torde vara svårt att låta brukarna själva välja mellan HVB-hem på det sätt LOV förutsätter. Det är möjligt att även andra tjänster som kommer att omfattas av lagen enligt den föreslagna lydelsen saknar motsvarighet bland de aktuella CPV- koderna. Den huvudsakliga delen av de aktuella tjänsterna omfattas emellertid av de angivna CPV-koderna enligt nuvarande lydelse. Förändring av lagens terminologi och struktur De begrepp som används i LOV och som är hämtade från upp- handlingslagstiftningen bör enligt utredningen ersättas av andra, från upphandling kopplade, begrepp. I LOV definieras också många av de begrepp som används i lagen i ett eget kapitel, i likhet med 2008/09:29 s. 60. 19Muntlig uppgift från . En ny lag om valfrihetssystem vad som gäller enligt upphandlingslagstiftningen. Utredningen an- ser att det är mer lämpligt att en förklaring av begreppen, i den mån det är nödvändigt, sker i de aktuella bestämmelserna. Utredningens förslag: De grundläggande principer som följer av EUF-fördraget är tillämpliga vid förfaranden enligt lagen om valfrihetssystem, när föremålet för valfrihetssystemet har ett gränsöverskridande intresse. Att dessa principer ska tillämpas under sådana förhållanden bör framgå av lagen. Valfrihetssystemen enligt LOV har tidigare bedömts vara tjänste- koncessioner och har därmed omfattats av de grundläggande prin- ciperna om icke-diskriminering, insyn, likabehandling, proportio- nalitet och ömsesidigt erkännande.20 I LOV anges uttryckligen att dessa grundläggande principer ska gälla. Bestämmelsen motsvarar vad som gäller vid upphandling. Dessa principer grundas på EUF-fördraget och som framgått omfattas valfrihetssystem enligt LOV av bestämmelserna i fördraget och de grundläggande principerna, om föremålet för val- frihetssystemet har ett bestämt gränsöverskridande intresse. Detta behöver inte särskilt anges, eftersom i sådana fall alltid är tillämplig. Lagrådet ifrågasatte exempelvis i sitt yttrande över förslaget till de nya upphandlingslagarna om det behövs en uttryck- lig bestämmelse i upphandlingslagarna om att dessa grundläggande principer gäller även för medlemsstaternas offentliga upphandling.21 Principernas tillämplighet anges inte heller vanligen på detta sätt i annan offentligrättslig lagstiftning, även om de kan aktualiseras även där. har emellertid i fråga om förfaranden som, i lik- het med LOV, inte omfattas av upphandlingsrätten förtydligat förutsättningarna för att sådana förfaranden ska vara förenliga med 20EU-domstolens avgöranden i bl.a. dom Teleaustria och Telefonadress, C-324/98, EU:C:2000:669, dom Coname, C-231/03, EU:C:2005:487, dom Parking Brixen, C-458/03, EU:C:2005:605, dom Kommissionen mot , C-260/04, EU:C:2007:508 och dom ANAV, C-410/04, EU:C:2006:237. 2015/16:195 del 4 s. 1019. En ny lag om valfrihetssystem Enligt domstolen ska – förutsatt att det står klart att föremålet för ett sådant förfarande är av ett gränsöverskridande intresse – förfarandet utformas och genomföras på ett sätt som är förenligt med de grundläggande reglerna i EUF-fördraget, särskilt principen om förbud mot diskriminering och principen om lika- behandling av de ekonomiska aktörerna, samt den därav följande skyldigheten att lämna insyn.22 Mot denna bakgrund anser utredningen att de krav som följer av unionsrätten bör anges i lagen. Detta tydliggör för kommuner och landsting att de är skyldiga att iaktta principerna och utgör också en naturlig utgångspunkt för tillsynsmyndighetens tillsyn. Valfri- hetssystem enligt lagen har sannolikt i de flesta fall ett gränsöver- skridande intresse. Även om det i vissa fall kan saknas gränsöver- skridande intresse i ett valfrihetssystem får det förutsättas att kom- muner och landsting även i sådana fall inte diskriminerar utländska aktörer, och iakttar saklighet och opartiskhet. 20.5Annonsering ska fortsatt ske på nationell webbplats Utredningens förslag: Den nuvarande ordningen för annonse- ring ska även fortsättningsvis gälla. Enligt LOV ska en upphandlande myndighet som beslutat att inrätta eller förändra ett valfrihetssystem löpande annonsera på den nationella webbplats som upprättats för ändamålet. Utredningen anser att annonsering i en nationell databas gene- rellt är viktigt för att möjliggöra för såväl svenska som utländska aktörer att få kännedom om möjligheten att ingå i ett valfrihets- system. Någon form av offentliggörande är också nödvändigt enligt , när föremålet för ett valfrihetssystem har ett gränsöver- skridande intresse.23 Det kan även konstateras att systemet med löpande annonsering på en nationell webbplats är ett etablerat sys- tem som har använts av kommuner och landsting under en längre 22Dom , C-410/14, EU:C:2016:399, p. 43–47. 23Dom , C-410/14, EU:C:2016:399, p. En ny lag om valfrihetssystem Utredningen ser det därför som naturligt att den nuvarande ordningen för annonsering ska gälla även fortsättningsvis. 20.6Grunder för uteslutning av sökande Utredningens förslag: I den nya lagen om valfrihetssystem införs ytterligare grunder för när en kommun eller ett landsting får utesluta en sökande. I LOV anges vissa förutsättningar för när en kommun eller ett landsting får utesluta en sökande. Dessa grunder motsvarar de frivilliga uteslutningsgrunderna enligt lagen (2007:1091) om offentlig upphandling. Bestämmelsen ger alltså kommunen eller en möjlighet, men inte en skyldighet, att utesluta sökande under vissa förutsättningar. Exempelvis får myndigheten utesluta en sök- ande som är i konkurs eller i likvidation, som genom lagakraft- vunnen dom är dömd för brott som avser yrkesutövningen eller har gjort sig skyldig till allvarligt fel i yrkesutövningen. I förarbetena till LOV anges bl.a. att det inte i lagen kan framgå mer preciserat när en sökande får uteslutas på grund av t.ex. allvarliga fel i yrkesutövningen. Det måste i stället vara upp till den enskilda upphandlande myndigheten att i första hand avgöra när ett fel är så allvarligt att det ska föranleda uteslutning. Det ansågs inte heller lämpligt att i lagen detaljreglera sådana situationer eftersom det kunde leda till icke önskvärda resultat i det enskilda fallet, t.ex. att en leverantör som gjort sig skyldig till ett mycket allvarligt fel inte kan uteslutas på grund av att lagstiftaren inte kunnat förutse det aktuella felet. Vidare anges att en leverantör i domstol kan dömas för brott avseende yrkesutövning och att detta kan vara grund för den upphandlande myndigheten att utesluta en leveran- tör. Även om den rättspraxis som utvecklats beträffande lagen om offentlig upphandling i denna del skulle vara vägledande angavs att varje upphandlande myndighet själv måste avgöra vad detta i prak- tiken innebär, t.ex. när det gäller allvarligt fel i yrkesutövningen. Det anges också att en upphandlande myndighet har möjlighet att ställa ytterligare krav på leverantören, om dessa är relevanta och proportionerliga. Ett sådant annat krav kan vara t.ex. avhållsamhet från vålds- och sexualbrott även utanför yrkesutövningen, om detta En ny lag om valfrihetssystem är relevant för den aktuella tjänsten. Om de uteslutningsgrunder som angetts i förfrågningsunderlaget är proportionerliga och rele- vanta får enligt regeringen i slutändan bedömas av domstol.24 Uppräkningen av uteslutningsgrunder i lagen är således inte en uttömmande uppräkning av de grunder på vilka en kommun eller ett landsting får besluta att inte godkänna en sökande till ett valfrihetssystem.25 Kommuner och landsting har möjlighet att upp- ställa de krav för att få delta i ett valfrihetssystem som de anser befogade. Sådana krav kan också ställas i avtalet med rätt att häva avtalet om kraven inte uppfylls. Utredningen anser dock att det är positivt att det redan i lagen anges vissa förutsättningar under vilka en sökande får uteslutas. På detta sätt säkerställs att sökande som inte uppfyller vissa grund- läggande krav inte godkänns till systemen. En klar fördel med att tillämpa motsvarande grunder som gäller vid upphandling är att en sådan reglering underlättar för kommuner och landsting som använ- der sig av både upphandling och valfrihetssystem. De grunder för uteslutning som gäller enligt upphandlingslagarna följer dessutom av direktiven och har därmed av EU-lagstiftaren bedömts förenliga med . De grunder för uteslutning som anges i LOV mot- svarar som nämnts vad som gäller enligt lagen (2007:1091) om offentlig upphandling. Som ovan framgått (se avsnitt 17) utvidgas dessa grunder i lagen (2017:000) om offentlig upphandling (nya ). Nuvarande grunder för uteslutning i LOV regleras i allt väsentligt även genom de nya bestämmelserna.26 Dessa grunder bör enligt utredningen även fortsättningsvis anges i lagen. För att under- lätta tillämpningen bör de dock uttryckas på motsvarande sätt som i nya . Av de ytterligare grunder för uteslutning som till- kommit i nya är inte samtliga av betydelse i ett valfrihets- system, eftersom det inte på samma sätt föreligger en konkurrens- situation.27 Bestämmelserna om att en leverantör som åsidosatt tillämpliga miljö-, social- eller arbetsrättsliga skyldigheter får ute- slutas, liksom möjligheten att utesluta en leverantör på grund av tidigare allvarliga eller ihållande brister i fullgörandet av något 2008/09:29 s. 86. 25Jfr Kommuner och Landsting, Valfrihetssystem för nybörjare och andra nyfikna, 2009. 2015/16:195 del 2 s. 735. 27Detta gäller 13 kap. 3 § 4, 6, 7 och 9. En ny lag om valfrihetssystem väsentligt krav i ett tidigare avtal, bör dock enligt utredningen införas i lagen.28 Den sistnämnda bestämmelsen bör omfatta såväl tidigare avtal enligt lagen som tidigare kontrakt enligt upphand- lingslagarna. Ledning i fråga om dessa bestämmelser kan hämtas från upphandlingslagstiftningen, men som regeringen tidigare fram- hållit måste kommunen eller avgöra vad detta i prak- tiken innebär. Vilka bevis som kan godtas för att det inte finns grund för uteslutning är dock enligt utredningens mening kom- munens eller sak att avgöra. En sökande som inte god- känts till systemet kan också överklaga beslutet, som därmed kom- mer under domstolsprövning. 20.7Avslutande av valfrihetssystem enligt LOV Utredningens förslag: Kommunen eller ska se till att avtal som ingås inom ramen för ett valfrihetssystem inne- håller villkor som gör det möjligt att avsluta avtalet om kommu- nen eller beslutar att avsluta valfrihetssystemet. Det kan av olika skäl vara av stor vikt för en kommun eller ett landsting att kunna avsluta ett valfrihetssystem.