sou · H3B3107 · 2016-01-01 00:00:00 — Samband mellan specialiseringsgrad och FoU-intensitet i 27 2011 (eller senast tillgängliga år), andel av förädlingsvärdet respektive specialiseringsgrad (procent) 10 20 30 40 50 60 Förutom är också inkluderat i beräkningarna. Källa: Scoreboard (2013) och egna beräkningar. Som framgår av figur 2.11 är sambandet mellan specialisering och FoU-intensitet positivt och förhållandevis starkt.34 De länder som har hög specialiseringsgrad har också hög FoU-intensitet. är, tillsammans med , och , ett av de länder som har ett förhållandevis FoU-intensivt näringsliv men där FoU:n är mindre specialiserad än i och . Detta är en indikation på att , , och har en högre FoU-intensitet i flera branscher som tillsammans bidrar till en hög FoU-intensitet överlag. Det torde också göra att näringslivet i dessa länder är mindre känsligt för förändringar i produktions- förhållanden för de mest betydelsefulla branscherna. 34 har uteslutits för att landet har en mycket hög koncentrationsgrad. Inkluderas får regressionslinjen en sämre anpassning och förklaringsgrad (R2 sjunker från 0,41 till 0,31). Bilaga 8 till LU15 2.5Uppdelning av skillnader i FoU-intensitet mellan länder Skillnaderna i FoU-intensitet mellan branscher är, som framgått i tidigare avsnitt, stor. Till viss del finns också skillnader mellan FoU-intensiteten mellan länder för en och samma bransch. Vilken betydelse har dessa skillnader för att förklara skillnaderna i FoU- intensitet mellan länder? Nedan besvaras den frågan på två sätt. För det första redovisas hur FoU-intensiteten i skulle se ut om branschstrukturen var densamma som i genomsnittet av . För det andra redovisas studier som har försökt förklara skillnader i FoU-intensitet – ett ”FoU-gap” – mellan länder och regioner (t.ex. EU) genom att dekomponera skillnaden i en del som beror på hur branschstrukturen ser ut (olika branscher är olika FoU-intensiva) och en del som beror på FoU-intensiteten för en given branschstruktur. Förutom att redovisa vad andra studier har kommit fram till görs också en uppdelning av FoU- gapet mellan och nio andra länder. Branschstrukturen påverkar den totala FoU-intensiteten I figur 2.12 justeras FoU-intensiteten i näringslivet för skillnader i branschsammansättning för 26 . Figuren visar dels den uppmätta FoU-intensiteten för respektive land, dels den FoU- intensitet som landet skulle ha haft om det hade haft samma branschstruktur som OECD-genomsnittet. Av figuren framgår att framför allt och skulle gå från att ha en FoU- intensitet över OECD-genomsnittet till en FoU-intensitet under genomsnittet om hänsyn tas till branschstruktur. Dessa länders näringsliv är specialiserade på hög- och mellanteknologisk produkt- ion såsom IKT och motorfordon. För , och skulle det motsatta ske: dessa länders näringsliv skulle få en FoU-intensitet som låg över OECD-genomsnittet om de hade samma näringslivsstruktur som genomsnittet för OECD- länderna. Bilaga 8 till LU15 Figur 2.12 Ojusterad och justerad FoU-intensitet i 24 2011, andel av förädlingsvärdet (procent) Den ojusterade FoU-intensiteten beräknas genom att ta kvoten mellan FoU-utgifter för näringslivet och förädlingsvärdet för motsvarande branscher. Den justerade FoU-intensiteten beräknas som ett vägt genomsnitt av de ingående branschernas FoU där vikterna utgörs av respektive branschs andel av förädlingsvärdet enligt den genomsnittliga branschstrukturen för . Förädlingsvärdes- andelarna beräknas . Källa: Science, Technology and Industry Scoreboard 2013. För del är den justerade FoU-intensiteten lägre än den ojusterade, vilket tyder på att det svenska näringslivet också är mer specialiserat mot branscher med en hög FoU-intensitet. Även mätt med den justerade FoU-intensiteten skulle emellertid det svenska näringslivets FoU-intensitet vara bland de högsta i . Det går inte att från dessa mått dra några slutsatser om att det skulle vara bättre eller sämre för ett lands ekonomi att ha en branschstruktur med en hög grad av specialisering mot branscher med hög FoU-intensitet. Som nämndes ovan kan det troligen vara lättare att öka FoU-intensiteten i hela ekonomin om FoU- intensiteten är mer jämnt fördelad över branscher. En förklaring till detta är att en mer jämn fördelning av FoU-intensiteten avspeglar generellt goda förutsättningar för FoU medan en snedare fördelning kan indikera starka komparativa fördelar i en viss typ av produktion, t.ex. till följd av goda naturliga eller historiska – ”spårbundna” – villkor (t.ex. tillgång till en viss råvara). Men, för att närmare kunna se vilken roll branschstrukturen har för att förklara höga, relativt andra , FoU- intensitet i näringslivet som helhet, krävs dock mer finfördelad data och ett mer sofistikerat sätt att dekomponera skillnaderna i FoU- intensitet. Bilaga 8 till LU15 och van Pottelsberghe de la Potterie (2010) bekräftar, med hjälp av en panel av och branscher, den bild som ges av den enkla justeringen av FoU-intensiteten som gjorts ovan. Deras resultat ger vid handen att FoU-intensiteten i näringslivet i , , och är över genomsnittet när de tar hänsyn till skillnader i branschstruktur. och FoU-intensitet är (ojusterad) högre än ”referenslandet” () och de andra som ingår i studien, men det förklaras främst av den stora dominansen av vissa FoU-intensiva branscher. och van Pottelsberghe de la Potterie ger ingen förklaring till att branschstrukturen verkar vara mer betydelsefull för vissa länder än för andra. De konstaterar dock att det är vanskligt att dra policyslutsatser baserade på aggregerade, kvantitativa indikatorer, som exempelvis näringslivets samlade FoU som andel av BNP, eftersom de aggregerade måtten är starkt påverkade av ett lands branschstruktur och specialiserings- mönster. Följaktligen säger dessa indikatorer väldigt lite om villkoren för FoU i ett land. En metod för att förklara skillnader i FoU-intensitet mellan länder är att dela upp en förändring (eller ett gap) i FoU-intensitet mellan två länder i en inomliggande komponent, som fångar upp skillnader inom en och samma bransch, och en strukturell komponent som fångar skillnaderna i branschsammansättning. Motivet till att göra denna uppdelning är att länder kan ha samma FoU-intensitet i två branscher men om branschen i det ena landet, av någon anledning, utgör en större del av ekonomin (har en högre andel av det totala förädlingsvärdet) blir den totala FoU- intensiteten i näringslivet högre i det landet. Exempelvis har länder där läkemedelsindustrin utgör en relativt stor andel av för- ädlingsvärdet ofta högre, total FoU-intensitet i sitt näringsliv. Slutsatserna från de studier som gör parvisa35 jämförelser av FoU-gap mellan länder varierar. Exempelvis visar ab Iorwerth (2005) att mellan en fjärdedel och en tredjedel av skillnaderna i 35 Det vill säga när jämförelser görs mellan två länder åt gången. Bilaga 8 till LU15 FoU-intensitet mellan näringslivet i och beror på skillnader i branschstruktur. och (2003) beräknar att nästan hela gapet mellan FoU-intensiteten mellan och kan förklaras av den inomliggande effekten. Abramovsky, och (2004) beräknar att ungefär hälften av skillnaden i FoU-intensitet mellan och kan förklaras av skillnader i branschstruktur. Jaumotte och Pain (2005) konstaterar att resultaten från dessa studier måste tas med en nypa salt eftersom att det finns flera metodproblem. Exempelvis är den relativa betydelsen av den strukturella, jämfört med den inomliggande, komponenten beroende av vilken aggregeringsnivå de jämförs på. I allmänhet tycks den inomliggande effekten bli mindre ju finare data som används. För det andra spelar det stor roll vilka branscher som används. och van Es (2007) visar att den inomliggande komponenten blir mer betydelsefull om tjänstesektorn inkluderas. De studerar gapet i FoU-intensitet mellan och och finner, till skillnad från tidigare studier, att cirka tre fjärdedelar av skillnaden kan förklaras av den inomliggande effekten. Ett tredje metodproblem är att de uppdelningar som görs ofta avser specifika år, medan den relativa betydelsen av den strukturella och den inomliggande komponenten kan variera . Trots dessa metodproblem konstaterar och att det ändå verkar rimligt att ta hänsyn till branschstruktur när man försöker förklara skillnader i FoU-intensitet mellan länder. 2.5.2Dekomponering av FoU-gap för För att få en indikation på hur stort det, oftast positiva, FoU-gapet mellan och de andra som datatillgången tillåter en jämförelse med, görs nedan en uppdelning av skillnaderna i FoU-intensitet i en strukturell och en inomliggande faktor (se avsnitt 2.5.1 för bakgrund). Den uppdelning som görs utgår från och van Es (2007). Till följd av bristande tillgång på jämförbara data, framför allt för , beräknas dekompone- ringen för tio länder och elva branscher.36 Det faktum att denna 36 Branscherna och länderna är samma som i tabell 2.5–2.7. Bilaga 8 till LU15 uppdelning görs för relativt få branscher medför att den struktu- rella komponenten med stor sannolikhet underskattas något, dvs. det är mer av skillnaderna i FoU-intensitet mellan och andra länder som tillskrivs skillnader i FoU-intensitet inom branscher (för en given branschstruktur). Av jämförelsen mellan och de övriga länderna framgår att har ett positivt FoU-gap gentemot de andra länderna, förutom mot (se figur 2.13). Huvud- förklaringen till detta är att har en högre FoU-intensitet i samtliga branscher (den inomliggande komponenten), snarare än att näringslivet domineras av FoU-intensiva branscher i större utsträckning än i andra länder (den strukturella komponenten). Det är dock viktigt att ha i åtanke, som nämndes ovan, att det är förhållandevis få branscher som ligger till grund för beräkningarna och att den strukturella faktorn skulle öka i betydelse om jämförelsen utökades till fler branscher. Den inomliggande faktorns betydelse för att förklara skillnader i FoU-intensitet är störst i förhållande till , , och , men även i viss mån i förhållande till . Dessa länder har, med undantag för , en specialisering mot tillverkningsindustri, vilket kan förklara att den strukturella komponenten spelar mindre roll för att förklara FoU-gapet i förhållande till . Figur 2.13 Förklaring till skillnad i näringslivets FoU-intensitet mellan och nio 1987–2007, procentenheter A. jämfört med B. jämfört med -0,5 -0,5 Bilaga 8 till LU15 C. jämfört med -0,5 -0,5 -0,5 -0,5 G. jämfört med H. jämfört med -0,5 Bilaga 8 till LU15 I. jämfört med -0,5 Källa: in Industry, R&D, Indicators, EU KLEMS och egna beräkningar. Det är även intressant att se hur komponenterna har förändrats . Den strukturella komponenten har ökat i betydelse för att förklara FoU-gapet till , , och i viss mån , medan den har minskat i betydelse gentemot . En trolig förklaring till denna utveckling är att både och , , har en betydande telekomsektor med hög FoU-intensitet, vilken har ökat i betydelse i större utsträckning än i andra länder. I har speciali- seringen mot den sektorn dock skett i större utsträckning än i . Med en brasklapp för den förhållandevis höga aggregeringsnivån när det gäller branscherna, är en slutsats av dekomponerings- analysen att uppvisar en högre FoU-intensitet överlag i näringslivet än andra länder. Detta säger att har lyckats upprätthålla ett övertag gentemot andra, avancerade länder genom att uppgradera det teknologiska kunnandet inom fler branscher generellt, men även inom de branscher som har stor vikt (i termer av förädlingsvärde), såsom motorfordons- och telekombranschen. Analysen ovan talar också för att det är möjligt att påverka uppgraderingen av teknologiskt kunnande med politiska åtgärder eftersom den inomliggande komponenten kan antas vara lättare att påverka än den strukturella. Vilka åtgärder som kan påverka näringslivets FoU-intensitet diskuteras i kapitel 5 och 6. Bilaga 8 till LU15 2.6Företagsstrukturens betydelse för skillnaden i FoU-intensitet mellan länder En potentiell källa till variation i FoU-intensitet mellan länder är skillnader i företagsstruktur med avseende på företagsstorleken. Det finns flera skäl till varför små och stora företag kan förväntas skilja sig åt när det gäller FoU-utgifter. Enligt Schumpeters (1942) teori om ”kreativ förstörelse” är innovatörerna typiskt sett små och nyetablerade företag som utmanar stora och etablerade företag genom nya och radikala innovationer. De små företagen kan också behöva vara mer innovativa än stora företag för att vara konkurrenskraftiga. Men, teknisk utveckling kan också vara kumulativ, där fokus ligger på att förbättra existerande teknologi snarare än att ta fram radikala innovationer. Denna form av teknologisk utveckling är lättare för konkurrenter att imitera, vilket skapar svaga incitament för FoU. Stora företag kan dock i kraft av sin storlek – inte sällan förstärkt av olika former av regleringar – dra nytta av marknadsmakt på sina respektive marknader, vilket gör att det lönar sig bättre för stora företag att bedriva sådan produktförbättring. Stora företag har också lättare att skydda patent och varumärken genom tillgång till större legala resurser. Stora företag kan vidare sprida riskerna i olika innovationsprojekt på ett effektivare sätt. Om riskerna i innovationsprojekten är okorrelerade, kommer den samlade risken i projektportföljen att minska med antalet projekt. Detta ger också de större företagen en fördel, i synnerhet som det kan finnas lednings- och koordineringskostnader av att bedriva flera projekt över flera områden (för att sprida riskerna). Det finns både teoretiskt och empiriskt stöd för att större företag har större FoU-utgifter än mindre företag – bland de företag som bedriver någon FoU överhuvudtaget; ett stort antal små företag bedriver ingen FoU alls. och (2004) visar teoretiskt att vinstmaximerande företag skalar upp sina FoU- utgifter i proportion till storleken på kunskapsstocken (som i sin tur är större i större företag). De visar också att företagens FoU- intensitet är oberoende av företagsstorlek. Denna ”storleksirrelevans” bekräftade tidigare empiriska studier som inte funnit något samband mellan FoU-intensitet och före- Bilaga 8 till LU15 tagsstorlek (se t.ex. Bound m.fl., 1984; Caves, 1998). Denna empiriska ”järnlag” har dock kommit att ifrågasättas i såväl nya teoretiska modeller som i empiriska studier på nyare data. Akcigit (2009) visar i en teoretisk modell att små företag har större incitament att ta fram nya, radikala innovationer medan det för större företag blir mer lönsamt att ägna sig åt inkrementell FoU, dvs. förbättringar av befintlig teknologi, och därmed lägger mindre av sina resurser på FoU. Med andra ord bör man förvänta sig ett negativt samband mellan FoU-intensitet och företagsstorlek. De teoretiska implikationerna får stöd av empiriska resultat där stor vikt läggs vid att ta hänsyn till dels att långt ifrån alla företag ägnar sig åt FoU, dels att det kan finnas en risk för att små ”översamplas” i förhållande till (små) företag som inte bedriver någon FoU alls. Denna senare risk är betydligt mindre för stora företag.37 Även Park (2011) erhåller resultat som indikerar att små företag är mer FoU-intensiva än stora företag. och (2009) finner ett negativt samband mellan företagsstorlek och försäljning av nya produkter (som inte är imitationer, utan nyutvecklade av företaget) för svenska företag när hänsyn tagits till en mängd andra förklarande variabler, inklusive branschstruktur. Försäljningen av nya, icke-imiterande produkter är inget standard- mått på FoU-intensitet, men ligger väl i linje med de teoretiska implikationerna från Akcigit (2009) och Akcigit och (2010), som ju förutspår att större företag ska ägna mindre resurser relativt små företag åt att ta fram nya, radikala innovationer. Studier av sambandet mellan FoU-intensitet och företagsstorlek på bransch- respektive landnivå ger blandade resultat. I hög- teknologiska branscher, så som kemi- och läkemedels- eller elektronikindustri, är det både de mycket stora företagen och de små företagen som har den högsta FoU-intensiteten. På landnivå verkar det däremot snarare finnas ett positivt samband mellan företagsstorlek och FoU-intensitet. I figur 2.14 illustreras att länder som har en hög andel FoU i stora företag också har högre FoU-intensitet, mätt som FoU-utgifter i företagen i relation till 37 Akcigits resultat pekar på en elasticitet för FoU-intensitet (FoU-gifter som andel av försäljningen) med avseende på storlek (försäljning) på mellan . Det är (väsentligt) lägre än , dvs. en enhetselasticitet, som implicerar att FoU- intensiteten ökar proportionellt mot företagsstorleken. Bilaga 8 till LU15 BNP.38 En förklaring till att sambandet mellan FoU-intensitet och företagsstorlek går från negativt på mikronivån till positivt på makronivån är helt enkelt att stora företag har en mycket större vikt i aggregerade data över FoU-intensiteten än små företag, även om de förra är mer FoU-intensiva ”var och en för sig”. Som konstaterats ovan, är det snarare regel än undantag att en handfull stora företag eller företagskoncerner svarar för lejonparten av FoU:n i näringslivet. Detta gör att det är viktigt att komplettera den bild som ges av aggregerade (bransch-)data med analyser av vilka överväganden de stora, ofta multinationella, företagen gör när de fattar sina beslut om att investera i FoU. Likaså är det sannolikt att företag av olika storlek dels ägnar sig åt olika typer av FoU (t.ex. grundforskning eller produktutveckling), dels reagerar olika på politiska åtgärder. Betydelsen av företagens storlek i dessa båda avseenden kommer att beröras i kommande kapitel. 38 Uppenberg (2009) gör motsvarande observation. Bilaga 8 till LU15 Figur 2.14 Samband mellan näringslivets totala FoU-utgifter och andelen FoU som bedrivs i företag med >250 anställda i 24 OECD- länder 2009, andel av BNP respektive andel av samtliga företag (procent) Data för andelen företag med > 250 anställda avser olika år för olika länder. Källa: Science and Technology Indicators 2010 och egna beräkningar. 2.6.2Kan skillnader i företagsstorlek förklara FoU-gap mellan länder? I den utsträckning det finns en unik, optimal företagsstorlek för en viss bransch, och den branschen kännetecknas av tillräckligt hög konkurrens, skulle företagsstorleken inte kunna förklara skillnader i FoU-intensitet mellan länder. I stället skulle skillnader i FoU- intensitet förklaras av skillnader i branschsammansättning. Det finns dock en spridning i företagsstorlek såväl inom en och samma bransch som mellan länder. Den genomsnittliga företagsstorleken i högteknologiska branscher tenderar att vara mindre än i låg- teknologiska branscher. Men, även inom högteknologiska branscher finns skillnader. Ortega-Argilés och Brandsma (2008) visar att bioteknikföretag i genomsnitt är mindre än läkemedels- företag. I en studie på företagsdata från Europeiska kommissionens ”EU Industrial R&D Scoreboard” visar Ortega-Argilés och Brandsma (2008) att det inte finns någon märkbar skillnad i fördelningen av FoU-volymer mellan företag i och företag i men att amerikanska företag i genomsnitt är mer FoU-intensiva än företag inom EU, vilket också konstaterades i avsnitt 2.4.2. Bilaga 8 till LU15 att företagen inom EU är större i genomsnitt än företagen i och finner ett tydligt negativt samband mellan företagsstorlek och FoU-intensitet, även när hänsyn har tagits till branschstruktur. En slutsats som kan dras (men som författarna själva inte drar) av dessa resultat är att orsaken till att det amerikanska näringslivet har en högre FoU-intensitet än näringslivet inom EU är att andelen mindre företag är större i än i EU. I en studie på företagsdata från Europeiska kommissionens databas Scoreboard jämför Moncada- Paterno-Castello m.fl. (2009) FoU-intensiteten beroende på företagsstorlek i , och . De konstaterar att närings- livets FoU i EU är mycket mer koncentrerad till de stora företagen (om man bortser från ett antal stora företag med mycket stor försäljning men förhållandevis lite FoU, som t.ex. oljekoncernen ). Fördelningen av FoU-intensiteten är jämnare fördelad över företagsstorlek i . Vidare har betydligt fler medelstora företag med hög FoU-intensitet. En slutsats av detta är att en viktig källa till att förstå skillnaderna i FoU-intensitet mellan länder är hur företagsstrukturen ser ut.39 och van Es (2007) lyfter fram betydelsen av snabb- växande företag – s.k. gasellföretag (gazelle companies). Gasell- företagen kännetecknas bl.a. av att de satsar mycket på FoU i förhållande till sin omsättning. Förekomsten av gasellföretag tycks vara större i än i , vilket kan vara ytterligare en källa till skillnaderna i FoU-intensitet mellan och . Cincera och Veugelers (2013) analyserar vilken betydelse s.k. ”young leading innovators” (yollies) har för att förklara FoU-gapet mellan och EU. Yollies fångar in de företag som står på egna ben (dvs. inte blivit uppköpta eller sammanslagna med något annat, större företag) och relativt snabbt efter det att företaget startats kommit att bli en ledande innovatör. Utmärkande för yollies är således att de har en hög FoU-intensitet. Cicera och Veugelers bekräftar bilden av att EU både har färre yollies än (svarar för cirka en tredjedel av FoU-gapet mellan och ) och, framför allt, att europeiska yollies är mindre FoU-intensiva än amerikanska yollies (av FoU-gapet förklaras av denna faktor). 39 (2007) kommer till en likartad slutsats från en studie av Scoreboard . Bilaga 8 till LU15 bland de äldre, ledande innovatörerna finns skillnader mellan och . av FoU-gapet mellan och förklaras av att de äldre, ledande innovatörerna i EU är mindre FoU- intensiva. Cincera och Veugelers konstaterar dock att skillnaderna mellan och till mycket stor del förklaras av den strukturella sammansättningen. Amerikanska yollies finns mer frekvent i FoU-intensiva sektorer som IT och bioteknik. Så mycket som av skillnaderna i den totala FoU-intensiteten mellan och förklaras av skillnader i branschstruktur. Med andra ord kvarstår inte så mycket av skillnaden (i FoU-intensitet) om europeiska och amerikanska företag inom samma bransch jämförs. Sammanfattningsvis finns påtagliga skillnader i företagsstruktur mellan och . Dessa skillnader kan hjälpa till att förklara varför näringslivet i EU (i genomsnitt) är mindre FoU-intensivt än näringslivet i . Framför allt tycks ha haft bättre förutsättningar att få fram unga ledande innovatörer och mer FoU- intensiva mindre och medelstora företag. En mer rigorös analys av skillnaderna ger dock vid handen att den strukturella effekten, dvs. skillnader i branschsammansättning, dominerar som förklarings- faktor. Det pekar snarare mot att se på de villkor som får FoU- intensiva branscher, som IT och bioteknik, att växa fram och expandera, snarare än villkor som generellt ökar FoU-intensiteten i alla företag (oavsett storlek). Det är svårt att göra en tydlig översättning av dessa resultat till svenska förhållanden; jämförbara studier på mikrodata av hur den svenska företagsstrukturen ser ut med avseende på företagens FoU-intensitet saknas. har dock ett positivt FoU-gap i för- hållande till , delvis tack vare en positiv strukturell komponent (se avsnitt 2.5.2). har ett gap när det gäller betydelsen av högteknologiska branscher jämfört med och bidraget från dessa branscher till den totala (högre) svenska FoU- intensiteten är mindre än i . Det svenska näringslivets FoU- intensitet verkar också vara beroende av etablerade, ledande innovatörer i större utsträckning än i . Ytterligare forskning om företagsstrukturens betydelse för det svenska näringslivets FoU är välkommen. Bilaga 8 till LU15 Detta kapitel har beskrivit och analyserat utvecklingen av det svenska näringslivets FoU-utgifter och hur de förhåller sig till FoU-utgifter i (huvudsakligen) andra . Fokus i kapitlet har riktats mot betydelsen av bransch- och företags- strukturen i näringslivet för att förklara skillnader i FoU-intensitet mellan och andra länder.