sou · H4B311 · 2016-02-24 00:00:00 — Någon presumtion för föräldraskap gäller dock inte, utan det måste alltid ske en fast- ställelse av föräldraskapet genom bekräftelse eller dom. Dessutom gäller att föräldraskapet för den kvinna som inte har fött barnet bara kan fastställas om den assisterade befruktningen utförts enligt lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m., dvs. inom svensk hälso- och sjukvård. Faderskapet för en man kan däremot fastställas oavsett var den assisterade befruktningen har utförts. Föräldraskapet vid assisterad befruktning i egen regi eller i utlandet Utredningen har i uppdrag att ta ställning till om föräldraskapet för den kvinna i ett samkönat äktenskap eller samboskap som inte har fött barnet ska kunna fastställas även i de fall en assisterad befruktning har skett utomlands eller i egen regi, dvs. utanför tillämp- ningsområdet för lagen om genetisk integritet m.m. En sådan för- ändring skulle innebära att reglerna om föräldraskap för en kvinna efter assisterad befruktning överensstämmer med vad som gäller om fastställande av faderskap efter assisterad befruktning. Frågan om införande av en presumtion för föräldraskap för en kvinna i svensk rätt omfattas däremot inte av vårt uppdrag. Genom lagändringar som träder i kraft får ensam- stående kvinnor möjlighet att genomgå en assisterad befruktning inom hälso- och sjukvården. Ändringarna innebär att en ensamstå- ende kvinna kan bli barnets enda rättsliga förälder efter en assisterad befruktning inom svensk hälso- och sjukvård. Övervägandena om vad som bör gälla för par ger anledning till överväganden om fastställande av faderskap eller föräldraskap vid assisterad befruktning för ensamstående kvinnor i fall då befrukt- ningen har skett i egen regi eller utomlands. 15.2Tidigare utredningar och ställningstaganden 15.2.1Makar, registrerade partner och sambor1 När inseminationslagen infördes gjordes bedömningen att lagen inte borde omfatta kvinnliga samkönade par (prop. 1984/85:2 s. 10). Kommittén om barn i homosexuella familjer föreslog i sitt be- tänkande Barn i homosexuella familjer (2001:10) att registre- rade partner och samkönade sambor skulle få tillgång till assisterad befruktning inom den svenska sjukvården och att det rättsliga för- äldraskapet till barn som föds i kvinnliga samkönade förhållanden skulle bestämmas på motsvarande sätt som för barn i olikkönade förhållanden. Om modern var registrerad partner, skulle hennes 1 Framställningen rörande kvinnliga samkönade par är i allt väsentligt hämtad från SOU 2007:3 s. 70 och 71. Föräldraskapet vid assisterad befruktning i egen regi eller i utlandet partner automatiskt anses som mor till de barn som föds i partner- skapet. Många av remissinstanserna var kritiska till förslaget om regleringen av det rättsliga föräldraskapet. Man ansåg att förslaget innebar alltför stora begränsningar i möjligheten att få faderskapet till barnet fastställt och att detta kunde få betydelse när det gällde barnets rätt till kunskap om sitt ursprung och barnets kontakt med sin far. Flera remissinstanser framhöll att andra lösningar borde över- vägas. kan registrerade partner prövas som adoptiv- föräldrar. Regeringen uttalade i prop. 2001/02:123 (s. 29) att forsk- ningen med tillräcklig säkerhet talade för att registrerade partner allmänt sett kan erbjuda adoptivbarn en god uppväxtmiljö och till- godose adoptivbarns särskilda behov, också med beaktande av den känsliga situation som barnet kan befinna sig i på grund av parets homosexualitet. Slutsatsen drogs därför att – liksom när det gäller andra som önskar adoptera barn – en individuell prövning borde kunna göras utifrån de sökandes förutsättningar att erbjuda gynn- samma uppväxtförhållanden. Regeringen uttalade vidare att en möjlig- het till assisterad befruktning för registrerade partner och samköna- de sambor inte borde införas innan frågan om hur föräldraskapet för barn som då kommer till ytterligare hade övervägts (s. 34–36). utarbetades därefter departements- promemorian Föräldraskap vid assisterad befruktning för homosexuella (Ds 2004:19). På grundval av promemorian föreslog regeringen att insemination och befruktning utanför kroppen också skulle få ut- föras beträffande en kvinna som är partner eller sambo med en annan kvinna (prop. 2004/05:137). Bestämmelserna, som fortfarande gäller och som har behandlats i inledningen till detta avsnitt, trädde i kraft . I betänkandet Föräldraskap vid assisterad befruktning (SOU 2007:3) föreslog utredaren bl.a. att föräldraskap vid assisterad befruktning med donerade ägg eller spermier ska regleras på samma sätt för olik- könade och samkönade par samt att bestämmelserna om föräldraskap för en kvinna således också ska omfatta assisterade befruktningar i utlandet och inseminationer i egen regi. Förslagen i betänkandet har inte lett till lagstiftning. Föräldraskapet vid assisterad befruktning i egen regi eller i utlandet Särskilt om assisterad befruktning i utlandet och i egen regi Bestämmelsen om att samtycke kan utgöra grund för faderskap oavsett var en insemination har utförts infördes . En mot- svarande bestämmelse gäller numera även för befruktningar utanför kroppen. Det finns varken i de ursprungliga eller i de senare för- arbetena till regleringen några ingående resonemang om tänkbara för- och nackdelar med denna ordning. I lagutskottets betänkande om inseminationer (bet. LU 1984/85:10) uttalade utskottet att en sådan vid utformning av faderskapsregeln bäst tillgodoser barnets behov av att tillförsäkras en far. När bestämmelserna om föräldraskap för en kvinna infördes valde man en annan ordning. Det föreskrevs för dessa fall att föräldraskapet bara kan fastställas om den assisterade befrukt- ningen har ägt rum enligt lagen om genetisk integritet m.m. I för- arbetena (prop. 2004/05:137 s. 44) anförde regeringen i huvudsak följande om heminseminationer. Spermiegivaren vid en sådan insemi- nation är inte sällan är en god vän eller annan bekant till modern som barnet har en nära kontakt med under sin uppväxt. har spermiegivaren och modern också gemensam vårdnad om barnet. Det skulle bli betydligt svårare för homosexuella män att bli rätts- liga fäder om föräldraskapsregeln i 1 kap. 9 § FB gäller även vid heminsemination. Det är i ett barnperspektiv rimligt att faderskapet även fortsättningsvis kan fastställas i dessa fall och att barnet vid en eventuell konflikt mellan spermiegivaren och modern ges möjlighet till en nära kontakt med sin far. Regeringen hänvisade också till en undersökning av som visade att drygt en fjärdedel av de tillfrågade homosexuella kvinnorna skulle föredra en heminsemination även om det infördes en möjlighet till behandling inom hälso- och sjukvården. Av undersökningen fram- gick dock inget om vilka önskemål som fanns i fråga om det rättsliga föräldraskapet i sådana fall. I fråga om assisterad befruktning i utlandet anförde regeringen att det möjligen inte vore lika tveksamt att låta föräldraskapet om- fatta sådana behandlingar som har skett inom utländsk sjukvård. Man avstod ändå från att föreslå en sådan ordning och angav följ- ande. Sjukvården är i många länder inte reglerad på samma sätt som i , och förhållandena kring en assisterad befruktning kan riskera att bli oklara. En reglering som förutsätter att det i varje Föräldraskapet vid assisterad befruktning i egen regi eller i utlandet enskilt fall kan utredas om en assisterad befruktning kan sägas ha skett inom eller utanför ett annat lands sjukvård skulle också kunna försvåra bedömningarna för svenska socialnämnder och domstolar samt påverka förutsebarheten för de berörda på ett negativt sätt. Frågan om ensamstående kvinnor bör få möjlighet till assisterad befruktning inom hälso- och sjukvården har diskuterats i olika sammanhang. har frågan bl.a. varit föremål för flera riksdagsmotioner. Debatten i utmynna- de i ett tillkännagivande om att regeringen skynd- samt skulle återkomma med ett lagförslag som ger ensamstående kvinnor rätt till assisterad befruktning. Regeringen beslutade att tillsätta den här utredningen. Vi har i delbetänkan- det Assisterad befruktning för ensamstående kvinnor (SOU 2014:29) föreslagit att ensamstående kvinnor ges möjlighet till assisterad be- fruktning inom svensk hälso- och sjukvård. Regeringen har i allt väsentligt godtagit förslagen i betänkandet och överlämnat propositionen Assisterad befruktning för ensamstående kvinnor (prop. 2014/15:127) till . har i sin tur godtagit regeringens förslag och relevanta författningsändringar träder i kraft (bet. 2015/16:SoU3 och rskr. 2015/16:124). 15.3Överväganden om makar, registrerade partner och sambor Våra förslag: Samtycke ska inte längre kunna utgöra grund för faderskap vid heminseminationer. För att samtycke ska kunna utgöra grund för faderskap vid behandlingar inom utländsk hälso- och sjukvård, ska det i fortsättningen krävas att behandlingen har utförts vid en behörig sjukvårdsinrättning i utlandet och att den person som tillkommit genom behandlingen har rätt att ta del av uppgifter om donatorns identitet. Det som angetts om faderskap ska också gälla för föräldraskap enligt 1 kap. 9 § för- äldrabalken. Föräldraskapet vid assisterad befruktning i egen regi eller i utlandet har frågor om hur man kan stärka barnets rättigheter uppmärksammats mer och mer, både i vårt land och internationellt. Arbetet har i kommit till uttryck genom antagandet av regeringens strategi för att stärka barnets rättigheter i (prop. 2009/10:232 och bet. 2010/11:SoU3). Ett annat led i dessa strävanden är det pågående arbetet med att göra barnkon- ventionen till svensk lag (dir. 2015:17). Internationellt sett märks strävandena att stärka barnets rättigheter i bl.a. praxis. Möjligheterna till assisterad befruktning motiveras av en önskan att hjälpa ofrivilligt barnlösa personer att bli föräldrar. En assisterad befruktning får dock aldrig ske på ett sätt som står i strid med barnets rättigheter. I har det alltsedan inseminationslagens införan- de funnits en rätt för de personer som tillkommit med donera- de könsceller att senare inhämta information om sitt genetiska ur- sprung. Denna viktiga rättighet har även betonats i samband med olika förändringar på området. Exempelvis uttalade regeringen inför tillåtandet av befruktning utanför kroppen med donerade ägg eller spermier, att barnet måste få en möjlighet att grunda sitt liv på sanningen om sitt genetiska ursprung. Det angavs att ett annat för- hållningssätt skulle innebära en kränkning av barnets personliga inte- gritet. Det ansågs även innebära ett avsteg från rättviseprincipen att dölja kunskapen för dessa barn, eftersom de flesta barn känner sitt ursprung (se prop. 2001/02:89 s. 23). Rättigheten att söka sitt gene- tiska ursprung är alltså väl etablerad i svensk rätt. Diskussionen har framför allt avsett frågan hur man skapar garan- tier för att barnet ska kunna utöva denna viktiga rättighet (se bl.a. prop. 2001/02:89 s. 46–48 och SOU 2007:3 s. 91–103). Det ovan anförda innebär, enligt vår mening, att en assisterad befruktning med donerade könsceller bör anses oförenlig med bar- nets bästa om det blivande barnet inte har en rätt till information om donatorns identitet. Sådana assisterade befruktningar bör därför inte uppmuntras av samhället, utan tvärtom motverkas. Detta är en viktig utgångspunkt för våra överväganden om den föräldraskaps- rättsliga regleringen. Föräldraskapet vid assisterad befruktning i egen regi eller i utlandet En annan utgångspunkt för att ett samtycke ensamt ska kunna utgöra grund för faderskap eller föräldraskap är att det finns rimliga möjligheter till insyn och kontroll från samhällets sida. Att så är fallet vid behandlingar inom svensk hälso- och sjukvård råder det ingen tvekan om. Det finns då läkare och annan sjukvårdspersonal som kan kontrollera vem som har lämnat ett samtycke och när samtycket har lämnats. Det är också möjligt att utreda om det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har till- kommit genom den behandling som samtycket avsett och att det således inte har tillkommit på något annat sätt, t.ex. genom ett sam- lag. Mot bakgrund av de förändringar som skett när det gäller synen på samkönade förhållanden, och som bl.a. kommit till uttryck genom införandet av ett könsneutralt äktenskapsbegrepp, bör en tredje utgångspunkt vara att olikkönade och samkönade par så långt det är möjligt behandlas lika. Våra förslag och bedömningar Den fråga som utredningen enligt direktiven har att ta ställning till är om föräldraskap för en kvinna ska kunna fastställas vid assiste- rade befruktningar i utlandet eller i egen regi, s.k. heminsemination. Mot bakgrund av de tre utgångspunkter som vi redovisat, anser vi det emellertid nödvändigt att också se över reglerna för olik- könade par i motsvarande situationer. Våra överväganden i denna del kommer således att omfatta båda samkönade och olikkönade par. Dagens reglering om faderskap för olikkönade par innebär att mannen anses som barnets far om han har samtyckt till en hem- insemination med donerade spermier. Vid sådana befruktningar är barnets möjligheter till information om sitt genetiska ursprung beroende av föräldrarnas vilja och agerande. Om föräldrarna väljer att hemlighålla donatorns identitet, eller att skaffa spermier från en anonym donator, har barnet inga sådana möjligheter. Föräldraskapet vid assisterad befruktning i egen regi eller i utlandet kan i sådana fall sägas beröva barnet dess viktiga rätt till informa- tion om sitt genetiska ursprung. Regleringen innebär således att olikkönade par, genom att göra en heminsemination, kan välja bort barnets rätt till information om sitt ursprung utan att det påverkar deras möjligheter att uppnå ett gemensamt föräldraskap. Denna ordning är otillfredsställande. Den är också svårförenlig med våra utgångspunkter i denna del och lagstiftarens intentioner på områ- det. Regleringen förmedlar närmast budskapet att föräldrarnas önske- mål väger tyngre än barnets rättigheter. Det anförda talar starkt för att ett samtycke till heminsemination med donerade spermier inte bör kunna grunda ett rättsligt faderskap. Det finns även ett annat starkt skäl som talar för detta, nämligen att det i dessa fall saknas insyn och kontroll från samhällets sida. Det är inte ens möjligt att säkerställa att det har skett en insemina- tion. Det är därför inte heller möjligt att säkerställa att det vid in- seminationen har lämnats ett samtycke eller att samtycket har lämnats av den blivande moderns partner. Utåt sett kan barnet lika väl ha tillkommit på något annat sätt, t.ex. genom ett samlag. Man kan tänka sig situationer där modern har haft samlag med en utomstående man och där paret sedan uppger att det varit fråga om en heminsemina- tion med donerade spermier. I ett sådant fall kan paret inte bara ha omintetgjort en rättslig relation mellan barnet och den man som rätteligen borde fastställas som barnets rättsliga far, utan också gjort det omöjligt för barnet att senare inhämta information om den mannen och således sitt genetiska ursprung. Även det förhållandet att det saknas rimliga möjligheter till samhällelig insyn och kontroll vid heminseminationer talar således för att regleringen bör ändras. Om regleringen ändras så att samtycke till en heminsemination inte kan grunda rättsligt faderskap för mannen, bör regleringen få en handlingsdirigerande effekt. Det är nämligen troligt att de be- rörda personerna, ställda inför valet att göra en behandling där båda kan bli föräldrar eller en behandling som innebär att mannen måste adoptera barnet, i många fall skulle föredra det förstnämnda. Vår uppfattning är alltså att det finns starka skäl för att ändra regleringen så att samtycke till en heminsemination aldrig ensamt kan utgöra grund för rättsligt faderskap. En ändrad reglering kan visserligen ha nackdelar som man inte helt kan bortse från. En av dessa har att göra med den s.k. faderskapspresumtionen i 1 kap. 1 § FB. Om olikkönade makar har genomfört en heminsemination Föräldraskapet vid assisterad befruktning i egen regi eller i utlandet med donerade spermier, ska mannen anses som barnets far till följd av presumtionen. Om samtyckesregleringen ändras på det sätt som diskuteras, kan mannen senare få framgång med en talan om hävande av nämnda presumtion och således också ett hävande av faderskapet. En sådan åtgärd skulle naturligtvis kunna vara smärt- sam och uppslitande för barnet, och dessutom kunna drabba barnet ekonomiskt. Om inseminationen har utförts med spermier från en anonym donator, kan man i sådana fall inte heller fastställa fader- skapet för barnets genetiska far. Situationer av detta slag är natur- ligtvis inte önskvärda, men kommer sannolikt bli ovanliga. Situa- tionerna förekommer dessutom och i andra sammanhang. Resultatet kan nämligen bli detsamma om en kvinna har samlag med en utomstående man och hennes make på grund av faderskaps- presumtionen sedan anses som barnets rättsliga far. Situationer av nu diskuterat slag bör kunna motverkas genom tydlig information till de personer som kan komma att genomföra en heminsemina- tion med donerade spermier. En ändrad reglering kan i vissa fall också leda till att barnet inte får två rättsliga föräldrar, trots att detta har varit avsikten vid insemi- nationen. Konsekvensen av ändringen blir ju att mannen, om in- seminationen har utförts med donerade spermier och det inte gäller en faderskapspresumtion, måste adoptera barnet för att bli dess rätts- liga far. En sådan ordning – som gäller för samkönade par vid heminsemination – innebär ett visst osäkerhetsmoment, bl.a. efter- som någon av parterna kan dra sig ur innan adoptionen har fullföljts. Om de tilltänkta föräldrarna är sambor, kan någon närstående- adoption inte ske, varför ett gemensamt föräldraskap inte kan upp- nås utan att de gifter sig. Tanken med ändringen är att den ska ha en handlingsdirigerande effekt och att olikkönade par därför inte bör välja denna väg till ett gemensamt föräldraskap. Nackdelen har inte heller i övrigt en sådan tyngd att den kan mäta sig med de starka skälen som finns för en ändrad reglering, särskilt barnets rätt till information. Vi anser således att regleringen bör ändras på så sätt att samtycke kan utgöra grund för faderskap vid heminseminationer. Ändringen innebär att vi stärker barns rätt till information om sitt genetiska ursprung och att regleringen om assisterad befruktning med donerande spermier blir mer enhetlig. Föräldraskapet vid assisterad befruktning i egen regi eller i utlandet På anförda skäl föreslår vi att detsamma ska gälla för kvinnliga samkönade par. Möjligheterna att fastställa föräldraskapet för en kvinna enligt 1 kap. 9 § FB bör alltså inte utvidgas till att omfatta heminseminationer. Detta innebär att faderskapet för spermie- donatorn ska fastställas vid heminseminationer, och detta oavsett om de tilltänkta föräldrarna är ett olikkönat eller ett samkönat par. Undantag gäller endast om det finns en faderskapspresumtion och moderns make således per automatik ska anses som barnets rätts- liga far. Vi återkommer i nästa avsnitt till frågan om bestämmelsernas närmare utformning. Redan här kan dock sägas att vi förutsätter att berörda myndigheter tar fram de föreskrifter och allmänna råd som behövs. Vi återkommer i kapitel 17 till behovet av övergångsbestäm- melser. Behandlingar inom utländsk hälso- och sjukvård När en assisterad befruktning med donerade könsceller utförs inom utländsk hälso- och sjukvård, beror det på regleringen i det landet om barnet senare kan inhämta information om donatorn eller donatorerna. I vissa länder finns det regler som tillförsäkrar barnen en sådan möjlighet, medan det i andra länder är tillåtet med anonyma . Det förekommer också, bl.a. i , att donatorn kan välja mellan anonymitet och öppenhet. De personer som söker behandling kan då bestämma vilken typ av donator de vill använda. Beslutet blir sedan avgörande för barnets möjligheter att inhämta information om sitt genetiska ursprung. Dagens reglering om assisterad befruktning vid utländsk hälso- och sjukvård innebär således, på samma sätt som regleringen om hem- inseminationer, att olikkönade par medvetet kan göra det omöjligt för barnet att senare inhämta information om sitt ursprung. Som sagts är en sådan ordning inte bara otillfredsställande utan också svårförenlig med våra utgångspunkter och lagstiftarens inten- tioner. Föräldraskap genom assisterad befruktning inom utländsk hälso- och sjukvård bör därför i fortsättningen förutsätta att den person som tillkommit genom behandlingen har en möjlighet att inhämta information om sitt genetiska ursprung. Föräldraskapet vid assisterad befruktning i egen regi eller i utlandet Det bör däremot inte krävas att behandlingslandets lag ger per- sonen en rätt till information. Det bör i stället vara tillräckligt att han eller hon i praktiken har en sådan möjlighet, t.ex. till följd av ett avtal med den sjukvårdsinrättning som utfört behandlingen. Det senare innebär att behandlingar även i fortsättningen kan utföras i t.ex. , under förutsättning att de tilltänkta föräldrarna har valt en icke-anonym donator och att sjukvårdsinrättningen garan- terar barnet en sådan rätt till information. Med hänsyn till kravet på samhällelig insyn och kontroll bör föräldraskap genom assisterad befruktning inom utländsk hälso- och sjukvård också förutsätta att behandlingen har utförts vid en behörig sjukvårdsinrättning i det landet. Genom införandet av denna förutsättning i svensk rätt skapas det en tydlig gräns mellan behandlingar inom sådan hälso- och sjukvård och heminsemina- tioner. Förutsättningen innebär i sig också en garanti för att det handlar om en seriös sjukvårdsinrättning vars uppgifter om behand- lingen är tillförlitliga och som bl.a. sparar uppgifter om på ett betryggande sätt. Vi anser således att det går att skapa en reglering som gör det möjligt för människor att genomgå assisterade befruktningar inom utländsk hälso- och sjukvård och på så sätt uppnå ett gemensamt föräldraskap, som bl.a. barnets rätt till information till- godoses på ett bra sätt. Det har inte framkommit några beaktans- värda skäl för att i detta avseende göra en skillnad mellan olik- könade och samkönade par. Det som angetts om olikkönade par bör därför också gälla för samkönade par. Våra förslag föranleder ytterligare ändringar i 1 kap. 8 och 9 §§ FB (se avsnitt 12.8.9). Ändringarna innebär sammanfattningsvis att samtycke till assisterade befruktningar inom svensk eller utländsk hälso- och sjukvård under vissa förutsättningar kan utgöra grund för faderskap och föräldraskap enligt 1 kap. 9 § FB. Om en behand- ling har utförts inom utländsk hälso- och sjukvård, krävs det att behandlingen har utförts vid en behörig sjukvårdsinrättning i det landet och att den person som har tillkommit genom behandlingen har rätt att ta del av uppgifter om donatorns identitet. Vi återkom- mer i kapitel 17 till frågan om behovet av övergångsbestämmelser. Föräldraskapet vid assisterad befruktning i egen regi eller i utlandet 15.4Överväganden om ensamstående kvinnor Vårt förslag: En ensamstående kvinna ska inte kunna bli ensam förälder genom en heminsemination med donerade spermier. Hon ska däremot kunna bli ensam förälder till ett barn genom assisterad befruktning inom utländsk hälso- och sjukvård under förutsättningarna att behandlingen har utförts vid en behörig sjukvårdsinrättning i utlandet och att den person som tillkom- mit genom behandlingen har rätt att ta del av uppgifter om donatorns identitet. Vi har tidigare angett att ensamstående kvinnor ges möjlighet att genomgå en assisterad befruktning inom hälso- och sjukvården. Enligt bestämmelser i 1 kap. 3 § andra och tredje stycket FB blir en ensamstående kvinna som genomgår en assisterad befruktning inom svensk hälso- och sjukvård barnets enda rättsliga förälder, såvida inte spermiegivaren bekräftar fader- skapet och övriga förutsättningar för bekräftelse är uppfyllda.