sou · H4B376 · 2016-11-07 00:00:00 — 492 kap. 1 § . Från huvudregeln föreskrivs vissa undantag i 2 kap. 2–3 §§ . 502 kap. 24 § . Från huvudregeln föreskrivs vissa undantag i 2 kap. 25 och 25 a §§ . anledning av avtal om arbete (exempelvis avgångsvederlag och arbetsrättsliga skadestånd52), dock inte pension.53 Med ersättning för arbete likställs kostnadsersättning och vissa andra ersätt- ningar.54 Som avgiftspliktiga ersättningar räknas exempelvis bidrag till bostadskostnader, bonus, förskott på lön, restidsersättning, ersättning för förlorad arbetsförtjänst, jour- och beredskaps- ersättning, permitteringslön, provision, penninggåvor, tantiem55, semesterersättning, styrelsearvode och arvode till god man. Dit räknas även förmånsvärdet av exempelvis fri bil, fri ränta på lån, fritt drivmedel, fri måltid och fri bostad.56 Ersättning är avgiftsfri om den är skattefri enligt IL, undantas från skatteplikt enligt 6 § 2 eller 3 lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta, eller undantas från skatteplikt enligt 8 § 5 eller 6 lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl.57 Ersättning till en person är även avgiftsfri om ersättningen till den personen understigit 1 000 kronor.58 Vidare är ersättning till en person vid sjukdom eller ledighet för vård av barn eller med anledning av barns födelse avgiftsfri, till den del ersättningen motsvarar föräldrapenning, sjuk- penning eller rehabiliteringspenning som arbetsgivare får uppbära.59 Avgiftsfria är också vissa ersättningar för vilka särskild löneskatt ska betalas och för vilken statlig ålderspensionsavgift ska betalas samt viss ersättning från vinstandelsstiftelse, till idrottsutövare, för skiljemannauppdrag, som motsvarar utgifter i arbetet, och till barn i vissa fall.60 Detsamma gäller vissa förmåner och ersättningar från fåmansföretag och fåmanshandelsbolag.61 512 kap. 10 § första stycket . 2000/01:8 s. 103. 532 kap. 10 § . På pensioner ska i stället för arbetsgivaravgifter betalas särskild löneskatt enligt lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader. 542 kap. 11 § . 55Belöning i form av lönetillägg som beräknas som en andel av vinsten, försäljningssumman eller något annat verksamhetsmått i företaget. 56Hur sådana förmåner ska värderas framgår av 2 kap. 10 a–d §§ . 572 kap. 12 § . 582 kap. 14 § . 592 kap. 15 § . 602 kap. 16–22 §§ . 612 kap. 23 § . Det gäller den del av kapitalvinst vid avyttring av andel i företag (andels- byte) som enligt 48 a kap. 9 § IL ska tas upp i inkomstslaget tjänst, den del av vinsten som vid avyttring av andel i handelsbolag enligt 50 kap. 7 § IL ska tas upp i inkomstslaget tjänst, och utdelning på och vinst vid avyttring av aktier m.m. i företaget som enligt 57 kap. IL ska tas upp som intäkt av tjänst. Arbetsgivaravgifterna är av avgiftsunderlaget och utgörs av sjukförsäkringsavgift , föräldraförsäkrings- avgift , ålderspensionsavgift , efterlevande- pensionsavgift , arbetsmarknadsavgift och arbetsskadeavgift 0,30 procent.62 På ersättning till personer som vid årets ingång har fyllt ska bara ålderspensionsavgiften betalas.63 För den som är född eller tidigare ska i vissa fall inte någon avgift alls betalas.64 Egenavgifter ska betalas på avgiftspliktig inkomst av arbete i , och arbete i utlandet om den avgiftsskyldige när arbetet utförs omfattas av svensk socialförsäkring enligt unionsrätten inom EU eller EES eller enligt avtal med andra stater.65 Med arbete i respektive i utlandet avses detsamma som ovan redogjorts för när det gäller avgiftsunderlag för arbetsgivaravgifter.66 Det är den fysiska person som har den avgiftspliktiga inkomsten som ska betala egenavgifterna (avgiftsskyldig).67 Egenavgifter be- talas i normalfallet av fysiska personer som bedriver enskild när- ingsverksamhet eller som är delägare i handelsbolag. Överskott i inkomstslaget näringsverksamhet är avgiftspliktig, om den som har inkomsten har arbetat i verksamheten i inte o- väsentlig omfattning, s.k. aktiv näringsverksamhet.68 Även inkomst i inkomstslaget tjänst från verksamhet som bedrivs självständigt men som inte räknas som näringsverksamhet, framför allt hobby- verksamhet, är avgiftspliktig.69 Ersättning för arbete som utförs åt en fysisk person eller ett dödsbo är avgiftspliktig, om ersättningen ska tas upp i inkomstslaget tjänst och arbetsgivaravgifter inte ska betalas på ersättningen.70 Som huvudregel är också löner, arvoden, förmåner och andra ersättningar för arbete avgiftspliktiga, om den 622 kap. 26 § . 632 kap. 27 § . 64Se övergångsbestämmelserna till ändringar i . 653 kap. 2 § . 661 kap. 6 § , varifrån föreskrivs vissa undantag i 1 kap. 7–9 §§ för arbete på fartyg, utsända och diplomater, respektive 1 kap. 10 § . 673 kap. 1 § . 683 kap. 3 § . 693 kap. 4 § . 703 kap. 5 § . som utgivit ersättningen inte ska betala arbetsgivaravgifter. Detsamma gäller annat som utges med anledning av ett avtal om arbete och viss ersättning som likställs med ersättning för arbete.71 Avgiftsfri inkomst är sådana ersättningar för arbete från en utbetalare som sammanlagt understiger (detta gäller inte om ersättningen utgör inkomst av närings- verksamhet), sjukpenning och rehabiliteringsersättning samt arbets- skadesjukpenning och motsvarande ersättning. Detsamma gäller ersättning för arbete som utgör inkomst i inkomstslaget närings- verksamhet, om den som utger ersättningen ska betala arbets- givaravgifter.72 Avgiftsunderlaget för egenavgifter är summan av de avgifts- pliktiga nettoinkomsterna enligt beslut om slutlig skatt för den avgiftsskyldige, och andra avgiftspliktiga nettoinkomster beräknade i enlighet med bestämmelserna i om en obegränsat skattskyldig fysisk person som bedriver motsvarande verksamhet i . Ett underskott i en näringsverksamhet får inte minska ett överskott i en annan näringsverksamhet. Avgiftsunderlag ska inte fastställas, om den avgiftsskyldige avlidit under beskattningsåret.73 Egenavgifterna är av avgiftsunderlaget och utgörs av sjukförsäkringsavgift , föräldraförsäkringsavgift , ålderspensionsavgift , efterlevandepen- sionsavgift , arbetsmarknadsavgift och arbetsskadeavgift 0,30 procent.74 Den som vid ingången av beskatt- ningsåret har fyllt ska bara betala ålderspensionsavgiften.75 För den som är född eller tidigare ska i vissa fall inte någon avgift alls betalas.76 Lönekostnader bör definieras som avgiftsunderlag för socialavgifter Eftersom definitionen av lönekostnader likvärdigt bör omfatta kostnader för arbete – såväl ersättning till anställda som inkomst av eget arbete – är det enligt utredningens bedömning lämpligast att 713 kap. 7–8 §§ . 723 kap. 9–11 §§ . 733 kap. 12 § . 743 kap. 13 § . 753 kap. 15 § . 76Se övergångsbestämmelserna till ändringar i . definiera lönekostnader som avgiftsunderlag för socialavgifter, d.v.s. avgiftsunderlag för arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. och avgiftsunderlag för egenavgifter enligt 3 kap. samma lag. Dessa avgiftsunderlag omfattar i huvudsak utgiven ersättning för och uppburen inkomst av arbete i . Härigenom beaktas i princip alla kostnader för arbete likvärdigt. Det förhållandet att vissa förmåner och ersättningar från fåmansföretag och fåmanshandels- bolag som ska tas upp i inkomstslaget tjänst inte ingår i avgifts- underlaget för arbetsgivaravgifter, eftersom de inte anses utgöra ersättning för utfört arbete, föranleder inte någon annan bedöm- ning. Det gör inte heller det förhållandet att avgiftsunderlaget för egenavgifter kan påverkas av en rad faktorer, såsom exempelvis avsättning till och återföring av expansionsfond, eftersom det god- tagits som underlag inom ramen för socialavgiftssystemet. En mervärdesskattegrupp har inte något eget avgiftsunderlag för socialavgifter utan sådana avgiftsunderlag finns i stället hos ingående gruppmedlemmar. En mervärdesskattegrupps lönekostnader bör därför definieras som gruppmedlemmarnas avgiftsunderlag för socialavgifter. Vidare har ett handelsbolag med delägare som är fysisk person inte något eget avgiftsunderlag för egenavgifter utan sådana avgiftsunderlag finns i stället hos delägarna. Ett handelsbolags lönekostnader bör därför, utöver dess eventuella avgiftsunderlag för arbetsgivaravgifter, även definieras som varje sådan delägares avgiftsunderlag för egenavgifter för handelsbolagets verksamhet. Detsamma bör gälla om en mervärdesskattegrupp har gruppmedlem som är handelsbolag som har delägare som är fysisk person. Utredningen har övervägt om definitionen av lönekostnader helt eller delvis även bör innefatta beskattningsunderlagen för särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster77 och, framför allt, för särskild löneskatt på pensionskostnader78. 77Se lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Lagen tillämpas på lön eller annan ersättning samt på inkomst av passiv näringsverksamhet eller inkomst av annat förvärvsarbete när socialavgifter inte ska betalas. Avsikten är att skapa likformighet mellan all arbetsersättning och all inkomst av näringsverksamhet genom att belägga in- komsterna med någon form av socialavgifter (arbetsgivaravgifter eller egenavgifter) eller motsvarande skatt, d.v.s. särskild löneskatt, se prop. 1989/90:110 s. 379. 78Se lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader och förordningen (1991:704) om fastställande av särskild löneskatt på statens pensionskostnader. Lagen tilllämpas på utfäst tjänstepension och på avdrag för eget pensionssparande i näringsverksamheten. Förordningen innehåller särskilda föreskrifter om fastställande och redovisning av särskild löneskatt som staten ska betala. riktigt och skulle motverka incitament att utge ersättning för eller uppbära inkomst av arbete i substituerbar form, exempelvis genom avsättning till pension i stället för kontant utbetalning, s.k. löneväxling. För arbetstagarna, som är arbetsgivarnas motparter i sådana situationer, tillkommer emellertid inte något motsvarande incitament. Med hänsyn härtill samt till hur utredningen föreslår att den finansiella verksamhetsskatten i övrigt utformas, framför allt vad gäller omfattningen av beskattningsunderlaget och skatte- satsen, bedömer utredningen att risken för stor påverkan på verk- samhetsskattens beskattningsunderlag av att inte inkludera beskatt- ningsunderlagen för särskild löneskatt i definitionen av löne- kostnader är liten (se även avsnitt 8.2.3). Av den anledningen samt av förenklings- och tillämpningsskäl finner utredningen inte skäl att föreslå att definitionen av lönekostnader vidgas till att även helt eller delvis innefatta dessa beskattningsunderlag. Hur bör vinst definieras? Vinst bör definieras med utgångspunkt i vinstkomponenten i en finansiell aktivitetsskatt. Av praktiska skäl ligger det närmast till hands att som utgångspunkt definiera vinst som det inkomst- skatterättsliga överskottet i inkomstslaget näringsverksamhet. Den definitionen överensstämmer emellertid inte fullt ut med vinst- komponenten i en finansiell aktivitetsskatt. Vinstkomponenten i finansiell aktivitetsskatt Vinstkomponenten i en finansiell aktivitetsskatt bör som utgångs- punkt baseras på vinst efter bruttoinvesteringar, d.v.s. investeringar motsvarande förslitning och nettoinvesteringar, men utan avdrag för finansiella kostnader. Det följer av att beskattningsunderlaget för mervärdesskatt, när alla varor och tjänster är belagda med mer- värdesskatt, motsvarar försäljningsintäkterna minskade med kost- naderna för insatsprodukter och bruttoinvesteringar, med korrigering för export. kostnaderna för insatsprodukter är nämligen detsamma som löne- kostnader i förening med bruttovinst.79 Den nettovinst som ligger till grund för inkomstbeskattning utgör i princip bruttovinsten minskad med räntor och skatte- mässiga avskrivningar. En viktig skillnad mellan den vinst- komponent som implicit ingår i beskattningsunderlaget för mer- värdesskatt och den vinstkomponent som ingår i beskatt- ningsunderlaget för inkomstskatt i form av bolagsskatt är därför avdraget för bruttoinvesteringar i det förra och avdraget för räntor och skattemässiga avskrivningar i det senare.80 , professor i ekonomi vid , förklarade i ett föredrag som han höll , när han var biträdande generaldirektör vid , att det vinstmått som ska inkluderas i beskattningsunderlaget för en finansiell aktivitetsskatt bör vara ren vinst efter avdrag för normal avkastning på allt kapital. Det hänger samman med att företag, gen- om mervärdesskattesystemet, drar av alla kostnader som är hänförliga till nya investeringar och att nuvärdet av detta avdrag är lika stort som nuvärdet av ett permanent avdrag för normal avkastning på nya investeringar. I bolagsskattesystemet görs avdrag för räntan på lånefinansierade finansieringar i inkomst- slaget näringsverksamhet. Om det från detta beskattningsunderlag även görs avdrag för normal avkastning på eget kapital får företagen ett avdrag på normal avkastning på alla nya investeringar och detta avdrag blir då likvärdigt med avdraget för investeringskostnader i mervärdesskattesystemet.81 Även utredning övervägde hur vinsten i den föreslagna särskilda skatten borde definieras. Den utredningen föreslog att vinst skulle definieras som den vid taxeringen till statlig inkomst- skatt beräknade inkomsten före återföring av föregående års avsättning till skatteutjämningsreserv, avdrag för årets avsättning till skatteutjämningsreserv, avdrag enligt den dåvarande lagen (1967:94) om avdrag vid inkomsttaxeringen för viss aktieutdelning och avdrag enligt 2 § 8 mom. andra stycket den dåvarande lagen 79Jfr , , Neutral beskattning av bolagsinkomster i en öppen ekonomi – cash-flowskatter och andra skatter, s. 407 ff. 80Jfr , , Neutral beskattning av bolagsinkomster i en öppen ekonomi – cash-flowskatter och andra skatter, s. 407 ff. 81Jfr , , The Danish Experience With A Financial Activities Tax. (1947:576) om statlig inkomstskatt för utdelning på andra inbe- talda insatser än förlagsinsatser.82 Denna definition utgjordes i princip av resultatet före avsättningar till skatteutjämningsreserv, före s.k. Anell-avdrag83 och före avdrag för insatsränta på medlems- insatser. Vinstdefinitionen innebar vidare att mottagen och inte skattepliktig utdelning exkluderades. Definitionen överensstämde inte fullt ut med beskattningsunderlaget för mervärdesskatt. Ett motiv till det var enligt utredning att räntekostnaderna, som borde ingå i beskattningsunderlaget för den föreslagna sär- skilda skatten, för att överensstämma med beskattningsunderlaget för mervärdesskatten, för finansiella företag inte utan vidare kan jämföras med räntekostnaderna i andra företag. Den utredningen anförde därvid bl.a. följande. De speciella förhållanden som råder för företagen på den finansiella sektorn gör […] att man inte utan vidare kan hävda att räntekostna- derna skall ingå i skattebasen. För dessa företag bör nämligen in- eller upplåning av kapital anses som materialanskaffning till den del kapi- talet är avsett att t.ex. lånas ut till företagens kunder. Detta kapital kan jämföras med insatsvarorna i ett tillverkande företag. De ränte- kostnader som kan hänföras till denna in- eller upplåning kan därför inte anses ingå i det av företaget tillskapade mervärdet. Annorlunda förhåller det sig med sådana räntekostnader som kan hänföras till kapital som använts för investeringar i t.ex. fastigheter eller kontors- utrustning. Dessa räntekostnader skall i princip ingå i en skattebas beräknad enligt additionsmetoden om syftet är att uppnå identitet mellan denna bas och mervärdeskattebasen. En ordning där hänsyn tas till de förhållanden som angivits förutsätter emellertid att man kan särskilja de olika typerna av räntekostnader i företagen på den finan- siella sektorn. Detta torde inte kunna ske utan stora administrativa svårigheter.84 Biträdande finansavdelningsdirektören vid IMF har, tillsammans med sina kollegor, konstaterat att den vinstkomponent som ligger implicit i beskattningsunderlaget för mervärdesskatt i de flesta länder inte överensstämmer med beskattningsunderlaget för bolagsskatt. Vinstkomponenten bygger i stället på kassaflödet, ett s.k. cash flow concept, med fullt avdrag för investeringar utan avdrag för avskrivningar och utan avdrag för finansieringskostnader. 82Se SOU 1990:46 s. 18. 83Avdrag i viss utsträckning för utdelning på nyemitterande aktier. 84SOU 1990:46 s. 211 f. m.fl. har då tagit fasta på att vinstkomponenten därmed, i princip, blir neutral i den bemärkelsen att den inte påverkar marginella finansierings- och investeringsbeslut.85 m.fl. har sedan gått igenom olika former av kassaflödesmetoder som anses ha denna neutralitetsegenskap, vilka anses lämpa sig olika väl för den finansiella sektorn, för att därefter anföra bl.a. följande. An alternative approach, the Allowance for ()86, is closer in spirit to the accrual accounting used for the corporate income tax. Under this approach, from profits calculated for business taxation – which allows a deduction for interest expense – a further deduction is allowed for a notional return on equity (i.e., subscribed capital plus accumulated retained earnings). Among the possible profit concepts, the ACE is closest to the treatment under current business taxation; the only adjustments to the business tax base needed to implement a FAT1 of this type would be to add labor costs back in, and deduct an allowance for equity. The familiarity with most of the concepts involved, to both taxpayers and tax officers, is an advantage; it could pave the way, not least, for speedy implementation.87 och 88 Som det anförda får förstås synes beskattningsunderlaget för finansiell aktivitetsskatt utifrån befintliga inkomstskattesystem teoretiskt sett bli mest likt beskattningsunderlaget för mervärdes- skatten om vinstkomponenten i aktivitetsskatten definieras som beskattningsunderlaget för inkomstskatt, med den justeringen att (skattemässigt) avdrag görs för kostnad för eget kapital. Det har emellertid inte alltid i alla sammanhang ansetts lika angeläget att efterlikna beskattningsunderlaget för mervärdesskatten med full- ständig exakthet (jfr även avsnitt 6.3.1). Vinst bör som utgångspunkt definieras som det inkomstskatte- rättsliga överskottet i inkomstslaget näringsverksamhet Juridiska personers vinst kan inkomstskatterättsligt definieras som överskott i inkomstslaget näringsverksamhet, d.v.s. det positiva resultatet sedan intäktsposterna minskats med kostnadsposterna. Den kan också definieras som den fastställda inkomsten eller som den 85Jfr , m.fl., The Financial Activities Tax, s. 124. 86Avdrag för uppskattad ersättning för eget kapital. 87Keen, m.fl., The Financial Activities Tax, s. 125. 88För en utförligare svenskspråkig redogörelse för ACE-modellen, se SOU 2014:40 s. 144 f. Fysiska personer betalar inkomstskatt på förvärvsinkomsterna i inkomstslagen tjänst och näringsverksamhet gemensamt. Om vinst för fysiska personer definieras som den fastställa förvärvsinkomsten eller den beskattningsbara förvärvs- inkomsten, innefattar definitionen således även resultatet i inkomstslaget tjänst och blir därmed alldeles för vid i förhållande till vinstkomponenten i en finansiell aktivitetsskatt. Det är därför lämpligast att som utgångspunkt definiera vinst, för såväl fysiska som juridiska personer, som överskott i inkomstslaget näringsverksamhet. Från överskott i inkomstslaget näringsverksamhet bör åt- minstone teoretiskt sett kostnad för eget kapital dras av (se ovan under rubriken i finansiell aktivitetsskatt). Den frågan är emellertid föremål för en vidare och inte alls okompli- cerad diskussion om neutral bolagsskatt som bottnar i att eget kapital och lånat kapital inkomstskatterättsligt behandlas olika.89 Till skillnad från vad som gäller för kostnad för lånat kapital får kostnad för eget kapital nämligen inte dras av i inkomst- beskattningen.90 Det är inte lämpligt att utredningen inom ramen för sitt uppdrag föregriper den diskussionen genom att avvika från 89Företagsskattekommittén har i betänkandet Neutral bolagsskatt – för ökad effektivitet och stabilitet (SOU 2014:40) lämnat förslag på ett nytt bolagsskattesystem. Huvudförslaget, som är en modell som består av två delar, har sammanfattats enligt bl.a. följande (s. 24). I den första delen begränsas avdragen för räntekostnader och andra finansiella kostnader genom att enbart finansiella kostnader som motsvaras av finansiella intäkter får dras av. Därutöver får inga avdrag för finansiella kostnader göras. Förslaget innebär således ett slopat avdrag för negativa finansnetton. I den andra delen införs ett schablonmässigt avdrag för alla finansieringskostnader – ett s.k. finansieringsavdrag – som uppgår till av företagets hela skattemässiga resultat. Alla kostnader som i ekonomisk mening är en räntekostnad omfattas av avdragsbegränsningen. För att undvika gränsdragningsproblem omfattas också andra finansiella kostnader. Kommittén föreslår en ny skattemässig definition av finansiella kostnader som har stora likheter med definitionen av finansiella kostnader inom redovisningen. Ett avdragsförbud för negativt finansnetto innebär att eget och lånat kapital behandlas skattemässigt lika i de företag som har negativt finansnetto, d.v.s. i de allra flesta företag som bedriver icke-finansiell verksamhet. I företag som har positivt finansnetto kvarstår däremot den skattemässiga fördelen för lånat kapital. Banker har som affärsidé att låna in pengar för att låna ut dem till en högre ränta. De har följaktligen normalt ett positivt finansnetto och påverkas därmed inte av avdragsbegränsningen som de får göra finansieringsavdrag. För att även bankerna ska bidra till att finansiera finansieringsavdraget föreslås att bankerna ska ta upp en schablonintäkt som baseras på deras skulder. På så sätt påverkas också bankernas finansieringsval. 90I en promemoria som utarbetats och bereds inom (dnr Fi2016/01229 /S1) har emellertid föreslagits att ränteutgifter på efterställda skuldförbindelser som får ingå i kapitalbasen enligt viss näringsrättslig reglering, som omfattar banker och andra kreditinstitut, värdepappersbolag, , vissa fondbolag, betalnings- institut, vissa förvaltare av alternativa investeringsfonder, försäkringsföretag och motsvarande utländska företag, inte ska få dras av, med ikraftträdande . Förslaget ökar enligt promemorian den skattemässiga neutraliteten mellan finansiering med eget kapital och finan- siering med efterställda skuldförbindelser i finanssektorn. vad som utgör inkomstskatterättslig vinst och ta fram en egen modifierad definition av vinst. Utredningen bedömer inte heller att det är nödvändigt för att uppnå utgångspunkt för definitionen av vinst.91 Utredningen bedömer alltså att överskott i inkomstslaget näringsverksamhet i allmänhet är rättvisande i förhållande till vinst- komponenten i en finansiell aktivitetsskatt. Definitionerna över- ensstämmer dock inte fullt ut. Även om denna definition ändå ligger närmast till hands är den inte heller i övrigt helt oproble- matisk. Överskott i inkomstslaget näringsverksamhet redovisas inte av alla potentiellt skattskyldiga till finansiell verksamhetsskatt. Staten, landsting, kommuner, kommunalförbund och samordningsförbund samt vissa pensionsstiftelser är inte inkomstskattskyldiga, varför de inte redovisar överskott i inkomstslaget näringsverksamhet.92 Mer- värdesskattegrupper, som i sig inte är inkomstskattskyldiga, redovisar inte heller överskott i inkomstslaget näringsverksamhet, även om ingående inkomstskattskyldiga gruppmedlemmar gör det. Överskott i inkomstslaget näringsverksamhet redovisas dessut- om i vissa fall på ett i förhållande till normalfallet avvikande sätt som gör att denna definition av vinst blir mer eller mindre missvisande. Det gäller vissa begränsat inkomstskattskyldiga.93 En del av deras inkomster ska nämligen inte inkomstbeskattas och redovisas därför inte. Vidare gäller det exempelvis livförsäkrings- företag, utländska tjänstepensionsinstitut, skadeförsäkringsföretag och författningsmässigt utmönstrade, men alltjämt förekommande, understödsföreningar.