sou · H4B342 · 2016-06-16 00:00:00 — Även om CL inte haft någon direkt kännedom om att målsäganden inte hade fyllt , måste åtminstone hennes utse- ende ha inneburit att det fanns anledning för honom att vara på sin vakt och förvissa sig om hur gammal hon egentligen var. Hovrätten finner således – uttryckt på ett annat sätt – att CL haft skälig anledning att anta att hon inte hade fyllt . Hovätten fann därefter att förutsättningarna i målet var sådana att CL, liksom tingsrätten funnit, skulle dömas för sexuellt utnytt- jande av barn. Hovrätten gjorde ingen annan bedömning än den tingsrätten gjort beträffande val av påföljd och straffmätning. Hov- rätten fastställde således tingsrättens domslut utan några ändringar. I målet31 yrkade åklagaren ansvar för JH för våldtäkt mot barn (åtals- punkt 1 och 2) under påstående att JH under peri- oden mars haft samlag med målsäganden som då varit under , vilket JH känt till eller i vart fall haft skälig anledning att anta. Åklagaren yrkade vidare att JH skulle dömas för sexuellt övergrepp mot barn (åtalspunkt 3–6) och påstod att JH vid 31 dom i mål nr B 7123-12 (dom i mål nr B 3449-12). fyra tillfällen mars , dels i sin bostad, dels i två olika fordon genomfört sexuell handling med målsäganden som då varit under , vilket JH känt till eller i vart fall haft skälig anledning att anta. JH förnekade brott. Han vidgick att han haft sam- lag med målsäganden men bestred ansvar på den grunden att han inte känt till eller haft skälig anledning att anta att målsäganden var gammal. Tingsrätten konstaterade inledningsvis att målsäganden uppgifter lämnade visst utrymme för tveksamhet om vad som verkligen före- kommit varför hennes uppgifter inte ensamma kunde ligga till grund för bedömningen. När det gällde den fortsatta bedömningen an- förde tingsrätten följande. JH har vidgått att han har haft samlag med målsäganden och uppgett att det gått till på det sätt som hon berättat om. Han har förnekat att han kände till att målsäganden var . Det framstår för tingsrätten som något märkligt att parterna inte skulle ha pratat om hur gamla de var vid något av de fyra tillfällen, som JH uppgett att de träffats. I denna del står målsägandens uppgift mot det JH berättat och det kan i brist på annan utredning inte anses bevisat att målsäganden har berättat för honom hur gammal hon var eller att han på annat sätt, exempelvis via Facebook, fått vetskap om detta. Avgörande blir således huruvida JH haft skälig anledning att anta att målsägan- den varit under . I målet är utrett att JH hade vetskap om att målsäganden gick på en skola för årskurserna tre till och med nio, där han själv tidigare gått. Elever i årskurs nio är normalt 15 eller . Vidare hade JH varit tillsammans med storasystern till en av målsägandens klasskamrater. JH bor på en mindre ort där det kan vara svårt att vara anonym. JH har uppgett att han visste vem målsägandens dåvarande pojkvän var. Han har vidare berättat att han inte ville åka omkring i bil med målsäganden eftersom folk då skulle börja prata. Tingsrätten finner att det inte av målsägandens utseende går att dra någon slutsats huruvida hon är under eller över . Av målsägandens beteende på där parterna träffades första gången och av sättet som hon pratar och uppträder på i det videoinspelade förhöret framstår hon dock som mycket ung. har parterna träffats och åkt omkring i bil och pratat, som JH uttryckt det, ”om allt möjligt”. JH har i denna del varit påtagligt luddig om vad som sas vid dessa två tillfällen. Även utan konkreta uppgifter om hur gammal målsäganden var måste JH ha fått indikationer om hennes ålder vid dessa umgängestillfällen. Tingsrätten finner att omständigheterna sammantaget gett JH anledning att vara på sin vakt och att han har visat uppenbar oaktsamhet inför frågan om målsägandens ålder. Även vid en försiktig bedömning finner tings- rätten att JH har haft skälig anledning att anta att målsäganden inte uppnått . JH har förnekat att han har förmått målsägan- den till att ha sex med honom i utbyte mot cigaretter och alkohol. Att diskussioner förts mellan parterna där JH försökt förmå måls- äganden till sexuella tjänster i utbyte mot cigaretter styrks av den Facebook-konversation som utgör skriftlig bevisning i målet. Att målsäganden fått alkohol av JH i utbyte mot sex styrks även av vad IH har berättat. Tingsrätten har svårt att se något skäl till varför målsäganden skulle förklara för en vän att hon fått alkohol som hon hade i sin väska i utbyte mot att ha sex med JH, om så inte hade varit fallit. Vidare finner tingsrätten att omständigheterna kring tillfället när samlaget, som JH berättat om, ägde rum talar för att parterna i förväg planerat att de skulle ha sex med varandra. Om det, som JH uppgett, skulle ha varit fråga om två vänner som träffades för att se på en film och som sedan spontant hade sex med varandra, finner tingsrätten det märkligt att parterna skulle ha valt en lunchrast eller en håltimme när målsäganden gick i skolan som mötestillfälle. Tingsrätten finner sammantaget att det är utrett att JH förmått målsäganden att ha samlag med honom i utbyte mot alkohol. Åklagaren har gjort gällande att JH och måls- äganden haft samlag med varandra ytterligare en gång och att måls- äganden vid fyra tillfällen onanerat åt JH. Beträffande dessa upp- gifter finns viss stödbevisning. IH har uppgivit att hon tror att målsäganden och JH hade sex med varandra två gånger men att hon inte vet om det är målsäganden som sagt detta. Vittnet B har inled- ningsvis uppgett att hon i målsägandens mobil läst SMS ur vilka det framgått att målsäganden utfört sexuella tjänster åt JH i utbyte mot cigaretter. Vittnet B uppgav dock senare under förhöret vid tings- rätten uppgett att hon inte vet exakt vad som stod i SMS:en och att hennes minnesbilder även kan ha härrört ur den Facebook-konversa- tion som utgör skriftlig bevisning i målet. JH har lämnat svävande och undvikande förklaringar till varför parterna träffats och åkt omkring i hans bilar . Tingsrätten finner dock att det mot JH:s nekande inte kan anses att stödbevisningen är till- räcklig för att beviskravet som gäller brottmål i denna del ska anses uppfyllt. Åtalet ska därför ogillas i denna del. Mot bakgrund av att JH pressade målsäganden och genom att han dragit fördel av hennes önskan att få alkohol förmådde henne till att ha samlag med honom ansåg tingsrätten vara en försvårande omständighet varför brottet inte kunde anses som mindre allvarligt. Tingsrätten dömde således JH för våldtäkt mot barn till fängelse och . Vid straffmätningen togs hänsyn till JH:s ålder. JH överklagade tingsrättens dom och yrkade bl.a. att hovrätten skulle ogilla åtalet. I andra hand yrkade JH att hovrätten skulle rubricera gärningen som ett mildare brott än tingsrätten funnit och – under alla förhållanden – att hovrätten skulle lindra straffet. Åklagaren gjorde i hovrätten inte längre gällande att JH känt till att målsäganden varit under utan endast att JH haft skälig anledning att anta detta. Målsäganden, som biträdde åtalet även i hovrätten, vidhöll dock påståendet om att JH känt till att målsägan- den varit under . Hovrätten gjorde i huvudsak följande bedömning. Målsäganden har i målet lämnat en berättelse som sedd för sig uppfyller de krav som uppställs för att berättelsen tillsammans med annan bevisning ska kunna ligga till grund för en fällande dom. Mot hennes berätt- else står de uppgifter som JH har lämnat och som även de framstår som trovärdiga. Avgörande är då den övriga utredningen i målet. I motsats till vad tingsrätten funnit anser hovrätten inte att JH:s vetskap om att målsäganden gick på högstadiet eller att en av hennes kamraters storasyster tidigare varit tillsammans med JH är förhåll- anden som skulle ge honom skälig anledning att anta att målsägan- den inte hade fyllt . Inte heller målsägandens utseende, upp- trädande eller någon annan omständighet som framkommit i målet kan medföra en sådan slutsats. Vid sådan bedömning ska JH:s egen förklaring godtas och åtalet och skadeståndsyrkandet i följd därav ogillas. Tingsrättens dom ska ändras i enlighet med detta. Avgörande från Hovrätten över och , I målet32 yrkade åklagaren ansvar för CL för grov våldtäkt mot barn bestående i att CL –genom misshandel tvingat målsäganden A, som då var , till samlag och andra sexuella handlingar som med hänsyn till kränkningens art och omständigheterna i övrigt är jämförlig med samlag. Åklagaren påstod även att CL insett eller i vart fall haft skälig anledning att anta att målsäganden, vid gärningstillfället, varit under . CL förnekade brott. Tingsrätten fann vid en samlad bedömning, bl.a. på grund av den långa tid som gått sedan den åtalade händelsen ägt rum och den negativa återverkan på tillförlitligheten av förhörspersoners uppgif- ter detta kan innebära samt målsägandens i vissa hänseenden svår- förklarliga uppgifter och psykiska problembild, att det inte var ställt utom rimligt tvivel att CL använt våld eller annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet vid samlag eller annan sexuell handling jämförlig med samlag vid det med åtalet avsedda tillfället. Tingsrätten övergick härefter till att pröva om CL haft skälig anledning att anta att målsäganden vid gärningstillfället var . Målsäganden hade i denna del uppgett att hon tror att hon till CL sagt att hon gick på högstadiet och att man på kunde gå in på en bild som inte visade hennes födelseår. CL uppgav att han uppfattade målsäganden som 15–, bl.a. med hänsyn till att han uppfattat att målsäganden gick på en musikskola som han antog var samt att han tyckte att hon utseende- mässigt såg ut att vara 16–. Mot angiven bakgrund fann tings- rätten inte det genom den förebringade utredningen visat att CL insett att målsäganden var . 32 Hovrätten över och dom i mål nr B 1864-12 (tingsrätts dom i mål nr B 4495-11). Vad gällde frågan om CL haft skälig anledning att anta att måls- äganden varit under gjorde tingsrätten följande överväganden. Målsäganden fyllde omkring efter händelsen och var enligt vad som framkommit lång och storvuxen för sin ålder. Hon har inför rätten, visserligen efter händelsen, framstått som mycket välutvecklad både verbalt och i övrigt. Vid tillkomsten av bestämmelsen i 6 kap. 13 § BrB angående det subjektiva rekvisitet underströk Lagrådet att en bestämmelse av denna karaktär bör tillämpas med stor försiktighet. Även departementschefen framhöll angelägenheten av att regeln får en restriktiv tillämpning (NJA II 1962 s. 192). Mot bakgrund av den långa tid – – som förflutit efter händelsen som avses med åtalet måste såsom ovan anförts målsägandens uppgifter om vad som sagts eller i övrigt förekommit vid kontakter mellan målsäganden och CL med avseende på målsägandens ålder bedömas med stor försiktig- het. De kan inte uteslutas att målsäganden velat framstå såsom äldre än vad hon verkligen var inför den betydligt äldre CL. Tings- rätten anser med hänsyn härtill och till i övrigt föreliggande omstän- digheter att målsägandens uppgifter i ifrågavarande avseende måste bedömas såsom osäkra och således inte tillförlitliga. Tingsrätten fann således, mot ovan angiven bakgrund, det inte heller visat att CL haft skälig anledning att anta att målsäganden var varför tingsrätten ogillade åtalet för grov våldtäkt mot barn. Åklagaren överklagade tingsrättens dom och yrkade att hovrätten skulle döma CL för våldtäkt mot barn alternativt sexuellt utnytt- jande av barn. Åklagaren justerade i hovrätten gärningsbeskrivningen på det sättet att det inte längre gjordes gällande att CL med våld tilltvingat sig samlag med målsäganden. Hovrätten fann inledningsvis det styrkt att CL, utöver det sam- lag som vidgåtts, även haft analt samlag med målsäganden. Dock fann hovrätten det inte visat att våld av betydelse för målets bedöm- ning utövats. Hovrätten prövade därefter frågan om uppsåt och anförde i huvud- sak följande. Av utredningen i målet är det visat att målsäganden i samband med en chattkonversation med CL berättat att hon var . CL har även medgett att han genom chattkonversationen fick kännedom om hennes ålder men att han, när samlaget ägde rum , inte kom ihåg att hon var eftersom hon såg äldre ut. Enligt vad målsäganden själv har uppgett vid förhör i hovrätten tror hon inte att frågan om hennes ålder kom på tal efter . Med beaktande av att målsäganden var och och den tid som förflöt från det att hon uppgav sin ålder tills samlaget ägde rum kan det inte med tillräcklig grad av säkerhet anses visat att CL vid sam- lagstillfället hade insikt om målsägandens exakta ålder. Nästa fråga vid uppsåtsbedömningen är om det är bevisat att CL hade likgiltig- hetsuppsåt till omständigheten att målsäganden var gammal vid samlagstillfället. Utgångspunkten för sådan bedömning ska enligt gällande praxis vara omständigheterna kring gärningen och att gärningsmannen haft insikt om att det har funnits en möj- lighet att målsäganden vid det aktuella tillfället har varit under och dessutom förhållit sig likgiltig inför denna risk. Av upp- gifterna i målet har, som redovisats tidigare, framkommit att CL samlagstillfället av målsäganden blivit upplyst om hennes ålder. Han har vid samma tillfälle uppgett att hennes ålder inte hade någon betydelse och för egen del ljugit om sin egen ålder genom att uppge att han var i stället för verkliga 25. Av den inledande chattkonversationen framgår även att sam- talet relativt omgående har handlat om sex. Av parternas egna upp- gifter har därutöver framgått att de har varit inställda på att ha sexuellt umgänge när de träffades. Omständigheterna kring gärningen medger enligt hovrättens bedömning inte någon annan slutsats än att CL vid samlagstillfället måste ha insett risken för att målsägan- den var gammal och att det förhållandet inte har utgjort ett relevant skäl för honom att avstå från att ha samlag med henne. CL ska därför dömas för att uppsåtligen haft samlag med målsägan- den när hon var . Förutsättningarna för att döma honom till ansvar för våldtäkt mot barn är därmed uppfyllda. Hovrätten konstaterade därefter att gärningen inte kunde bedö- mas som mindre allvarlig varför CL skulle dömas för våldtäkt mot barn. Med tillämpning av 34 kap. 3 § andra stycket dömdes CL särskilt till fängelse för våldtäkt mot barn till och . Avgörande från Hovrätten för , I målet33 yrkade åklagaren ansvar för våldtäkt mot barn och sexuellt övergrepp mot barn under påstående att den tilltalade CT vid i vart fall ett tillfälle haft sexuell kontakt med den då 13-åriga flickan , född . Därutöver påstods att CT vid två andra tillfällen återupptagit kontakten med den då 14-åriga flickan, varvid J bl.a. onanerat åt CT samt har de haft samlag. CT erkände sexuellt ofredande och sexuellt utnyttjande av barn vid de påstådda andra tillfällena. Han bestred ansvar för brott vid det av åklagaren påstådda första tillfället då han vare sig visste eller hade skälig anledning att anta att målsäganden var . Inledningsvis konstaterade tingsrätten att det var bevisat att det som åklagaren påstått i gärningsbeskrivningen hade hänt. Därefter övergick tingsrätten till att pröva vad CT känt till om J:s ålder. I denna del konstaterade tingsrätten i huvudsak följande. För att kunna dömas för de påstådda gärningarna krävs att CT hade uppsåt inte bara i förhållande till gärningarna i sig, utan även i förhållande till J:s ålder vid tillfällena. CT har erkänt att han i vart fall hade skälig anledning att anta att J var gammal, men förnekat att han –insåg eller ens hade skälig anledning att anta att J var . J har berättat att det varit klart mellan dem hur gammal hon var, och att det varit uppe till diskussion mellan dem redan från början. J har generellt gjort ett mycket trovärdigt intryck i sitt förhör. Hennes berättelse har varit sammanhängande, detaljrik och framstått som helt självupplevd. Hon har inte gett intryck av att hysa något agg mot CT eller ha något intresse av att ljuga om det som hänt mellan dem. Hon har sagt mycket positivt om CT, och berättat om saker 33 Hovrätten för Västra dom i mål nr B 1193-13 (tingsrätts deldom i mål nr B 1625-12). som hon själv har gjort som kan uppfattas som negativa, som att hon ljugit för sina föräldrar. CT:s uppgifter om vad han känt till om J:s ålder, och när han fått reda på hennes ålder har varit sväv- ande. Han har erkänt att när han skrev på internetforumet om en 14-årig flicka så kände han till hennes ålder, men han har påstått att han inte säkert visste det i början av decem- ber 2011 när samlaget ägde rum, även om han då ansåg sig ha skälig anledning att anta att hon var . Han har inte närmare kunnat berätta om vad som fick honom att bli säker mellan och . CT är lärare och ung- domsledare. I dessa roller träffar han många ungdomar och får reda på deras ålder. Han måste således vara i någon mån van att bedöma ungdomars ålder, och i vart fall väl medveten om att det inte är alldeles enkelt att göra den bedömningen. Han träffade J i ett sam- manhang med ungdomar och kände till att hon gick på högstadiet. Tingsrätten fäster också avseende vid att han inte kunnat berätta något närmare om när och hur han fått reda på J:s ålder. För en vuxen man som haft sexuellt kontakt med en flicka som man trodde var gammal måste det enligt tings- rättens mening normalt sett framstå som tämligen chockerande att upptäcka att flickan vid tillfället endast var , och en sådan insikt bör man minnas. För bedömningen har det också bety- delse att CT genomfört ett samlag med J, trots att han enligt egen uppgift då hade skälig anledning att anta att hon var . CT framstår mot bakgrund härav inte som han har varit mån om att hålla sig på rätt sida gränsen. Vid en samlad bedömning av de lämnade uppgifterna, i ljuset av vad som i övrigt framkommit i målet, så anser tingsrätten att J:s berättelse om vad CT känt till om hennes ålder är såväl trovärdig som tillförlitlig, och att CT:s uppgifter inte framstår som vare sig trovärdiga eller till- förlitliga. Det är J:s uppgifter som ska ligga till grund för bedöm- ningen, och det är därmed utrett att CT vid samtliga gärningar med säkerhet känt till hennes ålder. Åtalet är därmed i sin helhet styrkt. Tingsrätten fann att CT skulle dömas för såväl sexuellt utnytt- jande av barn, i två fall, som våldtäkt mot barn, i ett fall. Påföljden bestämdes till fängelse och . Vid straffmätningen beaktades att CT inte längre kunde utöva sitt yrke som lärare. CT överklagade tingsrättens dom och yrkade bl.a. att åtalet för sexuellt övergrepp mot barn /skulle ogillas. I stället för våldtäkt mot barn yrkade CT att han skulle dömas för sexuellt utnyttjande av barn. Vidare yrkade CT att han skulle ådömas en icke frihetsberövande påföljd och i andra hand att fängelsestraffet skulle sättas ned. Inledningsvis anförde hovrätten att hovrätten delade tingsrättens uppfattning att det var utrett att det som åklagaren påstått i gär- ningsbeskrivningen hade hänt. Därefter anförde hovrätten i huvud- sak följande. Såvitt gäller händelsen /är frågan för bedömningen av skuldfrågan vilken uppfattning CT då haft om målsägandens ålder. Vid de senare tillfällena har CT medgett att han känt till eller i vart fall haft skälig anledning anta att målsäganden var . Beträffande samlaget är frågan om det ska bedömas som våldtäkt mot barn eller det mindre allvarliga brottet sexuellt utnyttjande av barn. Målsäganden och CT har lämnat i allt väsentligt samstämmiga berättelser om vad som inträffat vid och kring de aktuella tidpunkterna. För straff- ansvar behöver CT inte ha varit medveten om att målsäganden var vid det första påstådda gärningstillfället, som enligt målsäganden inträffade strax 2011. Straffansvar inträder redan om han hade skälig anledning att anta att hon då inte var så gammal. Målsäganden har berättat att hon av sin omgivning upp- fattas som mycket äldre än hon är. Av avgörande betydelse är om målsäganden och CT talade om hennes ålder eller om det fanns några andra omständigheter som för honom kunde ge några indika- tioner om ålder. CT och målsäganden träffades första gången i samband med förberedelserna inför ett luciafirande. Målsäganden var tärna och CT spelade piano. Målsäganden som själv spelar piano imponerades av CT. De lärde känna varandra lite när- mare efter att en annan tärna hade bett CT att hjälpa till att bära hem en väska till målsäganden. CT har berättat att inför förbered- elserna för luciafirandet deltog personer som var . Vid det tillfället kände han inte till målsägandens namn. Kontak- ten inleddes på allvar efter att CT besvarat en till många personer riktad nyårshälsning från målsäganden. Som framgår av tingsrättens dom fortsatte sedan kontakten via Facebook och SMS. lade en särskild ”SMS-jargong”. Relationen fördjupades och slutade med sexuella handlingar strax 2011. Varken målsäganden eller CT var givetvis inte omedvetna om att skilde dem åt. Målsäganden har berättat att de pratade eller SMS:ade om ålders- skillnaden, och att det var konstigt att de kunde känna så starkt för en person som var så mycket äldre respektive yngre. Enligt CT pratade de till en början inte om målsägandens skolsituation. Det var först senare, . I stället handlade det runt nyår snart om känslor enligt CT. Målsäganden har berättat att hon i SMS talat om för CT att hon hade det jobbigt i skolan och att hon också fick mycket stöd av honom. har hon sagt att hon inte kommer ihåg när de pratade närmare om hennes ålder. Efter samlaget – – talade de om att det kunde bli ”farligt” om det kom ut att hade haft sex med var- andra. CT var gift. Målsäganden hade pojkvän och hade dessutom ljugit för sina föräldrar. I bl.a. förarbetena till den nämnda bestämmelsen om insikt eller skälig anledning att anta viss ålder, anges att regeln ska tillämpas restriktivt. Det är inte fråga om en allmän vårdslöshetsregel utan det krävs en tämligen hög grad av oaktsamhet för att det ska föreligga skälig anledning att anta att någon inte uppnått . Hovrätten anser det oklart om målsägan- den berättat om sin ålder och . De kände inte varandra och träffades i ett sammanhang där även personer deltog. I gruppen som var engagerade för luciafirandet kunde målsäganden mycket väl framstå som om hon tillhörde de äldre. De kontakter som sedan utvecklades via Facebook och SMS framstår som både reflekte- rande och djupa; visserligen från en ung, men inte alltför ung eller barnslig person. Allt detta är omständigheter som talar mot att CT inledningsvis fick kunskap om målsägandens ålder eller hade skälig anledning att anta att målsäganden inte var . Vad som talar i motsatt riktning är att deras samtal redan tidigt under bekant- skapen berörde hennes skolsituation. Vid dessa samtal kunde han ha fått en fingervisning om målsägandens ålder. Det är dock oklart vad dessa samtal i detalj handlade om. Intrycket är också att kon- versationen ganska tidigt fick ett annat fokus. Vad som kan upp- fattas som besvärande för CT är att målsäganden använde de två sista siffrorna i sitt födelseår i sin mailadress. I vart fall inlednings- vis skedde emellertid deras konversation inte via mail. ver han inte ha fått anledning att tolka siffornas innebörd, och enligt hovrätten är slutsaten inte heller självklar. Sammantaget gör hovrätten bedömningen att CT borde ha varit mer försiktig när relationen gick över till sexuella handlingar men att det inte kom- mit fram några omständigheter som medför att han nått upp till den nivå av oaktsamhet som leder till straffansvar. Det är därför inte visat att CT /hade skälig anled- ning att anta att målsäganden vid det tillfället inte var . Åtalet i den delen ska därför ogillas. Hovrätten anförde avslutningsvis att brotten CT gjort sig skyl- dig till skulle rubriceras som sexuellt övergrepp mot barn och sexu- ellt utnyttjande av barn. Hovrätten bestämde påföljden till fängelse . Vid straffmätningen tog även hovrätten hänsyn till att CT skulle komma att förlora sin lärartjänst och inte kunna arbeta som lärare. Avgörande från Hovrätten över och ,