sou · H3B321 · 2016-01-01 00:00:00 — omfattar även tjänster av en personlig råd- givare och tjänster som erbjuder sysselsättningsmöjligheter, arbets- träning och konditionsträning för att kunna arbeta trots nedsatt arbetsförmåga. ”Access to Work”-programmet kan vara till hjälp vid nedsatt arbetsförmåga. Där ingår rådgivning och ersättning för både arbets- givaren och arbetstagaren för extra kostnader i anslutning till arbets- tagarens hälsoproblem på arbetet. I administrerar försäkringskassorna både sjukförsäkring, sjukvård och medicinsk rehabilitering. Den dubbla rollen möjliggör en effektiv administration utan onödiga väntetider för vård. För- säkringskassorna, exempelvis Betriebskrankenkassen (BKK), följer kontinuerligt upp sjukfrånvaron hos arbetsgivarna, intervenerar vid 64http:///en/dep/asd/whats-new/news/2014/Nye-regler-for- oppfolging-av-sykmeldte-fra-1-Juli.html?id=764877 (140822) Bakgrund till bättre stöd för återgång i arbete behov genom att föreslå åtgärder för att komma till rätta med sjukfrånvaron och genomför en ny uppföljning för att kontrollera resultatet av åtgärderna. Försäkringsläkaren har rätt att inspektera arbetsplatsen och arbetsuppgifterna i individuella sjukskrivnings- ärenden. Den arbetslivsinriktade rehabiliteringen administreras däremot av pensionskassorna (och arbetsskadekassorna). ”vor Rente” –rehabilitering går före pension – är en grundläggande princip i pensionslagen. Om arbetstagaren har eller riskerar att få nedsatt arbetsförmåga kan den arbetslivsinriktade rehabiliteringen erbjuda hjälp för återgång i ordinarie arbete eller hjälp med att få ett annat arbete. Arbetsträning, repetitionskurser, allmänbildande utbildning och vidareutbildning är exempel på sådana åtgärder.65 11.10.2Arbetsgivares ansvar och drivkrafter – en internationell jämförelse Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) gör i kommitténs under- lagsrapport nr 7 en jämförelse mellan , , , , och . I samtliga sju länder har arbetsgivaren enligt arbetsmiljölag- stiftningen likartad skyldighet att anpassa arbetet till arbetstagarnas förutsättningar. Endast i och är företags- hälsovården obligatorisk, lagstadgad och med många ansvars- områden. En viktig uppgift för företagshälsovården i dessa länder är att föreslå åtgärder för återgång i arbete och följa upp arbets- givarens genomförande av åtgärderna. I övriga länder arbetar före- tagshälsovården i huvudsak förebyggande och som en rådgivande expertresurs i arbetsmiljöfrågor. Enligt ISF är arbetsgivarens ansvar för att vidta åtgärder för arbetstagarens återgång i arbete begränsat i , , Stor- , och . De ekonomiska drivkrafterna för arbetsgivaren att agera under sjukskrivningen är enligt ISF svaga eller i det närmaste obefintliga i , , och . 65PSFU (2011d). Bakgrund till bättre stöd för återgång i arbete I – och i ännu högre grad i – har arbets- givaren starka ekonomiska motiv till att vidta åtgärder för att begränsa antalet sjukskrivningar och förtidspensioner på arbets- platsen. I har arbetsgivarens kostnadsansvar varit stort och sjukfrånvaron har också varit relativt låg. Den kraftiga nedgången i sjukfrånvaron i har skett utan ett ökat kostnadstryck på arbetsgivaren, bortsett från med skyldighet för arbetsgivare att svara för med- finansiering.66 Litteraturen sedd i ett strukturellt och organisatoriskt perspektiv Ett problem som en rad utredningar och forskare påpekat är att kunskapen om effektiva insatser som kan hjälpa sjukskrivna tillbaka till arbetet är bristfällig. Det är brist på effekt- studier. Innebörden av så kallad arbetslivsinriktad rehabilitering är oklar, vilket gör det svårt att göra sammanställningar om effekter. Inspektionen för socialförsäkringen konstaterar att brister som dessa gör det svårt att finna empiriskt stöd för att så kallad arbets- livsinriktad rehabilitering är ett verkningsfullt medel för att åstad- komma en låg sjukfrånvaro.67 används ofta begreppet ”återgång i arbete” för att tydlig- göra skillnaden mellan rehabiliterande åtgärder som syftar till besvärsförbättring och åtgärder som syftar till främja att den sjuk- skrivne återupptar sitt arbete. Denna ansats innebär att den enskilde återgår i arbete trots att hon eller han inte alltid är medicinskt färdigbehandlad. Personen kan t.ex. fortsätta att delta i rehabiliter- ande åtgärder eller att medicinera även då hon eller han är i arbete. Arbetsplatsen blir härmed en viktig arena för att främja arbets- förmåga. Arbetsledarens engagemang och förhållningssätt gente- mot den sjukskrivne har mycket stor betydelse för återgång i arbete.68 De norska forskarna har använt en stor longitudinell administrativ databas för att undersöka 66PSFU (2011d). 67PSFU (2011d). 68Ekberg, K (2009). Bakgrund till bättre stöd för återgång i arbete effekterna av alternativa rehabiliteringsinsatser för 345 000 per- soner som har tillfällig sjukersättning. I alla har per- soner med nedsatt arbetsförmåga eller funktionsförmåga mycket lägre sysselsättningsgrad är befolkningen i genomsnitt. Allt mer forskning pekar dock på att detta förhållande varken är nödvändigt eller självklart. Resultaten pekar ganska entydigt på att funktions- begränsningar oftast kan förenas med arbete, och att deltagande i arbetet t.o.m. kan minska risken för att en tillfällig nedsättning blir en permanent arbetsförmågenedsättning. Forskarna i har utnyttjat det faktum att användningen av rehabiliteringsprogram varierar mellan olika lokala myndigheter. Genom att använda dessa skillnader i praxis kan man visa att insatser som startas tidigt med en återgång till eller placering i reguljärt arbete är mest framgångsrika.69 Kunskaperna inom arbetsmarknadspolitiken generellt tycks även gäller personer med funktionsbegränsningar, ”” fun- gerar bäst. Sådana insatser ökar andelen som klarar att gå från sjukersättning till arbete och höjer de genomsnittliga arbets- inkomsterna efteråt. Återgång i arbete gynnas således främst av: tidig återgång i reguljärt arbete, även till subventionerade anställ- ningar. En snabb insats genom reguljär utbildning kan också vara fram- gångsrik, men sådana insatser är oftast mycket kostsamma. Där- emot förefaller placering i så kallat skyddat arbete, arbetsmarknads- utbildning osv. inte ge positiva resultat. Markussen och Røeds resultat liknar aktuella studier i och som pekar på att traditionell yrkesinriktad rehabilitering har obefintliga eller nega- tiva effekter på återgång i arbete.70 Undersökningen visar också att lokala myndigheter som inte strikt prövar rehabilitering före eventuell övergång till en per- manent sjukersättning negativt påverkar enskildas möjligheter till återgång i arbete. Resultaten överensstämmer väl med vad som visats i randomiserade experiment i (”place- and-train-strategy”).71 69Markussen, S och K Røed (2014). 70Frölich, M., Hesmati, A., och Lechner, M. (2004). Aakvik, A, J Heckman och E Vytlacil (2005). 71Markussen, S och K Røed (2014). Bakgrund till bättre stöd för återgång i arbete Ett gott exempel är ett program för arbetslivsinriktad rehabili- tering till förtidspensionerade i . Effekten är så stor att programmet är kostnadseffektivt för kvinnor. För förtidspen- sionerade män i programmet skattas inga signifikanta effekter. Pro- grammet innehåller samtal och planering med ”case manager”, yrkesvägledning och planering, kompetensutveckling och stöd i att söka jobb. Tjänsterna utförs av externa leverantörer.72 Kommittén redogör nedan för några välkända litteratur- sammanställningar med tillhörande rekommendationer, men ur ett strukturellt och organisatoriskt perspektiv. Studierna har olika fokus. I några fall ingår specifika insatser. I den här sammanställ- ningen tas endast resultat och rekommendationer som är relevanta ur ett strukturellt och organisatoriskt perspektiv med. Slutsatserna från genomgången av litteratursammanställningarna är att det finns stöd för följande egenskaper hos en struktur för återgång i arbete: ∙Tidig kontakt från arbetsgivaren och erbjudande(n) om arbets- anpassning gynnar återgång i arbete. ∙Kontakt mellan arbetsgivare och hälso- och sjukvård är av- görande. ∙Det finns gott stöd för värdet av en koordinator som håller ihop processen. Koordinatorn behöver inte vara arbetshälsospecialist men bör ha lämplig utbildning och tillgång till stöd från olika specialister. ∙Ett inledande samtal med individen om prognos och möjliga hinder och behov av åtgärder bör ske . Det bör göras av en opartisk person med lämplig utbildning, t.ex. läkare eller sjuk- sköterska. ∙Den sjukskrivnes delaktighet i utformningen av åtgärdsprogram och kontinuerlig kommunikation. ∙Långtidsfrånvarande behöver förutom hälsofrämjande åtgärder hjälp med omställning. Detta med hänsyn till att sociala, psykiska och personliga svårigheter tilltar ju längre sjukfrån- varon pågår. 72Campolieti, M, M Gunderson och J (2014). Bakgrund till bättre stöd för återgång i arbete 11.11.1Policy-rekommendationer enligt bästa tillgängliga evidens Tre brittiska forskare har på uppdrag av gjort en policy-orienterad kunskapsöversikt av vilken evidens det finns om vad som fungerar i insatserna för återgång i arbete. Gruppen är en sammanslutning med företrädare för brit- tiska regeringen, arbetsgivare, fackförbund och försäkringsgivare. Med ”arbetslivsinriktad rehabilitering” menas allt som hjälper en person med hälsoproblem att stanna kvar, återvända och förbli i arbete. Rapportförfattarna noterar i likhet med andra att det är stor brist på randomiserade kontrollerade studier. Med höga krav på evidens går det därför inte att dra slutsatser och ge rekommen- dationer på en rad områden. Därför har forskarna försökt skapa en syntes av den bästa tillgängliga kunskapen genom att även inkludera t.ex. kvalitativ forskning och ”best practice”. Man har således i vissa fall tvingats sänka evidenskraven för att kunna ge mer heltäckande policy-rekommendationer. Forskarnas huvudslutsats är att det finns stark evidens till stöd för tydliga rekommendationer för en bra process för att stödja återgång i arbete. ∙Återgång i arbete är främst beroende av arbetsfokuserad hälso- och sjukvård och ansvarstagande arbetsgivare. Dessa två nyckel- aktörer är beroende av varandra och måste koordinera sina insatser. ∙Tidiga insatser är avgörande, eftersom återgång i arbete blir svårare ju går. ∙Principerna för insatser är desamma oavsett i vilken grad besvären kan kopplas till inverkan på arbetsplatsen. ∙Inom de första sex veckornas sjukfrånvaro behöver anställda arbetsfokuserad hälso- och sjukvård kombinerad med ansvars- fullt ledarskap på arbetsplatsen. ∙Efter sex veckors sjukfrånvaro behöver den minoritet som då har svårt att återgå i arbete, kanske fem–, en struktu- rerad insats. Bakgrund till bättre stöd för återgång i arbete ∙De långtidsfrånvarande, som är frånvarande mer än cirka , behöver en insats som kan hantera de substantiella personliga och sociala hindren, inklusive hjälp med omställ- ning.73 Rapportens centrala policy-rekommendationer är följande: ∙Återgång i arbete borde vara en av de viktigaste indikatorerna på hälso- och sjukvårdens prestationer. ∙Hälso- och sjukvårdspolitik, kliniska riktlinjer, forskning och tillsyn borde rutinmässigt inkludera återgång i arbete. ∙Statlig forskningsfinansiering inom hälso- och sjukvården borde kräva att resultat avseende återgång i arbete tas med i studierna. ∙Policy bör inriktas på att övertala och understödja arbetsgivare och hälso- och sjukvårdspersonal i att använda grundläggande principer för återgång i arbete. Ofta är de insatser som behövs ganska enkla. ∙Det behövs praktisk och effektiv kommunikation mellan hälso- och sjukvården och arbetsgivarna. ∙Metoder som stödjer primärvården behöver utvecklas och ut- värderas gällande arbete och hälsa. ∙Efter ungefär sex veckors sjukfrånvaro behövs en funktion (”gateway”) som svarar för a) behovsbedömning, b) vägvisning till rätt hjälp, och c) koordinering av sjukvårds- och arbetsplats- insatser. Man bör givetvis ha i minnet att den brittiska arbetsmarknaden, regelsystemet och ansvarsfördelningen avsevärt skiljer sig från den svenska i vissa delar. Brittiska arbetsgivare betalar till exempel sjuk- lön (SSP, Statutory ) under de första 28 veckornas sjuk- frånvaro under varje taxeringsår. Kunskapssammanställningen ger dock stöd för en strukturerad modell för ansvar och insatser för att stödja sjukskrivnas återgång i 73Detta mot bakgrund av att sociala, psykiska och personliga svårigheter tilltar ju längre sjukfrånvaron pågår, vilket gör en återgång mindre och mindre sannolik. Problemet är inte bara sjukdomen i sig, utan anpassningen till den nya situationen. Jfr MacEachen, E, A Kosny, S Ferrier, L Chambers (2010). Bakgrund till bättre stöd för återgång i arbete Den pekar på att framgång gynnas om det blir tydligt när i tiden olika aktörer ska ta ansvar och initiera samarbete, med ett effektivt statligt stöd till aktörerna.74 11.11.2 Vilka arbetsplatsbaserade insatser är effektiva? har gjort en systematisk litteraturöversikt för att besvara följande fråga: ”Vilka arbetsplats- baserade insatser är effektiva och under vilka förutsättningar?”. Studien är avgränsad till smärttillstånd och effektiviteten som avses gäller sjukfrånvarons längd, kostnader för kontantförmåner och sjukvård samt individens livskvalitet. Det finns måttlig evidens för att tre komponenter signifikant minskar sjukfrånvaron och tillhörande kostnader: ∙tidig kontakt med den anställde från arbetsplatsen, ∙erbjudande om anpassning av arbetet, ∙kontakt mellan hälso- och sjukvården och arbetsplatsen.75 11.11.3 Litteraturgenomgång till stöd för svensk primärvård I en rapport från som syftar till att stödja personalen i primärvården konstateras att följande åtgärder har ett gott vetenskapligt stöd för att vara verksamma under återgång i arbete. ∙Tidig och kontinuerlig kontakt mellan arbetsplats och den an- ställde underlättar återgång. ∙Ett kontrakt mellan hälso- och sjukvården och arbetsplatsen om vilka arbetsuppgifter individen ska utföra minskar tiden till återgång i arbete. ∙En ergonomisk arbetsplatsbedömning i samband med åter- gången minskar långvarig arbetsoförmåga. 74Waddell, G et al (2008). 75Institute for Work & Health (2004). Bakgrund till bättre stöd för återgång i arbete ∙Ett eller flera erbjudanden om arbetsplatsanpassning minskar långvarig arbetsoförmåga. ∙Det finns ett samband mellan hälso- och sjukvårdens rekom- mendation till patienten, om när återgång är lämpligt och infor- mation om strategier för att förebygga återinsjuknande och tidig återgång.76 11.11.4Brittiska rekommendationer till arbetsgivare och hälso- och sjukvård () har baserat på bästa tillgängliga evidens tagit fram rekom- mendationer om hanteringen av långtidssjukfrånvaro och arbets- oförmåga. De riktas till arbetsgivare och hälso- och sjukvårds- personal, men också andra involverade.77 Rekommendationerna innehåller detaljerade beskrivningar av hur samtal ska gå till och vilka behandlingar som rekommenderas. De sammanfattas här ur ett strukturellt och organisatoriskt perspektiv. De detaljer som in- kluderas tas med för att läsaren ska förstå sammanhanget. Syftet är främst att beskriva vilka yrkesroller och kompetenser som är rele- vanta. Det kan gagna kommitténs överväganden om struktur och organisation. Rekommendationerna kan naturligtvis inte rakt av överföras till svenska förhållanden. Det mesta av forskningen i litteratursam- manställningen som gjort kommer emellertid från euro- peiska länder och särskilt från . Det ökar relevansen av resultaten.78 lämnar tre rekommendationer gällande anställda som är sjukfrånvarande eller återkommande. De illustreras i figur 11.8, som är en förkortad version av NICE- diagrammet. De tre rekommendationerna illustreras av de blåa numrerade rutorna. Enligt rekommendation 1 ska ett inledande samtal hållas, helst . Det ska utföras av någon som har lämplig utbildning och är opartisk, t.ex. HR-specialist, läkare eller sjuk- 76Petersson, E, G Hensing (2009). 77National (2009). 78Gabbay, M, L , L Sheppard, et al (2011). Bakgrund till bättre stöd för återgång i arbete Syftet är att a) avgöra skälet till frånvaron och prog- nosen för återgång i arbete inklusive eventuella upplevda hinder (inklusive behov av arbetsplatsanpassning); b) bestämma alterna- tiven för återgång i arbete och komma överens om vad som eventuellt krävs för att förbereda för det. Antingen behövs inga ytterligare åtgärder, eller så krävs en fördjupad bedömning för att avgöras vilka insatser och tjänster som krävs och för att utveckla en plan för återgång i arbete. Vid behov ska en koordinator utses. Om det inledande samtalet ger anledning till det ska en eller flera specialister göra en fördjupad bedömning (rekommendation 2). Den fördjupade bedömningen kan innehålla en eller flera av följande: a) ytterligare utredning hos t.ex. läkare eller fysioterapeut (sjukgymnast), b) bedömning av prognosen för återgång i arbete med hjälp av bedömningsverktyg79, c) kombinerad intervju och arbetsbedömning med en eller flera specialister (med medverkan av den anställdes linjechef) och d) en plan för återgång i arbete. Koordineringen (rekommendation 3) av de insatser som ska utföras bör skötas av någon som har erfarenhet, expertis och trovärdighet. Koordinatorn kan behöva utbildning i samtalsteknik, ha tillgång till specialiststöd och kunna stödja sig på lagstiftning inom t.ex. arbetsrätt och arbetsmiljö. Rekommendationerna listar också relevanta insatser, som KBT. Den enda insatsen som direkt involverar arbetsgivaren är anpassningar på arbetsplatsen. Resten är vård och behandling i hälso- och sjukvården. 79”screening tool”. 80National (2009). Bakgrund till bättre stöd för återgång i arbete Diagram 11.8 NICE-vägledningens flödesdiagram, förenklat ”motion på recept” (2009) Managing long-term sickness and incapacity for work ”Koordinator” betecknas i förlagan ”Case worker”. Uppgiften anges vara koordinering, varför över - sättningen ”koordinator” är lämplig. 11.11.5 Den relativa arbetsförmågan (2010) refererar bl.a. till de brittiska och kanadensiska litte- ratursammanställningarna ovan och pekar ut följande grundbultar i en god process för återgång i arbete. ∙Tidig bedömning av eventuella behov av åtgärder utöver sed- vanlig klinisk rehabilitering. ∙Den sjukskrivnes aktiva delaktighet i utformande av åtgärds- program. Bakgrund till bättre stöd för återgång i arbete ∙Engagemang från arbetsplatsen, om en sådan finns. ∙Anpassningar på arbetsplatsen till den sjukskrivnes förutsätt- ningar. ∙Kontinuerligt stöd och koordinering under rehabiliterings- processen mellan olika aktörer. ∙Kontinuerlig kommunikation mellan aktörerna och med den sjukskrivne. ∙Stöd i kontakter med nya eller alternativa arbetsplatser. understryker också vikten av andra åtgärder än hälsofräm- jande sådana, eftersom tilltron till den egna förmågan riskeras mer ju längre sjukfrånvaron pågår.81 81Ekberg, K (red) (2014). 12Överväganden för bättre stöd för återgång i arbete 12.1Överlappande problem och avgränsning Utredningen ska enligt direktiven analysera och pröva möjligheter- na att utveckla samhällets stöd för återgång i arbete eller studier genom organisations- och strukturförändringar.1 Syftet är bl.a. att ur ett service- och kontrollperspektiv få ett effektivt och ändamåls- enligt system. Ansvaret för den enskildes återgång i arbete är fördelat på flera aktörer, som arbetsgivare, , Arbetsförmedlingen, och hälso- och sjukvården. Detta kan bli ett hinder för ett effektivt system för återgång i arbete. För att motverka gränsdragningsproblem och förbättra samarbetet mellan berörda myndigheter och organisationer har det delade ansvaret han- terats genom samverkan och samordning inom ramen för nuva- rande strukturer och myndighetsgränser. har detta resulterat i bl.a. myndighetsgemen- sam service och samlokalisering. Insatserna för återgång i arbete har intensifierats genom samverkan mellan samt finansiell samordning mellan dessa båda myndigheter, hälso- och sjukvården och . Några andra utredningar har direktiv som gränsar till och till viss del överlappar kommitténs uppdrag. Regeringen tillsatte en särskild utredare med uppdrag att utreda och föreslå hur stöd och krav kan utvecklas avseende arbetslösa personer som tar emot ekonomiskt bistånd.2 Uppdraget gränsar till kommitténs uppdrag då det kan vara fråga om arbetslösa personer som har en Överväganden för bättre stöd för återgång i arbete sjukskrivningshistorik och som är föremål för insatser för återgång i arbete från kommunen eller . 12.2Problem i nuvarande struktur Kommittén utgår i sin problemanalys från de aktörer som finns i nuvarande struktur. Mer grundläggande frågor som exempelvis huvudmannaskapet för hälso- och sjukvården ingår inte i upp- draget. Problemanalysen syftar till att upptäcka behov av förbätt- ringar som gör att befintliga huvudmän tillsammans kan underlätta för den enskilde att återgå i arbete eller att få ett arbete. 12.2.1Återgång till egen försörjning Utformningen av sjukförsäkringen har stor betydelse för möjlig- heten att minska sjukskrivningstiden. Det är emellertid inte den enda faktorn man behöver ta hänsyn till för att underlätta en åter- gång till arbetslivet. Hur ansvar och insatser fördelas mellan aktö- rerna är också av stor betydelse. De olika aktörerna har alla ett ansvar för den enskildes återgång till arbetslivet även om deras pri- mära uppdrag skiljer sig åt. En god samverkan mellan aktörerna är därför en förutsättning för att kunna minska onödigt långa sjuk- skrivningstider. En utgångspunkt för att kunna utvärdera hur samverkan mellan aktörerna fungerar är en statistisk analys av sjukfrånvarons utveck- ling och hur de sjukskrivna rör sig ut ur och in i sjukförsäkringen. Först när man vet hur många av de sjukskrivna som kommer i kon- takt med de olika aktörerna kan en fullgod problemformulering göras. Kommittén har under sitt arbete försökt sammanställa de kun- skaper som finns kring aktiva rehabiliteringsinsatser. En slutsats från detta arbete är att det har genomförts en rad olika insatser utan någon systematisk kunskapsspridning av insatsernas omfattning eller effekt. Statistikunderlaget är därför begränsat och kunskapen om vilka insatser som ges och dessas effekter är bristfällig. I kapitel 3 beskrivs utförligt sjukfrånvarons utveckling. De tre viktigaste slutsatserna är följande. Överväganden för bättre stöd för återgång i arbete ∙Det samlade s.k. ohälsotalet har minskat sedan början av 2000- talet. ∙Minskningstakten av det samlade ohälsotalet har avtagit kraftigt till följd av att antalet nya sjukfall återigen ökar. ∙Det minskade ohälsotalet drivs i huvudsak av att inflödet till sjukersättning har minskat kraftigt. Antalet sjukskrivna ökar där både antalet sjuklönedagar per anställd och antalet sjukfall per anställd har ökat . Sjukfrånvaron har ökat i samtliga sektorer, men kraftigast bland kommunalt anställda. Inflödet till sjukförsäkringen har framför allt ökat bland an- ställda. Inflödet ökar inte bland arbetslösa. Däremot har falläng- derna för arbetslösa ökat kraftigt. Detta gäller inte anställda i lika hög grad. Det ökade inflödet och den längre varaktigheten leder till att andelen långa sjukfall ökar medan andelen korta minskar. Omkring 85–av dem som lämnar sjukförsäkringen återgår till sitt ordinarie arbete eller annat arbete. Sedan rehabili- teringskedjan infördes har en större andel lämnat sjukförsäkringen genom en övergång till Arbetsförmedlingen. Även om de stora grupper som uppnått maximal tid i sjukförsäkringen tas bort, syns en klar uppgång av antalet personer som lämnar sjukförsäkringen och övergår till Arbetsförmedlingen. inträffade en förändring när det gäller i sjukfallet som en överföring till Arbetsförmed- lingen sker. En allt större andel av dem som lämnar sjukförsäk- ringen och övergår till Arbetsförmedlingen har varit sjukskrivna längre än . minskar andelen korta sjukfall. Det blev svårare att beviljas sjukersättning, vilket gjorde att fler fördes över till Arbetsförmedlingen. Därtill infördes rehabiliteringskedjan och den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen.