sou · H4B377 · 2016-10-31 00:00:00 — Många aktörer har för utredningen lyft fram områden där under- visning inom estetiska ämnen kan vara av betydelse. Nedan diskuteras kort några av de huvudsakliga perspektiven på vad estetiska ämnen kan tillföra i utbildningen. Estetiska ämnen anses inverka positivt på människors kreativitet, och kreativitet är efterfrågat i samhället.14 Endast i få fall före- kommer dock tydliga referenser till forskning när det gäller de estetiska ämnenas påverkan på kreativiteten och på samhället. Professor slår dock fast att estetiska ämnen har en stark ställning bland de länder som toppar utbildnings- rankningen.15 Hennes sammanställning av relevant forskning visar bl.a. att estetiska och konstnärliga uttryck påverkar elevers lärande i positiv riktning. Undervisning med tydliga inslag av estetik och 14Linge A: Svängrum. Studies in Educational Sciences No. 15Bamford A: The Wow Factor – Global Research Compendium on the Impact of the Arts in Education. kreativitet förbättrar inlärningen, framför allt läs- och skrivinlär- ning men också inlärningen av matematik, förmågan till kritiskt tänkande och språkinlärningen. Eleverna mår bättre och får ofta en mer positiv inställning till skola och lärande. En förutsättning för de positiva effekterna är dock att det är hög kvalitet på under- visningen. Men estetiska ämnen finner inte enbart sin legitimitet i relation till eller som hjälpmedel när det gäller andra skolämnen eller ämnesområden. Kommunikation sker genom ljud, bild och form, och det är svårt att föreställa sig att kommunikation skulle kunna ske helt utan estetiska uttryck. Skriftspråket dominerar inom skolan och i utredningens samråd har det påpekats att utbildning i estetiska ämnen ger elever tillgång till flera uttryckssätt. Skapande och praktisk-estetiska inslag i utbildningen ger eleverna möjlighet att utveckla förmågan att kommunicera med estetiska uttrycks- medel. Det har i utredningens fokus- och referensgrupper lyfts fram att estetiska ämnen är viktiga som kulturbärare. Konstarterna är dessutom egna kunskaps- och vetenskapsområden som erbjuder perspektiv på samhället, precis som samhällsvetenskapen, juridiken m.fl. Demokrati, yttrandefrihet och mänskliga rättigheter är viktiga perspektiv inom konstarterna. På så sätt komplettar estetiska ämnen gymnasieskolans breda bildningsuppdrag. Vissa intressenter har framfört till utredningen att ett estetiskt ämne bör ses som ett motiverande inslag. Det är dock svårt att finna belägg för att vissa ämnen i gymnasieskolan skulle vara motiverande för alla elever. 19.3Förutsättningar för att införa ett estetiskt ämne på alla nationella program Att utredningen ska föreslå hur alla nationella program kan inne- fatta ett estetiskt ämne bör rimligen tolkas som att det estetiska ämnet ska vara ett ämne som andra ämnen. Det ställer t.ex. krav på att det ska finnas en ämnesplan och att undervisningen ska bedrivas av behöriga och legitimerade lärare. Att alla nationella program i gymnasieskolan enligt direktiven ska innefatta ett estetiskt ämne har utredningen tolkat som att ett sådant ämne bör ingå obligatoriskt för eleven. Eleverna har ju möjlighet att välja att läsa ett estetiskt ämne inom ramen för det individuella valet. Av utredningens direktiv framgår att utbildningen på de nationella programmen ska bedrivas som heltidsstudier och att ett fullständigt nationellt program omfattar sammanlagt 2 500 gymnasiepoäng. Detta innebär tydliga ramar för utredningens arbete. En utgångspunkt i direktiven är att de högre krav på yrkeskunskaper som infördes i samband med Gy11 så långt möjligt ska värnas. Som nämnts ovan har vissa aktörer påpekat för utredningen att om läroplanens estetiska perspektiv implementerades fullt ut skulle det bidra till gymnasieskolans breda bildningsuppdrag; ett obligat- oriskt estetiskt ämne skulle då kanske upplevas som överflödigt. Eftersom utredningen ska föreslå hur ett estetiskt ämne ska kunna ingå i alla nationella program har det dock inte varit aktuellt att närmare belysa hur läroplanens estetiska perspektiv skulle kunna utgöra ett alternativ. Många i utredningens referens- och fokusgrupper understryker att elever väljer strategiskt. Elever på yrkesprogram väljer i hög grad kurser som leder till grundläggande behörighet eller yrkeskurser som de enligt utredningens samråd ofta upplever att de behöver läsa för att kunna få en anställning. Om elever behöver välja mellan en estetisk kurs och t.ex. en kurs som ger meritpoäng för tillträde till högre utbildning väljer elever på högskoleförberedande program oftast meritpoängskursen. Detta kan som ovan nämnts sägas ligga i linje med intentionerna med meritpoängen – att elever ska välja meritpoängskurser framför andra kurser – men i vissa fall kan det innebära att elever väljer bort en kurs som intresserar dem. I utred- ningens samråd har dock betonats att utrymmet för att välja kurser för t.ex. behörighet till högre utbildning inte bör inskränkas. I utredningens samråd har många varit positiva till att införa någon form av estetiska inslag på de nationella programmen. finns det aktörer som anser att estetik redan är ett själv- klart inslag i dagens yrkesförberedelse. Det gäller t.ex. företrädare för restaurang- och livsmedelsprogrammet samt hantverks- programmet. De förespråkar i stället att estetiska perspektiv ska genomsyra vissa yrkesämnen. Man föreslår t.ex. estetiska upp- läggningar av mat eller rollspel om kundbemötande men tillstår att detta redan ingår i karaktärsämnena. Det finns en oro för att ett estetiskt ämne ”tvingas” in i programmen utan att det finns ett tydligt behov. Vissa branschrepresentanter anser också att en kurs i ett estetiskt ämne inte får ta utrymme från yrkesämnena eller från andra ämnen utan menar att det kräver en utökning av programmen. Vissa bedömer att det finns utrymme inom ramen för de nationella programmen för ett utökat kunskapsinnehåll. Andra menar att ämnet bör vara frivilligt för eleverna. Direktiven indikerar dock att det inte bör handla om ett frivilligt ämne. Flera aktörer anser att man inte ska återinföra ett ämne mot- svarande estetisk verksamhet utan i stället låta eleverna välja mellan ett antal estetiska ämnen. Andra är positiva till en lösning liknande estetisk verksamhet men påpekar att verksamheten måste bedrivas med kvalitet. Ett förslag som har förts fram är att eleverna borde få välja mellan ett estetiskt ämne och det gymnasiegemensamma ämnet idrott och hälsa, medan andra menar att det är fel väg att gå, eftersom svenska ungdomar kan behöva röra mer på sig ur ett folk- hälsoperspektiv. Ingen aktör har pekat ut något gymnasie- gemensamt ämne som bör tas bort till förmån för ett estetiskt ämne. Tvärtom finns det ett stort stöd för de befintliga obligatoriska ämnena. 19.3.2Ett eller flera ämnen? I direktiven anges inte att utredningen ska föreslå vilket eller vilka estetiska ämnen som ska ingå i alla nationella program men denna fråga bör ändå diskuteras. Bör undervisningen utgå från ett sam- lingsämne, liknande estetisk verksamhet? Eller bör undervisningen utgå från befintliga ämnesplaner för olika estetiska ämnen, där skolan eller eleven ges möjlighet att välja ämne? Vilka ämnen bör i så fall vara möjliga att välja? Eftersom det av direktiven kan utläsas att det estetiska ämnet ska ge utrymme för kreativitet och skapande bedömer utredningen att det inte bör handla om ett renodlat teoretiskt ämne. Utredningen bedömer vidare att inte endast ett konstforms- specifikt ämne bör införas, så att t.ex. alla elever på alla nationella program skulle vara tvungna att läsa ämnet dans. Det är väsentligt att alla ungdomar får komma i kontakt med olika kulturella uttryck. Direktiven ger alltså utrymme för att olika estetiska ämnen bör kunna erbjudas. De ger dock även utrymme för att föreslå ett samlingsämne, mer likt det tidigare ämnet estetisk verksamhet. Enligt uppgifter från finns det många ämnen i gymnasieskolan som kan definieras som estetiska ämnen. I sam- band med att det inom ramen för Gy11 infördes en bestämmelse om att en elev alltid har rätt att läsa minst en kurs i ett estetiskt ämne inom utrymmet för det individuella valet övervägde myndig- heten att föreskriva vilka estetiska ämnen som skulle vara aktuella. Det finns dock enligt den information som utredningen har ingen uttömmande lista över estetiska ämnen i gymnasieskolan. Många i utredningens referens- och fokusgrupper ser emellertid att det i första hand bör vara fråga om mer traditionella estetiska bildnings- ämnen. Det kan då handla om ämnena bild, dans, musik och teater men även om t.ex. media och design. Vissa av dessa ämnen har eleverna redan läst i medan de skulle vara nybörjare när det gäller andra ämnen. I utredningens samråd har det betonats att det bör finnas viss möjlighet för eleven att välja estetiskt ämne från ett givet utbud. Ett alternativ till att erbjuda en möjlighet att välja mellan mer traditionella estetiska ämnen är att erbjuda ett samlingsämne som skolan kan profilera och som kan rymma flera konstarter. Dagens ämne estetisk kommunikation, som ingår i estetiska pro- grammet, är ett sådant ämne som innefattar undervisning i olika konstarter. Det skulle även vara möjligt att utveckla ett nytt, och för ändamålet skräddarsytt, samlingsämne. Vissa aktörer framhåller detta som den bästa lösningen, eftersom det ger eleverna en större bredd och innebär en större flexibilitet för huvudmännen. Ett estetiskt ämne kan sannolikt fylla olika funktioner på de olika nationella programmen. Det kan finnas argument för att genom viss valbarhet möjliggöra olika lösningar på olika program. Ämnet skulle såväl kunna kopplas till programmets karaktär som ges utrymme att vara ”något annat”, och därmed innebära en bredd- ning av programmets karaktär. Ett estetiskt ämne bör enligt regeringen ingå i samtliga nationella program i gymnasieskolan. är utrymmet att läsa ett estetiskt ämne mer begränsat än före Gy11, och allt färre elever läser ett sådant ämne. Detta kan bl.a. innebära att eleverna får ett snävare perspektiv i sin utbildning när det gäller såväl kreativitet som bildning. Att utbildningen ger möjlighet till estetiska uttryck är viktigt. Många intressenter förespråkar att det bör finnas en möj- lighet att välja mellan traditionella estetiska ämnen. Vissa menar dock att ett samlingsämne, delvis påminnande om den tidigare kursen estetisk verksamhet, är att föredra eftersom det möjliggör bredd och lokal anpassning. Som ovan angetts framgår det av utredningens direktiv att utbildningen på de nationella programmen ska bedrivas som heltidsstudier och att ett fullständigt nationellt program omfattar sammanlagt 2 500 gymnasiepoäng. En utgångspunkt i direktiven är att de högre krav på yrkeskunskaper som infördes i samband med reformen 2011 så långt möjligt ska värnas. Detta innebär tydliga ramar för utredningens uppdrag. Utredningen har inte kunnat identifiera något obligatoriskt ämne som bör tas bort. Vissa branschföreträdare är också kritiska till tanken på att införandet av ett estetiskt ämne ska ske på bekostnad av yrkesämnen och menar att det kräver en utökning av utbild- ningen. Att minska det valbara utrymmet kan dessutom vara kom- plicerat. Det finns därför stor utrymmesträngsel inom programmen. Utredningen ska enligt sina direktiv analysera och, om det finns behov, föreslå hur introduktionsprogrammen kan utvecklas så att de dels bättre svarar mot behoven hos och motiverar de elever som inte är behöriga till ett nationellt program, dels bidrar till att förbättra elevernas studieresultat. Utredningen ska också analysera skärpningen och differentieringen av behörighetskraven för gymnasieskolans högskoleförberedande program och yrkes- program och, om det finns behov, föreslå förändringar av kraven. Angående nyanlända elever, har utredningen fått i uppdrag att analysera om det finns behov av att höja åldersgränsen när det gäller rätten att påbörja en utbildning i gymnasieskolan. Gymnasieskolans tidigare individuella program (IV), som infördes genom propositionen Växa med kunskaper, var tänkt som en samlad strukturell lösning för många olika utbild- ningsformer. På IV skulle ett brett spektrum av utbildningar anordnas – allt från studier motsvarande heltidsstudier på de nation- ella programmen till kurser som kompletterade en anställning eller brister från . Något gemensamt mål för IV som för de nationella programmen fastslogs inte, eftersom IV syftade till att anpassas för att på olika sätt ge en utbildning inom gymnasieskolan för den som inte önskade studera vid något av de erbjudna nation- ella programmen.1 –1997 gick av eleverna direkt från till IV. När behörighetsreglerna till gymn- 1990/91:85, bet. 1990/91:UbU16, rskr. 1990/91:356. asieskolan höjdes ökade gruppen till . gick allt färre elever vidare från IV till de nationella program- men. inrättades programinriktade individuella program (PRIV), där eleven skulle ges möjlighet att läsa de behörighets- givande grundskoleämnen där den saknade betyg som eleven följde ett nationellt program.2 /07 gick 16 pro- cent av IV-eleverna på PRIV; de flesta följde då ett yrkesprogram. Samma läsår gick från direkt till IV. tilläts också fristående skolor att inrätta individuella pro- gram. blev huvudmännen skyldiga att erbjuda elever på IV heltidsstudier som en åtgärd för att säkerställa kvaliteten i utbildningen.3 Alla elever på IV var dock inte obehöriga till ett nationellt pro- gram; 2005 var av eleverna behöriga (12 800 elever). Av den gruppen var några s.k. väntare som väntade på att få komma in på önskat program, några var s.k. bytare, som väntade på att få byta program, medan andra var s.k. avbrytare, som hade avbrutit sina studier och inte visste vad de ville göra i stället. De obehöriga eleverna var ofta elever i behov av stöd eller särskilt stöd. Det kunde t.ex. handla om elever med olika diagnoser och elever som befann sig på gränsen mellan särskolan och de nationella program- men. Det kunde också handla om elever med sociala problem, omotiverade elever eller elever som invandrat sent till . För den senare elevgruppen kom det att bli allt vanligare att skolorna erbjöd en introduktionskurs för invandrare (IVIK).4 av eleverna på IV återfanns på ett nationellt program . Dessa elever hade då ofta svårt att fullfölja studierna på det nationella programmet. av eleverna på IV 1 2005, hade valt att i stället lämna gymnasie- skolan helt.5 När den tidigare (U 2007:01) fick i upp- drag att se över IV konstaterade utredningen att både skolor och kommuner brast i sin hantering av elever på IV och av unga utanför gymnasieskolan. En viktig erfarenhet hos utredningen var att elever som avbrutit studier på ett nationellt program för att gå över till IV 1998/99:110. 3SOU:2008:27: – en reformerad gymnasieskola. Se också prop. 2003/04:140. 4SOU:2008:27: – en reformerad gymnasieskola. 5SOU:2008:27: – en reformerad gymnasieskola. var svåra att vinna tillbaka till de nationella programmen. Elever med ofullständiga grundskolebetyg gick i högre utsträckning över till de nationella programmen än de som avbrutit sina studier på nationella program.6 Utredningen konstaterade vidare att organiseringen och inne- hållet på IV tenderade att skilja sig åt både mellan och inom kom- muner i landet. Man fann att elever följde IV av många olika skäl och att målgruppen på IV var en heterogen grupp med många olika behov. Enligt utredningen blandades omotiverade elever med ambitiösa elever som endast saknade ett fåtal betyg, eller med elever som hade invandrat sent och därför hade svårt med svenska språket. Utredningen konstaterade således att som många elever på IV var behöriga till nationella program var många inte aktuella för att övergå till de nationella programmen (eller ett specialutformat program) och fullfölja utbildningen, vilket kunde ses som det främsta syftet med IV. Trots att personalen inom IV lyckades få dessa elever att fungera bättre i samhället så sågs eleverna som ett misslyckade i statistiken, menade utredningen. Syftet med IV var allt för snävt och slutsatserna som utredningen drog var att IV behövde ersättas med insatser som bättre tillgodo- såg de olika behov som eleverna på IV hade.7 20.1.1Fem nya introduktionsprogram införs Mot bakgrund av de problem som identifierats föreslog utred- ningen att tre nya spår skulle ersätta IV: 1.Elever som inte uppnådde behörighetskraven till de nationella programmen men bedömdes ha förutsättningar att inom maxi- malt uppnå behörighet, skulle erbjudas ett preparandår inom . 2.Elever som inte bedömdes ha förutsättningar att uppnå sådan behörighet, eller som av särskilda skäl inte kunde fullfölja ett nationellt program, skulle erbjudas ett individuellt alternativ inom gymnasieskolan. 6SOU:2008:27: – en reformerad gymnasieskola. 7SOU:2008:27: – en reformerad gymnasieskola. 3.Elever som invandrat sent till föreslogs få en program- introduktion inom ramen för det individuella alternativet.8 I propositionen Högre krav och kvalitet i den nya gymnasieskolan som föregick gymnasiereformen 2011, var emellertid regeringens hållning att IV tillfälligt skulle behållas i sin befintliga form. Bedömningen var att utbildningsalternativ för elever som saknar behörighet till gymnasieskolans nationella program borde beredas vidare. Flera av remissinstanserna var dock positiva till utredarens förslag.9 I departementspromemorian Särskilda program och behörigheter till yrkesprogram behandlades IV åter, vilket i huvudsak kom att ligga till grund för det som senare kom att benämnas in- troduktionsprogram.10 Genom att beslutade om propo- sitionen Den nya skollagen – för kunskap, valfrihet och trygghet kunde också förslagen i promemorian antas. I propositionen hän- visade regeringen till att många elever inte uppnår tillräckliga resultat för att kunna övergå till ett nationellt program, vilket var det huvudsakliga syftet med IV. Syftet bidrog snarare till låg mål- uppfyllelse genom att det för vissa elever medförde fel fokus. Enligt regeringens mening var inte alla elever inom IV i behov av en utbildning som gav behörighet till ett nationellt program. De var snarare i behov av en individanpassad studieväg som dels bidrog till bättre möjligheter till etablering på arbetsmarknaden, dels gav en så god grund för fortsatt utbildning som möjligt.11 Genom propositionen antogs förslag om en preparandutbildning om högst inom gymnasieskolan för den elev som fullföljt årskurs 9 utan att ha uppnått behörighet till ett visst nationellt pro- gram. Regeringen ansåg, till skillnad från utredaren, att det inte var logiskt att elever som bedömdes klara av att bli behöriga skulle vara kvar i medan andra som bedömdes befinna sig längre från ett nationellt program skulle placeras inom gymnasieskolan. Programmets placering i gymnasieskolan skulle också underlätta för inkluderingen av gymnasiekurser samt för övergången från preparandutbildningen till ett nationellt program. 8SOU:2008:27: – en reformerad gymnasieskola. 2008/09:199. 10I promemorian föreslogs bl.a. att programmen skulle heta särskilda program. 2009/10:165, bet. 2009/10:UbU21, rskr. 2009/10:371. Programmet skulle däremot inte vara aktuellt för elever som redan är behöriga till ett sådant program men som önskar bli behöriga till ett annat. Regeringen underströk också att elever på programmet skulle förutsättas vara studiemotiverade med en klar ambition att nå behörighet till ett visst nationellt program, trots att eleverna sannolikt skulle komma att ha varierad studiebakgrund.12 Genom propositionen antogs också förslag om ett program- inriktat individuellt val för elever som inte är behöriga till ett yrkesprogram men som har godkända betyg i svenska eller svenska som andraspråk, engelska eller matematik samt godkända betyg i minst fyra andra ämnen. För elever som har godkända betyg i svenska eller svenska som andraspråk, engelska och matematik, skulle i stället krävas godkända betyg i minst tre andra ämnen. Av- sikten med programmet var en sökbar yrkesprogramsinriktad utbild- ning genom vilken eleven skulle uppnå behörighet till ett yrkes- program så snabbt som möjligt.13 Vidare infördes en yrkesintroduktion för elever som inte uppnår behörighet till yrkesprogram, med syftet att eleven skulle få en yrkesinriktad utbildning som skulle underlätta för eleven att etablera sig på arbetsmarknaden eller som skulle leda till studier på ett yrkesprogram. Regeringen bedömde att inte alla elever kommer att uppnå behörighet till nationella program. Därför menade regeringen att det bör finnas alternativ för dessa elever att få en utbildning som syftar till att etablera sig på arbetsmarknaden.14 Ett individuellt alternativ infördes också, med syftet att eleven skulle gå vidare till yrkesintroduktion, annan utbildning eller arbetsmarknaden. Programmet var avsett för obehöriga elever i behov av extra motivationshöjande insatser vilka önskar gå en utbildning av mer generell karaktär.15 Slutligen antogs förslag om en språkintroduktion för nyanlända ungdomar som saknar de godkända betyg som krävs för behörighet till nationellt program. Syftet var att dessa ungdomar skulle få en utbildning med tyngdpunkt i det svenska språket, vilket kunde 2009/10:165. 2009/10:165. 2009/10:165. 2009/10:165. möjliggöra för dem att komma vidare till ett nationellt program eller till annan utbildning.16 De fem introduktionsprogrammen ersatte därmed individuella program. Alla programmen skulle inte syfta till en övergång till ett nationellt program och alla programmen skulle i huvudsak avse obehöriga elever, vilket kan ses som de största skillnaderna gente- mot tidigare individuella program. Modellen med introduktions- program kom att bli relativt unik i en internationell jämförelse.17 Hemkommunen är skyldig att erbjuda preparandutbildning, yrkes- introduktion, individuellt alternativ och språkintroduktion. En kommun som anordnar ett yrkesprogram får anordna program- inriktat individuellt val som är inriktat mot yrkesprogrammet.18 En fristående gymnasieskola som anordnar ett nationellt program får också anordna preparandutbildning, individuellt alternativ och språkintroduktion. Därtill kan en fristående skola anordna yrkes- introduktion samt programinriktat individuellt val som är inriktat mot ett yrkesprogram som skolan erbjuder.19 Programinriktat indi- viduellt val ska utformas för en grupp elever och yrkesintroduktion får utformas för en grupp elever eller för en enskild elev. Övriga introduktionsprogram ska utformas för en enskild elev.20 Utbildningen på introduktionsprogrammen ska bedrivas i en omfattning som motsvarar heltidsstudier. Omfattningen kan dock minskas om en elev begär det och huvudmannen finner det fören- ligt med syftet med elevens utbildning.21 Huvudmannen ska upprätta en plan för utbildningen och varje elevs utbildning på ett introduktionsprogram ska följa den beslut- ade utbildningsplanen. Därtill ska det också upprättas en individ- uell studieplan för den enskilda eleven.22 Rektorn ansvarar för att 2009/10:165. 1817 kap. 16 § skollagen (2010:800). 1917 kap. 28 § skollagen (2010:800). 2017 kap. 4 § skollagen (2010:800). 2117 kap. 6 § skollagen (2010:800). 2217 kap. 7 § skollagen (2010:800). studieplan upprättas i dialog med eleven och revideras vid behov.23 På introduktionsprogrammen blir utbildningsplanen och de individuella studieplanerna särskilt viktiga eftersom det inte finns någon fast programstruktur eller examensmål för respektive program. Preparandutbildning är det enda av programmen som har en tidsgräns: Programmet ska pågå i högst . Om huvudmannen finner att det finns synnerliga skäl får dock utbildningen förlängas till två år.24 Exempel på synnerliga skäl kan vara svår sjukdom, dödsfall inom familjen och liknande omständigheter.25 Huvudman- nen kan även, om den finner att det finns synnerliga skäl till detta, ta emot ungdomar som uppfyller behörighetskraven för ett yrkes- program till yrkesintroduktion eller individuellt alternativ.26