sou · H4B374 · 2016-11-08 00:00:00 — Vi har kom- pletterat kartläggningen med vissa uppgifter av motsvarande slag om Feministiskt initiativ. För detta syfte har vi bl.a. tagit del av stadgar och andra dokument och information som finns publicerad på partiernas och organisationernas webbplatser. Ordföranden och sekreteraren har som ett led i kartläggningen också genomfört inter- vjuer med representanter för de åtta nuvarande riksdagspartiernas riksorganisationer. Sekreteraren har intervjuat representanter för ett antal av riksdagspartiernas regionala- eller lokala organisationer. Vidare har hon intervjuat en representant för Feministiskt initiativ. Intervjuer har också genomförts med valkandidater och represen- Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… tanter för några av riksdagspartiernas sidoorganisationer. Intervju- personerna har tillfrågats om, förutom partiernas organisatoriska uppbyggnad, för- och nackdelar med att utöka redovisningsskyl- digheten. Kommittén har vidare i enlighet med direktiven (s. 18) till stöd för sitt arbete haft en referensgrupp med representanter för partier som bedriver politisk verksamhet på enbart regional och lokal nivå. Referensgruppens ledamöter har lämnat upplysningar om sina partiers organisation och verksamhet samt synpunkter på en redo- visningsskyldighet för partier på regional och lokal nivå. För ytter- ligare information om genomförda intervjuer och om kommitténs arbete i övrigt se avsnitt 2.2. Resultatet av kommitténs kartläggning redovisas i avsnitt 7.2–7.5. De synpunkter som framförts av intervjupersonerna och referens- gruppens ledamöter redovisas i samband med det. 7.2Regionala och lokala organisationer De åtta partier som (sedan valen 2014) har mandat i är , Kristdemokratiska Partiet (Kristdemo- kraterna), Liberalerna (f.d. liberalerna), de gröna (), (), Socialdemokratiska Arbetareparti (Socialdemokraterna), och . Därutöver har Feminist- iskt initiativ mandat i sedan valet . nämnda partier har en likartad formell organisationsstruktur som innebär att organisationer på lokal nivå sluter sig samman i organi- sationer på regional nivå, vilka i sin tur sluter sig samman i en riks- täckande organisation. Alla organisationer är regelmässigt ideella föreningar och egna juridiska personer. De omfattas av partiets gemensamma stadgar men har även egna stadgar. De regionala organisationerna har i allmänhet en eller flera riks- dagsvalkretsar som verksamhetsområde och de lokala organi- sationerna en kommun. Alla partier har dock inte lokalorgani- sationer i alla kommuner och vissa partier har flera lokalorgani- sationer i en och samma kommun. I kommuner där ett parti har flera lokalorganisationer sluter sig dessa ibland samman i en kom- SOU 2016:74 Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… Organisationsnivåerna kan i dessa fall vara fyra eller fem i stället för tre. I fortsättningen används benämningarna lokalorganisationer (eller lokala organisationer), distriktsorganisationer (eller regionala organisationer) och riksorganisation, trots att benämningarna skiljer sig åt mellan partierna. Lokala organisationer benämns upplysningsvis i kretsar, i Feministiskt initiativ kommunföreningar och medlems- grupper, i kommunorganisationer och lokalavdel- ningar, i Liberalerna lokala föreningar, i lokalavdelningar, i kretsar och partiföreningar, i Socialdemokraterna arbetarekommuner och föreningar eller klubbar, i Sverigedemokra- terna kommunföreningar eller kretsföreningar samt i partiföreningar. Regionala organisationer benämns i , Kristdemo- kraterna och distrikt, i Feministiskt initiativ avdelningar, i , i , i regionavdelningar samt i Socialdemokraterna och partidistrikt. I Socialdemokraternas och stadgar talas inte om riksorganisation utan endast om parti. I övriga partier används i stadgarna benämningen riksorganisation. Det förekommer härutöver sammanslutningar inom partierna baserade exempelvis på intressefrågor, vilka i vissa fall även de är egna juridiska personer. Partiernas riksdagsgrupper är också i regel egna juridiska personer. Vid val till är landet indelat i 29 valkretsar. Landets landsting () är 20. Alla riksdagspartier har runt 20 till 30 distriktsorganisationer. har 290 kommuner (kom- munfullmäktige). Antalet lokalorganisationer varierar ganska mycket mellan partierna. Antalet lokalorganisationer i är cirka 3 500. Bland dessa ingår vissa av sidoorganisationernas lokalorganisationer som är anslutna till partiets kommungemensam- ma lokalorganisationer (se vidare nedan). har drygt 1 000 och cirka 550 lokalorganisationer. Kristdemo- kraterna, Liberalerna, och har cirka 300 vardera. har cirka 200 lokalorganisationer. Feministiskt initiativ har cirka 80 distrikts- och lokalorganisationer, men alla är inte självständiga juridiska personer. Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… Varje distriktsorganisation och lokalorganisation som är en egen ideell förening har bestämmanderätt över sin egen ekonomi. I partiernas stadgar finns bestämmelser om de formella kopplingarna mellan nivåerna, såsom exempelvis bestämmelser som anger att underorganisationer väljer ombud till riksorganisationens kongress. Däremot finns i partiernas stadgar generellt sett inga bestämmelser som ger en överordnad organisation befogenhet att överpröva en lokal- eller distriktsorganisations ekonomiska förvaltning. I ett av riksdagspartierna är emellertid, enligt dess stadgar, distriktsorgani- sationer och lokalorganisationer skyldiga att till riksorgani- sationen lämna bl.a. balansrapport och resultatrapport. Om inte gör det upplöses de. Enligt ett annat partis stadgar är distriktsorganisationer och lokalorganisationer skyldiga att till överordnad organisation på begäran lämna uppgifter om bland annat ekonomi. Om de inte gör det kan de nekas viss repre- sentationsrätt i den överordnade organisationen som de annars skulle ha haft. Ekonomisk redovisning och revision sker inom respektive parti- organisation som är en ideell förening. Se avsnitt 5.4 angående ideella föreningars skyldigheter såvitt avser bl.a. bokföring, redo- visning och revision. De representanter för distrikts- och lokal- organisationer som har intervjuats har uppgett att deras organi- sation har ordnade räkenskaper och följer bokföringslagens regler. Anställda finns i många av distriktsorganisationerna men i lokal- organisationerna är det ovanligt med anställda, de drivs i stor ut- sträckning ideellt. Flera av de representanter för partierna som intervjuades av kommittén betonade att distriktsorganisationerna och lokalorgani- sationerna är helt självstyrande även om viss kommunikation sker mellan de olika organisationsnivåerna inom partierna. I flera partier betalar exempelvis lokalorganisationerna en avgift till sin över- ordnade distriktsorganisation eller till riksorganisationen i utbyte mot vissa administrativa tjänster. Vidare är det i vissa partier så att medlemsavgifterna tas upp av riksorganisationen. I några partier förs därefter del av dessa över till lokalorganisationerna. Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… Ett antal centrala organ återfinns i alla de nuvarande riksdags- partiernas riksorganisationer, även om partierna använder olika benämningar på organen. Nedan används den benämning som flest partier använder och eventuella avvikelser från detta anges inom parentes. Alla partierna har ordförande (har dock i stället två språkrör), verkställande utskott (Liberalerna använder i stället benämningen partiledning, och benämningen arbetsutskott), partistyrelse och kongress (i och heter det i stället partistämma, i Kristdemokra- terna riksting, i Liberalerna landsmöte, i landsdagar och i ). Feministiskt initia- tiv har en liknande struktur, dock med två eller tre talespersoner i stället för ordförande. Bland några riksdagspartier förekommer det vissa ytterligare organ av stor betydelse i partiets struktur. Exempelvis finns i vissa partier ett slags representantskap dit kongress eller partistyrelse kan hänskjuta frågor (i och Liberalerna benämnt partiråd och i och benämnt förtroende- råd). Olika råd och delegationer samt kommittéer är också av stor betydelse i partierna. Kongressen är det högsta beslutande organet i partierna. Det skiljer sig åt mellan partierna hur ofta sådan hålls. Kongressen lägger fast ramarna för partiets verksamhet genom att bland annat välja ordförande och partistyrelse samt behandla framlagda motioner. Rösträtt vid kongressen har ombud utsedda av distrikts- och lokal- organisationerna samt i vissa partier deras sidoorganisationer (se avsnitt 7.4.2). I vissa partier har även andra, såsom exempelvis partistyrelsen, rösträtt. De högsta beslutande organen mellan kongresserna är parti- styrelsen och det verkställande utskottet. Riksdagsgrupperna och Europaparlamentsgrupperna fungerar som en del av partiorganisationen. I allmänhet har distrikts- och lokalorganisationerna en makt- struktur liknande riksorganisationens, med bl.a. styrelse och kon- gress. Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… Alla intervjupersonerna uppgav att enskilda bidragsgivare enligt deras erfarenhet förekommer i mycket liten omfattning eller inte alls. I de flesta distrikts- och lokalorganisationer består intäkterna i princip uteslutande av offentligt partistöd och i förekommande fall medlemsavgifter, enligt vad som framkom vid intervjuerna. Några av partirepresentanterna anförde att deras parti har en restriktiv inställning till att ta emot bidrag från organisationer och företag. 7.2.5Synpunkter på redovisningsskyldighet och dess struktur De intervjuade representanterna för riksdagspartiernas riksorgani- sationer pekade alla på svårigheter förenade med att utöka redovis- ningsskyldigheten till att omfatta partiernas verksamhet på regional och lokal nivå. Såväl problem med att lägga en sådan redovisnings- skyldighet på partierna samlat som med att lägga skyldigheten på var och en av partiernas distrikts- och lokalavdelningar lyftes fram. Följande problem förknippade med att lägga redovisningsskyl- digheten på partiet samlat, nämndes av representanterna för riks- dagspartiernas riksorganisationer. –Det skulle vara mycket resurskrävande för riksorganisationen att samla in och sammanställa dessa uppgifter från hundratals, i vissa fall tusentals, underorganisationer. Två av intervjuperso- nerna sa att deras partier skulle behöva två extra heltidstjänster, en av dem uppskattade att dennes parti skulle behöva en extra halvtidstjänst. Övriga hade svårt att ange närmare hur mycket extra resurser som skulle krävas. Därutöver skulle det enligt vad flera av dem anförde krävas att riksorganisationerna skaffar ett IT-system lämpligt för ändamålet, med de uppstartskostnader som skulle vara förenade med det. –För att distriktsorganisationer och lokalorganisationer ska vara skyldiga att lämna uppgifter om sina intäkter till riksorgani- sationen måste stadgarna ändras. skulle då bli mer toppstyrd. Det kan diskuteras om det innebär ett in- grepp i föreningsfriheten att införa regler som på detta sätt på- verkar hur partiernas organisationer ska se ut. Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… –har ingen möjlighet att kontrollera om intäktsuppgifter avseende distriktsorganisationer och lokalorgani- sationer är korrekta. har inget inflytande över eller insyn i dessa organisationers ekonomi och verksam- het. Behörig företrädare för partiet på central nivå kan därmed inte gå i god för att uppgifter om partiets intäkter på regional och lokal nivå stämmer. –Om reglerna innebär att riksorganisationens revisorer ska granska distriktsorganisationernas och lokalorganisationernas intäktsredovisningar är det förknippat med svårigheter och innebär avsevärt mycket mer arbete för revisorerna än vad som är fallet . Bland problem förknippade med att lägga redovisningsskyldigheten på partiernas distrikts- och lokalorganisationer var för sig, nämndes av representanterna för riksdagspartiernas riksorganisationer följande. –Det skulle vara betungande för exempelvis en liten lokalorgani- sation att själv sköta redovisningen till Kammarkollegiet eller annan myndighet. Det skulle riskera att hämma människors benägenhet att engagera sig i politiska organisationer och att åta sig uppdrag som kassör i sådana. –Det skulle vara betungande för Kammarkollegiet eller annan myndighet att ta emot intäktsredovisningar från tusentals små organisationer. –Om distriktsorganisationer och lokalorganisationer själva redo- visar sina intäkter tappas helhetsbilden bort. De intervjuade representanterna för riksdagspartiernas distrikts- och lokalorganisationer uppgav att det inte skulle vara särskilt betungande för deras organisation att lämna en intäkts- redovisning, förutsatt att redovisningen kunde lämnas på ett enkelt sätt. Det skulle vidare enligt dem inte vara någon skillnad av bety- delse på att lämna redovisningen till en överordnad organisation inom partiet eller till en myndighet. Det framfördes dock av någon att det skulle innebära ytterligare en arbetsuppgift för kassören eller motsvarande och på så sätt vara i viss mån betungande. Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… har det framförts att det skulle kunna upplevas som enklare att ge uppgifterna till sitt partis riksorganisation, som sedan vidare- befordrar dem till Kammarkollegiet. Som redogjorts för tidigare (se avsnitt 5.3.2) finns det sedan valet i landet totalt 1 678 ledamöter av , varav 444 valts in på personligt röstetal. Det finns vidare 12 763 leda- möter av kommunfullmäktige, varav 2 598 valts in på personligt röstetal. Till det kommer 1 967 ersättare för ledamöterna av lands- tingsfullmäktige, varav 54 valts in på personligt röstetal, och 7 622 ersättare för ledamöterna av kommunfullmäktige, varav 39 valts in på personligt röstetal. I riksdagsvalet var det 98 av de 349 riksdagsledamöterna och 19 av de 470 ersättarna som valdes in på personligt röstetal. I valet till 2014 valdes 14 av de 20 ledamöterna och 4 av de 30 ersättarna in på personligt röste- tal. Siffrorna i fråga om ersättare avser antalet personer som är ersättare i respektive typ av församling (en person kan vara ersättare för flera ledamöter). Dock har 17 av ledamöterna och 4 av ersättarna uppdrag som ledamot eller ersättare i alla tre, dvs. i , och kommunfullmäktige, medan 869 av ledamöterna och 294 av ersättarna har uppdrag som ledamot eller ersättare i två av dem (allt enligt uppgift från ). Sammanlagt finns det alltså cirka 25 000 ledamöter och ersättare för ledamöter av , , kommunfullmäktige och . Av dem har sammanlagt knappt 3 300 ut- setts till ledamot eller ersättare på grundval av sitt personliga röste- tal, cirka 140 av eller och cirka 3 160 av landstings- eller kommunfullmäktige. Antalet unika personer som i valet stod som kandidater på tryckta valsedlar var till kommunfullmäktige 52 116 personer, till 12 525 personer och till 5 901 perso- ner. I valet till stod 372 personer som kandidater på tryckta valsedlar. Som framgått i det föregående (se avsnitt 5.3) kommer det från och med valet att finnas ett krav på skriftligt samtycke från Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… dem som deltar som kandidater i ett val. Ett sådant samtycke ska ges in till före valdagen. Det kom- mer därmed att kunna förekomma kandidater på valsedlar som inte samtyckt till kandidaturen, även om dessa kan bli in- valda. Å andra sidan kommer att det att kunna finnas kandidater som deltar i valet utan att ha sitt namn på en tryckt valsedel. Det bör vidare noteras att det – åtminstone rent teoretiskt – kan komma att finnas valsedlar tryckta för partier som inte anmält sitt deltagande. Det finns nämligen ingen koppling i vallagen mellan anmälan om deltagande i val för partier och rätten att beställa valsedlar. Vid kommitténs intervju med en representant för Socialdemo- kraternas riksorganisation framkom att partiets kandidater i valet var cirka 800 till , 12 000 till och 22 000 till kommunfullmäktige. De som för detta partis räkning blev valda till ledamöter av var 113, av cirka 600 och av kommunfullmäktige cirka 4 500. I allmänhet fastställs listor för val till kommunfullmäktige av lokal- organisationernas kongress och listor för val till landstingsfull- mäktige och riksdag av distriktsorganisationens kongress. Listor för val till och eventuell rikslista för val till riks- dagen fastställs i allmänhet av något av riksorganisationens organ. Många partier genomför provval innan listorna fastställs. Flera partier kräver att samtliga kandidater avlämnar en försäk- ran av vilken det framgår hur de ska förhålla sig till val- och parti- arbete. I vissa partier finns etiska regler som gäller för alla som representerar partiet på olika nivåer. 7.3.3Synpunkter på redovisningsskyldighet och dess struktur Vid kommitténs intervjuer med representanter för partiernas riks- organisationer nämndes i fråga om redovisningsskyldighet avseende valkampanjer liknande svårigheter som de som redogjorts för i avsnitt 7.2.5 rörande redovisningsskyldighet avseende distrikts- och lokalorganisationernas verksamhet. Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… att det är mycket resurskrävande för riksorganisationen att samlat redovisa för partiets valkandidater till riksdag och Europaparla- mentet och att det skulle vara ännu mer resurskrävande att redovisa även för valkandidater på regional och lokal nivå. Det finns inget sätt att tvinga kandidaterna att lämna dessa uppgifter till riks- organisationen eller att kontrollera om uppgifterna är korrekta. Flera intervjupersoner tog också upp att situationer kan uppstå där enskilda kandidater medvetet vill skada sitt parti (eller före detta parti). Flera av de intervjuade representanterna för riksorganisationerna menade å andra sidan att, om redovisningsskyldigheten i stället läggs på valkandidaterna själva, det skulle vara betungande för kandi- daterna och riskera att hämma personers benägenhet att åta sig politiska uppdrag. Någon ansåg att redovisningens struktur bör vara enhetlig på så sätt att om riksorganisationen ska redovisa för distrikts- och lokalorganisationernas intäkter så ska den också redovisa för valkandidaternas intäkter. De valkandidater som kommittén intervjuat uppgav att det i princip inte skulle vara någon skillnad i administrativt hänseende för dem mellan att lämna intäktsredovisning till partiet eller till Kammarkollegiet. Någon ansåg dock att det administrativt skulle vara något lättare att lämna redovisningen till sitt parti. 7.4Till partier närstående organisationer Samtliga nuvarande riksdagspartier har i anslutning till sig en eller flera politiska organisationer som nämns i partiets stadgar och har vissa rättigheter i förhållande till partiet. De arbetar ofta för en viss grupps intressefrågor inom och utanför partiet. Närmare hur rättigheterna och övriga kopplingar i förhållande till partiet ser ut skiljer sig åt (se redogörelse för detta i avsnitt 7.4.2). Här används benämningen sidoorganisationer, eftersom det kan anses vara ett vedertaget begrepp för organisationer av detta slag. Riksdags- partierna använder sig dock av olika benämningar i sina stadgar, som framgår i nästkommande avsnitt. Vilka dessa sidoorgani- sationer är kan, liksom när det gäller andra förhållanden som rör partierna, förändras beroende på beslut fattade av partierna Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… Redogörelsen här avser förhållandena vid detta betänkandes avlämnande. Riksdagspartiernas sidoorganisationer består i allmänhet av en eller flera självständiga juridiska personer. Många sidoorganisation- er bedriver på samma sätt som partierna verksamhet på central, regional och lokal nivå genom ett antal ideella föreningar. Som framgår av redogörelsen i nästkommande avsnitt 7.4.2 skiljer det sig åt hur tätt och på vilket sätt sidoorganisationerna är knutna till respektive parti. I vissa partier räknas medlemmar i sidoorgani- sationer som medlemmar i partiet. Det förtjänar att påpekas att även andra partier än riksdagspartierna kan ha sidoorganisationer. 7.4.2Nuvarande sidoorganisationer i partier med mandat i och I används i fråga om organisationer av detta slag i partiets stadgar benämningen syskonorganisationer, i Kristdemo- kraterna associerade förbund, i Liberalerna samverkande organi- sationer, i sidoorganisationer, i organi- sationer inom partiet och i inom partiet. I Socialdemokraternas och respektive stad- gar används ingen benämning utan det framgår endast att ett antal namngivna organisationer har vissa rättigheter i förhållande till respektive parti. sidoorganisationer är Centerkvinnorna, Center- partiets och Centerstudenter. Medlemmar i sidoorganisationerna har enligt partiets stadgar samma rättigheter inom som medlemmar i partiet. Alla medlemmar i eller någon av de tre sidoorganisationerna tillhör en av partiets distriktsorganisationer och kan efter eget intresse delta i verksamhet inom hela . Enligt stadgarna utser de tre sidoorganisationerna fyra ombud vardera till partikongressen. Ombuden har rösträtt vid partikongressen. De får även utse en ledamot vardera till partistyrelsen. Vidare finns i ett s.k. förtroenderåd till vilket sidoorganisationerna utser två ombud vardera. Feministiskt initiativ har sidoorganisationen feminister. Denna organisation är del av partiorganisationen på så sätt att den räknas som en lokalorganisation (i Feministiskt initiativ benämnd Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… medlemsgrupp) som är tematisk och inte geografisk. Unga feminister kan dock inte fatta beslut om att partiet ska delta i val till kommun- eller . Organisationen kan ha medlemmar som inte är medlemmar i initiativ. Enligt stadgarna ska Unga feminister och Feministiskt initiativ sträva efter att sam- arbeta. Unga feminister ska fortlöpande informera Feministiskt initiativs medlemmar om sin verksamhet och inbjuda till deltagande i den samt informera sina medlemmar som inte är medlemmar i initiativ om möjligheten att bli det. sidoorganisationer är , och . Dess medlemmar är inte auto- matiskt medlemmar i . Sidoorganisationernas lokalorganisationer, kommunorganisationer och distriktsorgani- sationer utser en ordinarie ledamot jämte ersättare vardera till styrelsen för partiets organisationer på motsvarande nivå. Dessa ledamöter har i viss utsträckning motionsrätt och rösträtt vid de olika organisationsnivåernas kongresser. I riksorganisationen är sidoorganisationernas respektive ordförande ledamot i partistyrel- sen. Sidoorganisationerna utser även ersättare för dem. Rösträtt vid kongressen har bland annat partistyrelsens ledamöter. Vid kon- gressen har vidare sidoorganisationerna representationsrätt med vardera två ombud, som har förslags- och rösträtt. Dessa ombud måste vara medlemmar i . Sidoorganisationernas kongresser och styrelser har därutöver motionsrätt. Partiet har representation i sidoorganisationernas styrelser på alla tre organi- satoriska nivåer. Liberalernas sidoorganisationer är Liberala kvinnor och . Deras medlemmar är inte automatiskt med- lemmar i Liberalerna. De två sidoorganisationerna utser ombud till partikongressen med rösträtt vid den. Liberala kvinnor utser två och tre, varav en ska tillhöra Liberala studenter, som är ett nätverk inom . Det anges i stadgarna att ett ombud måste vara medlem i Libera- lerna. Sidoorganisationerna utser också representanter som ska adjungeras till partistyrelsen. Liberala kvinnor utser en och två, varav en ska tillhöra studenter. Vidare finns i Liberalerna ett partiråd, till vilket sido- organisationerna utser ombud. Liberala kvinnor utser en och Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… två, varav en ska tillhöra studenter. sidoorganisationer är Grön Ungdom och Gröna Studenter. Deras medlemmar är automatiskt medlemmar i partiet.