sou · H4B381 · 2016-11-25 00:00:00 — Vårt förslag i avsnitt 6.4.5 innebär att ska meddela ett avslagsbeslut om myndigheten anser att en begäran om ytterligare utredningsåt- gärd, exempelvis om förrättning i svarandens bostad, inte ska genom- föras. Det kan också bli aktuellt för att fatta ett avslagsbeslut gentemot svaranden, t.ex. efter sakprövning av svarandens invändning mot verkställighet. Ett avslagsbeslut kan överklagas. Det går också att framställa ett nytt yrkande till som då måste pröva frågan på nytt. Enligt förordningen om avgifter vid Kronofogdemyndig- heten utgår avgifter om avslår en ansökan till skillnad från vad som gäller om avvisar en ansökan. I vår föreslagna bestämmelse i 3 kap. 31 § UB anges att i mål som ska handläggas enligt indrivningslagen gäller att om en ansökan av- slås för sökanden själv sin talan. Denna reglering lagfäster praxis som tillämpas och innebär således inte någon ändring av dagens handläggningsrutiner. 4.3.17Ansökan om verkställighet av utdömt skadestånd på grund av brott när sökanden är barn Vårt förslag: Det införs en bestämmelse i utsökningsbalken som innebär att ett barns ansökan om verkställighet av utdömt skade- stånd på grund av brott får göras av endast en vårdnadshavare om det är den andre vårdnadshavaren som begått brottet eller om det annars finns särskilda skäl. Det införs reglering för att tillvarata barns rätt till utdömt skadestånd Om en person som dömts för brott och förpliktats att utge skade- stånd till den som utsatts för brottet inte kan betala skadeståndet och skadeståndet inte täcks av någon försäkring, kan den skade- lidande i vissa fall få ersättning från staten. Sådan ersättning kallas brottsskadeersättning och administreras av . En ansökan om brottsskadeersättning till ett barn får göras av endast en vårdnadshavare, om den andra vårdnadshavaren har be- gått brottet eller det annars finns särskilda skäl (18 § brottsskade- lagen [2014:322]). Denna reglering är ett undantag från föräldra- balkens bestämmelse i 6 kap. 13 § första stycket enligt vilken båda vårdnadshavarna tillsammans har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Det finns inte något motsvarande undantag i utsökningsbalken när det gäller ansökan om verkställighet av ett utdömt skadestånd som tillkommer ett barn på grund av att en av vårdnadshavarna begått brott mot barnet. Avsaknaden av en sådan bestämmelse kan leda till praktiska problem. kräver som regel att sökanden kan visa att skadevållaren inte kan betala, t.ex. genom ett bevis från att skadevållaren saknar till- gångar, för att brottsskadeersättning ska betalas ut40. För att barns rätt till utdömt skadestånd när brottet begåtts av en av barnets vårdnadshavare bättre ska kunna tas till vara föreslår vi att det införs en bestämmelse i utsökningsbalken som föreskriver undantag från huvudregeln i . Enligt bestämmelsen får en ansökan om verkställighet av skade- stånd på grund av brott till ett barn göras av endast en vårdnads- havare, om den andra vårdnadshavaren har begått brottet eller om det annars finns särskilda skäl. För att särskilda skäl ska föreligga bör det krävas att det i det enskilda fallet finns en godtagbar förklaring till att endast en vård- nadshavare ansöker som grundas på att den andra vårdnadshavaren inte vill eller kan medverka till att barnet ansöker om verkställighet av ett utdömt skadestånd. Det kan t.ex. finnas en konflikt eller ett motstående intresse, antingen mellan vårdnadshavarna eller mellan 40 Se 10 § brottsskadelagen jämte kommentar. en av dem och barnet. Att skadevållaren är närstående till den ena vårdnadshavaren skulle t.ex. kunna utgöra särskilda skäl för att tillåta att endast den andra vårdnadshavaren medverkar vid ansökan. Att en vårdnadshavare ensam kan ansöka när den andra vårdnadshava- ren är förhindrad att medverka t.ex. på grund av sjukdom följer av . 4.3.18En lagfäst möjlighet att avvakta med verkställighetsåtgärder när en invändning mot verkställighet prövas Våra förslag: praxis att avvakta med verkställighetsåtgärder som en invändning om hinder mot verkställighet prövas lagfästs. Ett beslut att avvakta med åt- gärder som en invändning prövas ska inte gå att överklaga särskilt. Svarandens möjlighet att framställa invändningar mot verkställighet regleras i 3 kap. 21 § UB. Av bestämmelsen följer att om svaranden visar att han eller hon har fullgjort betalningsskyldighet eller annan förpliktelse som ansökningen om verkställighet avser, får verkställig- het inte ske. Bevisbördan ligger således på svaranden. Verkställighet får inte heller ske om svaranden till kvittning åberopar en fordran, som har fastställts genom en exekutionstitel som får verkställas eller som grundas på skuldebrev eller annat skriftligt fordringsbevis, och om förutsättningar för kvittning i övrigt föreligger. Om svaranden gör gällande att annat förhållande som rör parternas mellanhavande utgör hinder mot verkställighet och invändningen inte kan lämnas utan avseende, får verkställighet inte heller ske. Om åtgärd för verk- ställighet redan har vidtagits i målet ska åtgärden, om det är möjligt, återgå. Bestämmelsen syftar i princip inte på omständigheter som borde ha beaktats före prövningen av det som innefattas i åberopad exe- kutionstitel. Svaranden kan alltså inte som hinder mot verkställighet av en betalningsdom åberopa att skulden i själva verket har betalts redan före domen. Avgörandets rättskraft anses medföra att sådana invändningar prekluderas vare sig de har förts fram i processen eller inte. När det gäller kvittning i vanlig rättegång omfattar däremot domens rättskraft endast fordran som har åberopats till kvittning och prövats av domstolen. För invändningar mot exekutionstitlar som har meddelats av annan instans än allmän domstol sägs det i förarbetena till bestämmelsen att det är osäkert i vad mån nu redo- visade resonemang har motsvarande tillämpning. Det har därför inte ansetts möjligt att i lagtext ange i vilken utsträckning en in- vändning som hänför sig till tiden före exekutionstitelns tillkomst kan beaktas av (prop. 1980/81:8 s. 323 ff.). Enligt 3 kap. 21 § fjärde stycket UB hindrar inte Kronofogde- myndighetens beslut med anledning av prövning av en invändning mot verkställighet att den tvistiga frågan prövas i rättegång. praxis att avvakta med verkställighetsåtgärder bör lagfästas Som nämnts ovan gäller att om en åtgärd för verkställighet redan har vidtagits i målet och svaranden först därefter styrker en invänd- ning mot verkställighet eller framställer en invändning som inte kan lämnas utan avseende ska redan vidtagen verkställighetsåtgärd gå åter, om det kan ske. I bestämmelsen saknas ett uttryckligt lagstöd för att Krono- fogdemyndigheten ska kunna avbryta pågående verkställighet som myndigheten prövar en invändning mot verkställighet. I avsaknad av uttryckligt lagstöd har beslutat att när en invändning mot verkställighet görs, har Krono- fogdemyndigheten befogenhet att avbryta vidare verkställighetsåt- gärder som invändningen handläggs. Den vanligaste åtgärden är att inte betalar ut pengar som invändningen prövas. Om risken för rättsförluster är överhängande kan även andra verkställighetsåtgärder ställas in eller avbrytas. Om en svarande betalar in pengar i ett mål som han eller hon invänder att det föreligger hinder mot verkställighet ska pröva invändningen innan utbetalning sker till sökanden.41 Det framstår som högst rimligt att ska kunna avvakta med fortsatta verkställighetsåtgärder som en invändning mot verkställighet prövas. Syftet med bestäm- melsen är att skydda svaranden mot rättsförlust vid obefogade ansökningar. Om svaranden kan styrka sin invändning ska vidtagna åtgärder återgå. Vid en ändamålsenlig tolkning av bestämmelsen torde det således vara möjligt för att avbryta eller ställa in verkställighetsåtgärder som invändningen prövas. En sådan tolkning får också visst stöd av lagens förarbeten42. Det sparar arbete om inte behöver ut- mäta pengar som sedan ska betalas tillbaka till svaranden eller annan egendom som sedan ska återställas. Svaranden skyddas mot rättsför- luster. Såväl effektivitets- som rättssäkerhetsskäl talar således för att ska kunna avvakta med verkställighets- åtgärder som en invändning mot verkställighet prövas. Detsamma bör gälla om beslut överklagas. bör också i sådana fall kunna avvakta med verkställighetsåtgärder fram till dess att domstolen prövat frågan om inhibition. Möjligheten att avvakta med verkställighetsåtgärder som en invändning mot verkställighet prövas bör komma till tyd- ligt uttryck i utsökningsbalken. Vi föreslår därför att Kronofogde- myndighetens ovan redovisade praxis lagfästs. Det bör dock inte vara en skyldighet för Kronofogdemyndig- heten att alltid avvakta med verkställighetsåtgärder när det fram- ställs en invändning mot verkställighet. Regleringen bör därför vara fakultativ. I annat fall skulle en svarande genom att framställa obe- fogade, upprepade invändningar mot verkställighet kunna skjuta 41Kronofogdemyndighetens ställningstagande , 4/13/VER, dnr 832 6511-13/121. 42Se lagberedningens uttalande som återges i prop. 1980/81:8 s. 324: ”Det bör regelmässigt åligga svaranden att styrka invändningen genast, vid äventyr att verkställighet i annat fall äger rum. Uppskov kan lätt medföra rättsförlust för sökanden. Om denne påstår att betalning skett till obehörig person och påståendet inte kan lämnas utan av- seende, kan det enligt beredningen vara motiverat att verkställighet påbörjas trots att svaran- den bör få tillfälle att styrka sin invändning. Styrks invändningen sedan verkställighet på- börjats, skall redan vidtagen åtgärd gå åter, om det kan ske (tredje stycket). I andra fall kan det vara rimligt att verkställighet anstår något för att svaranden skall få visst rådrum för att styrka sin invändning. Det kan då finnas anledning för kronofogdemyndigheten att vidta provisorisk åtgärd (jfr 7 kap. 12 § och 16 kap. 3 § beredningsförslaget).” upp vidare verkställighetsåtgärder i det oändliga, vilket givetvis skulle skada sökanden och minska förtroendet för utsökningsförfarandet. måste således alltid göra en avvägning mellan sökandens rätt till verkställighet och svarandens rätt att få sin invändning prövad. Av största betydelse är också om den tilltänkta åtgärden kan återgå eller är oåterkallelig. En ansökan om verkställighet av betalningsskyldighet bör därför som huvdregel följas av ett beslut om utmätning för att säkerställa sökandens rätt, medan myndigheten bör kunna avvakta med att betala ut pengarna till sökanden som en invändning mot verkställighet prövas. Motsvarande bör gälla om annan egendom än pengar har utmätts. som en invändning mot verkställighet prövas ska kunna avvakta med att sälja den ut- mätta egendomen. beslut att avvakta med verkställighets- åtgärder som invändningen prövas bör inte kunna över- klagas särskilt. Vi föreslår därför ett tillägg i 18 kap. 6 § UB som innebär att beslut att avvakta med verk- ställighetsåtgärder enligt vår föreslagna bestämmelse i 2 kap. 20 § tredje stycket UB endast får överklagas i samband med överklagan- de av det senare beslutet, dvs. vid överklagande av beslutet om en invändning mot verkställighet ska bifallas eller avslås. Våra förslag: Ändringar införs i utsökningsbalken och utsök- ningsförordningen som möjliggör att ansökan om verkställighet kan ges in i elektronisk form. Utsökningsbalkens krav att en skrift- lig ansökan om verkställighet ska vara undertecknad av sökan- den eller dennes ombud och kravet att en utsökningstitel ska ges in i original eller bevittnad kopia tas bort. Kravet att löpande skuldebrev eller annan handling vars uppvisande utgör villkor för rätt att kräva betalning eller kräva annat fullgörande av en för- pliktelse ska ges in i original behålls. Begreppet flygpost utmön- stras. Begreppet medium för automatisk databehandling ersätts av begreppen skriftligen respektive i elektronisk form. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om hur ansökan görs. I utsök- ningsförordningen införs bemyndigande för Kronofogdemyndig- heten att meddela närmare föreskrifter om i vilka format skriftliga ansökningar får göras. Liknande ändringar införs i förordningen (2001:590) om behandling av uppgifter i Kronofogdemyndig- hetens verksamhet. Utsökningsförordningen kompletteras med bestämmelser som innebär att sökanden ska lämna tillgängliga kontaktuppgifter om sökandens, svarandens samt ombuds mobiltelefon och e-post- adress. Utsökningsförordningens särreglering för hur en ansökan om verkställighet av beslut om intrångsundersökning och särreg- lering att verkställighet av kvarstad får ske på grund av ett med- delande om innehållet i ett beslut om kvarstad tas bort. I takt med den tekniska utvecklingen används elektroniska handling- ar och annan informationsteknik alltmer inom ett stort antal om- råden där tidigare endast pappershandlingar har förekommit. Så är det exempelvis när det gäller ansökningsförfaranden, framställningar till myndigheter och dokumentation av olika rättsförhållanden. Det har blivit allt vanligare att kommunicera elektroniskt och därmed allt viktigare att myndigheter är tillgängliga via internet. Flera myn- digheter, inklusive , har utvecklat rutiner för olika e-tjänster. Regeringen har vid olika tillfällen uttalat att den statliga förvaltningen bör vara ett föredöme som aktiv användare av informationsteknik och att ansökningar till myndigheter bör kunna ges in elektroniskt (se t.ex. prop. 1999/2000:86 s. 100 f. och prop. 2007/08:158 s. 17). Möjligheten att använda elektroniska dokument innebär effekti- vitetsvinster för såväl enskilda som myndigheter. Ur ett rättssäker- hetsperspektiv är det dock fundamentalt att det går att lita på de uppgifter som lämnas, både vad gäller att utställaren är den han eller hon utger sig för att vara samt att uppgifterna i sig är riktiga. Av våra direktiv framgår att vi som en del av att modernisera det utsökningsrättsliga regelverket så långt det är möjligt ska föreslå teknikneutrala regler och ta ställning till vilka ändringar som krävs för att möjliggöra en ökad användning av elektronisk kommuni- kation mellan berörda aktörer i utsökningsförfarandet. I följande avsnitt överväger vi vilka ändringar som bör göras i regelverket för att utsökningsförfarandet ska bli mer teknikneutralt. I dagens samhälle förväntar människor sig att det ska gå att skicka in handlingar till myndigheter elektroniskt, t.ex. via e-post. Teknik- neutrala regler innebär en fördel för alla berörda parter i utsöknings- förfarandet och ligger också i linje med vad allmänheten förväntar sig av en modern . Enligt 2 kap. 1 § UB ska en ansökan om verkställighet göras munt- ligen eller skriftligen. Regeringen eller den myndighet regeringen be- stämmer får medge att ansökan görs på medium för automatisk data- behandling, dvs. i elektronisk form43. En skriftlig ansökan ska vara undertecknad av sökanden eller dennes ombud. Enligt gällande ord- ning ska en muntlig ansökan om verkställighet nedtecknas av Krono- fogdemyndigheten (2 kap. 3 § UF). I dessa fall finns det således inte något krav på undertecknande. Ett krav på skriftlighet brukar normalt inte anses hindra elektro- niska rutiner. Kravet att ansökan ska vara egenhändigt undertecknad innebär dock att det inte är möjligt att ansöka om verkställig- het elektroniskt (jfr prop. 2015/16:125. s. 68). Om inte har någon anledning att ifråga- sätta en elektronisk ansökan och dess avsändare menar vi att det inte finns några skäl för att kravet att ansökan ska vara underteck- nad måste upprätthållas. Eftersom en ansökan om verkställighet inte görs genom att sökanden lämnar några uppgifter under straff- ansvar finns det inte heller anledning att kräva en elektronisk signatur. Skulle däremot misstänka att en ansökan inte är riktig eller kommer från den person som utger sig för att 43 Enligt 2 kap. 9 a § UF får lämna ingivare tillstånd att ansökan görs på medium för automatisk databehandling om det kan antas att ingivaren på ett betryggande och tekniskt ändamålsenligt sätt kommer ge in ett stort antal ansökningar. vara sökanden, bör kunna kräva en kom- plettering med en undertecknad ansökan. Vi föreslår att 2 kap. 1 § UB ändras på så sätt att kravet att en skriftlig ansökan ska vara undertecknad tas bort. Detta kommer så- ledes möjliggöra att ansökningar om verkställighet görs elektroniskt. För sökanden blir därmed ansökningsförfarandet mindre kompli- cerat och arbetskrävande. En elektronisk hantering kan också för- väntas effektivisera handläggning av utsökningsärendena. För att inte utesluta framtida elektroniska lösningar bör frågan om vilket format en skriftlig ansökan ska ha inte regleras i UB. Det är i stället lämpligare att regeringen genom ett bemyndigande över- låter åt att bestämma vilka format som kan godtas. En ansökan bör t.ex. kunna göras via e-post eller via ett for- mulär på . För stora ingivare finns möjligheten att ansöka via datafil. Den möjligheten om- fattas av nu föreslagen reglering. Gällande krav i 2 kap. 2 § tredje stycket UB att en utsöknings- titel ska ges in i original eller bevittnad kopia medför ett omständ- ligt förfarande för den enskilde. Om en utsökningstitel ska ges in i original hindrar detta att ansökningar görs i elektronisk form. Det finns inte någon anledning att befara att en ordning som tillåter att utsökningstitlar ges in i elektronisk form skulle leda till en ökad användning av förfalskade utsökningstitlar. Skulle svaran- den invända att utsökningstiteln är ändrad eller förfalskad kan begära att sökanden kompletterar ansökan med utsökningstiteln i original. Att en kopia är bevittnad innebär inte någon garanti för att kopian överensstämmer med originalet. Vem som helst, även sökan- den själv, kan bevittna kopian och har inte någon möjlighet att kontrollera att kopiorna överensstämmer med originalet i varje enskilt fall. För att möjliggöra en teknikneutral hantering av ansökningar i utsökningsmål och underlätta för sökanden föreslår vi att kravet i dagens 2 kap. 2 § tredje stycke UB som innebär att en utsöknings- titel ska ges in i original eller bevittnad kopia tas bort. Gällande reglering som innebär att löpande skuldebrev eller annan handling vars uppvisande utgör villkor för rätten att kräva fullgörelse ska ges in i original bör dock bestå. Enligt nuvarande 3 kap. 19 § UB krävs att avtal om underhålls- bidrag är bevittnade för att de ska kunna verkställas. Detta krav följer av bestämmelser i och . Vi föreslår ingen ändring i denna bestämmelse eftersom kravet på att avtalet är bevittnat inte hindrar att avtalet ges in i elektronisk form till . Utsökningsbalkens tionde kapitel reglerar försäljning av registre- rade skepp. Enligt kapitlets 7 § ska underrättelser om försäljningen skickas till sökanden och ägaren samt till närmare angivna kända borgenärer minst före auktionen. Om underrättelsen ska skickas utomlands ska den ”om möjligt sändas med flygpost”. skickas postförsändelser såväl inom landet som utomlands på det sätt som bedöms effektivast. Någon särskild reglering behövs därför inte längre och vi föreslår att begreppet flygpost utmönstras. Genom att det begreppet tas bort blir det även möjligt för Krono- fogdemyndigheten att, när det bedöms lämpligt, skicka underrättel- serna elektroniskt. Begreppet medium för automatisk databehandling moderniseras Begreppet medium för automatisk databehandling är ålderdomligt och bör moderniseras. Som vi även redovisar i avsnitt 6.4.4 avser ut- lämnande på medium för automatiserad behandling utlämnande på elektronisk väg som inte utgör s.k. direktåtkomst. Dessa begrepp har inte någon legaldefinition och vad som avses med medium för auto- matiserad behandling som kan användas för utlämnande av informa- tion har varierat beroende på informationsteknikens utveckling. Med dagens teknik kan utlämnande av information t.ex. ske genom e-post, på ett USB-minne eller genom direkt överföring från ett datorsystem till ett annat via ett elektroniskt kommunikationsnät. Vid mer omfattande uppgiftsutbyten mellan myndigheter är det ofta den senare metoden som används. Med medium för automatiserad behandling har i vissa fall avsetts ett fysiskt medium såsom diskett, USB-minne eller CD-skiva, medan utlämnanden via elektronisk kommunikation tar sikte på exempelvis e-post, SMS, eller skriftlig dialog i realtid via internet (prop. 2008/09:96).44 44 SOU 2015:39 s. 125. Den tekniska utvecklingen har lett till att skillnaderna mellan direktåtkomst och annat elektroniskt uppgiftslämnande på automa- tiserad väg suddats ut. Det kan därför vara svårt att dra en gräns mellan olika utlämningsformer. Begreppsbildningen på området är oklar och registerförfattningarna saknar en enhetlig systematik. Fråg- an om det finns skäl att upprätthålla en åtskillnad mellan olika for- mer av utlämnande har övervägts av Informationshanteringsutred- ningen (Ju 2011:11) i betänkandet Myndighetsdatalag (SOU 2015:39). Frågan bereds i . Vad som utgör direktåtkomst har vidare varit föremål för Högsta förvalt- ningsdomstolens prövning i det s.k. LEFI Online-målet (HFD 2015 ref. 61). har E-samverkansprogrammet45 (eSam) i rap- porten Elektroniskt informationsutbyte – en vägledning för utlämnan- de i elektronisk form gjort bedömningen att det är ett rättssäkerhets- krav att myndigheternas gränser i rättslig mening kan upprätthållas. Med hänsyn till att gränsen mellan uppgiftsutbytande myndigheter delvis tas bort vid direktåtkomst bör nya system för informations- utbyte inte utformas för direktåtkomst. eSam har också uppmärk- sammat att den nya EU-förordningen, dataskyddsförordningen46, som ska utgöra en ny generell reglering för personuppgiftsbehand- ling inom EU, ger stöd för att tjänster som införs för informa- tionsutbyte mellan myndigheter inte bör bygga på direktåtkomst. Mot bakgrund härav kan det antas att elektroniska kommunikation , i vart fall som huvudregel, inte kommer att vara utformad som direktåtkomst utan att den kom- mer att utformas som ett elektroniskt eller automatiserat utbyte i annan form oavsett med vem utbytet sker. Vi föreslår därför att begreppet medium för automatisk databehandling i tillämpliga fall ändras till skriftligen. Denna ändring kommer således att innefatta i elektronisk form. I utsökningsförordningen införs ett bemyndi- gande för att meddela närmare föreskrifter 45E-samverkansprogrammet (eSam) är ett samarbete mellan ett antal myndigheter och orga- nisationer och har som verksamhetsmål att förvalta och vidareutveckla vissa av E-delega- tionens vägledningar och rapporter, bl.a. de juridiska, i takt med den tekniska utvecklingen och rättsutvecklingen inom området. I eSam ingår Arbetsförmedlingen, bolags- verket, , , , försäk- ringskassan, , , Lantmäteriet, Polisen, , , kommuner och landsting, , Transportstyrelsen, Tull- verket, , och . 46Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/680 av , publicerad i Official journal . om i vilka format skriftliga ansökningar får göras. Liknande änd- ringar bör göras i 11 § förordningen (2001:590) om behandling av uppgifter i verksamhet så att det framgår att kan lämna ut uppgifter elektroniskt. I 2 kap. 25 § lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet anges att uppgifter i en data- bas får lämnas ut till en enskild på medium för automatiserad behand- ling endast om regeringen har meddelat föreskrifter om det. Denna reglering ändras på så sätt att begreppet byts ut till i elektronisk form. Det kan även finnas anledning att göra motsvarande ändringar i andra författningar. Dessa föreslagna ändringar är givetvis beroende av vilka över- väganden och författningsändringar som i övrigt införs inom detta område. En effektivare kommunikation med parterna För att ska kunna kommunicera med part- erna finns en skyldighet i 2 kap. 2 § UF att i samband med en an- sökan lämna kontaktuppgifter.