sou · H4B31 · 2016-01-11 00:00:00 — 1.5.5Informations- och cybersäkerhet i - Strategi och åtgärder för säker information i staten (SOU 2015:23) Utredningen lämnade sitt slutbetänkande till Inrikesministern. Utredningen föreslår en strategi för informations- och cybersäkerhet i staten. Strategin har sex mål: att stärka styrning och tillsyn inom området, att staten ska ställa tydliga krav vid upphandling på it-området, att statliga myndigheter ska kommunicera säkert, att samtliga statliga myndigheter rapporterar it-incidenter, Uppdraget, dess begränsningar och genomförande att arbetet med att förebygga och bekämpa it-relaterad brottslighet stärks och att ska vara en stark internationell partner. Strategin innehåller förslag till åtgärder inom de områden utredningen bedömt som strategiska för att uppnå en god informationssäkerhet i statsförvaltningen. 1.5.6Medieutredningen (SOU 2015:94) Den pågående lade fram ett delbetänkande med . En digital värld av rättigheter, skyldigheter – möjligheter och ansvar. I avsnitt 3.2 görs en kartläggning av den tillgängliga infrastrukturen i för konsumtion av media och det konstateras bl.a. att det i praktiken endast är fiberbaserade bredbandsförbindelser som ger förutsättningar för t.ex. direktsändning från olika platser. Att fiberförbindelser inte återfinns i hela landet riskerar att det ges en skev bild av . 1.5.7Pågående utredning om säkra nät Det pågår en utredning på Försvarsdepartementet som har till uppgift att se över hur behovet av it/teletjänster med synnerliga säkerhetskrav ska kunna tillgodoses. Utredningen startade sitt arbete och ska slutredovisas . Tillgången till snabba och säkra bredbandstjänster är mycket viktig för det svenska samhället och dess medborgare, företag och organisationer. Bredbandsmarknaden har stor betydelse för internationella konkurrenskraft. I lagen om elektroniska kommunikationer1, LEK, formuleras ett antal mål för den svenska telekommarknaden och i riksdagsbeslutet om att anta lagen uttrycks bl.a. att ”enskilda och myndigheter ska få tillgång till effektiva och säkra elektroniska kommunikationer”. Det riksdagsbundna målet för it-politiken är att ”ska vara bäst i världen på att använda digitaliseringens möjligheter”.2 I motiveringen inför beslut framförs det att ”Det nya målet innebär att bättre ska tillvarata digitaliseringens möjligheter ur ett brett perspektiv. Målet ska i första hand nås genom marknadens försorg”. trafikutskott har vidare gett anvisningar om hur målen ska nås: ”Staten ska ha ett ansvar på områden där allmänna intressen inte enbart kan tillgodoses av marknaden”.3 I regeringens Bredbandsstrategi för Sverige4 definierades bredbandsmålet: ”bör av alla hushåll och företag ha tillgång till bredband om minst /s” och ”Alla hushåll och företag bör ha goda möjligheter att använda sig av elektroniska samhällstjänster och service via bredband”. 11 kap. § 1 lag (2003:389) om elektronisk kommunikation. 2011/12:1 utgiftsområde 22. 2002/03:110, bet. 2002/03:TU6, rskr. 2002/03:228. 4Näringsdepartementet, N2009/8317/ITP. Regeringens utgångspunkt på detta område är att bredband ska tillhandahållas av marknaden och att fortsatta investeringar är nödvändiga i alla delar av landet. Marknaden är i ständig förändring och tekniken kommer att utvecklas snabbt. Trafikvolymerna ökar då vi tillbringar på nätet och då alltmer data överförs mellan applikationer och/eller personer. En ytterligare drivkraft är ett ökat behov av mobilitet och tillförlitliga internetanslutningar för att möjliggöra tillgång till tjänster när som helst och var som helst. Regeringen konstaterade därför i bredbandsstrategin att den pågående teknikutvecklingen kommer att kräva en betydande utbyggnad av fibernät, och att både fasta och trådlösa nät uppgraderas med ny teknik. Hur klarar av denna utmaning kommer att påverka användningen av it och möjligheten att med hjälp av it nå politiska mål för hållbar tillväxt, konkurrenskraft, miljö och klimat, effektivare välfärdstjänster och en fungerande vardag för företag och medborgare i hela landet. I regeringens it-politiska strategi ”It i människans tjänst – en digital agenda för ”5redovisades ett antal möjligheter, utmaningar och initiativ för att nå bredbandsmålen. Det konstateras att möjligheterna med it är enorma – en positiv utveckling på it-området ger effekter på den ekonomiska tillväxten, den sociala välfärden och miljön. Det konstaterades också att det krävs en grundläggande infrastruktur med väl fungerande elektroniska kommunikationer för att det ska vara möjligt att använda och erbjuda digitala tjänster. Intresset för att göra investeringar är högre i tätbebyggda områden, medan utmaningen är större i glesbefolkade områden där förutsättningarna för att bygga ut ny infrastruktur och att uppgradera tekniken är sämre. Det är helt enkelt mindre kostnadseffektivt att bygga bredbandsnät där det är längre avstånd mellan hushåll och företag, de potentiella kunderna, jämfört med i till exempel storstäderna. Det är en stor utmaning att säkra en grundläggande nivå av elektronisk kommunikation i alla delar av landet. I bredbandsstrategin har regeringen gått längre än EUs mål. I är målet att av alla hushåll och företag bör ha tillgång till bredband om minst /s (se också avsnitt 2.1.2 5 It i människans tjänst – en digital agenda för , , 2011/342/ITP. Detta ska jämföras med EUs mål om att alla i bör ha tillgång till bredband om minst /s. 2.1.2Bredbandsmålen, vita fläckar och återstående utbyggnad () publicerar statistik över bredbandsutvecklingen och enligt den senast publicerade6 hade av svenska företag och hushåll tillgång till bredband med en hastighet av /s . I denna siffra ingår hushåll och företag som har tillgång till fiber eller kabel-tv-nät med Euro-DOCSIS 3.07- standard. I PTS rapport framgår det också att det är stora skillnader i tillgången till fiber för hushåll och arbetsställen i tätort och småorter respektive på landsbygden. Enligt SCB fanns 2014 av befolkningen i tätorter, i småorter och på landsbygden.8 PTS rapporterar också hur stor del av befolkningen respektive arbetsställen som finns i närheten av en fiberansluten fastighet. hade av hushåll och arbetsställen mindre än till en fiberansluten fastighet och de bedöms därför ha goda möjligheter att ansluta sig . 6PTS bredbandskartläggning 2014, PTS-ER-2015:11. 7DOCSIS 3.0 är en standard för digitala kabel-tvnät. 8Som tätort respektive småort definieras orter med minst 200 respektive 50 innevånare. Det ska noteras att tabellerna inte har samma definitioner som används i bredbandsmålet. Sålunda redovisas här befolkning (och inte hushåll) respektive arbetsställen (och inte företag). Som vita fläckar definieras områden där det inte finns någon tillgång till bredband via fiber. PTS har genom sin årliga bredbandskartläggning en bild av vilka områden med befolkning och arbetsställen som har tillgång till snabbt bredband på accessnivå oavsett hastighet och accessteknik. Som underlag för sitt eget strategiarbete och för att kunna understöda ansökningar om bredbandsstöd från och har vissa länsstyrelser, regioner och kommuner gjort kartläggningar av var bredband och anslutningsmöjligheter finns. PTS har inte någon karta över regionala och lokala anslutningsmöjligheter (noder) eller någon samlad bild över var det finns mellanortsnät och regionala noder. Det finns inte heller en samlad bild av statens innehav av bredbandsinfrastruktur i de statliga aktörerna. Ledningskollen är en kostnadsfri webbtjänst som drivs av PTS och som skapats för att minska antalet grävskador och förenkla samordning, planering och utförande av bygg- och anläggningsprojekt. I Ledningskollen registrerar ägare av t.ex. bredbandsinfrastruktur i vilka områden de har kablar förlagda. Inför grävarbeten kan entreprenörer söka information om specifika områden för att se om det redan finns ledningar i marken. Ledningskollen är inte ett centralt ledningsregister utan matchar frågare med kommande gräv- och schaktarbeten med de ledningsägare som är berörda på en viss plats. Det är frivilligt för ledningsägarna att delta i Lednings- finansieras Ledningskollen av PTS tillsammans med och . hade det uppskattningsvis investerats i bredbandsinfrastruktur i Sverige.9 De befintliga accessnäten har i huvudsak byggts av TeliaSonera, stadsnät och fiberföreningar och har i allt väsentligt byggts med början i tätorter. På landsbygden har fiberföreningar och byalag ofta fått bidragfinansiering via de olika statliga stödprogrammen för bredbandsutbyggnad. Som noterats tidigare finns en stor del av de företag och hushåll som återstår att ansluta utanför tätort och småort. Ju längre ut från tätorterna näten byggs desto mer ökar kostnaden per anslutning eftersom avståndet mellan dem ökar. Det har gjorts olika bedömningar av hur mycket investeringar det krävs för att nå bredbandsmålet: Konsultföretaget gjorde 2014 en analys på uppdrag av , Kommuner och Landsting, IT & Telekomföretagen samt Skanova.10 Analysen byggde dels på beräkningar baserade på en simulering med hjälp av nätplaneringsverktyg, dels på en enkät och intervjuer med 37 representativa kommuner. Slutsatsen var att det behövs investeringar om ytterligare fram för att nå målet om /s till av befolkning och arbetsställen. Av dessa utgör eller investeringar i mellanorts- och stamnät. PTS har i sin rapport ”Uppföljning av regeringens bredbandsstrategi” 2013, och i en uppföljning bedömt att det behöver investeras ytterligare för att nå 89–92 procents fiberpenetration, vilket dock förutsätter ett starkt engagemang från alla parter och en fortsatt stark efterfrågan. Denna bedömning inkluderar både aktiv och passiv utrustning och avser bara accessnäten. 9Framtida fiberinvesteringar i , EY, 2014. 10Skanova är ett dotterbolag till som tillhandahåller svart fiber. 2.1.5Den svenska bredbandsmarknaden i siffror11 De totala intäkterna på slutkundsmarknaden för elektronisk kommunikation uppgick till , vilket är en ökning med en procent jämfört med .. Antalet bredbandsabonnemang via fiber ökade och uppgick till 1,4 miljoner. Fiber befäste därmed sin ställning som den vanligaste accesstekniken för fast bredband. Det totala antalet fasta bredbandsabonnemang ökade till knappt 3,3 miljoner. De statliga aktörerna erbjuder ”Datakommunikationstjänster till grossistkunder”12, dvs. att deras kunder är grossister som förädlar tjänsterna och säljer vidare till slutkunder. omsatte denna marknad . Marknaden för svart fiber på grossistnivå omsatte 2014. 11Svensk telemarknad 2014, PTS-ER 2015:19. 12Detta är en kategorisering som används för datainsamling och inte för analyser av marknaden. 2.1.6Robusta och säkra bredbandsnät Den statliga utredningen ”Informations- och cybersäkerhet i ”13 konstaterar att det i finns ett stort behov av myndighetsgemensamma infrastrukturer för säker kommunikation som ett verktyg för svenska myndigheters informationshantering. Merparten av myndigheternas informationshantering sker via publika system. Stora delar av den information som hanteras, såväl datatrafik som tal, är skyddsvärd. Den publika infrastrukturen som används omfattas inte av något kontrollerat eller dimensionerat säkerhetsskydd. Dessa bristande möjligheter till att på ett säkert sätt dela och bereda skyddsvärd information leder till såväl effektivitetssom säkerhetsbrister för svenska myndigheter. Problemet är inte avgränsat till kommunikation mellan myndigheter utan omfattar, delvis som en följd av ökad mobilitet, även myndigheters interna verksamhet. Enligt utredningen skulle en väl utbyggd och säker infrastruktur som ägs av staten medföra stora vinster med avseende på myndigheters informations- och cybersäkerhet genom att information kan sändas via en skyddad infrastruktur under myndigheternas kontroll. Den statliga bredbandsinfrastrukturen ägs genom , (), och och består av kanalisationsutrymme, kanalisation, och torn samt optofiber- och mikrovågsbaserade nät. Det faktum att dessa aktörer disponerar ett unikt och omfattande kanalisationsutrymme längs vägar, järnvägar och kraftledningar gör dem till viktiga aktörer på den svenska bredbandsmarknaden. De statliga aktörerna var tidigt ute med att inse fördelarna med optofiberbaserad kommunikation och har byggt upp en betydande fiberbaserad infrastruktur som stöd för sin ordinarie verksamhet. I vissa fall skedde utbyggnaden i samarbete med privata aktörer som efterfrågade alternativ till /för stamnäten. 13 SOU 2015:23. Nedan beskrivs de fyra statliga aktörernas bredbandsverksamhet, deras samlade roll på marknaden och för bredbandsmålen. installerade optofiber längs stora delar av järnvägsnätet redan runt 1990, delvis i samarbete med dåvarande Kinnevikkoncernen. I takt med att den svenska marknaden avreglerades ökade den externa efterfrågan och man började sälja överkapacitet i form av våglängder och fasta förbindelser. Verksamheten organiserades i en separat resultatenhet inom och fick en viktig roll för nya operatörer på marknaden som byggde upp sina nät i konkurrens med /. däremot förlitade sig till inhyrd infrastruktur för sin telekomverksamhet och byggde således inte upp någon egen optofiberinfrastruktur. Man samarbetade med som förlade kablar längs vägarna. I och med att nya privata aktörer kom in på marknaden byggde även de privata aktörerna i stor omfattning bredbandsnät längs de statliga vägarna. Vid bildandet av 2010 organiserades bredbands- och it-verksamheten i , en resultatenhet som i praktiken drevs som ett dotterbolag. tillsattes en statlig utredning för att utreda hur behov av elektroniska kommunikationstjänster kunde säkerställas med bibehållen driftsäkerhet vid en separation av hela eller delar av från Banverket.14 I sitt betänkande föreslog utredaren att de delar av ICTs verksamhet som avsåg tillhandahållande av kapacitet i fiberoptiska kabel, kanalisationen längs vissa vägar samt vissa andra tjänster skulle föras över till ett statligt affärsdrivande verk. påbörjade en separation av verksamhet och också en utredning om huruvida det skulle gå att sälja hela eller delar av till en kommersiell aktör. Denna process avbröts och har upplösts och verksamheten integrerats in i ordinarie verksamhet. förändrades tjänsteutbud till att enbart 14 Utredningen , SOU 2010:82. leverera elektroniska kommunikationstjänster på grossistnivå och en avveckling av andra tjänster påbörjades. erbjuder också inplacering av utrustning i radiomaster och torn samt i väg- och järnvägsanläggningen. I nätet längs järnvägen erbjuder tjänster till tre kategorier av kunder: –Transport: Tågoperatörer och aktörer inom väg och järnväg. –IT och Media: Teleoperatörer, tjänsteintegratörer, m.fl. –Offentlig sektor och myndigheter. Den externa omsättningen var totalt 2014, en minskning med innan. Minskningen beror delvis på förändringar i tjänsteutbud i och med att integrerades i . Nätet har endast byggts ut i samband med nybyggnation av järnvägen. Totalt har optisk fiberkabel och kopparbaserad kabel förlagd i och utanför banvallarna. Det statliga vägnätet utgör ett mycket viktigt kanalisationsområde som brukas av i stort sett alla aktörer på marknaden för förläggning av kanalisation och optofiberkablar. har ingen samlad bild över hur mycket kanalisation och fiberkabel som är förlagd längs vägarna. Nät byggda finns i en vägdatabank men stora delar av de nät som byggts tidigare finns inte med i databanken. Redan utredningen i hela landet15 konstaterade 2003 att det skulle krävas ett stort efterforskningsarbete med engagemang på regionnivå för att ta fram information om all kabel som förlagts längs vägarna. Situationen är oförändrad och gäller även för kanalisation. 15 SOU 2003:78. var också tidigt ute och samarbetade med bl.a. Tele2 om att bygga optofiberbaserade långdistansnät i kraftledningar med början 1994. 1999 inleddes ett samarbete med Bredbandsbolaget som bl.a. resulterade i att Triangelbolaget bildades. fick i uppdrag av regeringen att bygga ett optostamnät med hög överföringskapacitet mellan alla kommuner i landet.16 Målet var att alla kommunhuvudorter skulle vara anslutna till ett landsomfattande nät vid utgången av 2002. Utbyggnaden skulle finansieras genom Svenska kraftnäts egen försorg och ske på marknadsmässiga villkor och man skulle upplåta svart fiber till externa parter. Syftet var att skapa ett alternativ till TeliaSonera med en avståndsoberoende prissättning över hela landet. uppnådde inte dessa mål, vilket bl.a. berodde på att telekommarknaden inte utvecklade sig så som regeringen, kommuner, Svenska kraftnäts partners och inte minst själva förväntat sig.17 Svenska kraftnäts fibernät är förlagt i högspänningskraftledningar och i allmänhet dragna på betydande avstånd från samhällen, vilket gör att det ofta krävs ytterligare investeringar för att t.ex. ansluta ett stadsnät. Utbyggnaden av fibernätet har fortsatt i takt med att kraftnäten renoverats och byggts ut och har optofiberkabel installerad på egna kraftledningar och hyr in kompletterande fiber från andra nätägare. har en intern policy att optofiberkablar installeras vid nybyggnation och vid byte av topplina i befintliga anläggningar, undantaget när det är uppenbart att det inte behövs eller är för dyrt i förhållande till nyttan. ska alla nya utbyggnadsprojekt byggas med 96 fiberpar, utom på sträckor där behovet bedöms som litet där man installerar 24 eller 48 fiberparpar. 16Dnr N1999/11617/SÄ. 17Bredbandsnät i hela landet, SOU 2003:78. erbjuder externa kunder tillgång till svart fiber. Uthyrningen görs vanligtvis på långa kontrakt, ett typiskt avtal är på 10 eller med möjligheter till förlängning . I och med att kunderna hyr svart fiber behöver de själva ansluta aktiv ändutrustning till de optiska fibrerna. För detta kan de hyra plats i Svenska kraftnäts teknikbodar. Teknikbodarna är utrustade med batterier och i en del fall även dieselaggregat vilket säkerställer driften vid elavbrott. Kunder är bl.a. , , Tele2, TDC, , och cirka 25 lokala stadsnät. är också delägare i och leverantör till Triangelbolaget (se 2.2.7 nedan). Telekomverksamheten inom omsatte 2014, varav från externa kunder. förmedlar i huvudsak el, värme och gas till privat- och företagskunder i , och . Distributionen av el i är organiserad i en egen verksamhet i dotterbolaget () vars geografiska verksamhetsområde omfattar västra, mellersta och norra med cirka 900 000 kunder. bredbandsinfrastruktur är organiserad inom och finns i de delar av landet där bolaget har koncession för distribution av el och täcker sålunda endast delar av landet men är mer finmaskigt än de andra statliga aktörernas nät. Mängden optofiber per sträcka varierar mellan 6 och 96 fiberpar, där genomsnittet kan anses vara 32 fiberpar. Överskott av optofiber erbjuds i form av svart fiber till externa kunder. Kunderna är i första hand grossistkunder, vanligtvis större telekomoperatörer verksamma på nationell nivå. Uthyrning förekommer även till kommuner, kraftbolag eller andra mindre aktörer, vanligtvis på regional eller lokal nivå. Uthyrningen av svart fiber kompletteras med möjlighet att hyra inplacering av teknisk utrustning i för ändamålet utplacerade teknikbodar. Dessa teknikbodar är ändmålsenligt utrustade med skalskydd, batterier och i vissa fall dieselreservkraft. Teknikbodarna är i de flesta fall även anslutna till andra nätägare, som stadsnät, vilket innebär att de utgör en naturlig anslutningspunkt till nät. Olika kanalisationsprodukter erbjuds till samtliga intressenter enligt likabehandlingsprincipen baserat på rådande tekniska förutsättningar, som luftledning eller markförlagd ledning. Exempelvis har ett nära samarbete med lokala stadsnät i och kring utbyggnaden av bredband. är också delägare i och leverantör av svart fiber till Triangelbolaget (se 2.2.7 nedan). redovisar inte någon information om bredbandsverksamhetens omsättning eller resultat. () är dotterbolag till och har som huvudsaklig verksamhet att äga och driva infrastruktur för utsändning av radio och TV i det s.k. marknätet i . ska enligt bolagsordningen erbjuda en grundläggande infrastruktur över hela eller delar av under förutsättning att programbolagen enligt sina sändningstillstånd är skyldiga att ha den efterfrågade räckvidden i ett marknät. har inget tydligt uppdrag att tillhandahålla och bedriva handel med produkter och tjänster inom data- och telekommunikationsområdet. ska vidare agera uteslutande affärsmässigt och erbjuda sina tjänster på likvärdiga villkor till alla aktörer. tog över drift, underhåll och kundstöd (men inte ägandet) av ”blåljusnätet” på uppdrag av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB). I motsats till de andra statliga aktörerna består kärnverksamheten av telekommunikationstjänster och man har startat upp en verksamhet för att erbjuda drift- och underhållstjänster till stadsnät. Sändarstationerna för radio och TV är sammanbundna av ett tranmissionsnät som används dels för att distribuera radio och TV- signalerna, dels för att övervaka sändarutrustningen. –optofiber i ett landstäckande stamnät, –ett landstäckande stamnät uppbyggt med radiolänkar, samt –accessnät med fiber- eller radiolänkförbindelser mellan stamnäten och de enskilda masterna eller andra anslutningspunkter (t.ex. i stadsnät). hyr den allra största delen av den optofiber som ingår i stamnätet och äger själva endast en mindre del av nätet. Fiber hyrs i form av svart fiber, bland annat från . äger 90 aktiva noder i fibernätet med våglängdsutrustning där andra nätägare och operatörer kan ansluta sig. Jämfört med fibernätet har det befintliga radiolänknätet låg kapacitet, med en medelkapacitet per del i nätet av cirka /s. Detta innebär att det finns begränsat med överkapacitet i detta nät. Det finns dock möjlighet att bygga ut nätet med ytterligare kapacitet vid behov. arbetar med nya produkter med högre kapaciteter, speciellt på kortare sträckor, som kan användas som mellanortsnät på platser där det är olönsamt att bygga fiberförbindelser. erbjuder externa kunder förbindelser i form av våglängds- och kapacitetstjänster i både stam- och accessnäten. Man erbjuder också inplacering av utrustning i och teknikutrymmen, främst till mobiloperatörer. De flesta kunder som köper förbindelser har inplaceringar i . Kunder till är t.ex. mobiloperatörer, programbolag och andra aktörer inom nät- och bredbandsinfrastruktur. Stora kunder är SvT, och mobiloperatören . Det finns ingen publik information om telekomverksamhetens omsättning i . 2.2.5De statliga aktörernas roll på marknaden De statliga aktörerna är verksamma på den nationella marknaden för kommunikation över långa avstånd. har de varit viktiga för utvecklingen på den svenska marknaden då de erbjudit nya aktörer tillgång till sin infrastruktur som ett alternativ till /TeliaSonera. har bredbandsverksamheten i de statliga aktörerna varit en sidoverksamhet till respektive organisations huvuduppdrag och deras aktivitet på marknaden har varit begränsad. Allteftersom privata aktörer byggt egen infrastruktur ses de statliga aktörerna mer som ett komplement till andra nät på många sträckor. Ur ett produktperspektiv är de statliga aktörerna verksamma på olika delar av marknaden, vilket något förenklat visas i tabellen nedan. Not: erbjuder kanalisation endast på begränsade vägsträckor. PTS samlar in information för att sammanställa rapporten . Ur data har utredningen fått följande information avseende de statliga aktörernas marknadsandelar rörande datakommunikationstjänster till grossistkunder.18 *) För saknas information Som synes är de statliga aktörernas samlade marknadsandel inte högre än för någon produkt. Andra viktiga leverantörer av mellanregionala förbindelser är TeliaSonera, IP-Only, Triangelbolaget och TDC. 18 Detta är en kategorisering använd för datainsamling och inte för marknadsanalyser. nät som når alla kommunhuvudorter i och hade år 201219 marknadsandelar på mellan i de olika delmarknaderna för långdistansförbindelser. Infrastrukturprodukter (dvs. svart fiber) är samlade i dotterbolaget . Enligt uppgift från andra operatörer är det dock inte alltid man får köpa t.ex. svart fiber av .