sou · H4B35d2 · 2016-10-18 00:00:00 — Den motsvarar nuvarande 5 kap. 23 § andra och tredje styckena, med tillägg av bestämmelser om att antalet nödvändiga initiativtagare för att väcka ett ärende ska beräknas utifrån antalet röstberättigade som fanns på valdagen i det senaste ordinarie valet och om att en egenhändig namnteckning inte längre krävs för att underteckna ett initiativ. Första stycket har utvidgats på så sätt att det framgår att det är antalet röstberättigade som fanns i kommunen eller på valdagen vid det senaste ordinarie valet som man ska utgå från när man ska beräkna antalet nödvändiga underskrifter för ett folkinitiativ. För att väcka ett folkinitiativ krävs alltså stöd av av de röstberättigade medlemmarna som fanns i kommunen eller på valdagen vid det senaste ordinarie valet. Att det endast är sådana underskrifter som skett av de som löpt fram till och med dagen för att namninsamlingen lämnas in till kommunen eller som ska räknas framgår av tredje stycket. Uppgifter om antal röstberättigade i kommuner och landsting finns i protokoll över de slutliga valresultaten. Protokollen finns tillgängliga hos . Förslaget behandlas i avsnitt 12.7.4. Andra stycket har endast ändrats på så sätt att begreppet ”underteckna” har ersatt ”egenhändiga namnteckningar”. Det innebär att kommuner och landsting ska kunna ta emot namninsamlingar som skett via internet, under förutsättning att initiativtagarnas identitet kan verifieras. Bestämmelsen är därför teknikneutral. insamlingen skett över en tillförlitlig webbtjänst med hjälp av t.ex. e-legitimation behöver kommunen inte utföra stickkontroller. Personnummer ska fortsatt krävas. Förslagen finns i avsnitt 12.7.1, 12.7.2 och 12.7.3. 23 b § Ärende får i fullmäktige väckas av minst en procent av de folkbokförda i kommunen eller i , som fanns i kommunen eller året före inlämnandet (folkmotion). Folkmotionen ska vara skriftlig, ange den aktuella frågan och undertecknas av motionärerna samt innehålla uppgifter om när undertecknandet gjorts, namnförtydliganden, personnummer och uppgift om deras adresser. Vid beräkningen av antalet motionärer ska endast de räknas med som har skrivit under motionen som föregått inlämnandet. Paragrafen är ny och innebär att ett nytt demokrativerktyg införs i kommunallagen. Förslaget behandlas i avsnitt 13.5.1. Termen folkmotion används för att särskilja motionen från sådana motioner som väcks av enskilda förtroendevalda. Det krävs en opinion såtillvida att minst en procent av de folkbokförda undertecknar motionen för att ett ärende ska väckas. Folkmotionen kan gälla allt som rör kommunens eller verksamhet och som kommunen eller är ansvarig för. En folkmotion kan väckas av personer som är folkbokförda i kommunen eller i ett landsting. Det betyder att också barn och ungdomar omfattas. Detsamma gäller personer med utländsk bakgrund som ännu inte har rösträtt enligt 4 kap. 2 och 3 §§. Juridiska personer har inte denna möjlighet. När folkmotionen getts in till kommunen eller krävs det att motionen fått stöd av en procent av de folkbokförda i kommunen eller i (folkmotion) för att ett ärende ska väckas i fullmäktige. Det är antalet folkbokförda per året före det år som folkmotionen lämnas in som ska ligga till grund för beräkningen av hur många motionärer som krävs för att väcka ett ärende. Av andra stycket framgår formella krav på en folkmotion och vilka uppgifter om motionärerna som måste finnas. Kraven är desamma som för initiativtagarna av folkinitiativ. Det innebär att ett undertecknande kan ske elektroniskt under förutsättning att iden- titeten går att verifiera. En insamling till stöd för en folkmotion kan ske över internet med hjälp av t.ex. e-legitimation. 25 § Fullmäktige ska besluta i ärenden som har väckts enligt 23 §. Fullmäktige får dock överlåta till styrelsen eller en annan nämnd att besluta i ett ärende som har väckts genom folkmotion, utom i de fall som anges i 3 kap. 9 §. Första stycket har endast ändrats redaktionellt. Stycket omfattar att fullmäktige även ska besluta i ärenden som har väckts enligt 23 a och 23 b §§, dvs. genom folkinitiativ och folkmotion. Andra stycket har ändrats på så sätt att bestämmelsen om medborgarförslag utgår och ersätts med liknande bestämmelser om folkmotion. Förslaget och överväganden redovisas i avsnitt 13.5.1. Fullmäktige kan således överlåta till styrelsen eller en annan nämnd att besluta i ärende som väckts genom folkmotion utom i fall som anges i 3 kap. 9 §, dvs. ärenden av principiell beskaffenhet eller av större vikt. Fullmäktige måste inledningsvis bestämma om ett ärende som väckts genom folkmotion ska överlåtas till styrelsen eller till den nämnd vars ansvarsområde berörs av folkmotionen att besluta i ärendet. Om folkmotionen berör flera nämnder får ärendet överlämnas till den mest berörda nämnden. Nämnden får då bereda sitt förslag till ställningstagande med andra berörda nämnder. Med överlåta avses dels delegation av fullmäktiges beslutanderätt, dels överlämnande av frågor för handläggning hos det organ som är behörigt att befatta sig med frågan i sak. Fullmäktige får fatta beslut i alla typer av folkmotionsärenden, dvs. även i de som är av enklare beskaffenhet. Det är upp till fullmäktige att avgöra om en folkmotion, oavsett beskaffenhet, har ett sådant värde eller intresse att man inte överlåter på en nämnd att fatta beslut i ärendet. Möjligheten att överlåta beslutanderätten bör användas med försiktighet. 33 § En motion eller en folkmotion bör beredas så, att fullmäktige kan fatta beslut från det att motionen eller folkmotionen väcktes. Om beredningen inte kan avslutas , ska detta och vad som har kommit fram vid beredningen anmälas till fullmäktige . Fullmäktige får då avskriva motionen eller folkmotionen från vidare handläggning. Paragrafen har ändrats på så sätt att reglerna om medborgarförslag har utgått och bestämmelser i stället gäller folkmotion. Det innebär att en folkmotion ska beredas på samma sätt som en motion. Det betyder att en folkmotion bör beredas så att fullmäktige kan fatta beslut från det att folkmotionen väcktes och att om beredningen inte kan avslutas från det att folkmotionen väcktes, ska detta anmälas till fullmäktige. Fullmäktige får då avskriva folkmotionen från vidare handläggning. Överväganden finns i avsnitt 13.5.1. 64 § Arbetsordningen ska alltid innehålla föreskrifter om 1.antalet ledamöter i fullmäktige, 2.när sammanträden ska hållas, 3.anmälan av hinder att delta i sammanträden, 4.inkallande av ersättare och deras tjänstgöring, 5.vem som ska föra ordet, tills ordförande utsetts, 6.rätten att delta i fullmäktiges överläggningar, 7.förfarandet vid omröstningar, 8.handläggningen av motioner, interpellationer och frågor, 9.handläggningen av folkmotioner, 10.formerna för justeringen av protokollet, samt Om fullmäktige har beslutat att ledamöter får delta i fullmäktiges sammanträden på distans, ska arbetsordningen innehålla föreskrifter om i vilken utsträckning sådant deltagande får ske. I första stycket har en punkt om handläggningen av folkmotioner införts så att bestämmelsen numera gäller folkmotion och regeln om medborgarförslag i tidigare andra stycket har utgått. Fullmäktige ska komplettera sin arbetsordning med bestämmelser om hur folkmotioner ska handläggas. Det är fullmäktige som avgör hur en folkmotion ska beredas. Överväganden finns i avsnitt 13.5.1. 19 a § En nämnds sammanträden ska hållas inom stängda dörrar. Nämnden får dock besluta att dess sammanträden ska vara offentliga, om fullmäktige har medgett det. Om fullmäktige har medgett det, får nämnden besluta att de som har väckt ett ärende genom folkmotion får närvara när nämnden behandlar ärendet och delta i överläggningarna men inte i besluten. En nämnds sammanträden ska dock alltid hållas inom stängda dörrar i ärenden 1.som avser myndighetsutövning, eller 2.i vilka det förekommer uppgifter som hos nämnden omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Andra stycket har ändrats på så sätt att bestämmelserna om medborgarförslag har utgått och ersatts med bestämmelser om folkmotion. Om fullmäktige har medgett det, får nämnden besluta att de som har väckt ett ärende genom folkmotion får närvara när nämnden behandlar ärendet och delta i överläggningarna men inte i besluten. Nämnden kan utforma riktlinjer för hur ett deltagande i överläggningen ska kunna ske, t.ex. vad gäller yttranderätt. Överväganden finns i avsnitt 13.5.1. Ett beslut om att ge motionärerna möjlighet att närvara vid styrelsens eller nämndens sammanträden kan utformas på olika sätt. Styrelsen eller nämnden kan antingen i ett enskilt fall besluta att denna möjlighet står öppen eller att den bör gälla generellt så att alla som väcker ett ärende genom folkmotion ska ges rätt att närvara vid nämndsammanträdet då ärendet behandlas. Styrelsen eller nämnden kan också bestämma att möjligheten ska stå öppen för en begränsad tidsperiod. Styrelsen eller nämnden behöver inte ange några särskilda skäl för sitt beslut och det ställs heller inga krav på folkmotionsärendenas beskaffenhet eller sakinnehåll för att denna bestämmelse ska kunna tillämpas. Nämndens möjlighet att besluta om närvarorätt begränsas av bestämmelserna i tredje stycket. 27 a § Ett ärende som väckts genom folkmotion ska om möjligt handläggas så att ärendet kan avgöras från det att det väcktes i fullmäktige. En nämnd som handlägger sådana ärenden ska minst en gång informera fullmäktige om de beslut som fattats i ärendena. även informera om de ärenden som inte avgjorts inom den tid som anges i första stycket. I paragrafen utgår bestämmelserna om medborgarförslag och ersätts med liknande bestämmelser för folkmotion. Förslagen behandlas i 13.5.1. I första stycket finns en tidsgräns för styrelsens och nämndernas handläggning av folkmotionsärenden. Regeln har sin motsvarighet i 5 kap. 33 § första stycket som gäller beredning av folkmotion till fullmäktige. Enligt andra stycket ska styrelsen och nämnderna minst en gång lämna information till fullmäktige om vilka beslut som fattats i de folkmotionsärenden som fullmäktige med stöd av 5 kap. 25 § andra stycket överlåtit på dem. Fullmäktige ska även informeras om de ärenden som inte avgjorts inom den i första stycket angivna tiden. Med beslut avses de beslut som innebär att folkmotionsärendet avgörs och beslut som i övrigt innebär ett ställningstagande till folkmotionen. När det gäller ärenden som inte avgjorts inom den föreskrivna tiden innefattar informationsskyldigheten att upplysa fullmäktige om vilka ärendena är. Fullmäktige bör även informeras om anledningen till att ärendena ännu inte avgjorts och när beslut kan beräknas fattas. Närmare bestämmelser om vilken information nämnderna ska lämna till fullmäktige kan utfärdas i styrelsens och nämndernas reglementen. 34 § I följande slag av ärenden får beslutanderätten inte delegeras: 1.ärenden som avser verksamhetens mål, inriktning, omfattning eller kvalitet, 2.framställningar eller yttranden till fullmäktige liksom yttranden med anledning av att beslut av nämnden i dess helhet eller av fullmäktige har överklagats, 3.ärenden som rör myndighetsutövning mot enskilda, om de är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt, 4.ärenden som väckts genom folkmotion och som överlåtits till nämnden, och 5.vissa ärenden som anges i särskilda föreskrifter. I punkten fyra har bestämmelserna om medborgarförslag utgått och ersatts med bestämmelser om folkmotion. Genom bestämmelsen införs ett förbud för styrelsen och nämnderna att delegera beslutanderätten i samtliga de ärenden som fullmäktige med stöd av 5 kap. 25 § andra stycket överlåtit på dem. Överväganden finns i avsnitt 13.5.1. 1.Denna lag träder i kraft i fråga om 4 kap. 8 § och 4 kap. 15 b § samt i övrigt . 2.För medborgarförslag som väckts i fullmäktige före gäller 5 kap. 23 § 5, 25, 33 och 64 §§, 6 kap. 19 a, 27 a §§ och 34 § 4 i sin äldre lydelse. Ikraftträdandebestämmelsen anger att lagen träder i kraft i fråga om de ändringar som berör de förtroendevaldas villkor och i övrigt . Övergångsbestämmelsen avser de medborgarförslag som väckts i fullmäktige före . Bestämmelserna om medborgarförslag ska fortsatt gälla för de medborgarförslag som väckts i fullmäktige före ikraftträdandet men där fullmäktige, eller om fullmäktige överlåtit till styrelse eller annan nämnd att besluta i ärendet, styrelsen eller nämnden vid ikraftträdandet inte har beslutat om medborgarförslaget. Förslaget behandlas i avsnitt 17. 18.2Förslaget till lag om försöksverksamhet med sänkt rösträttsålder vid kommunala val och folkomröstningar 1 § En kommun får ansöka hos regeringen att rösträtt vid val av ledamöter och ersättare i kommunfullmäktige och vid folkomröstning har den som uppfyller kraven enligt 4 kap. 2 § kommunallagen (1991:900) respektive 5 § lagen (1994:692) om kommunala folkomröstningar med undantag för däri angivna ålderskrav och som senast för val eller folkomröstning fyller . 2 § Ett beslut om sänkt rösträttsålder ska fattas av fullmäktige året för ordinarie val. 3 § Sänkt rösträttsålder vid val till ledamöter och ersättare i kommunfullmäktige och vid folkomröstning får tillämpas endast om regeringen har beviljat ansökan. Förslaget behandlas i avsnitt 14.8.1. Lagen öppnar en möjlighet för kommunfullmäktige att tillämpa en rösträttsålder i stället i kommunala val och folkomröstningar. Ett sådant beslut kräver att kommunen ansöker hos regeringen om att tillämpa försök med sänkt rösträttsålder. Det är endast rösträttsåldern som påverkas. Kriterierna för rösträtt i övrigt är alltjämt desamma som följer av 4 kap. 2 § kommunallagen (1991:900) respektive 5 § lagen (1994:692) om kommunala folkomröstningar. Den avgörande tidpunkten för när ålderskravet är uppfyllt är densamma som enligt kommunallagen och vallagen (2005:837), dvs. den som senast för val eller folkomröstningen uppnår nödvändig ålder för att rösta. Av bestämmelsen i 2 § följer att ett beslut om sänkt rösträttsålder ska fattas av fullmäktige året för ordinarie val. Detta beslut kan fattas så snart kommunen ansökt hos regeringen. För att faktiskt tillämpa sänkt rösträttsålder vid val eller folkomröstning krävs dock att regeringen har beviljat ansökan. Regeringen kan alltså ta ställning till en ansökan senare än . Bestämmelsen i 3 § innebär att regeringen måste ha fattat beslut om att bifalla kommunens ansökan om försöksverksamhet med sänkt rösträttsålder för att en rösträttsålder ska kunna tillämpas vid val till kommunfullmäktige respektive vid folkomröstning. Har regeringen inte medgivit det kan inte sänkt rösträttsålder tillämpas i kommunen. 4 § Den som har rösträtt på grund av beslut enligt denna lag är inte valbar enligt 4 kap. 5 § kommunallagen (1991:900). Överväganden finns i 14.8.1. Av bestämmelsen följer att även om en rösträttsålder tillämpas i det kommunala valet, eller vid en folkomröstning, påverkas inte ålderskravet för att vara valbar enligt 4 kap. 5 § kommunallagen (1991:900). Det är pedagogiska hänsyn som ligger bakom bestämmelsen, som klargör att försöksverksamheten endast gäller rösträtten. Det krävs därmed fortfarande en ålder för att vara valbar till kommunfullmäktige eller i övrigt som förtroendevald. 5 § Fullmäktige får besluta att upphäva sitt beslut om sänkt rösträttsålder. Paragrafen möjliggör för fullmäktige att med enkel majoritet upphäva ett tidigare beslut att tillämpa en rösträttsålder från . Det krävs inte att kommunen återkallat en ansökan enligt 1 §. 6 § Regeringen får meddela föreskrifter om på vilka grunder en ansökan om sänkt rösträttsålder kan beviljas. Regeringen får meddela de kriterier som ska gälla för att en ansökan om en rösträttsålder vid valet till kommunfullmäktige och vid kommunala folkomröstningar ska beviljas. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Lagen upphör att gälla vid utgången av 2022. 3.Föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av denna lag upphör att gälla senast när denna lag upphör att gälla. Ikraftträdandebestämmelsen anger att lagen träder i kraft . Eftersom lagen är en försökslagstiftning ska den upphöra att gälla . Den tidpunkten är utgången av 2022. Senast då ska även föreskrifter och beslut som meddelats med stöd av lagen upphöra att gälla. Förslaget behandlas i avsnitt 14.8.1 och 17. The remit of the 2014 Commission on Democracy was to investigate how to increase and broaden political engagement within representative democracy and how to increase the influence of individuals between elections. Since the Commission’s remit relates to central aspects of the democratic system, the Commission decided upon the name The 2014 Commission on Democracy – Participation and equal influence. The focus concerns the possibilities of individuals to exert influence in ways other than by voting in general elections, sometimes referred to as ‘between-election democracy’. The remit, as described in the terms of reference (see annex 1), mainly concerns two forms of political influence. The first concerns the possibility to exert influence as an elected representative, while the second concerns the possibilities of individuals, either individually or jointly, to influence political decision-makers between elections. These forms of activities can be channelled either through formal tools, such as referendums, citizens’ initiatives, citizens’ dialogues and comments on proposals referred for consideration, or through more informal tools, such as demonstrations, media campaigns, petitions and direct contact with politicians. According to the terms of reference, the Commission was to consider whether the elected representatives reflect the composition of the population with respect to sex, age, country of birth and disability. Another task for the Commission was to highlight the political representation, participation and influence of young people. In addition to the specific issues mentioned above, the Commission was to investigate and describe societal changes that can affect individuals’ political participation and influence in the longer term. The Commission has held a large number of consultations and meetings with elected representatives and civil servants across different levels of government, with representatives of political parties, with civil society organisations and with the general public. The Commission has carried out several surveys, interviews and investigations and also commissioned research reports from a total of 24 researchers. The reports have been presented and discussed at seminars in several cities in and they have also been published in a separate volume, as an annex to the main report. Our ambition has been to stimulate public debate and encourage conversations around the topics included in our work, and also to gain a broader and deeper understanding of the state of democracy in today. , this report is both an account of the state of democracy today and a collection of concrete proposals, assessments and recommendations on how to develop and strengthen democracy. Democracy is strong, but political inequality has increased Just after the turn of the millennium, in February 2000, the former Commission on Democracy submitted its findings to the Government. The Commission was appointed at a point in time when democracy was considered to be severely challenged. Among the challenges identified was the declining interest in membership in civil society organisations and political parties. Moreover, there was a decline in voter turnout and in confidence in political institutions: in other words, a declining interest in politics, in particular among young people. Some of these challenges still remain, fifteen years later. At the same time there is a need to revise the rather gloomy picture presented above. While the traditional civil society organisations are attracting fewer members, there is still a high degree of civic engagement in . The ways in which citizens participate have changed and are nowadays characterised by engagement in informal and network-based movements and organisations. The political parties are no longer catch-all parties with a large number of members. However, the number of party members is not declining. While citizens’ confidence in political parties is still low, it has increased. The trend is similar regarding voter turnout: it has risen in the last three general elections. As for confidence in the Riksdag and the Government, this too has increased over the last fifteen Furthermore, interest in politics among young people is stable and high. The Commission can therefore conclude that there is no crisis of democracy in today. The overall interest in participating and engaging in democratic processes has not declined. However, the gap in political participation among those who participate and those who do not has become more apparent. While support for the fundamental principles of democratic society remains high, democratic influence is not evenly distributed. The gap between those who participate and those who do not has widened. This is most evident with regard to the level of participation in civil society organisations and political parties among different socio-economic groups. Membership of civil society organisations and political parties is associated with high socio-economic status and a high level of education. People with lower levels of education and low-paying jobs have left the parties to a greater extent than others. Socioeconomic background is also relevant for the level of confidence in democracy and in political institutions. Citizens of high socio-eco- nomic status are more likely to have higher confidence in democracy. They also tend to have higher confidence in their ability to influence political decisions. While voter turnout in general has risen, the gap between different groups is still considerable. Based on education level, there is a gap of about 15 percentage points in voter turnout. Turnout also varies between people born in and those born abroad. The gap between ‘democratically ’ and ‘democratically passive’ citizens corresponds with social and economic gaps in society. This means that those who do not participate in democratic processes are groups with weaker political resources, such as people with a low level of education and income and a considerably weaker position in the labour market. Research also indicates that individuals with poor health are less democratically than others. These differences can be described as processes of exclusion and inclusion, or in other words, class divisions. Yet another, growing problem is that the differences between democratically and passive citizens are spatial. They reside in different areas, attend different schools and participate in leisure activities in different areas. The spatial divide is also reflected in differences in voter turnout. The gap between the districts with the highest and lowest turnout levels in , and was about 40 percentage points in the parliamentary election in 2014. Moreover, the participatory gaps are also evident regarding news consumption. News consumption is strongly related to political interest and participation. The number of people considered to be ‘news avoiders’ has increased lately. This group mainly consists of individuals with low socio-economic status. , the democratic arena, i.e. the spaces and places where thoughts, ideas, views and interests are exchanged, is increasingly segregated. This is a huge and urgent challenge for our democracy. Yet another problem is that several current societal trends, such as globalisation, digitalisation, demographic change and climate change, can contribute to deepening the inequalities between different groups and also present society and democracy with new challenges. These societal trends have changed and will continue to change the conditions for democracy as well as for the economy, the labour market and power relations in society.