sou · H4B378 · 2016-11-08 00:00:00 — Den begränsade administrativa nackdel det innebär att dessa måste organisera sin verksamhet i en juridisk person vägs av upp av den fördel detta innebär genom att det möjliggör att utredningens förslag till vinstreglering kan omfatta fler verksamheter. Att införa ett generellt krav i KL på att verksamhet endast får överlämnas till juridiska personer är dock ett allt för stort ingrepp i den kommunala självstyrelsen. I stället bör regleringen göras om- rådesvis. Assistansersättningen ses över i särskild ordning, varför denna inte bör beröras i detta sammanhang.35 Däremot bör ett krav införas i 7 kap. SoL och LSS att tillstånd att bedriva verksamhet yrkesmässigt bara kan lämnas till en juridisk person. Endast juri- diska personer ska vidare kunna godkännas som huvudmän för fristående förskola, förskoleklass, grundskola, grundsärskola, gym- nasieskola, gymnasiesärskola och fritidshem enligt skollagen. Vad gäller ersättning enligt LOF och LOL bör vidare denna bara kunna utbetalas till juridiska personer. Vad gäller övergångsbestäm- melser se avsnitt 24. 35 Dir 2016:40. 11Regleringen är förenlig med Utredningen föreslår en reglering av rätten att motta offentliga medel. Frågan är då om en sådan reglering är förenlig med . I har de EU-rättsliga fördragen införlivats i svensk rätt1 och är att betrakta som en del av den nationella rätten. Det är EU- domstolen som uttolkar och medlemsstaterna är skyldiga att följa domstolens tolkning. Inom brukar man skilja mellan den primära rätten och den sekundära rätten. Till primär- rätten hör främst de grundläggande fördragen, dvs. unionsfördraget (), funktionsfördraget (EUF-fördraget) och rättighets- stadgan, och de till fördragen knutna protokollen och förklaring- arna. De rättsakter som med stöd av fördragsbestämmelserna utfärdas av EU:s institutioner utgör den s.k. sekundärrätten. Hit hör främst bindande rättsakter i form av förordningar, direktiv och beslut men också icke bindande rättsakter som rekommendationer och yttranden. Till sekundärrätten räknas även internationella avtal som gemenskapen ingår med utanförstående länder och internatio- nella organisationer. Primärrätten är den överordnade rättskällan inom EU.2 Fördragen innehåller i allmänhet endast ramen och grundprin- ciperna för normsystemet. Fördragens utformning har medfört att genom tolkning av fördragsbestämmelserna fått fylla ut ofullständiga eller mindre klara fördragsbestämmelser. 1Lag (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen. 2Hettne, , Rättsprinciper som styrmedel, 2008, s. 43 ff., , och , , Europarättens grunder, 2010, s. 27 ff. Regleringen är förenlig med vilar på en kompentensfördelning mellan medlems- staterna och unionen, där vissa frågor faller inom unionens kom- petens, andra inom medlemsstaternas och i vissa fall är kompeten- sen delad. Av artikel 4 följer att unionen ska respek- tera medlemsstaternas politiska och konstitutionella grundstruktur, och av artikel 5 följer att unionen ska respektera subsidiaritets- och proportionalitetsprincipen. 11.2Fri rörlighet och konkurrens En av EU:s grundpelare är principen om fri rörlighet för personer, varor, tjänster och företag. Enligt artikel 49 EUF-fördraget ska in- skränkningar för medborgare i en medlemsstat att fritt etablera sig på en annan medlemsstats territorium förbjudas. Etableringsfri- heten ska innefatta rätt att starta och utöva verksamhet som egen- företagare samt rätt att bilda och driva företag, särskilt bolag, på de villkor som etableringslandets lagstiftning föreskriver för egna med- borgare. Enligt artikel 56 EUF-fördraget råder ett principiellt förbud att inskränka friheten för utländska aktörer att sälja tjänster i andra medlemsstater. Med tjänster avses enligt artikel 57 EUF-fördraget prestationer som ”normalt utförs mot ersättning”. Begreppet tjänster tolkas vidsträckt. I C-281/06 Jundt3 konstaterade domstolen att det avgörande är att tjänsten måste utföras mot någon form av betalning. Det krävs inte att syftet är att åstadkomma vinst. Det krävs inte heller att en mottagare faktiskt betalar för tjänsten. I målet C-352/85 bedömde domstolen att avgiftsfria tv-tjänster som finansierades med reklam var en tjänst trots att mottagarna inte betalade för sändningarna. I fallet C-372/04 Watts5 ansågs tillhandahållande av medicinska tjänster vara en tjänst. Detta trots att det aktuella engelska systemet bygger på principen att tillhandahålla sjukvård utan avgifter. I fallet C-159/90 SPUC6 ansågs dock spridande av information om en abortklinik inte vara en tjänst. Trots att informationen avsåg en ekonomisk tjänst (abortverksam- 3Dom Jundt, C-281/06, EU:C:2007:816. 4Dom , C-352/85, EU:C:1988:196. 5Dom Watts, C-372/04, EU:C:2006:325. 6Dom SPUC, C-159/90, EU:C:1991:378. Regleringen är förenlig med het) ansågs den inte ekonomisk. Den i fallet aktuella organisatio- nen spred dock informationen ideellt. Det faktum att någon form av betalning förekommer innebär dock inte alltid att det är frågan om en ”tjänst som normalt utförs mot ersättning” enligt artikel 57. I målet C-263/86 Humbel7 togs skolavgifter ut från utländska medborgare för utbildning, medan skolgång för inhemska medborgare var gratis. Trots att det alltså fanns en viss ersättning för tjänsten bedömdes inte detta vara en tjänst. Syftet för staten var inte att bedriva någon form av närings- verksamhet utan endast att uppfylla sina förpliktelser till medborg- arna ur kulturellt och utbildningsmässigt hänseende. Vid sidan av regleringen av den fria rörligheten finns EU:s konkur- renslagstiftning som syftar till att på den inre marknaden förebygga att konkurrensen snedvrids mellan företag. Regleringen avser att förhindra konkurrensbegränsande samarbeten mellan företag och missbruk av ett eller flera företags dominerande ställning. Vidare regleras situationer då medlemsstater ger statliga stöd till företag (artiklarna 107–109 EUF-fördraget). Reglerna om fri rörlighet, kon- kurrensreglerna och statsstödsreglerna gäller samtliga direkt när handeln mellan medlemsstaterna påverkas, dvs. de tillämpas oaktat svenska regler på området. För konkurrensreglerna och reglerna om statligt stöd är begrep- pen företag och ekonomisk verksamhet centrala. Om en verksam- het faller inom dessa begrepp kan marknads- och konkurrensreg- lerna bli tillämpliga. definieras i praxis och dom- stolen har då inte fäst något avseende vid hur dessa har finansierats eller medlemsstaternas rättsliga reglering eller beteckning av före- tag. Det avgörande är om företaget bedriver ekonomisk verksam- het. Det behöver dock inte ha skapats för att generera vinst. Den ekonomiska verksamheten avgränsar företaget i förhållande till icke- ekonomisk verksamhet som inte omfattas av begreppet företag. Det innebär att om en organisatorisk enhet, t.ex. en 7 Dom Humbel, C-263/86, EU:C:1988:451. Regleringen är förenlig med förvaltning, bedriver både ekonomisk och icke-ekonomisk verk- samhet är det bara den ekonomiska som anses som företag. Det innebär t.ex. också att det som i benämns som en ideell förening helt eller delvis kan vara ett företag samt att två eller flera juridiska personer sammantagna kan anses som ett företag. Förhållandet mellan fria rörlighetsreglerna och konkurrensreglerna Både de fria rörlighetsreglerna och konkurrensreglerna kräver för att bli tillämpliga att det rör sig om någon form av ekonomisk verksamhet. I vad mån begreppet ”ekonomisk verksamhet” betyder samma sak inom de olika regelverken är omdiskuterat. menar att begreppet är vidare vad gäller fri rörlighetsreglerna och snävare om man pratar om konkurrensreglerna.8 Wehlander menar å andra sidan att begreppet ska tolkas enhetligt oavsett om det rör fri rörlighet för tjänster eller statstöd eller annan konkurrensrätt.9 Kommissionen konstaterar i ett meddelande att i avsaknad av en definition av ekonomisk verksamhet i fördraget förefaller rätts- praxis erbjuda olika kriterier för tillämpningen av inre marknads- reglerna och konkurrenslagstiftningen.10 Ett exempel från praxis är fallet C-519/04 och mot kommissionen11, som rörde frågan om dop- ningskontroller av IOK (). Var IOK ett företag och därmed berörd av konkurrensregler? Första instans i bl.a. statstödsmål, den s.k. Tribunalen, menade att rent idrottsliga regler inte har något med ekonomisk verksamhet att göra, vilket medförde att varken fri rörlighetsreglerna eller kon- kurrensreglerna var tillämpliga. menade dock att förstainstansrätten hade gjort en felaktig rättstillämpning när den funnit att konkurrensreglerna utan vidare kunde uteslutas med hän- visning till att reglerna inte sågs som ekonomiska från inre mark- nadsperspektiv. 8S:t Clair , , Förhållandet mellan tjänster av allmänt (ekonomiskt) intresse och artikel 56 i EUF-fördraget i: Den nordiska välfärden och marknaden (Madell, Bekkedal och ) 2010 s. 167 ff. 9Wehlander, , Who is afraid of SGEI?, 2015 s. 189 ff. 10Meddelande från kommissionen om tillämpning av Europeiska unionens regler om statligt stöd på ersättning för tillhanhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, (2012/C8/02). 11Dom och mot kommissionen, C-519/04, EU:C:2006:492. Regleringen är förenlig med 11.3Begreppet tjänster av allmänt intresse och tjänster av allmänt ekonomiskt intresse regler om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse ger uttryck för en balans mellan konkurrensreglerna och medlems- staternas behov av att kunna utforma sina välfärds- och andra offent- liga tjänster på olika sätt. I EUF-fördraget och i texter som ansluter till fördraget erkänns att det i medlemsstaterna och unionen som helhet finns tjänster som är av en viss karaktär och som är av ett allmänt intresse (SGI). Tjänster av icke-ekonomisk karaktär (NESGI) ansågs ursprungligen falla utanför fördragen och reglerades inte. Begreppet tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (SGEI) har däremot funnits med sedan samarbetet startade och relaterar enligt Hettne till vad som i ett europeiskt perspektiv kan ses som allmännyttigt.12 Madell relaterar begreppet i svensk kon- text till välfärdstjänster eller public service.13 Vad gäller gränsdragningen mellan ekonomiska och icke-ekono- miska tjänster på välfärdsområdet är denna inte helt given, se vidare avsnitt 11.6. Möjligen finns här också en skillnad beroende på om bedömning görs utifrån ett frirörlighetsperspektiv eller i förhåll- ande till konkurrensreglerna. Vad däremot gäller konsekvenserna av att en tjänst är allmän- nyttig anges i artikel 106.2 att företag som anförtrotts att tillhanda- hålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse inte är underkastade reglerna i fördraget, särskilt konkurrensreglerna, om detta förhind- rar att företaget kan utföra sitt SGEI-uppdrag. I ett rättsutlåtande till utredningen menar att bestämmelsen är ett undantag och principen om proportionalitet gäller vid tolkningen. Hon menar vidare att bestämmelsen gäller både konkurrensreglerna och inre marknadsreglerna.14 12Hettne, , EU, lokala marknader och allmänintresset, Europapolitisk analys Sieps 2011:3. 13Madell, Tom, Tjänster av allmänt intresse – ett svenskt perspektiv Sieps 2011:8 s. 10 ff. 14Szyszczak, , Opinion to the Welfare commission, p. Hon konstaterar dock att uppfattningen om bestämmelsen gäller alla delar av fördraget är delad bland akademiker på området. Regleringen är förenlig med Sociala tjänster av allmänt intresse Utan att det uttryckligen nämns i EUF-fördraget eller i EU:s lag- stiftning i övrigt används ibland i dessa sammanhang begreppet sociala tjänster av allmänt intresse.15 Dessa kan vara både ekonomiska eller icke-ekonomiska. Som för andra tjänster av allmänt intresse gäller att det bara är de ekonomiska som omfattas av unionens regler. Kommissionen har i ett meddelande gett sin syn på sociala tjänster av allmänt intresse.16 Kommissionen menar att dessa tjänster skiljer sig från andra tjänster av allmänt intresse genom att bl.a. vara starkt kopplade till individen, vilket också gör att lokala myndigheter spelar en viktig roll i tillhandahållandet av dem och för att uppnå en social sammanhållning i . Förutom rena vårdtjänster menar kommissionen att dels lag- stadgade och kompletterande sociala trygghetssystem som rör hälsa, åldrande, olyckor i arbetet, arbetslöshet, pension och funktions- hinder, dels andra viktiga tjänster som tillhandahålls direkt till indi- viden är att se som sociala tjänster av allmänt intresse. De senare består för det första av hjälp till personer i en svår livs- eller kris- situation (t.ex. orsakad av skuldsättning, arbetslöshet, drogbero- ende eller skilsmässa). För det andra består de av verksamhet för att se till att de berörda personerna åter kan integreras i samhället (rehabilitering, språkutbildning för invandrare) och framför allt på arbetsmarknaden (arbetsträning och återintegrering). Dessa tjänster är ett komplement och stöd för familjer, särskilt för att ta hand om de yngsta och äldsta samhällsmedborgarna. För det tredje ingår i dessa tjänster åtgärder som syftar till integration av personer med lång- variga hälsoproblem eller funktionshinder. För det fjärde ingår också subventionerade bostäder för socialt svagare medborgare och grupper. I vissa tjänster kan givetvis alla dessa fyra dimensioner ingå. Med- delandet omfattar inte utbildning. 15Se t.ex. Madell, Tom, Tjänster av allmänt intresse – ett svenskt perspektiv, Sieps 2011:8 s. 48 ff. 16KOM(2006) 177 slutlig, 26.4.2006. Regleringen är förenlig med Vilka tjänster är SGEI? I avsaknad av en EU-rättslig definition av begreppet tjänster av allmänt ekonomiskt intresse är det medlemsstaterna själva som av- gör om en tjänst ska betraktas som en sådan. Även om medlems- staterna har denna frihet har kommissionen befogenhet att pröva om en tjänst är att se som SGEI. Kommissionens granskning be- gränsas dock till att undersöka om medlemsstaterna gjort sig skyl- diga till något uppenbart fel (manifest error) i sin bedömning av tjänsterna. Medlemstaten har alltså en stor frihet att själv besluta vad som är en SGEI. har även ställt upp vissa kriterier som ska vara uppfyllda för att tjänsten ska vara allmännyttig. I grunden handlar det om att marknaden inte kan tillgodose det behov som föreligger under rimliga villkor, dvs. det förekommer någon sorts marknads- misslyckande. Den tjänst som det är fråga om ska vara betydelsefull för konsumenterna, vara öppen för alla konsumenter och tillhanda- hållas på likartade villkor.17 Tribunalen18 har i målet T-289/03 BUPA19 uttalat att tjänsten ska vara av tvingande karaktär, vilket kan bestå i en skyldighet att erbjuda vissa tjänster till alla medborgare som begär det.20 Däremot menar domstolen att behovet inte behöver vara gemensamt för hela befolkningen eller tillhandahållas inom hela området.21 Till tjänster av allmänt ekonomiskt intresse brukar i vart fall räk- nas bl.a. transport, energi och kommunikationer. I praxis har bl.a. lotsning, postbefordran, eldistribution, vattendistribution, telekom- tjänster och TV ansetts vara tjänster av allmänt intresse.22 I målet C-114/14 kommissionen mot Sverige23 menade att inte utförde ett SGEI uppdrag, vilket är en förut- sättning för att omfattas av momsdirektivets24 regler om undantag 17Se t.ex. Hettne, , EU, lokala marknader och allmänintresset, Europapolitisk analys Sieps 2011:3. 18Tribunalen är första instans i bl.a. statstödsmål. 19Dom BUPA, T-289/03, EU:T:2008:29. 20Dom () m.fl. mot Kommissionen, T-289/03, EU:T:2008:29. 21SOU 2007:72 s. 253. 22SOU 2007:72 s. 253 f. och Kommissionens beslut i ärende N 515/2007 – : Stödord- ning till förmån för – förlängning 2008. 23Dom Kommissionen mot , C-114/14, EU:C:2015:249. 24Direktiv /112/EG av om ett gemensamt system för mervärdes- skatt (EUT L 347, s. 1). Regleringen är förenlig med menade att det fanns ett trettiotal postföretag på den svenska marknaden och att inte fick någon ersättning för sina samhällsomfattande tjänster. Domstolen konstaterade att svensk lagstiftning ålägger sådana sär- skilda skyldigheter som anges i momsdirektivet. Någon skyldighet att betala för de särskilda uppdraget att tillhandhålla post inom hela territoriet finns inte. Bolaget skulle således som tillhandahållare av samhällsomfattande tjänster undantas från mervärdesskatteplikt. Klassificeringen av tjänster som SGEI har främst aktualiserats när det varit frågan om att lämna någon form av statsstöd. I målet C-280/00 Altmark25 gavs bidrag till ett bussbolag för att bedriva linjetrafik. slog i målet fast fyra förutsättningar (de s.k. Altmark-kriterierna) för att bidraget inte ska anses som statligt stöd enligt artikel 107.1 EUF-fördraget. För det första måste stöd- mottagaren ha anförtrotts ett klart och tydligt avgränsat uppdrag att tillhandahålla en tjänst av allmänt ekonomiskt intresse. För det andra måste grunderna eller kriterierna för att beräkna ersättningen ha fastställts i förväg genom ett objektivt och öppet förfarande. För det tredje får ersättningen inte överstiga kostnaderna för att leve- rera tjänsterna, med hänsyn tagen till intäkter och en rimlig vinst. För det fjärde, om stödmottagaren inte valts ut genom en offentlig upphandling, ska storleken av ersättningen fastställas på grundval av en undersökning av de kostnader som ett normalt företag skulle ha haft med tillägg för en rimlig vinst. Kommissionen har efter Altmarkdomen givit ut rekommenda- tioner och riktlinjer för hur ett stöd ska vara utformat för att vara förenligt med Altmarkkriterierna eller förenligt med statsstödsregel- verket i övrigt. Om dessa förutsättningar är uppfyllda finns ett större utrymme att lämna stöd än vad som annars skulle ha gällt, i fråga om anmälan och godkännande av kommissionen. 25 dom och Regierungspräsidium v. Nah- verkehrsgesellschaft (Altmark), C-280/00, EU:C:2003:415. Regleringen är förenlig med En fråga är om SGEI-reglerna kan ge utrymme för att avvika från vad som annars skulle gälla vid upphandling. Frågan har analyserats av Utredningen om en kommunallag för framtiden (UKF).26 UKF konstaterar att upphandlingsregelverket vilar på EUF-fördraget och dess grundläggande principer om lika- behandling, icke-diskriminering, transparens, proportionalitet och ömsesidigt erkännande. Bestämmelserna baseras bl.a. på artikel 56 i EUF-fördraget om fri rörlighet för tjänster men också på arti- kel 114 i EUF-fördraget om tillnärmning av medlemsstaternas lag- stiftning. Reglerna utgör inte bara en kodifiering av praxis, utan kan också betraktas som en överenskommelse om vilka tjänster som ska omfattas av dessa särskilda regler, enligt UKF. EU och medlemsstaterna är vid denna avgränsning också bundna av överenskommelser som finns på det globala planet i form av främst The Agreement on Government Procurement () inom ramen för () och med de avgräns- ningar som följer av det. Därtill kommer, enligt UKF, att bland de områden som man inte sällan förknippar med ekonomiska tjänster av allmänt intresse, SGEI, återfinns tjänster som getts särskilda upphandlingsregler genom det s.k. försörjningsdirektivet, vilka även gäller för vissa privata före- tag inom exempelvis vatten- och energiområdet. UKF menar att under förutsättning att det föreligger ett kon- trakt om anskaffande mot ersättning och om tjänsterna inte är undantagna direktivens regler, blir upphandlingsreglerna tillämpliga. Enligt UKF:s bedömning är det därför inte är möjligt att ensidigt från en medlemsstats sida tillämpa SGEI-reglerna för att undandra tjänster från upphandlingsreglerna.27 Detta beror på att tjänsteområdet redan har detaljreglerats inom ramen för upphandlingsreglerna på EU-nivå inom sekundärrätten, men även på global nivå, och det utan att ekono- miska tjänster av allmänt intresse (SGEI) undantagits. Det innebär enligt UKF, att om upphandlingsreglerna är tillämpliga kan man inte med stöd av reglerna om SGEI underlåta att tillämpa dem. 26Se SOU 2015:24 s. 437 ff. 27I en dom från Kammarrätten i (Mål nr 3674-14) ansågs det inte möjligt att åbe- ropa reglerna för att underlåta en annonsering i den aktuella upphandlingen. Regleringen är förenlig med Att SGEI-reglerna – om UKF:s bedömning är korrekt – inte ger möjlighet att helt avvika från upphandlingsreglerna innebär dock inte att det är omöjligt att ta hänsyn till tjänsternas natur inom ramen för en upphandling. behandlas nedan under av- snitt 16–18. En annan fråga är i vad mån det är möjligt att göra undantag från upphandlingsreglerna när det gäller NESGI. I vart och ett av de nya upphandlingsdirektiven noteras att ”icke-ekonomiska tjänster av all- mänt intresse inte bör omfattas av detta direktivs tillämpnings- område”.28 I vilken utsträckning upphandlingsreglerna blir tillämpliga beror därför på det sätt som medlemsstaterna valt att organisera sin verksamhet. Kammarrätten i fann exempelvis i ett mål att en befattningsutbildning för rektorer och andra skolledare var att betrakta som en icke-ekonomisk tjänst av allmänt intresse som inte omfattades av eller upphandlingsdirektiven.29 11.6Vad är ekonomisk verksamhet? Tjänster av allmänt intresse som inte är ekonomiska faller alltså helt utanför tillämpningen av EU:s konkurrens- och upphandlingsregler. Däremot omfattas ekonomisk verksamhet. Kommissionen har i ett meddelande utifrån rättspraxis på området försökt klarlägga vilken verksamhet som ska ses som ekonomisk inom konkurrensområ- det.30 Kommissionen konstaterar att på grundval av artikel 107.1 EUF- fördraget är reglerna om statligt stöd i allmänhet endast tillämpliga om mottagaren är ett ”företag”. Domstolen har konsekvent definierat företag som enheter som utövar ekonomisk verksamhet, oberoende av 28Skäl 6 i direktiv /23/EU, skäl 6 i direktiv /24/EU och skäl 8 i direktiv /25/EU. 29Kammarrätten i dom i mål nr 8101-08. 30Meddelande från kommissionen om tillämpningen av Europeiska unionens regler om stat- ligt stöd på ersättning för tillhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (2012/C8/02). Vidare har kommissionen berört frågan i Kommissionens tillkännagivande om begreppet statligt stöd som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. Regleringen är förenlig med deras rättsliga ställning och hur de finansieras. Vad som i ett land kan ses som en idrottsförening kan alltså vara ett företag . För att klargöra distinktionen mellan ekonomisk och icke-eko- nomisk verksamhet har domstolen konsekvent slagit fast att all verk- samhet som går ut på att erbjuda varor och tjänster på en marknad utgör ekonomisk verksamhet. Om en tjänsteleverantörs verksam- het enbart består i att tillhandahålla tjänster utan direkt vederlag är det däremot inte frågan om en tjänst på marknaden.31 Kommissionen konstaterar att frågan huruvida det finns en marknad för vissa tjänster kan vara beroende av hur dessa tjänster är organiserade i den berörda medlemsstaten. Reglerna om statligt stöd gäller endast om en viss verksamhet tillhandahålls i en mark- nadsmiljö. Den ekonomiska arten av vissa tjänster kan därför skilja sig åt från en medlemsstat till en annan. På grund av politiska val eller den ekonomiska utvecklingen kan klassificeringen av en viss tjänst dessutom komma att ändras över tiden. Vad som inte är en marknadsverksamhet kan förvandlas till en sådan , och tvärtom. Kommissionen menar att det inte går att utforma en uttömmande katalog över vad som är det ena eller det andra. Från rättspraxis går det dock att utläsa att verksamhet som inne- bär offentlig maktutövning inte är ekonomisk verksamhet. Med offentlig maktutövning avses i huvudsak frågor som i är att se som myndighetsutövning, även om begreppet är något snävare än det svenska begreppet.32 Vad gäller sociala trygghetssystem gör en åtskillnad mellan ekonomiska system och system som bygger på solidaritets- principen. Sociala trygghetssystem som bygger på det senare om- fattas inte av konkurrensreglerna. Viktiga faktorer för att avgöra om ett system är baserat på solidaritetsprincipen är om medlem- skap i systemet är obligatoriskt, om systemet har ett rent socialt