sou · H4B370 · 2016-10-26 00:00:00 — Genom inter- nationell rättshjälp (som dock endast kan begäras av åklagare) kan samma resultat uppnås med tillgångar i såväl fast som lös egendom i ursprungslandet och andra länder som kan vara aktuella i ett ärende. I aktuella situationer beivras även ibland andra brott, exempel- vis bokförings- och skattebrott. Det är därför betydelsefullt att polis och åklagare med kompetens i ekonomiska brottsutredningar är inkopplade i utredningen av ett människohandelsärende från början. Hur utredningar bedrivs och prioriteras liksom hur det preven- tiva arbetet bör genomföras (exempelvis arbete utifrån förbudet mot köp av sexuella tjänster i 6 kap. 11 § BrB) synes variera något både över tiden och inom de olika områdena, se (tidigare ) lägesrapporter.88 Vår utredningstid har dock, utöver vad som nämnts ovan, inte medgett någon när- mare kartläggning av variationerna. Enligt vår bedömning har för- modligen även värdet av en sådan kartläggning endast en begränsad betydelse eftersom polisen har en ny orga- nisation och människohandel numera även är ett prioriterat område Människohandel för sexuella och andra ändamål. Läges- rapport 16. 88Lägesrapporterna finns tillgängliga på i den polisoperativa inriktningen mot allvarlig och organiserad brotts- lighet.89 Bemötande, information, stöd och skydd är centrala delar i polisens brottsofferarbete. Enligt (och Åklagarmyndig- heten, se avsnitt 3.4.3) skiljer sig offer för människohandel från andra målsäganden på flera sätt, vilket måste beaktas vid bl.a. be- mötande av brottsoffer i utredningsstadiet och senare i rätts- processen.90 Målsägande i människohandelsärenden är vanligtvis mycket utsatta personer, vilket påverkar åklagarnas arbetssätt vid utredningar, domstolsförfaranden m.m. Vanligtvis är målsägandena eller äldre, men det är inte ovanligt med målsäganden som är yngre än . Relationen mellan målsägande och den miss- tänkta varierar. I vissa ärenden ingår målsäganden och den miss- tänkte i samma familj, men i de flesta fall är det en spridning mellan annan släktskap och övriga kontakter, exempelvis kontakt via internet, genom bekanta och vid krogbesök. När det gäller målsägandenas medborgarskap synes det vara en relativ jämn fördelning mellan gruppen inom EU och gruppen utom EU. Svenskt medborgarskap förekommer undantagsvis. Det är vanligare med kvinnliga målsäg- ande än manliga, men även manliga målsägande förekommer. har alla kända offer för människohandel för sexuella ända- mål i varit flickor och kvinnor i åldrarna 13–. I de fall där män eller pojkar fallit offer för människohandel i har det handlat om utnyttjande för andra ändamål än sexuella t.ex. stöldverksamhet, tiggeri och tvångsarbete. Målsäganden i människo- handelsärenden saknar ofta en stark självkänsla och i många fall har gärningsmännen även valt ut dem just för att de är osjälvständiga, sårbara och inte fullt ut inser sitt människovärde. I vissa fall handlar det även om kulturellt betingade strukturer. Människohandelsären- den har dock även vissa liknande drag som kvinnofridskränknings- ärenden i form av relationsförhållanden och normaliseringsprocesser. Denna problematik belyses exempelvis i Hovrätten för Västra dom i mål B 1689-12, se praxisgenomgången i bilaga 6. 89Polismyndighetens beslutsprotokoll 37/15 daterat Förstärkt förmåga att bekämpa människohandel. 90Framställningen i detta avsnitt baseras (förutom på information från ) bl.a. på rapporten . Granskning av handläggningen av människohandelsärenden –2013. Tillsynsrapport 2015:2, Utvecklingscentrum , . Enligt har offer för människohandel ofta även ett bristande förtroende för myndigheter och är ovilliga att låta sig intervjuas av polisen eller vittna mot sina förövare. De kan dessutom sakna tilltro till de tolkar som finns tillgängliga, eftersom dessa kan ha samma bakgrund som offret eller komma från samma plats, etniska grupp eller land. Detta gör att offret kan känna oro för sin personliga säkerhet och för att kränkande och känslig infor- mation kan spridas i deras hemländer eller bland landsmän i desti- nationslandet. De kan vidare enligt även känna rädsla för repressalier från förövarna, skam och skuld när de tvingas berätta om exempelvis allvarliga och förnedrande sexuella över- grepp som sexköpande män och ofta gärningsmän utsatt dem för, ofta . Det är således viktigt att offer bemöts på lämpligt sätt och att de även får det stöd de behöver. Ett exempel på stödåtgärd är att förundersökningsledare i vissa fall kan ansöka om tillfälliga uppehållstillstånd för utlänningar som är bevispersoner (dvs. både målsäganden och vittnen) när det är be- fogat med hänsyn till att en förundersökning eller huvudförhand- ling i brottmål behöver genomföras eller om utlänningen vill ha betänketid för att återhämta sig och för att kunna ta ställning till om han eller hon vill samarbeta med de brottsutredande myndig- heterna (5 kap. 15 § UtlL).91 Enligt har totalt 50 tidsbegränsade uppehålls- tillstånd för bevispersoner beviljats (varav 29 stycken avsåg människohandelsförfaranden) och 64 stycken (varav 48 stycken avsåg människohandelsförfaranden).92 Av det totala antalet tidsbegränsade uppehållstillstånd som beviljats av- såg 12 stycken tillstånd för betänketid . var motsvarande siffra 22 stycken. Endast ett fåtal av dessa avsåg tidsbegränsade uppehållstillstånd som beviljats för minderåriga. , som inte gör någon prövning i sak, synes bevilja alla ansökningar om uppehållstillstånd som avses här. 91Se närmare om tillfälliga uppehållstillstånd i bl.a. prop. 2006/07:53 s. 16 (jfr GRETA:s uppmaning om säkerställande att samtliga offer för misstänkt människohandel kan erhålla betänketid för att ta ställning till om han eller hon vill samarbeta med de brottsutredande myndigheterna, se Report 2014 (11) Report concerning the implementation of on Action against Trafficking in Human Beings by . 92Årsredovisning 2014 och Årsredovisning 2015 . Att förundersökningsledare sällan ansöker om tidsbegränsat uppehållstillstånd i form av 30 dagars reflektionsperiod beror enligt främst på taktiska och operativa omständigheter, dvs. förmodligen på en kombination av bristande kunskap om syftet med reflektionsperioden och praktiska svårigheter när polisen gör tillslag som resulterar i att misstänkta personer häktas.93 Enligt myndigheten ansöker förundersökningsledare i stället direkt om tids- begränsat uppehållstillstånd i de fall offret går med på att medverka i brottsutredningen. I sammanhanget kan dock nämnas att i en av sina rapporter konstaterar att det i majoriteten av människo- handelsärendena som avsågs i rapporten (vilket i och för sig inte är som statistik som vi refererar till ovan) inte är aktuellt med att ansöka om tillfälliga uppehållstillstånd.94 Granskningsrapporten lämnar emellertid inget svar till varför så är fallet och enligt uppgift från måste svar på denna fråga sökas hos förundersökningsledaren i varje enskilt ärende. Det kan dock enligt vara frågan om att måls- äganden inte vill medverka, inte kunnat identifieras, inte vill ha ett tillfälligt uppehållstillstånd eller har lämnat landet. Anledningar kan således vara flera. Offer för människohandelsbrott har även rätt till målsägande- biträde och stödperson under rättsprocessen enligt lagen (1988:609) om målsägandebiträde och 20 kap. 15 § (RB). Något motsvarande lagstadgat stöd finns dock inte för vittnen, vilket medför att dessa i vissa fall inte rätt till motsvarande stöd (jfr ideella vittnesstöd). Målsägande är den, mot vilken brott är begånget eller som därav blivit förnärmad eller lidit skada, se 20 kap. 8 § RB. Fråga om exempelvis en person som sålt sexuella tjänster är måls- ägande eller vittne i ett kopplerimål måste således prövas i varje enskilt fall. Inom personsäkerhetsarbetet har särskild fokus inom polisen legat på att säkerställa rutiner och arbetsmetoder så att brottsutsatta ska känna sig trygga. EU antog ett direktiv om fastställande av miniminormer för brottsoffers rättig- 31 f. 2013:7 Inspektion av polismyndigheternas förmåga att utreda ärenden om människohandel för sexuella ändamål och köp av sexuell tjänst. Granskning av handläggningen av människohandelsärenden under 2012−2013. Tillsynsrapport 2015:2, Utvecklingscentrum , (ÅM-A 2014/0370). heter och för stöd till och skydd av dem.95 Direktivet är imple- menterat i svensk rätt, bl.a. genom ändringar i ändringar i förunder- sökningskungörelsen (1947:948) vilka trädde i kraft . Ändringarna innebär bl.a. att polisen ska göra en individuell skyddsbedömning för att fastställa en målsäg- andes behov av särskilda skyddsåtgärder under förundersökningen och rättegången. Vid bedömningen ska hänsyn särskilt tas till brottets allvar och målsägandens personliga förhållanden. En målsägande som är ska alltid anses ha ett särskilt skyddsbehov. Med anledning av direktivet uppdaterade polisen bl.a. den skriftliga informationen som skickas till målsäganden. preci- serade även den information som målsäganden har rätt till vad gäller bl.a. om en frihetsberövad släpps fri, skyddsåtgärder och den fort- satta processen. Säkerhetsfrågor liksom risken för repressalier mot offren och deras anhöriga är utmärkande för människohandelsärenden. Sam- arbete med polisen medför alltid en potentiell risk för dem som har fallit offer för människohandel och eventuellt även för deras an- höriga. Säkerhetsfrågan är ansvar och myndig- heten ska kontinuerligt göra riskbedömningar av offrens och deras anhörigas säkerhet och trygghet. Myndigheten har även en skyldig- het att informera offren om alla risker som hänger ihop med even- tuella beslut i rättsprocessen och att offren får information om den hjälp som finns tillgänglig för dem och hur de kan komma i kon- takt med lämpliga instanser. Polisen arbetar kontinuerligt med att förbättra bemötandet av brottsoffer. Bl.a. ingår brottsofferfrågor som en röd tråd i polisens grundutbildning och även i en rad vidareutbildningar. finns det nationella riktlinjer om beslut om adekvata stöd- och skyddsåtgärder gällande brottsoffer. har det övergripande strategiska ansvaret för brottsoffer- och personsäkerhetsverksam- heten. Processen för brottsoffer- och personsäkerhetsverksam- heten ska leda till reella bedömningar av den faktiska hotbilden, och leda till konkreta åtgärder med syfte att undvika framtida ut- satthet. Under år 2015−2016 tog fram gemen- 95 och rådets direktiv /29/EU av om fastställ- ande av miniminormer för brottsoffers rättigheter och för stöd till och skydd av dem samt om ersättande av rådets rambeslut /220/RIF. samma riktlinjer för brottsoffer- och personsäkerhetsfrågor.96 I arbetet med brottsoffer och personsäkerhet betonas vikten av det första mötet med brottsoffret. Vidare framgår att alla polisanställda har ett ansvar och ska ha grundläggande kunskaper i hur brotts- offer ska bemötas och vilka rättigheter de har. har på uppdrag av utvärderat hur arbetet med riskanalyser vid hot och våld fungerat i polisverksamheten. Uppdraget resulterade i fyra delrapprapporter och en slutrapport som publicerades åren 2012−2014.97 Utvärderingen visar på vissa brister i hur polisen arbetar med riskanalys inom brottsoffer- och personsäkerhetsverksamheten, bl.a. att all nödvän- dig information inte finns tillgänglig för polisen, utbildningen av riskbedömare måste bli bättre, främst i ”människokunskap” och sambandet mellan bedömning och rekommendation om åtgärder måste bli bättre. En arbetsgrupp har fått i uppdrag att om- händerta synpunkter. Detta arbete har resulterat i 40 rekommen- dationer om hur polisen ska utveckla sitt arbete med riskbedöm- ningar vid våld. Rekommendationer omfattar bl.a. utbildning, it- utveckling, arbetsprocesser, utvärdering, uppföljning. Arbetsgruppen uppskattar att av alla polisiära riskbedömningar som genomförs vid hot om våld är vid brott i nära relationer. Rekom- mendationer från arbetsgruppen ska implementeras och en strategi ska tas fram. Strategin kommer att omfatta hela brottsoffer- och personsäkerhetsprocessen där riskbedömningar är en central del. Den ökande rörligheten inom EU och Schengenområdet med- för även att de brottsbekämpande myndigheterna måste ha förmåga och metoder att arbeta gränsöverskridande, gärna redan i ett tidigt utredningsskede. De områden som främst är aktuella för inter- nationellt samarbete är 1) begäran om utlämning eller överlämnande 96Polismyndighetens riktlinjer för brottsoffer och personsäkerhetsverksamheten. 97Riskanalys i polisverksamhet – Utvärdering av polisens arbete med riskanalys för våld på individnivå: Skånemodellen och Check10+ (2012), Riskanalys i polisverk- samhet – Utvärdering av riskanalys för våld på individnivå: Check-10(+) (Rikspolisstyrel- sens utvärderingsfunktion Rapport 2014:5), Skånemodellen – Beskrivning av utvärdering av ett nytt verktyg för polisiär bedömning av risk för upprepat hot och våld på individnivå (utvärderingsfunktion Rapport 2014:4), Utvärdering av SARA:SV – Uppsalapolisens arbete med riskbedömningar för upprepade brott i nära relationer (Riks- polisstyrelsens utvärderingsfunktion Rapport 2014:6) och Riskanalys i polisverksamhet – fungerar det? – slutrapport från ett utvärderingsprojekt (utvärderings- funktion Rapport 2014:7). enligt en europeisk arresteringsorder, 2) begäran om rättslig hjälp i brottmål för hjälp med t.ex. förhör, husrannsakan, beslag och tele- fonavlyssning och 3) operativt stöd, t.ex. i form av spaning och underrättelseverksamhet mellan brottsbekämpande myndigheter som inte ingår i en formell rättshjälpsbegäran. Vid människohandelsärenden samarbetar även med andra myndigheter. Bl.a. ingår i det opera- tiva metodstödsteam (NMT) som leds av i . NMT, som består av myndigheter som arbetar mot prostitution och människohandel, ska fungera som en strategisk resurs för att utveckla och effektivisera samverkan i arbetet mot människohandel. Samverkan fokuserar särskilt på att stödja arbetet i de län och regioner som har begränsad erfarenhet av arbetet mot prostitution och människohandel. NMT erbjuder operativt metodstöd till kommuner, myndigheter och fri- villigorganisationer i människohandelsärenden. I , och samarbetar polisen vidare exempelvis regelbundet med både prostitutions- grupper och KAST (Köpare Av ), men även med olika delar av vården (bl.a. missbruksenheterna). Det gäller såväl förmedling av stöd och hjälp till prostituerade i gatuprostitutionen som samarbete för att hjälpa målsägande i människohandels- och koppleriärenden. I samband med att polisen förhör misstänkta sex- köpare erbjuds de hjälp att komma i kontakt med KAST. I samarbete med bl.a. prostitutionsgrupper arbetar polisen även förebyggande mot prostitutionen i form av informa- tionsinsatser, även om omfattningen av denna verksamhet synes variera . Det rör sig om information riktad till aktörerna i gatuprostitutionen och till vissa yrkesgrupper som mer ofta kom- mer i kontakt med prostitution, t.ex. taxichaufförer och hotell- personal. I sammanhanget kan även nämnas att polisen tillsammans med i har tagit fram ett utbildnings- material riktat mot hotell- och taxinäringen . Polisen infor- merar även mer allmänt på skolor och på arbetsplatser. I syfte att motverka att utländsk arbetskraft utnyttjas på ett otillbörligt sätt genom orimliga arbetsvillkor, utebliven lön, under hot och slav- liknande förhållanden fortsatte polisen sitt sam- arbete med bl.a. , och Arbetsmiljö- verket.98 Samarbetet ledde bl.a. fram till att de riktlinjer som Migra- tionsverket tidigare tagit fram för företag som erbjuder anställning till bärplockare från tredje land även tillämpas inom andra branscher såsom städ- och restaurangbranscherna.99 Även i var en del av detta samarbete och tog även enligt uppgift över ansvaret för denna arbetsgrupp från Migrations- verket 2016. Alla anställda inom som arbetar med människo- handel ska genomgå en interaktiv utbildning om människohandel, men utbildningen är tillgänglig för samtliga polisanställda på myn- dighetens intranät. Utbildningen syftar främst till att öka kun- skapen om i vilka situationer människohandel kan förekomma och hur en sådan kriminalitet kan upptäckas och beivras. finns det även utbildning för kriminalunderrättelsetjänsten som bl.a. innehåller kvalificerad internetspaning i syfte att lokalisera var eventuella offer för människohandel för sexuella ändamål annon- serades ut till försäljning vilket ger förutsättningar för en struk- turerad internetspaning på området. Kursen, som är , genomförs på en till . Kursen ger bl.a. kunskaper om dokumentation av underrättelser och bevis- säkring, social computing (chatt, sociala nätverk, online-spel m.m.) samt säkerhet och sekretess kring uppkoppling och informations- hantering. finns det även 1−2 ggr en vidare- utbildning om människohandel för förundersökningsledare och utredare. Kursen erbjuds i samarbete med och (4,5 hp) och brukar ha 25−30 deltagare. Kursen är uppdelad på två kurstillfällen, där bl.a. grundläggande förståelse och fördjupad kunskap om lagstiftning, rättstillämpning och meto- der behandlas. Människohandel för sexuella och andra ändamål. Läges- rapport 16. 99Migrationsverkets beslut VCI 2011:7 och SI-3:2015 (som ersatte VCI BBM 6/2012). Polisens egna reflektioner kring förbättringsområden vid myndighetens hantering av människohandelsärenden m.m. 2013:7 Inspektion av polismyn- digheternas förmåga att utreda ärenden om människohandel för sexu- ella ändamål och köp av sexuell tjänst pekade, som nämnts ovan, på flera utvecklingsområden. I rapporten konstaterades bl.a. att arbetet mot människohandel för sexuella ändamål och köp av sexuell tjänst organiseras, prioriteras och regleras på olika vis inom de inspek- terade myndigheterna vilket får till följd att verksamheten och resultaten varierar avsevärt mellan myndigheterna. Inspektions- gruppen identifierade vissa förbättringsområden och konstaterade särskilt att de dåvarande polismyndigheterna borde •förbättra den strategiska styrningen genom att tydliggöra ansvar, resurs och mål för verksamheten inom de inspekterade brotts- områdena. •förbättra underrättelsearbetet genom att dels skapa förutsätt- ningar för en strukturerad internetspaning där polismyndig- heten tagit beslut om vem eller vilka som är behöriga att under sin arbetstid besöka de aktuella internetsajterna, dels överväga att genomföra riktad information till hotell, taxi och restaurang- näringen i syfte att öka inflödet av information. •överväga att skapa en specialistkompetens för handläggning av människohandel för sexuella ändamål och beakta möjligheten till regelbunden handledning för den personal som arbetar mot brottsområdet för att förebygga uppgivenhet och utbrändhet. •förbättra sina arbetsmetoder genom att planera och genomföra regelbundna kortare spanings- och utredningsinsatser i syfte att arbeta mot den dolda prostitutionen och rapportera köp av sexuell tjänst. Hela kedjan av kriminella aktörer (sexköpare, hallickar och människohandlare) bör angripas. •öka medvetenheten för brottsområdet genom att tid avsätts för att all yttre personal ska genomgå den interaktiva utbildningen som dåvarande tagit fram. •skapa upparbetade samverkansformer med per- sonal på boende och förläggningar i syfte att inhämta under- rättelseinformation om människohandel för sexuella ändamål, koppleri och köp av sexuell tjänst. har även i andra rapporter, exempelvis myndig- hetens senaste lägesrapport som avser år 2014100 lyft fram vissa förslagsåtgärder för arbetet mot människohandel, bl.a. •genomförande av regelbundna metod- och kompetensutvecklande åtgärder inom samtliga rättsvårdande myndigheter, inklusive dom- are och nämndemän, som kommer i kontakt med frågor som rör människohandel, •ökat skydd och stöd till alla offer för människohandel, särskilt dem med särskilda behov, •stärkt samverkan mellan rättsväsendet och frivilligorganisationerna för att få en ökad kunskap om offrens situation, bakgrund och behov av åtgärder samt skydd och stöd för att stärka rätts- väsendets handläggning av människohandelsfall, •könsuppdelad statistik för att myndigheter och frivilligorganisa- tioner på bästa sätt ska kunna tillvarata de olika behov av stöd och hjälp som offer för människohandel har, •angripande av hela kedjan av kriminella aktörer vid utredningar av människohandel, dvs. sexköpare, hallickar och människo- handlare, •införande av ett heltäckande brottsofferstöd och skydd avseende personer som misstänks vara offer för människohandel oavsett ändamål (även i fall där en förundersökning inte har inletts). Med anledning av redovisade förslag på åtgärder och att människo- handel är ett prioriterat område i den polisoperativa inriktningen mot allvarlig och organiserad brottslighet beslutade, som ovan nämnts, i Beslutsprotokoll 37/15 att samordna myndighetens ambitionshöjning på området. Människohandel för sexuella och andra ändamål. Läges- rapport 16. Arbetet ska presenteras genom framtagandet av en lägesrapport och en slutrapport . Arbetets mål är beskrivna i protokollet och innebär bl.a. att •arbetet mot människohandel ska organiseras på det sättet att det i polisregionerna , Väst och Syd ska finnas en särskild grupp som har förmåga att bekämpa alla former av människo- handel samt därtill relaterad brottslighet som koppleri, köp av sexuell tjänst, ocker m.m. Övriga polisregioner ska bekämpa människohandel m.m. med stöd av samtliga enheter på . •polisens uppdrag förtydligas på så sätt att polisen utöver att kon- tinuerligt följa upp och sammanställa nationella lägesbilder rör- ande människohandel och därtill relaterad brottslighet även ska följa upp prostitutionens utveckling och utbredning på internet, bl.a. för att ingripa där prostitutionsverksamheten är organise- rad. Hela kedjan av kriminella aktörer måste angripas i arbetet mot människohandel för sexuella ändamål (dvs. sexköpare, hallickar och människohandlare), varför samma personal lämp- ligen bör utreda brotten människohandel för sexuella ändamål, koppleri och köp av sexuell tjänst (inklusive eventuella försvår- ande omständigheter). Motsvarande gäller exempelvis människo- handel för tvångsarbete och brott som begås när privatpersoner köper tjänster av personer utsatta för tvångsarbete. •kompetensen hos samtliga medarbetare inom polisen som deltar i arbetet med att bekämpa människohandel och prostitution ska höjas genom att medarbetarna genomgår den interaktiva utbild- ningen om människohandel som finns på polisens intranät. Här- utöver ska kompetensen hos förundersökningsledare och utredare höjas i syfte att producera förundersökningar av hög kvalité och öka lagföringen på området. •en metodhandbok ska tas fram för arbete mot människohandel, bl.a. med fokus på arbete mot människohandel med barn. ska även en genomlysning av de ären- den om människohandel som lades ned göras för att få svar på om samtliga nödvändiga åtgärder vidtagits för att utreda brotten. ska även inhämtningen av data och stati- stik på området människohandel och därtill relaterad brottslig- het förbättras för att bl.a. utgöra underlag till utarbetade av rele- vanta förslag på hur människohandel bäst förebyggs och bekäm- pas. Vidare ska det nationella brottsoffer- och personsäkerhets- arbetet utvecklas i syfte att ge ett anpassat stöd till personer utsatta för människohandel och för att förbättra rutinerna kring hot- och riskbedömningar av dessa offer. •samverkan ska ske bl.a. genom att det ska finnas kontaktper- soner i samtliga polisregioner och på den nationella nivån inom området människohandel. Samverkan ska även ske genom att polisen för dialog med civilsamhället och medverkar i samhälls- debatten rörande människohandel för att få ökad kunskap om offrens situation, bakgrund och behov m.m. Förundersökningar avseende människohandelsbrott ska ledas av åklagare, medan vissa andra förundersökningar där saken anses vara av enkel beskaffenhet (exempelvis köp av sexuell tjänst) som huvud- regel ska ledas av Polismyndigheten.101 Ett undantag från denna regel är förundersökningar avseende brott som innefattar en sexuell handling mot någon som är .