sou · H4B352 · 2016-08-22 00:00:00 — I ett överklagande till hovrätten eller ska det anges att den tilltalade har haft hemarrest eller områdesarrest (51 kap. 4 § och 55 kap. 3 §). Tingsrätten ska genast översända ett överklagande och övriga handlingar till hovrätten om den tilltalade har hemarrest eller områdesarrest (51 kap. 5 §). Detsamma gäller för hovrätten vid överklagande till (55 kap. 4 §). Hovrätten och får ändra ett beslut i fråga om hemarrest eller områdesarrest även om motparten inte har hörts (51 kap. 8 §, 52 kap. 7 § och 55 kap. 8 §). Ett överklagande av en tingsrätts eller hovrätts beslut om hemarrest eller områdesarrest är inte inskränkt till (52 kap. 1 § och 56 kap. 1 §). Om hovrätten ogillat ett yrkande om hemarrest eller områdesarrest eller upphävt ett sådant beslut får beslutet överklagas endast i samband med att hovrättens dom eller slutliga beslut överklagas (54 kap. 6 §). Härutöver finns det skäl att särskilt påpeka att rätten bör underrätta Kriminalvården när den som har hemarrest eller områdesarrest kallas till sammanträde eller förhandling. Detta bör dock regleras på förordningsnivå. Denna lag träder i kraft , med undantag för bestämmelserna i 25 kap. som träder i kraft . För häktningar som vid lagens ikraftträdande har pågått än bestämmelserna om tidsbegränsning i 24 kap. 4 a § och 23 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare tillåter ska åklagarens begäran om förlängning av häktningstiden ha inkommit den dag som lagen träder i kraft. Rätten ska därefter pröva begäran om förlängning vid den förhandling i häktningsfrågan som ska hållas i enlighet med vad som följer av 24 kap. 18 § tredje stycket. Övervägandena finns i kapitel 7. Av första punkten följer att författningsförslagen träder i kraft , med undantag för reglerna som handlar om alternativ till häktning som vi föreslår ska träda i kraft . Genom att låta bestämmelserna om alternativ till häktning träda i kraft före bestämmelserna om tidsbegränsning av häktning blir det möjligt för rätten att inhämta en lämplighetsutredning och därefter fatta beslut om hemarrest eller områdesarrest innan häktningen hävs på grund av de föreslagna reglerna om tidsbegränsning. är vilket innebär att lagen i praktiken kommer att tillämpas först nästa vardag i enlighet med 2 § lagen (1930:173) om beräkning av lagstadgad tid. I andra punkten regleras en övergångsbestämmelse för de häktningar som har pågått än vad bestämmelserna om tidsbegränsning tillåter när bestämmelsen om tidsbegränsning träder i kraft. Övergångsbestämmelsen innebär att om åklagaren anser att häktningstiden bör förlängas ska en begäran om det ges in till rätten den dag som lagen träder i kraft. Rätten ska därefter pröva begäran om förlängning vid den förhandling i häktningsfrågan som ska hållas i enlighet med vad som följer av 24 kap. 18 § tredje stycket RB. Den misstänkte kan därmed komma att vara häktad ytterligare (som mest ) i avvaktan på rättens prövning. Om åklagaren inte inkommer med en begäran om förlängning den dag som lagen träder i kraft ska rätten häva häktningen. 9.2Förslaget till lag om ändring i häkteslagen (2010:611) Denna lag gäller den som är 1.häktad, anhållen eller gripen på grund av misstanke om brott, 2.häktad av annan anledning än misstanke om brott, 3.intagen i ett häkte eller en polisarrest i avvaktan på att han eller hon ska förpassas till en kriminalvårdsanstalt eller ett särskilt ungdomshem, 4.tillfälligt placerad i ett häkte med stöd av fängelselagen (2010:610), 5.omhändertagen enligt 28 kap. 11 § tredje stycket i avvaktan på att ett beslut om undanröjande av skyddstillsyn vinner laga kraft. Lagen gäller även den som är häktad och förvaras på särskilt ungdomshem enligt lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Lagen gäller dock inte den som är gripen enligt 35 § samma lag. Våra överväganden finns i avsnitt 6.10.3. Andra stycket är nytt. Stycket föranleds av förslaget att häktade under som huvudregel ska förvaras på särskilda ungdomshem, se författningskommentaren till 23 b § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Genom det nya stycket tydliggörs att häkteslagen är tillämplig även när häktade barn förvaras på särskilda ungdomshem. En intagen som är häktad, anhållen eller gripen på grund av misstanke om brott får åläggas inskränkningar i sin rätt till kontakt med omvärlden (restriktioner), om det finns risk för att han eller hon undanröjer bevis eller på något annat sätt försvårar sakens utredning. För den som är häktad får restriktioner enligt första stycket meddelas endast om han eller hon får underkastas restriktioner enligt 24 kap. 5 a eller 5 b § . Den som är häktad ska, oavsett vad som föreskrivs i första och andra stycket, alltid ha rätt till minst två timmars vistelse tillsammans med annan . Den som inte har fyllt och är häktad alternativt anhållen men placerad på häkte ska, oavsett vad som föreskrivs i första och andra stycket, alltid ha rätt till minst fyra timmars vistelse tillsammans med annan . Våra överväganden finns i avsnitt 6.8.6 och 6.10.4. I andra stycket görs ett tillägg som innebär att en hänvisning görs även till 5 b §, vilket är en konsekvens av att lydelsen i 5 a § andra stycket enligt gällande rätt flyttas till 5 b §. Tredje stycket är nytt och innebär att varje häktad person har en rätt att vistas tillsammans med annan . Vistelsen ska ske utanför det egna bostadsrummet med undantag för samsittning, dvs. vistelse tillsammans med en eller två andra intagna, som kan ske även i det egna bostadsrummet. Fjärde stycket är nytt och innebär att varje person som inte har fyllt som är häktad alternativt anhållen men placerad på häkte har en rätt att vistas tillsammans med annan . Vistelsen ska ske utanför det egna bostadsrummet med undantag för samsittning, dvs. vistelse tillsammans med en eller två andra intagna, som kan ske även i det egna bostadsrummet. Fyratimmarsregeln är tillämplig på barn som är häktade, oavsett om de är placerade på särskilt ungdomshem eller i häkte. Regeln är även tillämplig på barn som är anhållna men som vistas i häkte. Regeln är däremot inte tillämplig på barn som är anhållna och placerade på annan plats än i häkte eftersom det skulle kunna innebära stora praktiska svårigheter. Det får dock förutsättas att den personal som möter anhållna barn, utifrån förutsättningarna i det enskilda fallet, gör vad de kan för att skapa utrymme för att samtala med barnet och minska dess oro. Fyratimmarsregeln är endast ett minimikrav och det är viktigt att regeln inte blir normerande i begränsande riktning, inte minst gäller det för de särskilda ungdomshemmen där förutsättningar finns för betydligt mer umgänge än så. Denna lag träder i kraft . Övervägandena finns i kapitel 7. Bestämmelsen innebär att författningsförslagen träder i kraft . 9.3Förslaget till förordning om ändring i häktesförordningen (2010:2011) Undersökningsledaren eller åklagaren får, för tillämpning av 6 kap. 1 § häkteslagen (2010:611), uppdra åt en anställd vid , , , eller som myndigheten har utsett att verkställa sådan granskning som avses i 3 kap. 8 § samma lag. Våra överväganden finns i avsnitt 6.9. Genom ändringen utökas kretsen av personer som undersökningsledaren eller åklagaren kan delegera granskning av försändelser till och omfattar även anställd vid och . Anställd som utses ska ha bedömts lämplig för uppdraget samt fått relevant utbildning och information. Denna förordning träder i kraft . Övervägandena finns i kapitel 7. Bestämmelsen innebär att författningsförslagen träder i kraft . 9.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare Den som inte har fyllt får anhållas och häktas endast om det finns synnerliga skäl. Häktning av den som vid tiden för verkställigheten av häktningsbeslutet inte fyllt får pågå fram till dess att åtal har väckts. Häktning får pågå om det är absolut nödvändigt. Våra överväganden finns i avsnitt 6.5.3 och 6.10.5. I första stycket föreskrivs att kravet på synnerliga skäl ska vara uppfyllt även för anhållande av en person . Andra stycket är nytt och reglerar den längsta tid ett barn kan vara häktat. Tid som gripen eller anhållen räknas inte. Tiden börjar löpa först när häktningsbeslutet medfört ett frihetsberövande, vilket innebär att tiden inte löper för den som är häktad i sin frånvaro. Motsvarande tidsgräns för misstänkta som vid frihetsberövandet är eller äldre finns i 24 kap. 4 a § RB. Det är den misstänktes ålder för när häktningen verkställs som är avgörande för regelns tillämplighet. Så länge det är absolut nödvändigt med fortsatt häktning finns ingen tidsgräns för hur häktningen får pågå. En löpande prövning sker i stället på sedvanligt sätt med beaktande av utredningsläge, häktningsbehov och proportionalitet. Rekvisitet absolut nödvändigt innebär att undantagsregeln ska tillämpas mycket restriktivt. Omständigheter som typiskt sett kan tala för fortsatt häktning av barn är samma faktorer som kan utgöra skäl för fortsatt häktning av vuxna, se författningskommentaren till 24 kap. 4 a § RB. Härtill ska dock dessutom beaktas de faktorer som generellt sett gör långvarig häktning av barn särskilt olämplig. För tillämpningen av bestämmelsen i övrigt, se författningskommentaren till 24 kap. 4 a § RB. Den som är gripen eller anhållen och inte har fyllt får förvaras i polisarrest endast när det är absolut nödvändigt. Våra överväganden finns i avsnitt 6.10.6. Paragrafen är ny. Genom bestämmelsen föreskrivs att barn ska förvaras i polisarrest endast när det är absolut nödvändigt. I stället ska barn som är gripna eller anhållna förvaras under bevakning i ett förhörsrum eller liknande utrymmen, alternativt på ett häkte. Arrestförvaring kan vara absolut nödvändig om den frihetsberövade uppträder på ett sätt som innebär en fara för personen själv eller annan eller om det på grund av oförutsedda massgripanden eller andra jämförbara händelser inte går att tillhandahålla personal för att förvara de frihetsberövade under bevakning. Häktad som vid tiden för verkställigheten av häktningsbeslutet inte har fyllt ska förvaras på sådant särskilt ungdomshem som avses i 12 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Om det finns mycket starka skäl mot förvaring på särskilt ungdomshem får åklagaren i stället besluta om förvaring i häkte. Åklagaren ska löpande ompröva ett sådant beslut. Om det är av synnerlig vikt att den häktade, för utredning av det brott som föranlett häktningen eller något annat brott som han eller hon är misstänkt för, förvaras på en annan plats än som anges i första eller andra stycket, får rätten på åklagarens begäran förordna att den häktade tills vidare inte ska föras till särskilt ungdomshem eller häkte. Rätten eller åklagaren får även besluta att den häktade, sedan han eller hon förts till särskilt ungdomshem eller häkte, ska föras till en plats utom det särskilda ungdomshemmet eller häktet för förhör eller annan åtgärd. Våra överväganden finns i avsnitt 6.10.3. Paragrafen är ny. I första stycket föreskrivs att häktade barn som inte fyllt när häktningen verkställs ska förvaras på sådant särskilt ungdomshem som avses i 12 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Med särskilt ungdomshem avses hem för unga som behöver stå under särskilt noggrann tillsyn. Det faktum att verkställighet av häktning sker vid särskilt ungdomshem ska inte inverka i tillåtande riktning vid tillämpningen av de krav som uppställs för att barn ska få häktas. I andra stycket föreskrivs att häktade barn får förvaras i häkte om det finns mycket starka skäl mot förvaring på särskilt ungdomshem. Det är åklagaren som avgör om sådana mycket starka skäl kan anses föreligga och som beslutar om förvaring utifrån det. Rekvisitet mycket starka skäl innebär att utrymmet för en häktesplacering är mycket begränsat. Undantaget är avsett att tillämpas restriktivt. Omständigheter som typiskt sett kan utgöra mycket starka skäl är att det är fråga om mycket allvarlig brottslighet där kollusionsrisken, i vart fall inledningsvis, är mycket hög och det därför framstår som nödvändigt att barnet placeras i häkte. Det kan också tänkas finnas sådana allvarliga och överhängande hot om fritagning eller flykt att det därför inte är möjligt med annat än en häktesplacering. Detsamma kan gälla om det är fråga om allvarlig brottslighet och flera målskamrater är . De praktiska problem som då kan uppkomma med att hitta ungdomshemsplatser åt dem alla utan att utredningen allvarligt äventyras kan innebära att det finns mycket starka skäl mot förvaring på särskilt ungdomshem. Åklagaren ska löpande ompröva ett beslut om att placera ett barn på häkte. En enskild kan alltid begära överprövning av en åklagares beslut hos högre åklagare. Åklagarna står dessutom under tillsyn av JO. I tredje stycket anges undantag från när den häktade måste förvaras på särskilt ungdomshem eller häkte (jfr 24 kap. 22 § andra stycket ). 1.Denna lag träder i kraft . 2.För häktningar som vid lagens ikraftträdande har pågått än bestämmelserna om tidsbegränsning i 23 § andra stycket tillåter ska åklagarens begäran om förlängning av häktningstiden ha inkommit den dag som lagen träder i kraft. Rätten ska därefter pröva begäran om förlängning vid den förhandling i häktningsfrågan som ska hållas i enlighet med vad som följer av 24 kap. 18 § tredje stycket . Övervägandena finns i kapitel 7. Av första punkten följer att författningsförslagen träder i kraft . I andra punkten regleras en övergångsbestämmelse för de häktningar som har pågått än vad bestämmelserna om tidsbegränsning tillåter när bestämmelsen om tidsbegränsning träder i kraft. Övergångsbestämmelsen innebär att om åklagaren anser att häktningstiden bör förlängas ska en begäran om det ges in till rätten den dag som lagen träder i kraft. Rätten ska därefter pröva begäran om förlängning vid den förhandling i häktningsfrågan som ska hållas i enlighet med vad som följer av 24 kap. 18 § tredje stycket RB. Den misstänkte kan därmed komma att vara häktad ytterligare (som mest ) i avvaktan på rättens prövning. Om åklagaren inte inkommer med en begäran om förlängning den dag som lagen träder i kraft ska rätten häva häktningen. 9.5Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Sekretessen enligt 1 § hindrar inte att uppgift om en enskild lämnas från en myndighet inom till åklagarmyndighet eller polismyndighet, om det behövs för beslut om placering eller restriktioner för en häktad. Våra överväganden finns i avsnitt 6.10.3. Paragrafen är ny. Bestämmelsen innebär att det införs en sekretessbrytande regel som möjliggör för åklagare och polis att få information från om exempelvis vilka personer som vistas på de särskilda ungdomshemmen, vilka avdelningar de är placerade på samt uppgift om eventuell gängtillhörighet och liknande. För att sekretessen ska brytas för denna typ av uppgifter ska uppgifterna behövas för beslut om placering eller restriktioner. Hos åklagarmyndighet och polismyndighet omfattas sådana uppgifter av sekretess i enlighet med 35 kap. 1 §. Denna lag träder i kraft . Övervägandena finns i kapitel 7. Bestämmelsen innebär att författningsförslaget träder i kraft . 9.6Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1964:740) med föreskrifter för åklagare i vissa brottmål Har åklagare enligt 48 kap. 4 § utfärdat ett strafföreläggande som avser villkorlig dom eller sådan påföljd i förening med böter, bör åklagaren underrätta den misstänkte om beslutet vid ett personligt sammanträffande eller, om det finns särskilda skäl för det, över videolänk eller telefon. Om det är lämpligare, får underrättelsen lämnas av en annan åklagare än den som utfärdat föreläggandet. Bestämmelser om underrättelse om sådana strafförelägganden som avses i första stycket och som har utfärdats innan den misstänkte fyllt finns i förordningen (1994:1763) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Våra överväganden finns i avsnitt 6.11.1. I första stycket införs en ändring som innebär att åklagaren, om det finns särskilda skäl för det, kan underrätta den misstänkte över videolänk eller telefon om ett strafföreläggande som avser villkorlig dom eller villkorlig dom i förening med böter. Sådana särskilda skäl kan föreligga om den misstänkte är frihetsberövad och det skulle innebära mer än en marginell förlängning av frihetsberövandet för att ett personligt sammanträffande skulle kunna genomföras. I första hand bör videolänksamtal komma i fråga. Om det finns tolkbehov ska sådant tillgodoses. Vanligtvis kan det ske genom att tolken sitter tillsammans med den misstänkte eller med trepartssamtal över videolänk eller telefon. Denna förordning träder i kraft . Övervägandena finns i kapitel 7. Bestämmelsen innebär att författningsförslaget träder i kraft . 1980/81:201 Ändringar i personella tvångsmedel. 1986/87:112 Om anhållande och häktning m.m. Prop. 1988/89:124 Om vissa tvångsmedelsfrågor. 1994/95:12 Handläggning av ungdomsmål. 1997/98:96 Vissa reformer av påföljdssystemet. 1997/98:104 Behandlingen av häktade. 2004/05:131 En modernare rättegång – reformering av processen i allmän domstol. 2005/06:165 Ingripanden mot unga lagöverträdare. 2009/10:135 En ny fängelse- och häkteslagstiftning. SOU 1938:44 Processlagberedningens förslag till rättegångsbalk. SOU 1985:27 – anhållen – häktad Straffprocessuella tvångsmedel m.m. SOU 1993:35 Reaktion mot ungdomsbrott. SOU 2004:122 Ingripanden mot unga lagöverträdare. SOU 2006:17 Ny häkteslag. SOU 2012:34 Nya påföljder. SOU 2013:17 Brottmålsprocessen. SOU 2013:49 Nämndemannauppdraget – breddad rekrytering och kvalificerad medverkan. SOU 2015:71 Barns och ungas rätt vid tvångsvård. Förslag till ny LVU. SOU 2016:19 blir svensk lag. Ds 1996:46 Restriktioner för häktade. Ds 2012:54 Processrättsliga konsekvenser av förslag. Ds 2013:64 Vem ska göra vad? –Om fördelningen av arbetsuppgifter mellan polisens anställda. NJA II 1981 s. 670 Ändringar i (personella tvångsmedel). m.fl. (2006) Rättegång, tredje häftet. Fitger m.fl. (Zeteo) . (2015) Fullstendig isolasjon ved risiko for bevisforspillelse. (2013) Straffprocessuella tvångsmedel – när och hur får de användas? m.fl. (2005) Straffprocessen. (2007) Tvångsmedel kvarstad, häktning, beslag, husrannsakan m.m. (2007) Praktisk process IV. (2013) Straffprocessuella tvångsmedel. Riksåklagarens riktlinjer 2006:3 Riktlinjer för handläggning av ungdomsärenden. Riksåklagarens riktlinjer 2008:2 Förundersökningsbegränsning och åtalsunderlåtelse. Riksåklagarens riktlinjer 2015:1 Riktlinjer gällande restriktioner och långa häktningstider. Från insidan, barn och ungdomar om tillvaron i arrest och häkte. Kriminalvården Psykisk hälsa hos häktade med restriktioner (2011). Kriminalvården Information om intensivövervakning med elektronisk kontroll. Kriminalvården Ett alternativ till fängelse – intensivövervakning med elektronisk kontroll. Kriminalvårdens årsredovisning 2014. Kriminalvårdens årsredovisning 2015. Statskontoret Häktningstider och forensiska undersökningar – Förslag för en snabbare forensisk process (). , Häktning och restriktioner – en europeisk utblick (). av granskning av restriktionsanvändning (). CAT:s rapport /C/SWE/CO/6–7 (2014). CAT:s rapport /OP/SWE/1 (2008). CPT:s rapport /Inf (2008) 25. CPT:s rapport /Inf (2016) 1. CPT Standards, Substantive sections of the CPT’s General on article 5 of the convention. on article 6 of the convention. Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. FN:s barnrättskommittés allmänna kommentar nr 10 (2007) Barnets rättigheter inom rättskipning för unga lagöverträdare. FN:s barnrättskommittés rapport /C/SWE/CO/5 (2015). FN:s konvention om barnets rättigheter. FN:s specialrapportör mot tortyr, rapport /66/268 (2011). FN:s specialrapportör mot tortyr, rapport /HRC/28/68 (2015). FN:s Standard Minimum Rules for the Treatment of Prisoners (the ) A/RES/70/175 (2015). Grassian (2006) Psychiatric Effects of Solitary Confinement. Scharff (2006), The Effects of Solitary Confinement on Prison Inmates: A Brief History and Review of the Literature. Psychological Trauma Symposium, The statement on the use and effects of solitary confinement (2007). Färre i häkte och minskad isolering En särskild utredare ska lämna förslag som syftar till att minska användningen av häktning och restriktioner. överväga och om det bedöms lämpligt föreslå nya former av straffprocessuella tvångsmedel som alternativ till häktning, överväga och om det bedöms lämpligt föreslå tidsfrister för användningen av häktning och restriktioner, identifiera och föreslå åtgärder för att begränsa restriktionsanvändningen och motverka isoleringen av häktade, särskilt fokusera på åtgärder för att begränsa användningen av häktning och restriktioner för barn och andra unga lagöverträdare, och lämna fullständiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . Användningen av häktning och restriktioner behöver begränsas och isoleringen av häktade motverkas Den som misstänks för brott ska betraktas som oskyldig till dess att det finns en fällande dom. Detta är en grundläggande princip inom straffprocessen. Det måste därför finnas starka skäl för att begränsa en misstänkts frihet . Alla eventuella begränsningar av rörelsefriheten måste föregås av noggranna överväganden och göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle (2 kap. 20–21 §§ regeringsformen). är det i vissa situationer nödvändigt att använda tvångsmedel för att brottsutredande myndigheter effektivt ska kunna utreda och beivra brott. Häktning är det mest ingripande av de straffprocessuella tvångsmedlen. Både nationellt och internationellt har det riktats återkommande kritik mot häktnings- och restriktionsanvändningen i . Kritiken har kommit från bl.a. FN och och har tagit sikte på att bl.a. inte i tillräcklig utsträckning fokuserar på att hitta alternativ till häktning, inte har nödvändiga riktlinjer för hur barn ska hanteras i häkte och att restriktioner används i alltför stor utsträckning. Kritiken tar också sikte på den isolering som ofta blir följden av långa häktningstider med restriktioner. har rekommenderat att under alla omständigheter förbjuda isolering av barn. har också uttryckt oro över att det inte görs tillräckligt för att hitta alternativ till häktning för barn och att frihetsberövandets varaktighet inte är reglerad i lag. Den internationella kritiken har uppmärksammats stort och lett till debatt i . Bland annat har kritiserat häktnings- och restriktionsanvändningen mot barn . Långa häktningstider innebär stora påfrestningar för enskilda. Den misstänkte saknar i stor utsträckning möjlighet att påverka sin situation och vet inte heller hur länge han eller hon kommer att vara kvar i häkte. Omfattande restriktioner leder dessutom till att den häktade isoleras, vilket innebär en extra påfrestning. Isoleringen kan i negativ riktning påverka viljan och förmågan att bidra till utredningen eller att förbereda sitt försvar. Det är därför inte säkert att restriktionsanvändningen alltid gynnar utredningen. På myndighetsnivå har framför allt och Kriminalvården vidtagit en rad åtgärder för att begränsa häktningstiderna och restriktionsanvändningen och för att motverka isoleringen av häktade. Det är angeläget att undersöka om det finns ytterligare åtgärder som kan vidtas i dessa syften. Särskilt viktigt är det att hitta möjliga förbättringar för barn och andra unga lagöverträdare som häktas. Uppdraget att föreslå hur användningen av häktning kan begränsas Häktning är inte sällan en förutsättning för att de brottsutredande myndigheterna ska kunna effektivt utreda och lagföra misstänkta för brott. Detta gäller särskilt när utredningen riskerar att förstöras om den misstänkte är på fri fot. Även risken för att den misstänkte fortsätter att begå brott eller att han eller hon undandrar sig lagföring eller straff kan göra att häktning behövs. Häktning ska dock endast användas när det är nödvändigt.