sou · H4B318 · 2016-03-01 00:00:00 — Om det inte är föreskrivet någon särskild bötesform för brottet ska böterna dömas ut i dags- böter, eller om brottet bedöms föranleda ett lägre straff än 30 dagsböter, i penningböter (25 kap. 1 § ). Böter verkställs genom uppbörd eller indrivning i enlighet med bestämmelser i bötesverkställighetslagen (1979:189). Enligt 25 kap. 8 § kan böter som inte betalas under vissa förutsätt- ningar förvandlas till fängelse i lägst och högst . Bötesförvandling förutsätter antingen att det är uppenbart att den bötfällde av tredska har underlåtit att betala böterna eller att för- vandling annars av särskilda skäl är påkallad från allmän synpunkt (15 § bötesverkställighetslagen). I mål om förvandling av böter förs talan av åklagare och domstolens avgörande av saken sker genom beslut (17 § bötesverkställighetslagen). Fängelse döms enligt 26 kap. 1 § ut eller på livstid enligt vad som är föreskrivet för brottet. Fängelse kan dömas ut i minst och högst . Fängelse på livstid kan på ansökan av den dömde omvandlas till fängelse (lagen [2006:45] om omvandling av fängelse på livstid). Om fängelse används som gemensamt straff för flera brott får enligt 26 kap. 2 § det gemensamma straffet sättas över det svåraste av maximistraffen för de olika brotten. Det får dock inte överstiga maximistraffen sammanlagda med varandra och inte heller vara längre än . Dessutom får det gemensamma straffet inte överskrida maximistraffet för det svåraste straffet för de olika brotten med mer än en viss i bestämmelsen angiven tid. Det gemensamma straffet får inte sättas lägre än det högsta av minimi- straffen för de olika brotten. Om den som har dömts till fängelse i lägst åter- faller i ett brott för vilket är föreskrivet fängelse får domstolen, i enlighet med vad som föreskrivs i 26 kap. 3 § brotts- balken, döma ut ett fängelsestraff som överstiger maximistraffet i straffskalan för det nya brottet, eller – om det är fråga om flera brott – det högsta straffet som kan dömas ut för den samlade brottsligheten, . Straffet får dock inte överstiga . En sådan förhöjning av maximistraffet vid återfall i särskilt allvarlig brottslighet får inte tillämpas såvitt avser brott som den tilltalade har begått före det att han eller hon fyllt . Av 29 kap. 7 § andra stycket framgår att det för brott som någon har begått innan han eller hon fyllt som huvudregel inte får dömas till svårare straff än fängelse . Om fängelse och på livstid är föreskrivet för brottet eller om det följer av bestämmelserna i 26 kap. 2 § om för- höjt straffmaximum vid flerfaldig brottslighet, får det dock dömas till fängelse i högst . Villkorlig dom innebär att den dömde under en prövotid ska visa skötsamhet samt efter förmåga försöka försörja sig och betala eventuellt skadestånd i anledning av brottet. Enligt 27 kap. 1 § får rätten döma till villkorlig dom för ett brott för vilket påföljden inte bedöms kunna stanna vid böter. Villkorlig dom får förenas med dagsböter, högst 200 (27 kap. 2 § ). Om den tilltalade samtycker till det får den villkorliga domen enligt 27 kap. 2 a § förenas med en föreskrift om sam- hällstjänst. Samhällstjänst innebär skyldighet för den dömde att utföra oavlönat arbete , lägst 40 och högst . När rätten meddelar en föreskrift om samhällstjänst ska den ange i domslutet hur långt fängelsestraff som skulle ha dömts ut om fängelse i stället hade valts som påföljd. Om den dömde inte iakttar vad som åligger honom eller henne enligt den villkorliga domen får domstolen, under förutsättning att en åklagare före prövotidens utgång anhängiggör talan om det, bl.a. besluta att varning ska meddelas den dömde. Domstolen kan även undanröja den villkorliga domen och bestämma annan påföljd för brottet. Om den villkorliga domen undanröjs, ska domstolen när den bestämmer ny påföljd för brottet ta skälig hänsyn till böter som har dömts ut tillsammans med den villkorliga domen och till vad den dömde har undergått till följd av en eventuell föreskrift om samhällstjänst. Vid undanröjande av villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst ska rätten, om påföljden bestäms till fängelse, när fängelsestraffets längd bestäms beakta det alternativa fängelse- straff som angetts i domen (27 kap. 6 § ). Regler om undanröjande av villkorlig dom när den dömde döms för annat brott finns i 34 kap. . Denna reglering beskrivs närmare i avsnitt 4.1.3. Skyddstillsyn innebär kriminalvård i frihet. Påföljden pågår under en prövotid som löper och ska vara förenad med över- vakning för domen. Övervakningen ska normalt upp- höra . Enligt 28 kap. 1 § får rätten döma till skyddstillsyn för ett brott för vilket påföljden inte bedöms kunna stanna vid böter. Liksom vid villkorlig dom kan påföljden förenas med dags- böter, högst 200, och en föreskrift om samhällstjänst i lägst 40 och högst (28 kap. 2 och 2 a §§ ). När rätten meddelar en föreskrift om samhällstjänst ska den ange i domslutet hur långt fängelsestraff som skulle ha dömts ut om fängelse i stället hade valts som påföljd. Skyddstillsyn kan vidare enligt 30 kap. 9 § andra stycket 3 brotts- balken förenas med en föreskrift om skyldighet att genomgå behandling för missbruk av beroendeframkallande medel eller något annat särskilt förhållande som kräver vård eller annan behandling enligt en för den dömde uppgjord plan, s.k. kontraktsvård. Om den planerade behandlingen är av avgörande betydelse för att rätten ska döma till skyddstillsyn, ska det enligt 28 kap. 6 a § i domslutet anges hur långt fängelsestraff som skulle ha dömts ut om fängelse i stället hade valts som påföljd. Domstolen kan även enligt 28 kap. 6 § förena en dom på skyddstillsyn med andra föreskrifter. Sådana föreskrifter får avse bl.a. vistelseort eller bostad samt läkar- vård, nykterhetsvård eller annan vård eller behandling i eller utan- för sjukhus eller annan dylik inrättning. Därutöver finns det enligt 28 kap. 3 § en möjlighet att förena skyddstillsyn med fängelse i lägst och högst . I sådana fall får den inte förenas med böter eller med en föreskrift om samhällstjänst. Om förhållandena kräver det kan rätten förordna att domen på fängelse ska gå i verkställighet . Om den dömde allvarligt åsidosätter sina åligganden får rätten, under förutsättning att en åklagare före prövotidens utgång anhängig- gör talan om det, undanröja skyddstillsynen. Undanröjs skydds- tillsynen ska rätten enligt 28 kap. 9 § bestämma annan påföljd för brottet. När den nya påföljden bestäms ska rätten ta skälig hänsyn till vad den dömde har undergått till följd av domen på skyddstillsyn samt till böter eller fängelse som har dömts ut till- sammans med skyddstillsynen. I sådant fall får dömas till fängelse än vad som är föreskrivet för brottet. Om påföljden bestäms till fängelse och det i domen har angetts ett alternativt fängelsestraff ska rätten beakta detta när fängelsestraffets längd bestäms. Om undanröjande av skyddstillsyn när den dömde döms för annat brott finns bestämmelser i 34 kap. . Dessa beskrivs närmare i avsnitt 4.1.3. Överlämnande till särskild vård I 31 och 32 kap. finns bestämmelser om överläm- nande till särskild vård i vissa fall respektive överlämnande till särskild vård för unga. Om den som har begått en brottslig gärning kan bli föremål för vård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM), får rätten enligt 31 kap. 2 § överlämna åt social- nämnden eller – i fråga om den som redan är intagen i ett hem där sådan vård meddelas – åt den som förestår hemmet att föranstalta om behövlig sådan vård. Om straffskalan för brottet överstiger fängelse krävs särskilda skäl för att ett sådant överlämnande ska ske. Bestämmelser om undanröjande i vissa fall av ett förord- nande om överlämnande till vård enligt LVM finns i 38 kap. 2 § . I 31 kap. 3 § finns bestämmelser om överlämnande till rättspsykiatrisk vård. Enligt paragrafens första stycke får rätten överlämna den som har begått ett brott för vilket påföljden inte bedöms kunna stanna vid böter och som vid tillfället för domen lider av en allvarlig psykisk störning till rättspsykiatrisk vård. En förutsättning är att det med hänsyn till gärningsmannens psykiska tillstånd och personliga förhållanden i övrigt är påkallat att han eller hon är intagen på en sjukvårdsinrättning för psykiatrisk vård som är förenad med frihetsberövande och annat tvång. Den som är får enligt 32 kap. 1 § dömas till ungdomsvård om han eller hon har ett särskilt behov av vård eller annan åtgärd enligt socialtjänstlagen (2001:453) eller lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga och sådan vård eller åtgärd kan beredas den unge. Ungdomsvården kan under vissa förhållanden förenas med antingen ungdomstjänst, dvs. skyldighet att utföra oavlönat arbete i lägst 20 och högst 150 tim- mar, eller dagsböter till ett antal av högst 200. Ungdomstjänst kan även ådömas som en självständig påföljd om det inte finns skäl att döma till ungdomsvård (32 kap. 2 § brotts- balken). Den som har begått brott innan han eller hon fyllt får enligt 30 kap. 5 § dömas till fängelse endast om det finns synnerliga skäl. Under sådana förhållanden ska påföljden enligt 32 kap. 5 § i stället bestämmas till sluten ung- domsvård i lägst och högst . Detta gäller dock inte om det med hänsyn till den tilltalades ålder vid lagföringen eller annan omständighet, finns särskilda skäl däremot. I 26 kap. finns bestämmelser om villkorlig frigivning från tidsbestämda fängelsestraff. Den villkorliga frigivningen syftar till att kontrollera övergången från vistelse i anstalt till vistelse i frihet. Villkorlig frigivning ska som regel ske när den dömde har av- tjänat två tredjedelar av strafftiden, dock minst en månad (26 kap. 6 § ). Om flera fängelsestraff verkställs ska hänsyn tas till den sammanlagda fängelsetiden vid tillämpning av reglerna om villkorlig frigivning (26 kap. 8 § ). För- vandlingsstraff för böter och fängelsestraff enligt 28 kap. 3 § brotts- balken ska dock alltid verkställas fullt ut. När ett sådant straff verk- ställs med ett annat fängelsestraff ska tiden för villkorlig frigivning således inte bestämmas med hänsyn till den sammanlagda tiden. Om det finns synnerliga skäl får den villkorliga frigivningen skjutas upp med högst åt gången (26 kap. 6 § andra stycket ). Vid bedömningen av om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning ska det särskilt beaktas om den dömde på ett allvarligt sätt har brutit mot de föreskrifter och vill- kor som gäller för verkställigheten. Beslut om uppskjuten villkorlig frigivning fattas av Kriminalvården och gäller om inte annat förordnas (26 kap. 9 § ). I beslutet ska anges en ny tidpunkt för när den dömde ska friges villkorligt (26 kap. 7 § ). ska villkorlig frigivning ske, om det inte även då finns sådana synnerliga skäl som innebär att frigiv- ningen ska skjutas upp ytterligare. Efter den villkorliga frigivningen gäller enligt 26 kap. 10 § brotts- balken en prövotid som motsvarar den strafftid som återstår vid fri- givningen, dock . Om det bedöms påkallat får Kriminal- vården besluta att den som är villkorligt frigiven ska stå under över- vakning (26 kap. 11 § ). Denna upphör som regel av prövotiden har förflutit. Om den frigivne inte iakttar vad som åligger honom eller henne får övervakningsnämnden enligt 26 kap. 18 § besluta om varning eller om övervakning efter det att av prövotiden har förflutit, dock längst till prövotidens utgång. Vid allvarligare överträdelser kan övervakningsnämnden enligt 26 kap. 19 § förklara den villkorligt medgivna friheten för- verkad till av varje gång. Ett sådant beslut ska enligt 37 kap. 10 § gälla , om inte något annat förordnas. Om den dömde återfaller i brott inom prövotiden för den vill- korliga frigivningen ska enligt 34 kap. 4 § första stycket brotts- balken den domstol som bestämmer påföljd för den nya brottslig- heten förklara den villkorligt medgivna friheten eller del av denna förverkad, om inte särskilda skäl talar mot det. Vid förverkande enligt 26 kap. 19 § eller 34 kap. 4 § ska vad som förverkas anses som straff genom en ny dom vid pröv- ning av frågan om villkorlig frigivning (26 kap. 23 § ). Förutsättningarna är då desamma som beträffande fängelse i andra fall. Det innebär bl.a. att förverkanden på upp till en månad i sin helhet ska avtjänas medan vid längre förverkanden frigivning ska ske enligt de vanliga reglerna för villkorlig frigivning. Slutligen ska enligt 26 kap. 24 § ett fängelsestraff anses vara till fullo verkställt vid prövotidens utgång, under förut- sättning att villkorligt medgiven frihet då kan förklaras förverkad. 4.1.3Sammanträffande av brott och förändring av påföljd I 34 kap. finns bestämmelser om sammanträffande av brott och förändring av påföljd. Dessa reglerar hur tidigare ut- dömda påföljder ska hanteras om den dömde visar sig ha begått ett annat brott före domen eller om han eller hon begår ett nytt brott efter domen men före det att påföljden helt har verkställts eller annars har upphört. I 34 kap. 1 § första stycket anges tre alternativ för hantering av tidigare utdömda påföljder om den dömde åter gjort sig skyldig till brott. Enligt dessa kan domstolen 1.förordna att den tidigare påföljden ska avse också det andra brottet, 2.döma särskilt till påföljd för det nya brottet, eller 3.om den tidigare domen fått laga kraft, undanröja den utdömda påföljden och för den samlade brottsligheten döma till påföljd av annan art. I paragrafen ges inte någon närmare anvisning för valet bland dessa möjligheter. Domstolarna har här en betydande valfrihet. Som i vissa delar beskrivs i det följande ges dock i 34 kap. 2–7 §§ brotts- balken vissa kompletterande anvisningar för tillämpningen av de tre alternativen. Den tidigare utdömda påföljden är fängelse på livstid Om den dömde undergår fängelse på livstid får rätten endast besluta att livstidsstraffet ska omfatta även det nya brottet (34 kap. 2 § ). Det finns således inte någon möjlighet att döma ut en ny påföljd för den tillkommande brottsligheten. Den tidigare utdömda påföljden är fängelse Om den tidigare utdömda påföljden är fängelse får den tidigare domen omfatta det nya brottet endast om det är uppenbart att det nya brottet i jämförelse med det förra med hänsyn till påföljden är utan nämnvärd betydelse eller om det annars föreligger synnerliga skäl (34 kap. 3 § första stycket ). Om domstolen dömer ut ett särskilt fängelsestraff för det nya brottet ska, om det nya brottet har begåtts innan den tidigare domen börjat verkställas, i möjligaste mån beaktas att de båda straffen tillsammans inte överstiger vad som hade kunnat dömas ut som gemensam påföljd för båda brotten enligt bestämmelserna i 26 kap. 2 § . Domstolen får då döma ut ett lindrigare straff för det nya brottet än vad som är föreskrivet för brottet (34 kap. 3 § andra stycket ). Ett tidsbestämt fängelsestraff får vidare undanröjas endast om den dom i vilket undanröjandet sker meddelas innan fängelsestraffet helt har verkställts (34 kap. 3 § tredje stycket ). Den tidigare utdömda påföljden är villkorlig dom Om den tidigare utdömda påföljden är villkorlig dom, får den tidigare domen omfatta det nya brottet endast om det nya brottet har begåtts före prövotidens början (34 kap. 5 § första stycket ). I sådana fall får rätten enligt 34 kap. 5 § andra–fjärde styckena under vissa förutsättningar även t.ex. döma till dagsböter eller förena den villkorliga domen med samhälls- tjänst. Om en villkorlig dom undanröjs ska rätten när den bestämmer ny påföljd enligt 34 kap. 5 § femte stycket ta skälig hänsyn till utdömda böter och till vad den dömde har undergått till följd av en föreskrift om samhälltjänst. Det får då dömas till ett kortare fängelsestraff än vad som är föreskrivet för brottet. En villkorlig dom får enligt 34 kap. 5 § sjätte stycket undanröjas endast om frågan om undanröjande uppkommer i ett mål där den dömde har häktats eller fått del av åtal från prövotidens utgång. Den tidigare utdömda påföljden är skyddstillsyn Om rätten beslutar att en tidigare utdömd skyddstillsyn ska om- fatta även det nya brottet, får rätten enligt 34 kap. 6 § första–fjärde styckena under vissa förutsättningar även t.ex. döma till dagsböter, förena skyddstillsynen med samhällstjänst eller med fängelse enligt 28 kap. 3 § . Om rätten undanröjer en tidigare utdömd skyddstillsyn och dömer till fängelse för den sammantagna brottsligheten, ska enligt 34 kap. 6 § femte stycket skälig hänsyn tas till vad den dömde har undergått till följd av domen på skyddstillsyn, vad han eller hon har avtjänat av fängelse som dömts ut med stöd av 28 kap. 3 § samt till utdömda böter. Det får då dömas ut ett kortare fängelsestraff än vad som är föreskrivet för brottet. En skyddstillsyn får enligt 34 kap. 6 § sjätte stycket undanröjas endast om frågan om undanröjande uppkommer i ett mål där den dömde har häktats eller fått del av åtal före prövotidens utgång. Samma sak gäller t.ex. beslut om att en tidigare utdömd skyddstillsyn ska före- nas med fängelse. Andra bestämmelser om ändring av påföljd I 34 kap. finns även vissa andra bestämmelser om för- ändring av en utdömd påföljd. Om det med tillämpning av 34 kap. 1 § 1 har beslutats att fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn eller sluten ung- domsvård som har dömts ut i ett tidigare mål ska avse ytterligare brott och den först utdömda påföljden ändras genom en dom som får laga kraft, förändras förutsättningarna för påföljdsbestämningen i den andra domen. Enligt 34 kap. 10 § första stycket ska därför frågan om påföljd för det brott som fått omfattas av den ändrade påföljden efter anmälan av åklagare prövas på nytt av domstol. Samma sak gäller när domstolen bestämt straff för ett brott med stöd av 34 kap. 3 § andra stycket eller 34 kap. 7 § andra stycket och beaktat att straffen för det brottet tillsammans med ett tidigare utdömt fängelsestraff eller en tidigare utdömd sluten ungdomsvård inte överstiger vad som hade kunnat dömas ut för båda brotten och den först utdömda påföljden ändras. Paragrafens andra stycke innehåller en bestämmelse om ny prövning av straffbestämningen i det fallet att någon som dömts till fängelse eller till sluten ungdomsvård för brott som han eller hon begått före verkställigheten av en påföljd (fängelse eller sluten ungdomsvård) som han eller hon genom en annan dom dömts till för något annat brott och det inte framgår att påföljden i den andra domen har beaktats. I ett sådant fall ska sedan de båda domarna fått laga kraft, domstolen, efter anmälan av åklagaren, med tillämpning av 34 kap. 3 § andra stycket eller 34 kap. 7 § andra stycket pröva straffbestämningen i den dom som ska verkställas sist. Då prövningen endast avser den dom som ska verkställas sist är det klart att hinder inte möter mot verkställighet av den andra fängelsedomen. Däremot ska någon verk- ställighet inte ske av det fängelsestraff, beträffande vilket prövning ska ske. Det har inte ansetts nödvändigt med en uttrycklig bestäm- melse om detta1. Vidare finns i 34 kap. 11 § bestämmelser som inne- bär att verkställigheten av längre frihetsberövande påföljder träder i stället för verkställigheten av andra påföljder. Enligt paragrafens första stycke ska ett livstidsstraff träda i stället för t.ex. förvand- lingsstraff för böter eller fängelse . Av andra stycket framgår att verkställigheten av ett fängelsestraff eller sluten ungdomsvård ska träda i stället för t.ex. förvandlingsstraff för böter som har dömts ut innan fängelse- straffet eller den slutna ungdomsvården har börjat verkställas. Bestämmelserna verkar automatiskt och innebär att livstidsstraffet, det längre fängelsestraffet eller den längre slutna ungdomsvården blir den enda påföljd som verkställs. Det andra straffet bortfaller och några åtgärder för verkställighet får inte vidtas. I 34 kap. 18 § finns bestämmelser om ändring av påföljd vid hinder mot verkställighet i eller i utlandet. Enligt paragrafens första stycke ska domstol efter anmälan av åklagare undanröja ett fängelsestraff som dömts ut som gemensam påföljd för flera brott, om det uppkommer en fråga om överläm- nande eller utlämning till för verkställighet av domen och det enligt den främmande statens lagstiftning inte kan ske över- lämnande eller utlämning för alla brotten. Domstolen ska i sådana fall döma till påföljd för den brottslighet för vilken överlämnande eller utlämning kan ske. I andra stycket anges att samma sak ska gälla när det uppkom- mer en fråga om att en svensk brottmålsdom som avser två eller flera brott ska verkställas utomlands i enlighet med lagen (1972:260) om 1962:10 del C s. 403. internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom, lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihets- berövande påföljder inom Europeiska unionen eller lagen (1978:801) om internationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet, och det finns hinder mot verkställighet enligt den främmande statens lag- stiftning såvitt avser något eller några av brotten. Vidare finns i 38 kap. 2 a § bestämmelser om möj- lighet att ompröva påföljden i de fall när det av domen klart framgår att domstolen vid straffmätningen eller påföljdsvalet utgått ifrån att gärningsmannen till följd av brottet kommer att drabbas av avskedande eller uppsägning från arbetsanställning och antagandet sedan visat sig vara felaktigt. I sådana fall får den domstol som först dömt i målet på talan av åklagaren eller den dömde undanröja den utdömda påföljden och i stället döma till ny påföljd för brottet. Ett sådant beslut om undanröjande måste meddelas innan påföljden till fullo verkställts. Görs en sådan ansökan om omprövning av påfölj- den kan domstolen förordna att den tidigare utdömda påföljden tills vidare inte får verkställas. Är den tidigare påföljden villkorlig dom eller skyddstillsyn och bestämmer domstolen den nya påföljden till fängelse ska enligt paragrafens andra stycke hänsyn tas till vad den dömde tidigare undergått till följd av den villkorliga domen eller skyddstillsynen. I sådant fall får fängelse dömas ut än som är före- skrivet för brottet. Om domstolen undanröjer fängelse eller sluten ungdomsvård och dömer till ny frihetsberövande påföljd ska den tid under vilken det tidigare straffet verkställts anses vara verkstäl- lighet av det nya straffet. Den redan verkställda tiden ska anges i rättens beslut. Slutligen finns i 19 § andra stycket bötesverkställighetslagen (1979:189) en bestämmelse som tar sikte på situationer när mer än ett förvandlingsstraff förekommer till verkställighet . Där föreskrivs att om ett beslut om bötesförvandling avser böter som har ålagts innan ett tidigare förvandlingsstraff har börjat verkställas och framgår det inte av beslutet att det tidigare förvandlingsstraffet har beaktats, ska rätten sedan besluten fått laga kraft, efter anmälan av åklagare ompröva det beslut som meddelats senast. I det sam- manhanget ska vid bestämmande av det nya straffet beaktas att straffen tillsammans inte överstiger vad som skulle ha ålagts om böterna hade förvandlats . Vad som sagts ska dock inte tillämpas beträffande sådant förvandlingsstraff som ålagts i annat nordiskt land (se 29 § lagen [1963:193] om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m.). 4.1.4Om bortfallande av påföljd Bestämmelser om bortfallande av påföljd, s.k. påföljdspreskription, vid dom på fängelse finns i 35 kap. 8 § . Enligt bestämmelsen bortfaller ett fängelsestraff som någon dömts till om domen, från det att den fick laga kraft, inte har börjat verkställas inom en viss i bestämmelsen angiven tid som är kopplad till det utdömda fängelsestraffets längd. Avbryts verkställigheten av ett fängelsestraff börjar, enligt 35 kap. 9 § , ny preskriptionstid löpa för återstoden av straffet. Tiden ska räknas från den dag avbrottet skedde och straff- återstodens längd blir då, med tillämpning av 35 kap. 8 § brotts- balken, avgörande för preskriptionstidens längd. När det gäller villkorlig frigivning räknas sådan i och för sig som avbrott enligt bestämmelsen, men preskriptionstiden räknas från den dag beslut om förverkande av den villkorligt medgivna friheten fick laga kraft.