sou · H4B330 · 2016-04-07 00:00:00 — får yrket konkurrens av alltifrån ideella gräsrotsjournalister och bloggare till växande kader av PR-konsulter och informatörer. Medieföretagen – särskilt dagspressen – kämpar med bristande finansiering (se en fördjupning i kapitlet av i denna bok), vilket har lett till kraftiga minskningar av personal; har antalet journalister på dagstidningar minskat med (och , 2014). Jakten på nya inkomster ställer också journalisterna inför frågor om yrkets gränser när nya former av text- reklam och ”uppdragsjournalistik” växer. Detta kapitel syftar till att i korthet summera den utveckling som journalistyrket genomgått och de möjligheter och hinder som möter journalistiken . En särskilt viktig fråga är vem som är journalist i dagens nätverkssamhälle – i ett samhälle där ”medieborgarna” blir alltmer aktiva ställs nya krav på journalister att definiera sin roll. Detta är inte bara frågor som berör journalister – det handlar också om journalistikens demokratiska funktioner. En historia av professionalisering Journalistiken har en lång historia av professionalisering, dvs. gemen- sam strävan efter autonomi, etik och högre status. I botten ligger en uppfattning om att journalistiken är ett demokratiskt fundament och bör stå på de svagas sida i samhället. Denna uppfattning har fastslagits ett flertal gånger i offentliga utredningar, där det också har utkristalliserats vilka funktioner journalistiken bör fylla. pressutredning (SOU 1995:37) framhölls att journalistiken bör erbjuda forum för debatt, förmedla information samt granska samhällets makthavare. Föreställningen om vad god journalistik är har därmed vuxit fram sedan den moderna pressens grundande Den journalistiska professionen i nätverkssamhället och i samverkan med övriga samhället. I alla moderna demokratier beskrivs oberoende och saklig journalistik som central (och , 2014). Den svenska journalistiken, så som vi känner till den, kan sägas ha sin början diversifierade tidningsmarknad. Dessa tid- ningar hade starka kopplingar till politiska, religiösa eller sociala idéer, och utvecklades senare till att bli ren partipress. Tidningsmarknaden blomstrade och blev de anställda journalisterna fler, dvs. journalistiskt yrkesarbete i utbyte mot lön blev vanligare. Sedermera expanderade mediesystemet då dagspressen fick sällskap av radio () och tv () och de moderna massmedierna fick successivt alltmer makt i samhällslivet (och , 2009). Redaktionerna växte och specia- liserades och journalistyrket ställde ökade krav på både utbildning och kompetens (, 2006). Den exploderande mediemark- naden lade grunden för modern journalistik där utformandet av gemensamma yrkesideal och pressetik var centrala. Kopplingarna till partipolitiken ifrågasattes alltmer och oberoende växte fram som ett nytt ideal (1974, 1986). Amerikanska influenser hade stor betydelse med konceptualiseringar av journalister som granskande (watchdogs) och avslöjande (muckrakers). och framåt startades en rad journalistutbildningar, flera med kopplingar till akademin. Journalistikens professionalisering lade grunden för en gemensam syn på vad yrket bör vara i form av utpräglade yrkes- ideal. Dessa ideal tjänar till att säkerställa journalistikens kvalitet utan statlig intervention; i svensk journalistik har självreglering alltid betraktats som central. har journalistikens betydelse som samhällelig maktfaktor också medfört ett synliggörande av själva yrkeskåren; vilka är det som arbetar som journalister och spelar det någon roll? Utvecklingen av gemensamma yrkesideal kan på många sätt sägas utgöra kärnan i journalistikens professionalisering. Dessa uppfatt- ningar har vuxit fram gradvis och samlats inom ramen för en professionell identitet; alltså en föreställning bland Den journalistiska professionen i nätverkssamhället journalister om yrkets karaktär, sig själva som grupp och vilken roll journalistiken ska spela i samhället. Hur denna föreställning ser ut är ingen slump, utan ett resultat av en lång tids strävan mot professionell status och mot vissa ideal. Identiteten utvecklas också utifrån praktiska erfarenheter och genom yrkessocialisation på flera nivåer och blir sammantaget en sorts självporträtt – den presentation som journalister väljer att göra av sig själva och identifiera sig med (Evetts, 2003; Heinonen, 1999). Journalistisk etik, till exempel, har utvecklats och förfinats av journalister själva som ett skydd mot extern påverkan. De pressetiska reglerna kan därför ses som yrkesideal i praktisk form, och en representation av hur man vill att yrket ska uppfattas. korresponderar idealen inte alltid med verkligheten: Även om den vardagliga praktiken till stor del är formad av rådande yrkesideal, spelar dagliga rutiner och organiseringen av arbetet in för vilket inflytande den professionella identiteten till slut får över journalistiken (och , 1996; Heinonen, 1999; , 1999; , 2011). Forskningen har länge intresserat sig för journalisters professi- onella identitet och på vilka sätt den är sammansatt av olika ideal. Ofta har man undersökt detta genom att på kvantitativ väg mäta journalisters uppslutning kring vissa ideal och hur homogena dessa föreställningar är inom kåren. (1963) var en av de första som på så vis delade upp journalisternas uppfattningar i olika journalistroller, genom att separera neutral journalistik från delta- gande journalistik. Denna studie följdes senare upp med internatio- nellt jämförande studier av exempelvis (1998) och Weaver och Wilhoit (1991), vilka bidrog till att identifiera journalistikens beroende av politisk och ekonomisk kontext. I dagens globaliserade värld har det komparativa perspektivet blivit centralt och studier av olika journalistkulturer är vanligt förekommande. Exempel på sådan forskning är den ambitiösa Worlds of som inkluderar cirka 70 nationer (se t.ex. Hanitzsch et al., 2010), samt nordiska studier av journaliststudenter (, 2014, Stigbrand och , 2013). Sammantaget har dessa studier kunnat peka på vissa för journalistiken universella värden, t.ex. granskning, snabbhet och att vara i allmänhetens tjänst, men också hur journa- listiken ständigt förhandlas i relation till det regelverk och praktiska handlingsutrymme som finns på nationell nivå. Den journalistiska professionen i nätverkssamhället Enligt enkätundersökningar som har gjorts bland svenska jour- nalister (tabell 1) är det huvudsakligen funktionerna att granska makthavare och att förklara komplicerade händelser för publiken som betonas (, 2010, 2014, se också Egan kapitel kring journalistik och komplexa beslut). Dessa två funktioner har nämnts i flera svenska pressutredningar (från SOU 1975:79 och framåt) och är väl förankrade även utanför journalistkåren. Det är därför inte så förvånande att en majoritet av journalistkåren tycker att detta är viktiga uppgifter. har journalister- nas enighet kring vikten av dessa funktioner ökat. I , liksom i övriga , har journalisters syn på sin egen uppgift blivit alltmer homogen; den professionella identiteten har alltså stärkts på ideologisk nivå. Tabell 1 Svenska journalisters uppfattningar om olika yrkesideal 1989–2011 (procentandel som instämmer helt) Granskare av samhällets makthavare Stimulera nya tankar och idéer Låta olika opinioner komma fram En kritiker av samhällets orättvisor Förmå ge människor upplevelser Språkrör för lokal opinion Kommentar: Frågan löd: ”Här följer ett antal påståenden om journalistens yrkesroll. Vilken är Din uppfattning om vart och ett av dem?” Därpå ett antal påståenden som inleds med: ”En journalist bör betrakta sig som…” Källa: , 2014. Den journalistiska professionen i nätverkssamhället Svenska journalisters professionella identitet domineras således av två ideal, men det finns också andra förhållningssätt som betonas i yrkes- rollen. Objektivitet och neutralitet knyter an till en angloamerikansk, liberal tradition, men också till en generell professionsdiskurs där opartiskhet alltid varit en förutsättning för professioners legitimitet. Den exakta innebörden av dessa begrepp kan skilja sig geografiskt och (se t.ex. , 1998), men pekar sammantaget på vikten av att journalistiken förhåller sig balanserad, saklig och opartisk i sin nyhetsrapportering. Dessa två ideal har också vuxit sig starkare . En tredje fundamental aspekt av journalisters yrkesideal är publik orienteringen. En majoritet av de svenska journalisterna anser att det är viktigt att journalistiken svarar mot publikens behov av nya idéer och upplevelser – en åsikt som inte rubbats (, 2010, 2014). Däremot finns det inte alls samma acceptans för att journalistiken ska fungera som ett språkrör för olika opinioner eller att journalistiken ska stå för underhållning och förströelse. Journalisters publikorientering kan betyda en rad olika saker, varav några omfattas av enkätfrågorna ovan. (2009) ser journalisternas förhållande till sin publik som antingen ”uppdragsfokuserat”, att ge publiken det den inte vet om att den vill ha, eller ”publikfokuserat”; att försöka lyssna av publikens behov och tillmötesgå dessa. De tekniska landvinningarna och en alltmer aktiv publik har gjort att journalistiken utvecklats till att bli mer publikfokuserade och lyhörda för vad publiken vill ha. Man har också möjlighet till en mer direkt kontakt med sin publik på olika sociala mediekanaler. Denna utveckling har positiva drag, då den kan antas bryta ner den elitism som ibland har funnits inom journalistiken och gjort den mer relevant. finns det problem med att nyhets- värderingen i för hög grad utgår från publikens vilja, åtminstone så som den definieras i klicksiffror och kommentarsfält. Risken är att medieinnehållet främjar populism och att avvikande röster marginaliseras. Den journalistiska professionen i nätverkssamhället En representativ journalistkår? Flera studier har visat att den svenska journalistkåren inte bara är homogen när det gäller yrkesideal, utan också på en rad andra sätt. Studenterna på journalistutbildningarna rekryteras vanligen från svenskfödda,välutbildadesamhällsgruppervilketledertillenbristande representation i kåren. Arbetarklass utgjorde -talet en relativt stor grupp av de yrkesverksamma journalisterna, men är både de och utlandsfödda klart underrepresenterade. Den snäva sociala representationen har också medfört att faktorer såsom poli- tiska värderingar och livsstil har blivit likriktade (, 2012). Studier från har visat att journalister dessutom tenderar att bosätta sig i väldigt specifika områden, nämligen gen- trifierade gamla arbetarområden i storstäderna. Jämfört med befolk- ningen i stort bor en oproportionerligt stor del av svenska journalister i , och av dessa bor en anmärkningsvärt stor andel på . Stora delar av saknar helt representation av journalister, liksom de invandrartäta förorterna (, 2007; Truedson, 2015). En profession under tryck Journalistyrket växte fram med industrialismen och arbetsdelningen. Journalisterna skrev artiklarna till dagstidningarna, och typograferna skötte den tekniska produktionen fram till tryckeriet. Med radio och tv tillkom nya yrkesgrupper, men den grundläggande skiljelinjen bestod mellan journalister som var anställda för att producera inne- håll och tekniker som stod för de efterföljande leden av produktion och distribution. definierar yrket i sina stadgar § 3 med följande ord: ”Journalistiska arbetsuppgifter har den som självständigt väljer, bedömer eller bearbetar redaktionellt material för massmediers räkning”. är denna definition inte längre självklar då medieutvecklingen de senaste 15–20 åren har satt ett starkt tryck på journalistyrket. Nedan följer en redogörelse för sju särskilt viktiga områden där denna utveckling blivit synlig: Den journalistiska professionen i nätverkssamhället Multitasking och minskad specialisering Arbetsdelningen i relation till tekniker är nästan helt borta, och journalister står för hela produktionen fram till tryck och sänd- ning. ”Multireportrar” gör allt i nyhetsprogram och på tidningar: skriver, fotograferar/filmar, redigerar och presenterar. Med nya digitala redskap har journalister tagit över alla led i produktionen, och dessutom ska de som tidigare också göra research och ta reda på vad som hänt. Produktiviteten har ökat – brittiska och danska studier visar att journalister producerar två–så många artiklar som för 10–(et al., 2008; et al., 2009). Många journalister är rädda för att detta leder till sämre kvalitet, men det är också många av de med erfarenhet av multikompetens som ser möjligheter för mer kreativitet och större inflytande över innehållet (, 2014). Det journalistiska arbetet blir mer av en nyhets fabrik som producerar innehåll för olika kanaler och plattformar – flerkanalpublicering slukar stora resurser med såväl webbnyheter som mobila plattformar och traditionella kanaler som papperstidning i olika former (och , 2011). Minskad bemanning på redaktionerna Det ekonomiska trycket på redaktionerna har ökat i takt med att ekonomin i medieföretagen blivit mer pressad. Sju av tio journalister arbetar på redaktioner som minskat personalen de senaste 5–10 åren, och när det gäller dagstidningar har så gott som alla skurit ner kraftigt (, 2015). har redaktionerna bantats, inom dagstidningarna har av journalisterna försvunnit (och , 2014). Storstadstidningar har minskat mest när det gäller antalet journalister, men även TV4 skurit ner ordentligt när de regionala nyheterna lades ner 2014. De enda typer av nyhetsredaktioner som går mot strömmen och byggs ut är små lokaltidningar och gratistidningar. Nyhetsredaktionerna inom public service är i stort sett oförändrade, eller i några fall även för- stärkta när t.ex. () omvandlar tekniktjänster till journalister (, 2015). Samtidigtblirdeekonomiskaavvägningarnaviktigareiplaneringen även av det redaktionella innehållet, t.ex. när det gäller bilagor och satsningar som kan ge annonser. De flesta journalister upplever att Den journalistiska professionen i nätverkssamhället ekonomin styr arbetet i större utsträckning, och avvägningen mellan publicistiska och ekonomiska drivkrafter förändrats (2012). Arbetsvillkoren för journalister har förändrats på samma sätt som på resten av arbetsmarknaden; det blir fler tillfälliga jobb i form av vikariat och projektanställningar. Särskilt gäller detta yngre jour- nalister som har svårt att komma in på arbetsmarknaden. En studie från av 840 f.d. journaliststudenter visar att av de som arbetar som journalister var det som hade fast jobb . hade siffran ökat till drygt hälften, men fortfarande efter examen gick av de nya journalisterna på tillfälliga jobb eller arbetade som frilans. har det också vuxit fram bemanningsföretag för jour- nalister där de visserligen lättare får tillsvidareanställning men ändå får gå runt som inhoppare på redaktioner. Det syns också en tydlig polarisering bland journalister mellan de stjärnor och profiler som medieföretagen lyfter fram och de unga och utbytbara ”produktions- journalisterna” som går in och ut i yrket, med tydliga skillnader i löner och arbetsvillkor (Örnebring, 2015). Även när det gäller ”outsourcing” liknar medieföretagen den övriga industrin. Alltmer av innehållet produceras utanför redaktionen av produktionsbolag, nyhetsbyråer och frilansare. Genom att köpa in material hoppas medieföretaget få ”mer innehåll för pengarna”, jämfört med att ha egna anställda. Till exempel har 2015 lagt ut produktionen av bilagor på ett produktionsbolag och de flesta dagstidningar köper alltmer featureinnehåll från TT Nyhetsbyrån och andra nyhetsbyråer. Många tidskrifter har inga reportrar alls, utan köper in allt innehåll från frilansare. De fristående produktionsbolagen sysslar ofta både med journalistik och olika former av information och PR. Det innebär att de anställda finns i en gråzon, och att yrkesrollen kan skifta från vecka till vecka utifrån vilken uppdragsgivare man arbetar för. Den journalistiska professionen i nätverkssamhället Gränserna till information och reklam blir allt suddigare Att dra tydliga gränser gentemot reklam och PR har varit ett sätt för journalister att värna om sin trovärdighet (och , 2014). Men har gränserna blivit allt suddigare bådeimedieinnehålletochiyrkesrollerna.Pånyhetssajterna blandas journalistik och annonser på ett sätt som är svårt för vanliga läsare att skilja åt, och t.ex. har fällts av för detta. De regler som tidigare fanns runt textreklam är satta ur spel av medieföretagen, som många journalister ”byter sida”. När redaktionerna skär ner ökar PR-ochinformationsbranschenochgerjobbåtmångaf.d.journalister. En studie visar att hälften av de som lämnade journalistiken 2007 gick till jobb som innehåller arbete med PR och information. Många kan visserligen tänka sig att återvända till journalistiken, men då till redaktioner som erbjuder bättre arbetsvillkor (, 2010). En del fortsätter också att arbeta som underleverantör och blandar uppdrag som journalist och som kommunikatör/reklamare. Denna utveckling har troligen fortsatt i takt med att redaktioner bantats och PR- och kommunikationssidan i företag och myndigheter byggts ut. De professionella institutionerna försvagas En profession bärs upp av sina institutioner, t.ex. utbildningar, yrkesorganisationer och etiska system för självsanering. Dessa har varit mycket starka i jämfört med många andra länder, och har fortfarande stort inflytande. En växande del av journalisterna har till exempel en yrkesutbildning i journalistik, ofta från något av univer- siteten. är utbildningarna breda och ger en bas för många olika typer av mediearbete, även inom t.ex. PR och information. Yrkesutbildningarna har akademiserats och branschen har förlorat det direkta inflytande som fanns på 1960–1970-talen. Den viktigaste yrkesorganisationen är som organiserar av alla journalister på de traditionella medieföretagen. En tydlig trend är dock att medlemsantalet sjunker , och mycket tyder på att det inte bara är ett resultat av ett minskat antal arbetstillfällen. En studie visade att av de medlem- mar som lämnade 2007, var det som ändå fortsatte att arbeta som journalister (, 2010). Den journalistiska professionen i nätverkssamhället är fortfarande starkt på de stora medierna, men har betydligt färre medlemmar på små redaktioner och i gråzonen mot information och PR. Förbundet har också svårt att samla de yngre journalisterna; av de som gått ut journalistutbildning vid och arbetar som journalister är det bara drygt hälften som valt att bli medlemmar i (, 2012). Det frivilliga etiska systemet med och är en mycket viktig del av professionen. Det har fort- farande en stark position i de traditionella medierna, men omfattar det inte någon större del av den växande sektorn av fristå- ende nyhetssajter och forum på nätet. Det finns också problem med hur det etiska systemet ska möta flerkanalpubliceringen, och arbete pågår med att skapa ett enhetligt system för alla typer av medier. Demografiska förändringar i kåren Journalistyrket präglas av flera demografiska omvandlingar. Svårigheterna för unga journalister att rota sig i branschen harmedfört hög omsättning bland de yngre generationerna. De fasta positionerna hålls av en åldrande journalistkår; är färre under än över (, 2015). När journalister födda och går i pension, tar de sin speciella konstellation av ideal med sig. För att ersätta dem är ”online-generationen” nu på väg in i yrket, men den redaktionella tillvaro de möter är i många avseenden annorlunda jämfört med situationen för deras föregång- are. Pensionsavgångar innebär inte alltid nya arbetstillfällen utan blir numera ofta en del av breda omorganiseringar och rationaliseringar. ser vi en tendens av ökat antal kvinnor inom professio- nen. Journalistiken är i många länder en mansdominerad bransch, och var tidigare så även i . har man dock uppnått en könsmässig jämvikt på många redaktioner, och sett till kåren i stort är könsfördelningen så gott som helt jämn (, 2012). En blick på dagens journalistutbildningar visar att de ofta befolkas av enmajoritetavkvinnor,någotsomindikerarattkönsfördelningenåter kan komma att bli skev – fast åt andra hållet. Historiskt sett har feminisering av yrken tyvärr visat sig vara en nackdel för de verksamma, då det medfört minskad autonomi, sämre löneutveckling och lägre status. Därför är denna tendens viktig att följa. Den journalistiska professionen i nätverkssamhället Det råder ingen tvekan om att nya medier har erbjudit nya publice- ringsmöjligheter till en utvidgad grupp av människor, något som har fått Web 2.0-entusiaster att ropa ”vi är alla journalister nu!” Och visst kan medborgar-, alternativ-, och gräsrotsjournalistik i flera avseen- den ge plats för flera röster; ett levande forum för förnyelse av det offentliga samtalet, då den tidigare passiva publiken övergår till att delta mer aktivt i medierna (för fördjupning av dessa frågor, se kapitel av och respektive i denna bok). använder begreppet ”medieborgare” för att beskrivadennarevolutionerandeförändringisamhälletskommunika tionsmönster (SOU 2015:94). Medan medborgaren var en passiv användare, så är ”medieborgaren” också en producent av innehåll som sprids i sociala medier, bloggar och andra nätbaserade plattformar. Användargenererat innehåll bygger på interaktion, personalisering ochkonstanttillgänglighet.Exempelvissåskiljersigfriståendenyhets- bloggar från professionell journalistik då de i större utsträckning bygger på dialog och inte begränsas av den traditionella medielogiken (, 2005). Frånvaron av organisatoriska ramar ger bloggare en stor frihet när det gäller såväl nyhetsvärdering som presentation och tänkta publiker (Lowry och Latta, 2008). Ingen redaktör talar om för dem vad de ska göra, hur eller när, som bloggare är man sin egen gate keeper (, 2009; Paterson och , 2008). Bloggar och sociala medier erbjuder ofta ett innehåll som präglas mer av åsikter och debatt, än traditionell nyhetsjournalistik. De påminner därmed om den tidiga journalistiken på 1700–som präglades mycket av åsikter, som de nya typerna av användarproducerat innehåll ofta relaterar till traditionell journalistik. ”Medieborgarna” bidrar till en ökad mångfald i åsikter och debatt, som samspelet med det traditionella medieinnehållet är tydligt när det gäller vilka ämnen och frågor som diskuteras. Den professionella journalistiken blir en del i en bredare samhällsdiskussion, som journalis- tikens normer utmanas när det gäller t.ex, etiska bedömningar och nyhetsvärdering. Detta samspel mellan nya och traditionella medier har redan haft stora konsekvenser för den professionella journalistiken. Det har lett till osäkerhet kring själva journalistrollen: vem är egentligen journa- list i ett samhälle där allt fler publicerar sig på Facebook, Twitter eller Den journalistiska professionen i nätverkssamhället egna bloggar (, 2011)? Det är inte längre bara journalister som har tillgång till offentligheten och som producerar och kon- trollerar det innehåll som publiceras. Traditionella källor som t.ex. polisen skaffar sig egna Twitterkonton eller Facebooksidor där de berättar om sitt arbete, om ingripanden och om hur de upplever sitt jobb. Vad ska då lokaltidningens kriminalreporter göra? Den tidigare passiva publiken blir aktiv och lägger upp både bilder och texter på alla typer av plattformar. Inte bara söta katter och hundar, utan också diskussioner om brännande samhällsfrågor som t.ex. mångkultur och migration där både ”fakta” och åsikter sprids blixtsnabbt i delningar i nätverken oavsett vad som stämmer med verkligheten eller inte. Den traditionella journalistrollen bygger på kontroll över arbets- processen, en kontroll som är en förutsättning för det publicistiska ansvar som utgivaren tar på sig. Journalisten ska kolla fakta, ska vara allsidig och ta ett etiskt ansvar i sitt arbete. De publicistiska reglerna är tänkta att ge journalistiken en kvalitetsgaranti – och journalistens yrkesroll är att stå för detta genom hela processen.