sou · H4B381 · 2016-11-25 00:00:00 — I propo- sitionen uttalades att den nya skulle vara fristående men att myndigheten skulle knytas till i strategiska frågor. De två myndigheterna skulle bl.a. kunna utnyttja gemensamt stöd när det gällde it-verksamhet och administrativa stödfunktioner. godtog i huvudsak regeringens förslag (bet. 2005/06:SkU35 och rskr. 2005/06:356). Författningsförslagen trädde i kraft . I propositionen (2006/07:99) En fristående föreslogs att skulle vara helt fristående och alltså inte längre vara knuten till för administrativ ledning och styrning i strategiska frågor. De s.k. offensiva borgenärs- uppgifterna skulle överföras till . skulle överta uppgifterna att ansöka om likvidation, ansöka om konkurs och bevaka det allmännas fordran i konkurs, ansöka om företags- rekonstruktion och företräda det allmänna vid rekonstruktion, be- sluta om att anta förslag om ackord, besluta om nedsättning av fordran och företräda det allmänna i ett skuldsaneringsförfarande samt väcka och utföra talan om preskriptionsförlängning. Syftet med förslagen var att stärka borgenärernas och gäldenärernas för- troende för förmåga att uppträda opartiskt i det verkställande arbetet. Regeringen ansåg att den dåvarande handläggningsordningen för allmänna utsökningsmål i huvudsak skulle behållas oförändrad. Däremot föreslogs bestämmelser om samordning mellan Krono- fogdemyndigheten och när överväger att medge uppskov med betalningen. Vidare skulle det tyd- liggöras att det direkta syftet med gälde- närsutredning endast är att få fram underlag för att bedöma frågor om uppskov och avbrytande av indrivning. Vidare föreslog regering- en att kravet på betalningsanmaning i allmänna mål skulle slopas. godtog, med några mindre ändringar, regeringens förslag (bet. 2006/07SkU17 och rskr. 2006/07:178). Författningsförslagen trädde i kraft . leds av en rikskronofogde och bedriver () sin verksamhet på 37 orter i landet. Myn- digheten har sammanlagt cirka 2 200 tills vidare anställda medarbetare. verksamhet regleras i förordningen (2007:781) med instruktion för . Enligt in- struktionen ansvarar myndigheten för frågor om verkställighet enligt utsökningsbalken och andra författningar, indrivning enligt lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m., betal- ningsföreläggande och handräckning, skuldsanering, F-skuldsane- ring, tillsyn i konkurs samt lönegaranti vid konkurs och företags- rekonstruktion. är behörig myndighet i ärenden om bistånd åt eller bistånd av andra staters myndigheter för verkställighet och indrivning samt utbyte av information och delgivning av handlingar i ärenden om verkställighet och indrivning. Utöver dessa uppgifter arbetar bl.a. med förebyggande verksamhet och kundservice. Myndigheten har också tillsammans med en rad andra myndigheter i uppdrag att arbeta för att motverka den grova organiserade brottsligheten samt bedriver myndigheten arbete för att motverka penningtvätt. mest omfattande arbetsuppgift är att genom handläggning av allmänna och enskilda mål driva in skulder i syfte att bidra till att borgenärer får betalt för sina fordringar. I sitt arbete har myndigheten möjlighet att vidta tvångsåtgärder som innebär att tillgångar kan utmätas och säljas. kom det in totalt 3 515 955 ärenden till Krono- fogdemyndigheten. Av dessa avsåg cirka 2 269 000 verkställighet. Antalet personer som var föremål för verkställighet och indrivning uppgick vid utgången av året till cirka 508 000 fysiska och juridiska personer. Av de cirka 428 000 gäldenärer som avser fysiska personer var män och kvinnor. Flest gäldenärer fanns i åldersgruppen 45–följt av åldersgruppen 35–. drev in totalt varav i allmänna mål och i enskilda mål. Antalet inkomna ansökningar om avhysning upp- gick till 6 684, varav 2 224 verkställdes. Utsökningsbalken (1981:774) trädde i kraft och ersatte då bl.a. utsökningslag. Utsökningsbalken (UB) var resultatet av ett långvarigt utredningsarbete och innebar en genom- gripande modernisering av utsökningsrätten. Utsökningsbalken kompletteras av bestämmelser i bl.a. utsök- ningsförordningen (1981:981). Det finns även en rad andra författ- ningar som är av betydelse. I sammanhanget kan t.ex. nämnas lagen (2001:184) och förordningen (2001:590) om behandling av uppgifter i verksamhet. I fråga om handläggning av allmänna mål gäller lagen (1993:891) om indrivning av statliga SOU 2016:81 Dagens utsökningsförfarande fordringar m.m. (indrivningslagen) och indrivningsförordningen (1993:1229). Förvaltningslagens (1986:223) bestämmelser i 8–30 §§ är inte tillämpliga i exekutiva verksamhet (se 32 § förvaltningslagen). (RB) är inte heller direkt tillämplig i mål hos men UB hänvisar i flera fall till bestämmelser i . I det följande ges en översikt av utsökningsbalkens disposition och innehåll. Kapitel 1 – Inledande bestämmelser I första kapitlet finns inledande bestämmelser om utsökningsbalk- ens tillämpningsområde, exekutiv myndighet och vissa föreskrifter om mål och parter. Utsökningsbalken är tillämplig vid verkställighet av dom eller annan exekutionstitel, som innefattar betalningsskyldighet eller annan förpliktelse, samt vid verkställighet av beslut om kvarstad eller annan liknande säkerhetsåtgärd. Verkställighet som avser betalningsskyl- dighet sker genom utmätning. Verkställighet som avser annan för- pliktelse eller säkerhetsåtgärd sker i den ordning som anges i 16 kap. UB (1 kap. 1 §). Utsökningsbalken är subsidiär till bestämmelser i annan lag (1 kap. 2 §). Det är som är ansvarig myndighet för att handlägga mål om verkställighet, s.k. utsökningsmål (1 kap. 3 §). Utsökningsmål handläggs som enskilt eller allmänt mål. Allmänna mål är mål om uttagande av böter, vite, skatt, tull, avgift och andra medel som staten har rätt till och som får utsökas utan föregående dom samt, enligt vad regeringen närmare föreskriver, annan liknan- de fordran som staten eller en kommun har rätt till. I annan lag kan föreskrivas att även mål om uttagande av någon annan fordran är ett allmänt mål. Andra mål än de som nämnts är enskilda mål (1 kap. 6 §). Den som begär verkställighet hos kallas sökande. I allmänna mål är staten eller en kommun sökande. Sökan- dens motpart benämns svarande. I mål som rör en fordran kallas svaranden för gäldenär. Den som inte är sökande eller svarande be- nämns tredje man. Tredje man hos vilken en gäldenär själv har en fordran kallas för sekundogäldenär (1 kap. 7 §). Kapitel 2 – Förfarandet hos Förfarandet hos regleras i utsökningsbalk- ens andra kapitel. En ansökan om verkställighet ska göras muntligen eller skriftligen. I vissa fall kan ansökan göras på medium för auto- matisk databehandling. När det gäller utslag i mål om betalnings- föreläggande eller handräckning verkställs dessa självmant av Krono- fogdemyndigheten om inte sökanden i målet har angett att verk- ställighet inte ska ske. Ansökan om verkställighet anses i sådana fall gjord när utslaget meddelades (2 kap. 1 §). får hålla förhör med en svarande när det behövs. Myndigheten får också förelägga en svarande att inställa sig personligen vid vite av högst . Till sådant förhör ska även sökanden kallas om det behövs. Sökanden får föreläggas att inställa sig vid påföljd av att ansökan annars förfaller. Även sökan- den kan föreläggas att inställa sig vid vite (2 kap. 10 §). Bestämmel- sen om kallelse av sökanden gäller dock inte i allmänna mål (2 kap. 30 §). får vid behov hålla förhör med en tredje man som är sakägare eller som är skyldig att lämna upplysning- ar (2 kap. 11 §). Tvångsmedel i form av möjligheter att i andra fall än de som redovisats i fråga om förhör förelägga sva- randen eller tredje man vite, möjlighet att vid tingsrätt framställa yrkande om häktning, rätt att genomsöka förvaringsställe, rätt att bryta lås eller bereda sig tillträde på annat sätt samt andra möjlig- heter att använda tvång regleras i 2 kap. 15–17 §§ UB. I 2 kap. 18–21 §§ UB anges de formella krav som ställs på Krono- fogdemyndighetens beslut, verkställighet av myndighetens beslut, rättelse av beslut och betydelsen av åtgärder som inte framstår som beslut. Härefter följer i kapitlets 22–24 §§ bestämmelser som reglerar prövning av tvister och möjlighet att hålla muntlig förhandling. I 2 kap. 25–29 §§ UB finns bestämmelser om beskaffenheten av säkerheter som ska ställas, hur dessa kan tas i anspråk samt om ränta. I de allmänna målen företräds sökanden som huvudregel av . När talan förs i ett överklagat utsöknings- mål som är allmänt mål företräds sökanden av (2 kap. 30 §). Kapitel 3 – Exekutionstitlar I tredje kapitlet finns bestämmelser om exekutionstitlar. Med exe- kutionstitel förstås främst ett avgörande som får verkställas, respek- tive den skriftliga handling där beslutet har kommit till uttryck. I kapitlets 1 § anges vilka myndighetsavgöranden och andra hand- lingar som får ligga till grund för verkställighet. Kapitlet innehåller också bestämmelser om vad som gäller för verkställighet av exeku- tionstitlar. Enligt 3 kap. 2 § UB får utländska exekutionstitlar bara verk- ställas i om det framgår av särskilda föreskrifter. Sådana särskilda föreskrifter är vanligtvis en bestämmelse i lag som grundar sig på en överenskommelse med en eller flera främmande stater eller en av Europeiska Unionen beslutad rättsakt. Det finns en rad för- fattningar som reglerar verkställighet av utländska exekutionstitlar. Om inte annat är föreskrivet ska utsökningsbalkens bestämmelser tillämpas vid verkställigheten. I kapitlets 21 § regleras vad som gäller när någon framställer en invändning mot verkställighet. I kapitlets 22 § finns bestämmelser om verkan av att en exekutionstitel upphävs. Många av bestämmelserna i kapitlet gäller inte i allmänna mål (3 kap. 23 §). Kapitel 4 – Utmätning Bestämmelser som handlar om utmätningsförfarandet finns i utsök- ningsbalkens fjärde kapitel. I kapitlet finns bl.a. bestämmelser om utmätningsordningen (3–7 §§), själva förfarandet (9–13 §§), upplys- ningsplikt för gäldenären och tredje man (14–16 §§) samt bestäm- melser om förhållandet till tredje man vid utmätning av lös eller fast egendom och om tvister angående rätt till denna (17–26 §§). Vidare regleras utmätningsverkan av domstols beslut eller av betalning till (27–28 §§), verkan av utmätning (29–31 §§), Dagens utsökningsförfarande SOU 2016:81 hävande av utmätning och annan rättelse (33–35 §§). I kapitlets 36 § finns vissa undantagsbestämmelser för allmänna mål. Komplet- terande bestämmelser finns i utsökningsförordningens sjätte kapitel. Kapitel 5 – Undantag från utmätning I femte kapitlet finns bestämmelser om undantag från utmätning. Bestämmelserna i kapitlets 1–4 §§ innehåller undantag från utmät- ning som har till syfte att beakta gäldenärens behov av att kunna försörja sig och sin familj, de s.k. beneficiereglerna. Syftet med bene- ficiereglerna är också att ge gäldenären ett visst skydd för sina per- sonliga tillgångar. I kapitlets 5–12 §§ redovisas undantag som gäller på grund av egendomens beskaffenhet eller på grund av särskilda föreskrifter. För pantsatt egendom och egendom som är föremål för retentions- rätt finns i 13 § föreskrivet undantag från vad som reglerats i de tidigare bestämmelserna. I 14 och 15 §§ finns bestämmelser om förfarandet vid prövningen. Kapitel 6 – Säkerställande av utmätning Bestämmelser om säkerställande av utmätning, både när det gäller lös och fast egendom, finns i utsökningsbalkens sjätte kapitel. Bestäm- melserna gäller även i allmänna mål. Syftet är att reglera de åtgärder som ska vidtas efter ett beslut om utmätning för att gäldenären inte ska kunna förfoga över egendomen till skada för utmätningssökan- den. Kompletterande bestämmelser finns i utsökningsförordningens sjätte kapitel. Kapitel 7 – Utmätning av lön m.m. Bestämmelser om utmätning av lön m.m. finns i utsökningsbalkens sjunde kapitel. I 1 och 2 §§ finns allmänna bestämmelser vilka följs av villkor för utmätning i 3–6 §§. Därefter följer bestämmelser om själva förfarandet (7–12 §§), företrädesordningen (13–19 §§), arbets- givarens skyldigheter (20–22 §§), särskilda bestämmelser (23 och 24 §§) samt en straffbestämmelse som gäller arbetsgivare som upp- såtligen eller av oaktsamhet underlåter att vidta föreskrivna åtgärder (25 §). Kompletterande bestämmelser finns i utsökningsförordning- ens sjunde kapitel. Kapitel 8 – Allmänna bestämmelser om exekutiv försäljning m.m. I utsökningsbalkens åttonde kapitel finns allmänna bestämmelser om exekutiv försäljning av utmätt egendom och indrivning av utmätt fordran. Av de inledande bestämmelserna framgår bl.a. att utmätt egendom ska säljas genom försorg, att be- stämmelserna om försäljning är tillämpliga även när egendom ska säljas exekutivt under konkurs och att en sökande som har särskild förmånsrätt i utmätt egendom kan begära att försäljningsvillkoren ska bestämmas med hänsyn till dennes förmånsrätt (1 och 2 §§). I kapitlets 3–7 §§ regleras tidsfrister för försäljning och hinder mot försäljning. Att det är möjligt att sälja hela egendomen när lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt är tillämplig framgår av 8 och 9 §§. I 10–13 §§ samt 15 och 16 §§ finns bestämmelser om tredje mans rätt till betalning på grund av panträtt m.m. Bestämmelser om avbrytande av verkställigheten och om hand- räckning efter försäljning för att köparen ska komma i besittning av vad denne förvärvat finns i kapitlets 17 och 18 §§. I 18 § finns ett undantag beträffande allmänna mål. Bestämmelserna kompletteras av reglering i utsökningsförordningens åttonde och nionde kapitel. Kapitel 9 – Försäljning av lös egendom i allmänhet och indrivning av utmätt fordran m.m. Utsökningsbalkens nionde kapitel innehåller bestämmelser om för- säljning av lös egendom och indrivning av utmätt fordran m.m. Kapitlet gäller däremot inte för bl.a. registrerat skepp eller registre- rat luftfartyg. Bestämmelser för sådan egendom finns i balkens tionde och elfte kapitel. kan välja att sälja utmätt lös egendom på auktion eller under hand (1 §). Bestämmelser för försäljning på auktion finns i kapitlets 2–7 §§ och bestämmelser för försäljning under hand finns i 8 och 9 §§. Särskilda bestämmelser gäller för försäljning av egendom som gäldenären innehar under förbehåll om återtaganderätt. Kapitlets 10 § hänvisar till bestämmelser i konsumentkreditlagen (2010:1846) och lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. Bestämmelser om indrivning av utmätt fordran finns i kapitlets 11–13 §§ och om åtgärder efter utmätning i pantbrev m.m. i 14– 16 §§. Det som föreskrivs i nionde kapitlet gäller även i allmänna mål. Kompletterande bestämmelser finns i utsökningsförordning- ens nionde kapitel. Kapitel 10 – Försäljning av registrerat skepp Bestämmelserna i tionde kapitlet gäller exekutiv försäljning av re- gistrerat skepp. Kapitlet gäller däremot inte för försäljning av andel i eller villkorlig rätt till skepp (2 §). Utmätt skepp ska enligt kapitlets 1 § säljas på offentlig auktion. Tidsfrister för försäljningen regleras i 3 §. Dessa gäller dock inte i allmänna mål (24 §). Bestämmelser om utlösnings- och anslutningsrätt finns i kapitlets 4 och 5 §§. I kapit- let anges de åtgärder som ska vidtas före auktion (6–8 §§), bestäm- melser om förhandling och sakägarförteckning (9–13 §§) och villkor för försäljning (14–17 §§). Bestämmelser om själva auktionen finns i 18–23 §§. Tillämpningsbestämmelser finns i utsökningsförordningens tionde kapitel. Kapitel 11 – Försäljning av registrerat luftfartyg m.m. I utsökningsbalkens elfte kapitel finns bestämmelser om exekutiv försäljning av registrerat luftfartyg och intecknade reservdelar till luftfartyg. Kapitlet bygger på en i ingången konvention röran- de internationellt erkännande av rätt till luftfartyg som ratificerade . I fråga om vissa främmande luftfartyg eller intecknade delar till sådana luftfartyg ska även lagen (1955:229) i anledning av tillträde till konvention rörande internationellt erkännande av rätt till luftfartyg tillämpas (1 § andra stycket). I allt väsentligt gäller samma bestämmelser som för exeku- tiv försäljning av skepp. Kompletterande bestämmelser finns i utsökningsförordningens elfte kapitel. Kapitel 12 – Försäljning av fast egendom I utsökningsbalkens tolfte kapitel finns bestämmelser om exekutiv försäljning av fast egendom. Efter inledande bestämmelser (1 och 2 §§) följer reglering som handlar om förberedande åtgärder såsom värdering och omhändertagande av pantbrev (3–5 §§). I de följande avsnitten finns bestämmelser om förvaltningen av utmätt fastighet, ägarens befogenheter, sysslomannaskap m.m. (6–10 §§) och om tids- frist för försäljning (11 §). Tidsfristen för försäljning gäller inte i allmänna mål (69 §). Sakägare har under vissa förutsättningar rätt att utlösa utmät- ningssökanden och sakägare har också vissa möjligheter att ansluta sig till förfarandet enligt 12–13 §§. I 14–17 §§ finns vissa bestämmelser om särskild försäljning av fastighetstillbehör. I 18–22 §§ regleras vissa åtgärder som ska vidtas före auktion, såsom kungörande och kallel- ser. En auktion för försäljning av fast egendom ska föregås av ett bevakningssammanträde där det ska upprättas en sakägarförteck- ning enligt kapitlets 23–31 §§. Närmare villkor för försäljning på auktion regleras i 32–37 §§ och bestämmelser om själva auktionen finns i 38–44 §§. Reglering av vilka rättsföljder som följs av en auk- tion finns i kapitlets 45–48 §§. Särskilda bestämmelser som tar sikte på gemensamt intecknade fastigheter finns i 49–55 §§. Kronofogde- myndigheten kan förordna om fortsatt inteckningsansvar som avses i 6 kap. 12 § jordabalken (56 §). I 57–61 §§ regleras förutsättningar för försäljning under hand av en utmätt fastighet. I 62–68 §§ finns bestämmelser om försäljning av villkorlig rätt till fastighet eller av andel i fastighet. Kompletterande bestämmelser finns i utsökningsförordningens tolfte kapitel. Kapitel 13 – Redovisning av influtna medel Bestämmelser om hur redovisning av medel som kommit in i mål om utmätning ska ske finns i trettonde kapitlet. Inledningsvis finns i 1–3 §§ allmänna bestämmelser följt av bestämmelser om fördelning- en av influtna medel i 4–9 §§. I 10–12 §§ finns särskilda bestämmel- ser som gäller för registrerat skepp, registrerat luftfartyg m.m. och fast egendom. I kapitlets 13 § regleras den ordning enligt vilken medel ska avräknas på en borgenärs fordran när denne inte får fullt betalt. Bestämmelser om utbetalning av medel finns i kapitlets 14–20 a §§. Vissa särskilda bestämmelser gäller för allmänna mål (21 §). Bestämmelserna kompletteras av bestämmelser i utsökningsför- ordningens trettonde kapitel. Kapitel 14 – Verkan av exekutiv försäljning m.m. I utsökningsbalkens fjortonde kapitel finns bestämmelser om verkan av exekutiv försäljning m.m. Kapitel 15 – Upphävt Kapitel 15, som handlade om införsel, är upphävt. Kapitel 16 – Annan verkställighet I sextonde kapitlet finns bestämmelser om annan verkställighet. I kapitlets 1–9 §§ finns bestämmelser som gäller för avhysning. Av- hysning ska genomföras så att skälig hänsyn tas till såväl sökandens intresse som svarandens situation. Om möjligt ska avhysning ske från det att behövliga handlingar kom in till Krono- fogdemyndigheten. Avhysning får ske tidigast från det att svaranden beretts tillfälle att yttra sig eller, om svaranden är bosatt utomlands, från det att underrättelse skickades till svaran- den (3 §). Bestämmelserna om avhysning reglerar också bl.a. Krono- fogdemyndighetens arbete med att ordna transport av egendom som ska bortforslas och om möjligheter för att sälja egendomen. I kapitlets 11–12 a §§ regleras verkställighet i annat fall. När det gäller kvarstad finns det särskilda bestämmelser i 13–16 §§. Bestämmelserna kompletteras av bestämmelser i utsökningsför- ordningens femtonde och sextonde kapitel. Kapitel 17 – Kostnader Bestämmelserna i utsökningsbalkens sjuttonde kapitel gäller endast för kostnaderna hos . Det får tas ut en årlig grundavgift för allmänna kostnader vid handläggningen av ut- sökningsmål och det får även i övrigt tas ut ersättning för statens kostnader, s.k. förrättningskostnader, för förfarandet hos Krono- fogdemyndigheten (1 §). Sökandens ansvar för förrättningskostnader regleras i 2–5 §§ och bestämmelser om uttagandet av förrättnings- kostnaderna finns i 6–11 §§. Särskild föreskrift finns i 12 § beträf- fande parternas kostnader i tvist vid fördelning. Särskilda bestäm- melser om undantag för de allmänna målen finns i 13 §. Bestämmelser om förrättningskostnader har meddelats i förord- ningen (1992:1094) om avgifter vid . Er- sättning för förrättningskostnaderna tas ut i utsökningsmål och andra mål om verkställighet i form av grundavgift, förberedelseavgift, för- säljningsavgift och särskild avgift, s.k. utsökningsavgifter, om inte annat är särskilt föreskrivet (2 §). Någon avgift tas inte ut om ansökan avvisas eller inte föranleder någon verkställighetsåtgärd (3 §). I fråga om kostnader som uppstår vid tingsrätt, hovrätt eller HD är bestämmelserna i artonde kapitel tillämp- liga (se 18 kap. 1 § tredje stycket UB och 32 § lagen [1996:242] om domstolsärenden). Av 32 § lagen om domstolsärenden (ärendelagen) framgår att domstolen i ett ärende där enskilda är motparter till varandra får förplikta den ena parten att ersätta den andra parten för dennes kostnader i ärendet med tillämpning av bestämmelserna i artonde kapitel. I förarbetena till nu nämnda 32 § anges att om ett statligt organ är part i ärendet och har samma ställ- ning som en privat fysisk eller juridisk person, t.ex. därför att staten innehar en fastighet, bör staten vid tillämpning av bestämmelsen behandlas som en enskild part (prop. 1995/96:115 s. 117 f.). Kapitel 18 – Överklagande Utsökningsbalkens artonde kapitel innehåller bestämmelser om överklagande av beslut i utsökningsmål och om särskilda rättsmedel i sådana mål. beslut överklagas enligt kapit- lets 1 § till tingsrätt. Samtliga bestämmelser i kapitlet är tillämpliga i allmänna mål. Enligt 18 kap. 1 § tredje stycket är lagen (1996:242) om domstolsärenden tillämplig vid överklagande i utsökningsmål om det inte anges något annat i kapitlet. Kompletterande föreskrifter ges i utsökningsförordningens sjut- tonde kapitel. 2.2Några av internationella åtaganden är, oavsett hur en internationell konvention införlivats i svensk rätt, förpliktat att följa de konventioner som har tillträtt. Enligt principen om fördragskonform tolkning ska svensk rätt, så långt det är möjligt inom ramen för lagens ordalydelse, tolkas av myn- digheter och domstolar på ett sätt som är förenligt med kon- ventionsåtaganden. I detta avsnitt ges en översikt av några internationella instrument och särskilda bestämmelser av intresse för frågor som vi ska över- väga. Vi redovisar också översiktligt några av avgöranden som vi kommer att diskutera i andra kapitel. 2.2.1FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter antogs av . undertecknade konventionen och den trädde 1976. Rätten till en lämplig bostad regleras i artikel 11 i konventionen enligt vilken kon- ventionsstaterna erkänner rätten för var och en till en tillfredsställan- de levnadsstandard, däribland tillräckligt med mat och kläder, en lämp- lig bostad samt till ständigt förbättrade levnadsvillkor. Där framgår också att konventionsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att denna rätt förverkligas och erkänner att internatio- nellt samarbete på frivillig grund är av väsentlig betydelse i detta sammanhang. Rättigheterna i konventionen ska utövas utan diskriminering av något slag på grund av ras, hudfärg, kön, språk, religion, politisk eller annan åskådning, nationell eller social härkomst, egendom, börd eller ställning i övrigt (artikel 2). för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, som ansvarar för efterlevnaden av konventionen, har förtydligat att rättigheterna i konventionen gäller för alla.