sou · H4B360 · 2016-10-05 00:00:00 — granska och analysera hur de brottsbekämpande myndigheterna utreder ärenden om våldtäkt och hur rättsväsendet i övrigt hanterar sådana ärenden, analysera orsakerna till att så få våldtäktsanmälningar leder till åtal och fällande dom, överväga åtgärder för hur rättsväsendet ytterligare kan förbättra sitt arbete inom området, lämna de förslag till författningsändringar eller andra åtgärder som behövs, och redovisa de rättsliga och ekonomiska konsekvenserna av förslagen. Uppdraget ska redovisas . Ett sexuellt övergrepp är ett extremt uttryck för bristande respekt för en annan människas rätt till sexuell integritet och sexuellt själv- bestämmande. Det är därför viktigt att ha en stark och effektiv sexualbrottslagstiftning. Det straffrättsliga skyddet utgör dock endast en del av åtgärderna för att motverka sexuella övergrepp. Arbetet måste bedrivas på bred front. Regeringen har vidtagit ett flertal åtgärder för att på olika sätt förebygga och bekämpa våldtäkter och andra sexuella övergrepp. De brottsbekämpande myndigheterna bedriver också ett aktivt arbete för att kontinuerligt vidareutveckla sina arbetsmetoder genom utbildning, satsningar på specialistkompetens och metodutveck- ling. Därutöver har regeringen bidragit med ett omfattande ekono- miskt stöd för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, inklusive prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Sammanlagt under de två mandatperioderna rör det sig om ca 2 miljarder kro- nor. Regeringen har även gjort betydande satsningar för att på olika sätt utveckla rättsväsendet. Anslagen till rättsväsendet är 2014 ca högre jämfört med när regeringen till- trädde 2006. Medel har tillförts för att bl.a. öka tryggheten i sam- hället och effektiviteten i rättskedjan. anmäldes drygt 6 000 våldtäkter och våldtäkts- försök. till en tioårsperiod (2004–2013) har de anmälda våld- täkterna ökat markant. Även om detta till stor del kan förklaras av förändringar i lagstiftningen och en förhöjd anmälningsbenägenhet finns även anledning att tro att vissa typer av våldtäktsbrott har ökat i omfattning bl.a. till följd av förändringar i samhället t.ex. kontakter med okända via internet och ett utökat nöjeslivsutbud (Brå, Rapport 2008:13). är anmälningsfrekvensen för sexualbrott låg. Enligt Nationella trygghetsundersökningen anmäls uppskattningsvis mellan 10–av sexualbrotten. Åtgärder för att bekämpa bl.a. våldtäkt –2014 följer regeringen upp handlings- plan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer (skr. 2007/08:39) med ett stort antal nya insatser. Regeringen har gjort en särskild sats- ning om på arbetet med att förebygga och bekämpa sexuellt våld och andra sexuella övergrepp. Insatserna har ett brett fokus på förebyggande arbete, stöd till utsatta, insatser riktade mot våldsutövare, insatser riktade till rättsväsendet och ökad kunskap. Av de åtgärder som har vidtagits kan bl.a. nämnas att Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor har fått i uppdrag att ta fram kunskapsstöd som är inriktat på ungdomars attityder och värderingar kring jämställdhet, maskulinitet och våld. Uppdraget ska redovisas . Vidare har Brottsoffer- myndigheten fått i uppdrag att fördela medel till forskning m.m. för att öka kunskapen om mäns våld mot kvinnor, inklusive sexuellt våld och andra sexuella övergrepp. Även detta uppdrag ska redo- visas . I sammanhanget kan även nämnas uppdrag att genomföra en informationskampanj när det gäller brott i nära relationer, inklusive hedersrelaterat våld och förtryck. Syftet med kampanjen var att uppmärksamma dessa typer av brott och upp- muntra att brotten anmäls. Målgrupper har varit de som är direkt utsatta för brott och de som bevittnar brott. Uppdraget, som redo- visades , har bl.a. bidragit till att sprida och tillgänglig- göra information om brott i nära relationer (dnr Ju2014/2401/PO). En nationell samordnare har haft i uppdrag att åstadkomma en kraftsamling för att motverka våld i nära relationer. I samordnarens uppdrag ingick att överväga hur skyddet för och stödet till brotts- offer kan utvecklas och särskilt överväga hur kvinnojourers och andra berörda ideella organisationers verksamhet kan förstärkas. Vidare skulle samordnaren samla och stödja berörda myndigheter, kommuner, landsting och organisationer för att öka effektiviteten, kvaliteten och långsiktigheten i arbetet mot våld i nära relationer. Särskilt fokus skulle läggas på rättsväsendet. Uppdraget har redo- visats i betänkandet Våld i nära relationer – en folkhälsofråga (SOU 2014:49). Regeringen har även beslutat om en nationell strategi för att nå målet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra (dir. 2014:25). Uppdraget omfattar våld som drabbar kvinnor i nära relation och våld som utövas mot kvinnor av bekanta eller helt okända män. Syftet är att tillsammans med de förslag som den nationella sam- ordnaren lämnat öka effektiviteten, kvaliteten och långsiktigheten i insatserna på området. Uppdraget ska redovisas . Sexualbrott hör till den typ av brott som kan vara särskilt svåra att utreda. Brotten begås utan insyn från utomstående. Det innebär att bevisningen ofta är begränsad till de uppgifter som brottsoffret och den misstänkte lämnar. gäller självklart samma rättssäkerhetskrav och beviskrav som vid utredningar av andra brottstyper. För att en åklagare ska kunna väcka åtal måste åklagaren på goda grunder kunna förvänta sig en fällande dom. För en sådan krävs i regel att målsägandens uppgifter får stöd av annan bevisning. Det är därför av stor vikt att sexualbrott utreds skyndsamt och med hög kvalitet. För att brottsutredningarna ska bli bättre arbetar Rikspolis- styrelsen med en särskild förstudie om utredning av våldtäkter. Studien syftar till att förbättra arbetsmetoderna och att finna lämp- liga sätt att sprida denna kunskap inom Polisen och Åklagar- myndigheten. I studien ingår bl.a. att se över vilka åtgärder som krävs för att utredningar av våldtäkter ska hålla en hög och jämn kvalitet över hela landet, bedöma vilka behov som finns när det gäller kompetensutveckling för sexualbrottsutredare samt ta fram enhetliga rutiner och metoder för att säkerställa den kriminaltek- niska kvaliteten i brottsutredningarna. Ett exempel på detta är de spårsäkringssatser med handbok och guide för korrekt dokumenta- tion vid sexuella övergrepp som ofta används vid våldtäktsutredningar och där hanteringen av dessa varierar stort inom och mellan polis- myndigheterna. Förstudien ska redovisas . I regleringsbreven gav regeringen och i uppdrag att gemensamt granska kvalite- ten i den brottsutredande verksamheten. I uppdraget ingick bl.a. att göra en samlad bedömning av om utredningsåtgärder och andra åtgärder som vidtagits hade varit enhetliga och ändamålsenliga ur ett effektivitets- och kvalitetsperspektiv. Resultatet har bl.a. redo- visats i promemorian Granskning av kvaliteten i den brottsutre- dande verksamheten (ÅM-A 2013/0556 och POA-400-2488/12) och i tillsynsrapporten mot vuxen – Kvaliteten i den brottsutredande verksamheten (Tillsynsrapport 2012:4). Utifrån de iakttagelser och slutsatser som redovisats föreslås vissa åtgärder för att höja kvaliteten i arbetet, t.ex. att framställningar om förord- nande av målsägandebiträde bör ske i större omfattning, att vittnes- förhör i huvudsak bör hållas vid ett personligt sammanträffande och att det i större utsträckning bör övervägas att inhämta rätts- intyg. Regeringen har vidare vid olika tillfällen tillfört Kriminalvården anslag för att förstärka och utveckla behandlingen av sexualbrotts- dömda män samt män som dömts för brott som är kopplade till våld i nära relationer. Det handlar bl.a. om åtgärder som ska bidra till att öka möjligheterna till deltagande i programverksamhet samt utveckla arbetet med riskbedömning, behandlingsmetoder, utsluss- ning och samverkan med relevanta aktörer. Regeringens satsningar har bl.a. lett till en betydande ökning av antalet fullföljda behand- lingsprogram för den utpekade målgruppen. Kunskap och bemötande av brottsoffer Det är positivt att fler väljer att polisanmäla våldtäkt. En bidragande orsak är de ansträngningar som har gjorts och görs inom rätts- väsendet för att förbättra bemötandet och stödet till brottsoffer. fick i uppdrag av regeringen att vidareutveckla och genomföra ett utbildningsprogram i syfte att öka kunskapen om sexualbrottsoffer och förbättra bemötandet av dem i samband med polisanmälan, förundersökning och rättegång. Utbildningsprogrammet riktas till personal inom länspolismyndig- heterna, , Domstolar och till advoka- ter. Uppdraget har redovisats (dnr Ju2014/4006/). Polisen arbetar kontinuerligt med att förbättra bemötandet av brottsoffer. Brottsofferfrågor är t.ex. ett löpande inslag i polisens grundutbildning och även i en rad vidareutbildningar. Rikspolis- styrelsen fick i regleringsbrevet i uppdrag att följa upp och redovisa resultaten av de åtgärder som vidtagits när det gäller bemötande av brottsoffer. Av redovisningen framgår bl.a. att den skriftliga information som skickas till måls- ägande har förbättrats, att det tagits fram stödmaterial till polis- anställda som möter brottsoffer och att samarbetet med Åklagar- myndigheten har utvecklats med särskilt fokus på att förbättra målsägandens möjlighet att få sina skadeståndskrav tillgodosedda (Rapport , diarienummer A003.660/2013). har haft särskilda utbildningsinsatser rör- ande brottsofferfrågor och har publicerat en handbok till stöd för åklagarna i deras kontakter med brottsoffer. I arbetet med att ta fram handboken deltog representanter från bl.a. , och . Vidare har en interaktiv utbildning om bemötande av sexualbrottsoffer funnits tillgänglig . Utbildningen rik- tade sig till alla inom myndigheten som kommer i kontakt med brottsoffer. Även de allmänna domstolarna arbetar aktivt med bemötande- frågor och har som målsättning att det vid varje domstol ska bedri- vas ett systematiskt och långsiktigt sådant arbete. –2014 tar domstolarna fram lokalt anpassade policydokument eller riktlinjer för bemötande av parter, vittnen och andra som kommer i kontakt med domstolen. En målsättning är också att samtliga medarbetare inom domstolsväsendet ska ha deltagit i kompetensutveckling i bemötandefrågor. Straffbestämmelserna om sexualbrott genomgick 2005 en genom- gripande reform (prop. 2004/05:45). Bestämmelsen om våldtäkt utvidgades genom att kravet på tvång sattes lägre och genom att de allvarligaste fallen av sexuellt utnyttjande arbetades in i bestämmel- sen. Våldtäktsbrottet har därefter utvidgats ytterligare genom att begreppet ”hjälplöst tillstånd” ersatts med det vidare begreppet ”sär- skilt utsatt situation”, vilket innebär att fler fall av sexuella utnyttjan- den numera kriminaliseras som våldtäkt (prop. 2012/13:111). Det nuvarande våldtäktsbrottet trädde i kraft . Frågan om våldtäktsbestämmelsen bör konstrueras utifrån en samtyckesbaserad regleringsmodell har varit föremål för övervägan- den . I samband med införandet av sexual- brottsreform ansågs det inte finnas tillräckliga skäl för att införa en samtyckesreglering. Som främsta skäl mot en sådan konstruktion anfördes risken för ytterligare fokusering på offret under rätts- processen (prop. 2004/05:45). I samband med de senaste ändringarna i våldtäktsbrottet över- vägdes och analyserades frågan om en samtyckesreglering på nytt. Även gjordes bedömningen att de nackdelar som en samtyckesreglering skulle innebära inte uppvägdes av fördelarna (prop. 2012/13:111). Behovet av en utredning Det är naturligt att den straffrättsliga regleringen och arbetet med att utreda sexualbrott fortlöpande är föremål för diskussion och förnyade överväganden. Det är angeläget att få en samlad bild av de åtgärder som vidtagits och, med utgångspunkt bl.a. i de förbätt- ringsförslag som framkommit, överväga stärkta åtgärder. Vidare har i ett tillkännagivande ansett att regeringen bör tillsätta en parlamentarisk kommitté för att granska varför det är så få våldtäktsanmälningar som leder till åtal och fällande dom (bet. 2013/14:JuU37, rskr. 2013/14:162). Kommittén ska utifrån granskningen ge förslag på åtgärder som kan stärka brottsoffrets ställning i processen och som kan förbättra polisens och åklagar- väsendets arbete med dessa brott. Granskningen ska omfatta hela rättsprocessen från anmälan till dom. Enligt tillkännagivandet bör kommittén vidare se över lagstiftningen när det gäller våldtäkt. Översynen bör göras förutsättningslöst och omfatta olika alterna- tiv. Kommittén bör då pröva frågan om en samtyckeslagstiftning och göra en bred analys av erfarenheterna i de länder som har en sådan lagstiftning. Även i den rättspolitiska debatten, ofta i samband med domar som uppmärksammats i medierna, har motsvarande krav på föränd- ringar av våldtäktsbrottet framställts. I det sammanhanget har frågan väckts om det i svensk rätt bör införas ett s.k. oaktsamhets- brott för våldtäkt. Rättsväsendets hantering av våldtäktsärenden För att framgångsrikt utreda och lagföra våldtäkt och andra sexu- ella övergrepp krävs bl.a. särskilda kunskaper hos dem som hante- rar sexualbrott inom rättsväsendet. Vidare bör de arbetssätt och metoder som används i utredningarna av sådana brott vara effek- tiva. Även om det har pågått ett aktivt arbete för att höja kompetensen och stärka kvaliteten i det brotts- bekämpande arbetet kan det finnas behov av att vidta ytterligare åtgärder för att förbättra och vidareutveckla det arbetet. Det gäller t.ex. samarbetet mellan hälso- och sjukvården och polisen avseende bevisning i sexualbrottmål. Mot denna bakgrund finns skäl att låta en utredare granska hur de brottsbekämpande myndigheterna ut- reder ärenden om våldtäkt och hur rättsväsendet i övrigt hanterar sådana ärenden. granska och analysera hur de brottsbekämpande myndigheterna utreder ärenden om våldtäkt och hur rättsväsendet i övrigt han- terar sådana ärenden, analysera orsakerna till att så få våldtäktsanmälningar leder till åtal och fällande dom, och överväga och föreslå åtgärder för hur rättsväsendet ytterligare kan förbättra sitt arbete inom området. Våldtäktsbrottet har förändrats och utvidgats i syfte att förstärka skyddet för den sexuella integri- teten och den sexuella självbestämmanderätten. Trots dessa föränd- ringar har frågor som gäller våldtäktsbrottets konstruktion aktuali- serats i flera sammanhang. Det finns därför även skäl att låta utre- daren göra en översyn av våldtäktsbrottet för att se om det finns behov av att ytterligare stärka det straffrättsliga skyddet. I översynen ska särskilt ingå att överväga om det, för att ytter- ligare stärka skyddet för den som utsätts för ett sexuellt övergrepp, bör införas en ny reglering som innebär att det ställs högre krav på gärningsmannen i en sexuell situation. Det skulle t.ex. kunna ske genom att det införs ett särskilt straffansvar för oaktsamhet vid våldtäkt. Ett sådant oaktsamhetsbrott finns bl.a. i och utre- daren ska därför ta del av de norska erfarenheterna. Vidare ska utredaren överväga om våldtäktsbrottet bör utformas utifrån en samtyckesbaserad regleringsmodell eller om en samtyckes- reglering på annat sätt bör införas i sexualbrottslagstiftningen. Utredaren ska således göra en översyn av våldtäktsbrottet och inom ramen för den genomföra en praxisgenomgång i syfte att kartlägga hur våld- täktsbrottet har tolkats och tillämpats och överväga om det finns behov av att förtydliga eller förändra våldtäktsbestämmelsen, analysera skälen för och emot ett särskilt straffansvar för oakt- samhetsbrott avseende våldtäkt, analysera skälen för och emot olika samtyckesbaserade regle- ringsmodeller, inhämta kunskap och erfarenhet från utländska rättsordningar som har liknande regleringar, överväga utformningen av ett straffansvar för oaktsamhetsbrott avseende våldtäkt samt lämna förslag i den delen, överväga hur en samtyckesreglering lämpligen bör utformas, analysera vilka konsekvenser sådana ändringar kan få för av- gränsningen och utformningen av våldtäktsbrottet samt i för- hållande till övriga brott i 6 kap. , och föreslå nödvändiga författningsändringar. Utgångspunkten för kommitténs arbete ska vara att våldtäkts- brottet även framöver ska vara reserverat för de mest allvarliga sexuella kränkningarna. Skärpt straff för våldtäkt Ytterligare en frågeställning, som har lyfts fram i olika samman- hang och som utredaren bör behandla, rör införandet av en allvar- ligare gärningsform avseende våldtäkt med en strängare straffskala än den som gäller för grov våldtäkt. Det är viktigt att utredaren får ett väl definierat uppdrag i denna del. Eftersom frågan inte har analyserats krävs därför ytterligare överväganden, som bl.a. innefattar förhållandet mellan straffvärdet av olika sexualbrott liksom vad som i så fall bör gälla vid brottet våldtäkt mot barn. Det är angeläget att utredaren kan påbörja sitt arbete och regeringen har därför för avsikt att återkomma med tilläggsdirektiv i denna del. Arbetets bedrivande och redovisning av uppdraget Utredaren ska samråda med berörda myndigheter och organisa- tioner, särskilt , , Domstols- verket, , , Nationellt centrum för kvinnofrid vid och Advokatsam- fundet. Vidare ska en parlamentarisk referensgrupp tillskapas. Utredaren ska hålla sig informerad om och beakta relevant arbete som pågår inom och utredningsväsendet. Utredaren ska genomgående ha ett jämställdhetsperspektiv i den analys som görs. Vidare ska all statistik som utredaren redovisar vara köns- och åldersuppdelad. För det fall utredaren lämnar förslag som innebär kostnads- ökningar för det allmänna ska förslag till finansiering lämnas. Uppdraget ska redovisas . sexualbrottsutredning (Ju 2014:21) Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av våldtäktsbrottet (dir. 2014:123). I översynen ingår bl.a. att överväga om det bör införas en sam- tyckesbaserad regleringsmodell för våldtäkt och om det bör införas ett särskilt straffansvar för oaktsamhetsbrott avseende våldtäkt. Vidare ska utredningen granska och analysera hur de brottsbekäm- pande myndigheterna utreder ärenden om våldtäkt och hur rätts- väsendet i övrigt hanterar sådana ärenden. Till utredningen ska det enligt direktiven knytas en parlamentarisk referensgrupp. Uppdraget ska redovisas . Utredningen har antagit namnet sexualbrottsutredning. Ombildande av utredningen till en parlamentariskt sammansatt kommitté Våldtäktslagstiftningen och tillämpningen av den har rönt stort intresse och uppmärksamhet i den samhällspolitiska debatten. Det är därför angeläget att utredningens arbete har en tydlig och stark förankring i de politiska partierna. Vidare framgår av tillkännagivande i frågan (bet. 2013/14:JuU37 och rskr. 2013/14:162) att arbetet bör bedrivas i form av en parlamenta- risk kommitté. Utredningen ska mot denna bakgrund ombildas till en parlamentariskt sammansatt kommitté. sexualbrottskommitté (Ju 2014:21) Utvidgning av och förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av våldtäktsbrottet (dir. 2014:123). I översynen ingår bl.a. att överväga om det bör införas en sam- tyckesbaserad regleringsmodell för våldtäkt och om det bör införas ett särskilt straffansvar för oaktsamhetsbrott avseende våldtäkt. Vidare ska utredningen granska och analysera hur rättsväsendet hanterar våldtäktsärenden. Uppdraget skulle redovisas . Genom tilläggsdirektiv ombildades utred- ningen till en parlamentarisk kommitté (dir. 2014:144). Kommittén har antagit namnet sexualbrottskommitté. Kommittén ska utöver vad som framgår av redan beslutade kommittédirektiv ta ställning till om straffet för de mest allvarliga fallen av våld- täkt och våldtäkt mot barn bör skärpas, analysera om den befintliga lagstiftningen erbjuder ett tillräck- ligt starkt skydd mot vissa sexuella övergrepp som med hjälp av modern teknik sker via internet, överväga om åtgärder kan vidtas för att förbättra rutinerna när det gäller förordnande av målsägandebiträde, och lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget ska i stället slutredovisas . Skärpt straff för de mest allvarliga fallen av våldtäkt och våldtäkt mot barn? Det är en grundläggande uppgift för samhället att skydda barn och vuxna mot alla former av sexuella kränkningar. Att förebygga och bekämpa sexualbrott förutsätter bl.a. att det straffrättsliga skyddet är starkt och effektivt. Regleringen av sexualbrotten har genomgått omfattande förändringar och moderniseringar . Det är emellertid angeläget att lagstiftningen fortlöpande är föremål för diskussion och förnyade överväganden. En fråga som lyfts fram i olika sammanhang rör införandet av en allvarligare gärningsform avseende våldtäkt med en strängare straff- skala än den som gäller för grov våldtäkt. Det skulle exempelvis kunna ske genom en uppdelning av straffskalan på så sätt att ett synnerligen grovt brott införs. Därigenom skulle skyddet mot de mest allvarliga sexualbrotten ytterligare kunna förstärkas och tydlig- göras. Behovet måste dock noga övervägas liksom vilka konsekvenser en sådan förändring skulle kunna få i förhållande till den befintliga regleringen av våldtäkt och övriga sexualbrott. En fråga som sär- skilt behöver analyseras är hur gränsdragningen bör göras mellan grov våldtäkt och synnerligen grov våldtäkt. Det gäller både straff- skalornas förhållande till varandra och vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett brott är grovt respektive synnerligen grovt. Det är också angeläget att överväga hur en sådan förändring påverkar systematiken i regleringen av sexualbrotten, med det övergripande syftet att säkerställa en ända- målsenlig och tydlig reglering. Analysen bör även omfatta brottet våldtäkt mot barn, som trots vissa grundläggande skillnader i brottskonstruktionen är uppbyggt på ett liknande sätt och med likadana straffskalor som våldtäktsbrottet. ta ställning till om det bör införas en allvarligare gärningsform avseende våldtäkt med en strängare straffskala än den som gäller för grov våldtäkt, analysera vilka konsekvenser en sådan förändring får i förhåll- ande till den befintliga regleringen av sexualbrotten, särskilt när det gäller gränsdragningen mellan olika grader av våldtäktsbrottet samt straffskalornas förhållande till varandra, göra motsvarande analys när det gäller våldtäkt mot barn, och lämna nödvändiga författningsförslag. Är skyddet mot övergrepp som begås via internet tillräckligt? Den tekniska utvecklingen och framväxten av internet har inne- burit positiva förändringar i många avseenden, t.ex. har informa- tionsflödet i samhället underlättats avsevärt. används i stor utsträckning datorer och s.k. smarta telefoner för både kommuni- cering och överföring av bild- och filmmaterial. Men utvecklingen har också medfört att hot, kränkningar och övergrepp har tagit nya former. Barn och ungdomar är ofta frekventa användare av den nya tekniken och är därför särskilt utsatta för den typ av kränkningar och övergrepp, inte sällan av sexuell natur, som kan förekomma. Det förekommer att vuxna, ibland under falsk identitet, använ- der internet som ett sätt att komma i kontakt med barn och ung- domar. En chattkonversation kan övergå till att vara av sexuell karaktär och kan även omfatta sexuell posering, antingen direkt via webbkamera eller genom överföring av bildmaterial. Att utnyttja eller främja att ett barn utför eller medverkar i sexuell posering är kriminaliserat genom brottet utnyttjande av barn för sexuell posering. Har barnet fyllt femton men inte krävs för straffrättsligt ansvar att poseringen är ägnad att skada barnets hälsa eller utveckling. I en del fall kan kontakten utvecklas till att innefatta mer eller mindre avancerade sexuella handlingar som gärningsmannen förmår brottsoffret att utföra på sig själv. Det kan röra sig om sådana handlingar som, åtminstone om de hade utförts av gärningsmannen personligen, skulle kunna utgöra våldtäkt.