sou · H4B392 · 2016-12-20 00:00:00 — The idea is to make use of the extensive capacity society possesses to strengthen democracy, stop people from joining violent extremism and facilitate defections. A great deal of suffer- ing can be averted in this way. When preventive efforts take effect, this in turn means that fewer violent extremist individuals need to be monitored. This increases the capacity of the system: the and the will have better chances of preventing crimes at the preparatory or attempt stage; they will be able to solve the crimes that are nonetheless committed. It cannot be stressed enough how important it is to combat extremist motivated crime at the earliest possible stage. Municipal coordinator, municipal status report, municipal action plan During the two and a half years in which national coordination against violent extremism has been ongoing, almost all of the country’s 290 municipalities have been visited. The concurrent experience shows that the following three conditions must be met for concrete efforts against violent extremism to be made at local level. There must be a municipal coordinator or contact person. A municipal status report on the scope and structure of violent extremism must be produced. A municipal action plan against violent extremism must be devised. Municipalities can of course join forces to meet these conditions where appropriate (small municipalities, common problems, etc.). Many actors need to help each other to produce a local status report and contribute to an action plan. Who knows what? Muni- cipal officials in schools, social services, emergency services and other public services have information at their disposal. What knowledge is possessed by civil society organisations and religious communities, employees at youth homes and homes for care or , parking companies, government agencies such as the , and of course the local ? Violent extremism – part of contingency planning This model of coordination, status report and action plan is already implemented in municipal contingency planning, although the focus up to now has been more on flooding, major fires and similar challenges than on violent extremism. However, numerous muni- cipalities have begun to apply a social risk perspective in their ana- lyses. This applies to various types of incidents that threaten social sustainability. One such social risk is the local occurrence of viol- ent extremism. The county administrative boards have a responsibility for county-wide contingency planning and receive municipalities’ status reports and action plans. At national level, it is the that deals with contingency planning. The Coordinator’s proposal is for the to get the responsibility as national coordinator to safeguard democracy against violent extremism as of 2018 (the headquarter is situated in , see front cover). The principal reasons behind this proposal are the Agency’s national risk per- spective and its ability to coordinate at different levels. At an over- arching level, the Agency is responsible for dealing with all risks facing the Swedish society, and this should also include the risks of violent extremism. The task as national coordinator is not about carrying out every single practical measure; it is about ensuring necessary actions are carried out by relevant actors through coordination. A few such coordination tasks include the following. Assisting with methods for developing local status reports and action plans. Monitoring and analysing the scope and character of violent extremism in . Collaborating with key actors to organise training, initiate projects, produce handbooks, etc. Initiating and monitoring research, as well as collecting and spreading knowledge so that it can be used in the practical work. Supporting county administrative boards and municipalities by providing guidance and support. The county administrative board as an engine The most important work is performed in the municipalities, but because there are a lot of them in , they have varying preconditions and different characteristics; national coordination can be perceived as very distant from the local level. The Coordinator therefore proposes that the county administrative boards have a role as county coordinators vis-à-vis the munici- palities (see the county towns on the first page cover). The county administrative boards have close contact with and good knowledge of the county’s municipalities. Added to this is the counties’ above- mentioned contingency planning function with regards to status reports and action plans. The county administrative board’s most important role is to support the municipalities in their work on local level coordination, status reports and action plans, and provide advice and support. Various cooperation projects can be started between the munici- palities on the county administrative board’s initiative. Advice and support lead to positive developments The integral elements of the municipalities’ efforts to combat violent extremism are thus coordination, status reports and an action plan. Almost all municipalities already have a contact person and some of them work on status reports and action plans. The coordinator has outlined a structure for continued coordination to safeguard democracy against violent extremism: the and the county administrative boards. Continued work on good examples and support from this coordination should therefore be adequate to ensure continued positive developments with coordination, status reports and action plans at municipal level. Moreover, existing legislation points in the same direction. The coordinator therefore does not consider that any legislation is needed requiring the municipalities to establish coordination and draw up status reports and action plans. The blows of violent extremism target our democratic society, of which the municipalities form the foundation. Violent extremism also threatens and attacks the rights and freedoms of individual members of the municipality. It is therefore in the public interest to safeguard democracy against violent extremism in various ways, in accordance with the Local Government Act. Coordination, status reports and action plans have been mentioned as important instruments in this work. There are good opportunities, particularly at municipal level, to use the Local Government Act to take measures to strengthen democracy. This is not just about increasing voter turnout in general elections; it is about involving more people in local governance processes. By providing support to associations and religious communities, we can help intercept young people with trust in society. The Education Act states clearly that school is an activity that serves democracy. A great deal is also done in schools so that pupils can learn about democracy and human rights, and so that these values permeate the school environment. The aim is for pupils to develop the ability to actively take part in democracy. Municipal social services have good preconditions for taking action against violent extremism. This is not only as a result of the responsibility that follows from the Act, but also largely because social services meet a lot of people at risk of ending up in extremism. Social services should conduct outreach activities and have a clear preventive focus. Act places great demands on social services, particularly with regard to young people. Under the Education Act, municipalities also have a res- ponsibility to ensure that young people under the age of 20 who have not completed a national upper secondary school programme are involved in some form of activity. Consequently, there is a good basis for preventing that people, especially young people, join violent extremist groups. Social services must also support people who find themselves in destructive environments. opportunities and there is also compulsory legislation in the form of the Care of . On the whole, the Coordinator considers that the legislation not only places demands on the municipalities but also provides major opportunities to actively protect democracy against violent extremism. The obstacles that do nonetheless exist essentially have to do with inadequate advice and support. In this respect, the current and future coordinators have a major responsibility. förordning om samordning mot våldsbejakande extremism Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna förordning reglerar samhällets samordning för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism genom –stärka demokratin mot sådan extremism, –motverka att personer ansluter sig till våldsbejakande extre- mism, och –underlätta att personer lämnar sådana miljöer. Med våldsbejakande extremism avses ideologier och riktningar som bejakar och legitimerar våld som medel för att förverkliga extrema åsikter och idéer. 2 § Att värna demokratin mot våldsbejakande extremism är en gemensam angelägenhet som bygger på samverkan mellan statliga myndigheter, kommuner, civilsamhällets organisationer och enskilda personer. 3 § Myndigheten för samhällsskydd och beredskap svarar för den nationella samordningen mot våldsbejakande extremism. Det inne- bär att övergripande samordna det nationella arbetet mot sådan extremism och att i samverkan med andra, – följa och analysera utvecklingen av den våldsbejakande extre- mismens omfattning och struktur, –följa och analysera de demokratistärkande åtgärderna samt in- satserna för att motverka inträde i våldsbejakande extremism och utträde ur sådana miljöer, –initiera och följa forskningen på dessa områden, –följa det internationella arbetet mot våldsbejakande extremism, –sammanställa och sprida forskningsresultat, metoder och er- farenheter, –stödja länsstyrelserna genom vägledning och råd, och –ge regeringen underlag för åtgärder och prioriteringar. 4 § svarar för samordningsfunktionen mot vålds- bejakande extremism i länet enligt vad som framgår av 3 § i tillämp- liga delar. Det innebär särskilt att –stödja kommunerna genom vägledning och råd, och –bistå i metodfrågor kring att ta fram lokala lägesbilder och handlingsplaner. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2008:1002) med instruktion för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2008:1002) med instruktion för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap att 2 § ska ha följande lydelse. Myndigheten ska i samverkan med myndigheter, kommuner, landsting, organisationer och företag identifiera och analysera sådana sårbarheter, hot och risker i samhället som kan anses vara särskilt allvarliga. Myndigheten ska vidare tillsammans med de ansvariga myndigheterna genomföra en övergripande planering av åtgärder som bör vidtas. Myndigheten ska värdera, sammanställa och rappor- tera resultatet av arbetet till regeringen. Myndigheten svarar också för den nationella samordningen att värna demokratin mot våldsbejak- ande extremism. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2007:825) med länsstyrelseinstruktion Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2007:825) med länsstyrelseinstruktion att 3 § ska ha följande lydelse. uppgifter i fråga om uppgifter i fråga om 1. trafikföreskrifter, 1. trafikföreskrifter, 2. livsmedelskontroll, 2. livsmedelskontroll, djurskydd och allmänna veteri- djurskydd och allmänna veteri- 3. regional tillväxt, 3. regional tillväxt, 4. infrastrukturplanering, 4. infrastrukturplanering, 6. energi och klimat, 6. energi och klimat, 7. kulturmiljö, 7. kulturmiljö, mot olyckor, kris- mot olyckor, kris- beredskap och civilt försvar, beredskap och civilt försvar, 9. naturvård, samt miljö- och 9. naturvård, samt miljö- och 10. lantbruk och landsbygd, 10. lantbruk och landsbygd, 11. fiske, 11. fiske, 12. folkhälsa, 12. folkhälsa, 13. jämställdhet, och 13. jämställdhet, 14. integration. 14. integration, och 15. samordning för att värna Denna förordning träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2010:215. Våldsbejakande extremism syftar ytterst till att med våldsamma medel förändra samhället i en odemokratisk riktning (Brå 2009:15, 2010). De skilda grupperingarnas förmåga och avsikt är visser- ligen alltför begränsad för att de i praktiken kan utgöra ett hot mot samhällets grundläggande strukturer. Dock tar sig våldsbejakande extremism konkret uttryck i att politiska och ideologiska motstån- dare angrips. Deras hem och egendom utsätts för skadegörelse. Demonstrations-, mötes- och yttrandefriheten störs eller begränsas. Tjänstemän, förtroendevalda och journalister utsätts för trakasserier, hot och andra former av otillåten påverkan (Brå 2015:23, Brå 2016:13, 2016). Myndighetslokaler och annan egendom skadas (Brå 2016:13). När angrepp på detta sätt riktas mot det demokratiska systemets företrädare: förtroendevalda, mot dess verkställare: statliga och kommunala tjänstemän och mot dess kontrollanter: journalister, måste det bedömas i termer av hot. Allra helst som det leder till att personer lämnar politiken, byter jobb eller på annat sätt hanterar situationen eller anpassar sig, exempelvis genom självcensur. Ytterligare en sida av demokratin är skyddet för mänskliga fri- och rättigheter. Enskilda personer angrips till följd av ”fel” hudfärg, sexuell läggning och etnisk eller religiös hemvist (Brå 2016:15). Skadegörelse riktas mot lokaler och annan egendom som represen- terar eller på annat sätt symboliserar sådana personer eller rikt- ningar. Individuella angrepp skapar rädsla och fruktan som får en vidare spridning än hos de direkt drabbade. På det sättet kan hela grupper av befolkningen känna sig utsatta. En stor del av den islamistiska extremismens våldsanvändning av personer med svensk hemvist utförs i andra länder. och rekrytering på hemmaplan får därför en utrikes- och säkerhets- politisk dimension. Det finns också en inhemsk problematik med terrorfinansiering. Följden blir död och förintelse, men långt från gränser. Personer som deltagit i väpnade konflikter utomlands återvän- der till . Med sig bär de stridserfarenhet och förmåga att uppträda samlat i grupp; denna kapacitet innebär ett särskilt hot. Allt detta sker eller har sin bas i det svenska lokalsamhället. Det är också lokalt som mycket kan göras för att motverka våldsbejak- ande extremism. Av en enkätundersökning framgår att det i en fjärdedel av lan- dets kommuner förekommer någon form av våldsbejakande extre- mism (Samordningen ). Drygt en tredjedel av kommunerna kan inte svara på om sådan extremism lokalt uppträder eller inte. Problemet är inte enbart ett storstadsfenomen. I allt väsentligt är vit makt-miljön i högre grad representerad i kommuner med ett mindre antal invånare, medan det omvända gäller för den autonoma miljön och islamistisk extremism. Enligt en omfattande nationell undersökning 2015 var 48 pro- cent av de tillfrågade mycket oroade för terrorism (). Det är en betydligt högre siffra än oron för organiserad brottslighet () respektive situationen i (31 pro- cent). Ovan skisserades några exempel på extremistiska gärningar och hotbilder. Det är givetvis och Säkerhetspolisens ansvar att försvåra, förhindra och beivra sådan brottslighet. Men mycket kan göras innan det går så långt att behöver sättas i verket. Den Nationella samordnarens (i fortsättningen Samordnaren) strategi för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism går ut på att mobilisera och samordna allt det som kan göras på lokal, regional och nationell nivå; för att det som inte får ske inte heller ska inträffa. Ledorden är att stärka demokratin samt att motverka att personer ansluter sig till våldsbejakande extremism och underlätta att personer lämnar sådana miljöer (Samordnaren 2016a). I den nationella strategin spelar framför allt kommunerna en avgörande roll för att värna demokratin mot våldsbejakande extre- mism (Samordningen 2016a). I direktiven hänvisas till den överens- kommelse som regeringen och allianspartierna träffat som innebär att kommunerna har ett ansvar för att stärka insatserna för att värna demokratin och människors lika värde och rättigheter (dir. 2016:43). Det är ett utlopp för regeringsformens portalstadgande, där det bland annat framgår att ”den offentliga makten ska utövas med respekt för alla människors lika värde (…).” Vidare framgår att ”det allmänna ska verka för att demokratins idéer blir vägledande inom samhällets alla områden (…)” (RF 1 kap. 1 §). Från ett strikt demokratiperspektiv är det av allmänt intresse för kommunerna och deras medlemmar att värna demokratin och mot- verka att människor hamnar i antidemokratiska rörelser, särskilt av våldsbejakande slag (2 kap. 1 § kommunallagen). På samma sätt är det av allmänt intresse för kommunen och dess medlemmar att grundlagens fri- och rättigheter respekteras, något som våldsbejak- ande extremism utmanar och hotar. I vågskålen ligger de risker som våldsbejakande extremism för med sig. Många av de åtgärder som kommunen kan och ska vidta för att minimera risker och åtgärda konkreta problem, till exempel inom skola och socialtjänst, kan heller inte utföras av någon annan. Det här betänkandet handlar om vad kommunerna gör och vilket ansvar de har för att motverka våldsbejakande extremism (kapitel 7 och 8). Ytterligare en fråga i uppdraget tar sikte på vem som ska ta över den nationella samordningsfunktionen för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism när Samordarens tillfälliga uppdrag upphör vid utgången av (kapitel 5 och 6). Med andra ord ska samordningen permanentas (dir. 2016:43). Den tredje delen av uppdraget innehåller den lägesbild över våldsbejak- ande extremism som Samordnaren enligt direktiv ska ge in till reger- ingen varje sexmånadersperiod, vilket följaktligen sker genom ett avsnitt i ett delbetänkande (kapitel 3). Den fjärde frågan (avsnitt 6.9) tar sikte på att följa upp arbetet med den nationella stödtelefon som togs 2015 som ett led i att utveckla familje- stödet (jfr dir. 2015:86). Samtliga direktiv till Samordnaren återfinns in extenso i bila- gorna 1–4. Det för betänkandet aktuella direktivet kommer att när- mare belysas längre fram där de aktuella frågeställningarna besvaras. Det finns både sociala och individuella orsaker till att personer hamnar i våldsbejakande extremism. Ett sätt att illustrera det på är att tala om push- och pullfaktorer (2016 som refererar till norska Justie- och beredskapsdepartementet). Pushfaktorer stöter bort personer från sin omgivning och sitt sam- manhang. Pullfaktorer drar in personer i ett nytt sammanhang. Vid läsningen av betänkandet är det av värde att ha dessa push- och pull- faktorer i bakhuvudet eftersom deras motsatser ger en stor del av svaret på hur våldsbejakande extremism kan motverkas. Notera att den ideologiska drivkraften i en totalsammanställning inte väger särskilt tungt utan att det är en mängd andra faktorer som spelar roll. Den våldsbejakande extremismen i är väl belyst i flera arbe- ten som kommit ut : –Våldsam politisk extremism. Antidemokratiska grupperingar på yttersta höger- och vänsterkanten. : Brottsförebygg- ande rådet och Säkerhetspolisen. –Våldsbejakande islamistisk extremism i . (2010): Säkerhetspolisen. –Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott. –Förebyggande av våldsbejakande extremism i tredje land. Åtgärder för att förhindra att personer ansluter sig till väpnade extremist- grupper i konfliktzoner. –När vi bryr oss – förslag om samverkan och utbildning för att effektivare förebygga våldsbejakande extremism. –Våldsbejakande extremism i – nuläge och tendenser. –Datalagring och integritet. –Våldets sociala dimensioner. Individ, relation, organisation (2016). , C. och Rostami, A. (red.). –Att lämna våldsbejakande extremism. (2016). –Om våldsbejakande islamistisk extremism. (2016). : Myndigheten för ungdoms- och civilsamhälles- frågor. –Ung och extrem. Om våldsbejakande vänsterextremism. Lund- stedt, M. (2016). : Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. –Ung och extrem. Om våldsbejakande högerextremism. Norocel, C. O. (2016). : Myndigheten för ungdoms- och civil- samhällesfrågor. –Självradikalisering och politiskt våld. En studie av ensamvargar, ledarlöst motstånd och symbiosen mellan organiserad och oorga- niserad våldsbrottslighet i . , M. och Lööw, H. (2016). –Säkerhetspolisens årsböcker. Samordnaren hänvisar till dessa arbeten för en bakgrundsbeskriv- ning av den våldsbejakande extremismens omfattning och struktur, den problembild som är utgångspunkten för betänkandet. naren ansluter sig till den definition som finns i den nationella strategin och som i sin tur vilar på regeringens beskrivning (Skr. 2014/15:144, Samordnaren ): Ideologier som bejakar och legiti- merar våld som medel för att förverkliga extrema ideologiska åsikter och idéer, där terrorism är en metod som används av våldsbejakande extremistiska grupperingar och individer. I nästa kapitel redovisas en aktuell lägesbild över våldsbejakande extremism i . Lägesbilden tjänar också som bakgrund till de problem och lösningar som redovisas i betänkandet. Vid sidan av de ovan listade områdena finns ytterligare en rad arbeten som belyser olika aspekter kring våldsbejakande extremism: –Lokala insatser mot våldsbejakande politisk extremism. Kommuner och Landsting, 2010. –Avhopparverksamhet – analys och förslag hur samhället kan stödja unga avhoppare. (nuva- rande Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor), 2010. –Våldsbejakande och antidemokratiska budskap på internet. –demokratin mot våldsbejakande extremism – utvärdering av en handlingsplan. Statskontoret, 2015:6. –Straffrättsliga åtgärder mot terrorismresor. –Våldsbejakande islamistisk extremism och sociala medier. Försvarshögskolan, 2015. –Våldsbejakande extremism – stöd för arbete med barn och unga. : , 2016. –Socialt arbete, pedagogik och arbetet mot så kallad våldsbejak- ande extremism. : , , 2016. –Mellan det angelägna och det svårfångade – en studie av pågå- ende utvecklingsarbete för att förhindra unga människor att re- kryteras till miljöer som utövar våld i islams namn. : , , 2016. –Kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas i arbe- tet med att förebygga våldsbejakande extremism på SiS särskilda ungdomshem. : , 2016. –Våldsbejakande extremism i Kriminalvården – redovisning av regeringens uppdrag att kartlägga metoder och arbetssätt för att stärka arbetet mot våldsbejakande extremism i Kriminalvården. : Kriminalvården, 2016. –Främmande är skrämmande – ungas röster om våldsbejakande extremism. : Myndigheten för ungdoms- och civil- samhällesfrågor, 2016. –demokratin mot våldsbejakande extremism – utvärdering av projekt som beviljats bidrag av Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor. : Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, 2016. Kanske ger mängden skrifter ett splittrat intryck. De olika perspek- tiven från vilka frågan får sin belysning – och raden av myndigheter och organisationer som avsändare – är dock ett tecken på extre- mismens mångfacetterade sidor och därmed behovet av samordning. Särskilt uppgiften att främja och stärka demokratin är självklart en uppgift som delas av många. Listan över aktörer och arbeten är ett bevis även på att våldsbejakande extremism är en av samhällets mest akuta frågor (Skr. 2014/15:144, Skr. 2014/15:146). Utöver listade arbeten pågår en rad regeringsuppdrag för att ytterligare belysa vålds- bejakande extremism. På vilket sätt yttrar sig våldsbejakande extremism i dagens svenska samhälle? Det svenska arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism har ett brett anslag. Samordnarens uppdrag tar sikte på den vänsterextremistiska autonoma miljön, den högerextremistiska vit makt-miljön och de islamistiska våldsbejakande miljöerna. Där- utöver finns ensamagerande individer som utifrån dessa miljöers ideologier kan inspireras till att begå våldsamma handlingar. Extremistmiljöerna har förändrats sedan Samordnaren fick upp- draget . Antalet etablerade grupperingar inom vit makt- rörelsen och de autonoma miljöerna har blivit färre.