sou · H4B372d2 · 2016-10-17 00:00:00 — I förarbetena till paragrafen anges exempelvis att ett krisdrabbat aktiebolags styrelse och bolags- stämma inte utan risk för att företagsrekonstruktionen upphör och konkurs i stället beslutas kan sätta sig över anvisningar som ges av rekonstruktören beträffande företagets verksamhet (prop. 1995/96:5 s. 190). Enligt IFFR:s riktlinjer är det lämpligt att rekon- struktören såvitt avser lydnadsplikten överlämnar en instruktion till gäldenären om vad som bör iakttas.4 Instruktionen är ett verk- tyg för att underlätta rekonstruktionen som gäldenären lämpligen undertecknar. Gäldenären kan då inte i efterhand invända att ve- derbörande saknat kännedom om att en viss rättshandling inte fick genomföras av gäldenären (jfr 2 kap. 15 § LFR nedan). 7.1.2Krav på samtycke och rättshandlingens giltighet m.m. Förslag: Gäldenären ska samråda med rekonstruktören inte bara angående betalningar utan också beträffande fullgörelse av andra förpliktelser. Avsaknad av samtycke från rekonstruktören för en rätts- handling som avses i 2 kap. 15 § första stycket medför att denna blir ogiltig, utom när motparten inte kände till eller borde ha känt till att gäldenären inte hade rätt att företa rättshandlingen. Överlåtelse av eller annat förfogande över egendom ska likväl, om rekonstruktören utan oskäligt uppehåll yrkar det, gå åter mot att gäldenären ersätter borgenären vad han/hon utgivit jämte nödig eller nyttig kostnad. Utöver lydnads- och upplysningsplikten i 2 kap. 14 § LFR regleras ytterligare skyldigheter för gäldenären gentemot rekonstruktören i 2 kap. 15 §. Gäldenären får enligt första stycket inte utan rekon- struktörens samtycke 1.betala skulder som uppkommit före beslutet om företagsrekon- struktion eller ställa säkerhet för sådana skulder, 4 Se IFFR:s Instruktion finns på Institutets hemsida () eller återgiven i , A.H. & Tuula, M., Lagen om företagsrekonstruktion, 2 uppl., 2012 s. 67 f. och s. 192-194. Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas 2.åta sig nya förpliktelser, eller 3.överlåta, pantsätta eller upplåta annan rätt till egendom av vä- sentlig betydelse för gäldenärens verksamhet. Av 2 kap. 15 § första stycket första punkten LFR framgår att gäl- denären är förbjuden att utan rekonstruktörens samtycke betala eller ställa säkerhet för skulder som uppkommit före beslutet om företagsrekonstruktion. Gäldenärens samrådsskyldighet med re- konstruktören före fullgörelse omfattar åtminstone inte enligt or- dalydelsen i 15 § naturaförpliktelser, fastän dessa torde omfattas av ett ackord och inte är privilegierade vid en konkurs. I syfte att stärka principen om oprioriterade borgenärers lika rätt och främja rekonstruktörens inflytande föreslogs av i slutbetänkandet Gäldenärens avtal vid insolvensförfaranden (SOU 2001:80) att gäldenärens plikt att samråda med rekonstruktören skulle utsträckas till att omfatta också fullgörelse av naturaförplik- telser (t.ex. leverans av en före förfarandet såld men inte utgiven vara) och säkerställanden för sådana förpliktelser. Om det var tillå- tet att fullgöra oprioriterade förpliktelser i natura t.ex. leverera en förskottsbetalad vara kunde en oprioriterad naturaborgenär gynnas och andra borgenärer genast få grund att försätta gäldenären i konkurs enligt 2 kap. 10 a § andra stycket KonkL, eftersom deras rätt kommit i fara.5 För att motverka att borgenärerna får incitament att ansöka om konkurs är det viktigt att förmånsrättsordningen upprätthålls i företagsrekonstruktion på samma sätt som i konkurs, vilket den av föreslagna regeln bidrar med. Mot bak- grund av att remissinstanserna överlag har ställts sig positiva till förslag finns det skäl att ändra bestäm- melsen i enlighet med vad som föreslagits.6 Eftersom målet med denna utredning är att få fler livskraftiga företag att använda sig av företagsrekonstruktion och att antalet lyckade rekonstruktioner ska öka är det viktigt att LFR har regler, såsom den föreslagna, som motverkar att borgenärerna strävar mot konkurs. 5Se SOU 2001:80 s. 182. 6I fråga om motivering till bestämmelsen hänvisas till uttalanden i SOU 2001:80 s. 130–133 samt s. 181–183. Beträffande remissinstansernas uppfattning, se SOU 2010:2 Del 1 s. 404 ff. Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas Samtyckeskravet i 2 kap. 15 § LFR gäller varje rättshandling som faller in under paragrafen. Ett åsidosättande av samtyckeskravet medför dock inte att rättshandlingen blir ogiltig. Det spelar ingen roll huruvida medkontrahenten var i god eller ond tro om att före- tagsrekonstruktion pågick och att rättshandlingen föll in under 2 kap. 15 §. Lagstiftaren anförde att en sådan reglering synes föran- leda minsta möjliga komplikationer, som behovet av en ogiltighetspåföljd knappast torde vara stort. Det sistnämnda sam- manhänger med att rekonstruktionen sker i gäldenärens intresse och att gäldenären riskerar att rekonstruktionen avslutas om han/hon bryter mot kravet på rekonstruktörens samtycke. Lagstif- taren framhöll även den starka förmånsrätt som enligt 10 § första stycket fjärde punkten FRL är förenad med nytillkomna fordringar som gäldenären träffat med rekonstruktörens samtycke under rekon- struktionsförfarandet, den s.k. superförmånsrätten. Denna regel borde medföra att gäldenärens motparter har ett starkt intresse av att rekon- struktören verkligen har gett sitt samtycke, vilket också minskar be- hovet av en ogiltighetspåföljd (prop. 1995/96:5 s. 82 f.). Utredningens uppfattning är att dagens bestämmelser om re- konstruktörens samtycke i praktiken inte synes fungera lika bra som lagstiftaren förutspådde. Det är inte ovanligt att rekonstruktö- rens arbete försvåras av att gäldenären utför transaktioner som inte rekonstruktören kan ställa sig bakom. Vid företagsrekonstruktion brukar framhållas gäldenärens beroendeförhållande till rekonstruk- tören men det är också så att gäldenären är den som betalar rekon- struktörens ersättning och är ofta den som föreslagit vederbörande att agera som rekonstruktör för gäldenären. Mot denna bakgrund är det inte okomplicerat för en rekonstruktör att hos rätten begära rekonstruktionens upphörande bara för att en gäldenär, kanske , agerar illojalt och bryter mot regeln om samtycke på ett sätt som försvårar rekonstruktionen. Enbart förhållandet att gäldenären riskerar att företagsrekon- struktionen avslutas om vederbörande bryter mot kravet på rekon- struktörens samtycke är inte tillräckligt för att säkerställa att re- konstruktionen bedrivs på det sätt som har bäst förutsättningar att lyckas. I de fall där rekonstruktionen har goda förutsättningar att lyckas i övrigt är det, främst med hänsyn till borgenärernas intres- sen, en onödig och alltför ingripande åtgärd att låta rekonstrukt- ionen helt upphöra till följd av ett illojalt agerande från gäldenären. Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas I stället bör det införas en ogiltighetspåföljd i de fall gäldenären agerar utan rekonstruktörens samtycke i fråga om de rättshandling- ar som avses i 2 kap. 15 § LFR. Bestämmelsen bör utformas efter mönster av 3 kap. 2 § första stycket KonkL.7 Ett uteblivet sam- tycke från rekonstruktören ska således medföra ogiltighetsverkan för rättshandlingen i fråga om inte motparten var i god tro, dvs. inte kände till eller borde ha känt till att gäldenären var föremål för rekonstruktion och inte hade rätt att företa rättshandlingen i fråga. En sådan regel stärker rekonstruktörens roll i förfarandet vilket ökar förutsättningarna för framgångsrika rekonstruktioner och stärker förtroendet för rekonstruktionsförfarandet. Bestämmelsen ska omfatta de rättshandlingar som räknas upp i 2 kap. 15 §. Rätts- handlingen ska godtas om inte den som åberopar rättshandlingen var i ond tro8. Det bör observeras att det inte är godtrosförvärvsla- gen9 som ska tillämpas på kravet beträffande god tro, eftersom gäl- denären är ägare av egendom som exempelvis blir föremål för en överlåtelse.10 Vägledning beträffande kravet på god tro ska istället kopplas till vad som gäller enligt 3 kap. 2 § första stycket KonkL. Där stadgas att en rättshandling mellan gäldenären och någon an- nan som företas senast dagen efter den då kungörelsen om kon- kursbeslutet var införd i Post- och ska utan hin- der av vad som sägs i 1 § gälla, om det inte visas att den andre kände till beslutet eller att det förekom omständigheterna som gav ho- nom skälig anledning att anta att gäldenären var försatt i konkurs. Bestämmelsen gäller således som löper från tiden för konkursbeslutet t.o.m. dagen efter den dag då kungörelsen om konkursbeslutet var införd i Post- och . En rätts- handling mellan gäldenären och annan som företas ska utan hinder av 3 kap. 1 § KonkL således gälla såvida inte mot- parten var i ond tro. kungörs inte beslutet om före- tagsrekonstruktion, men det kan naturligtvis diskuteras om inte så borde ske. Däremot registreras t.ex. beslutet om företagsrekon- struktion i aktiebolagsregistret som förs av , 25 kap. 7Observera att 3 kap. 2 § 2 st. KonkL inte är relevant för företagsrekonstruktion eftersom gäldenären behåller sin rådighet vid företagsrekonstruktion till skillnad vid konkurs. Däre- mot skulle 3 kap. 2 § 3 st. kunna vara aktuellt. Den frågan lämnas dock därhän här. 187–189. Lag om godtrosförvärv av lösöre. 10Se Håstad, T., Sakrätt avseende lös egendom, 6 uppl., 1996 s. 80. Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas 48 § ABL.11 När företagrekonstruktion har beslutats ska underrät- telse enligt 3 § förordningen (1996:783) om företagsrekonstruktion skickas till , i vissa fall till Finansinspekt- ionen samt till i konkurs. Emellertid skickas ingen underrättelse till , vilket det borde göras med tanke på att är behörig företrädare för det allmänna vid företagsrekonstruktion. ställning medför att myndigheten är borgenärsföreträdare i så gott som alla företagsre- konstruktioner, även när det inte finns några skatte- eller avgifts- skulder att beakta.12 Underrättelse om att företagsrekonstruktion men även separat ackord har beslutats, bör därför också skickas till . Trots att beslutet om företagsrekonstruktion inte kungörs kommer dock beslutet att bli känt för alla borgenärerna i lika stor utsträckning som ett konkurs- beslut med anledning av det obligatoriska register som kommer att skapas med anledning av EU:s reviderade insolvensförordning.13 har konstaterat att avsaknaden av obligatoriska regler om publicering av information om beslut att inleda insolvens- förfaranden, såsom företagsrekonstruktion men även konkurs, kan göra det svårt för domstolar, borgenärer och andra intressenter i andra medlemsstater än den där beslutet har fattats, att känna till att ett in- solvensförfarande har inletts. För borgenärer kan detta innebära svå- righeter med att anmäla sina fordringar i insolvensförfarandet. Med anledning av insolvensförordning blir det nu obli- gatoriskt för medlemsstaterna att kostnadsfritt tillhandahålla rele- vant information om avgöranden i insolvensförfaranden i ett of- fentligt elektroniskt register på Internet (nationellt insolvens- register). Enligt art. 24.1 ska medlemstaterna inom sitt territorium upprätta och upprätthålla ett eller flera register där uppgifter om insolvensförfaranden offentliggörs. Dessa uppgifter ska offentlig- göras möjligt efter det att ett insolvensförfarande har in- 11Se registrering hos bolagsverket beträffande beslut om rekonstruktion av ekonomiska föreningar, 11 kap. 20 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, Se register som förs av beträffande beslut om rekonstruktion av stiftelse, Se av 10 kap. 1 och 4 §§ Stiftelselagen(1994:1220). 12Skatteverkets ställning som borgenärsföreträdare beror på att det vanligtvis beslutas om lönegaranti i samband med rekonstruktionen. Därmed blir borgenärsföreträ- dare i fråga om statens regressfordran på lönegaranti, se 28 § lönegarantilagen (1992:497). Jfr hemställan , dnr 131 680948-12/111. 13Förordning (EU) 2015/848 av . Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas SOU 2016:72 De uppgifter som avses i art. 24.1 ska göras tillgängliga för allmänheten i enlighet med villkoren i art. 27 och ska omfatta viss föreskriven information. Registret ska vara på plats . banar i sin tur väg för etablerandet av ett system för sammankoppling av nationella register via den euro- peiska e-juridikportalen, vilket också ska ske, se art. 25 jfr art. 83 och art. 87. I art. 27.1. framkommer att medlemsstaterna ska se till att den föreskrivna informationen som avses i art. 24.2 a–j är tillgänglig kost- nadsfritt via systemet för sammankoppling av insolvensregister. Sam- mankopplingen ska vara på plats . Som redan nämnts finns ett antal olika register där det finns uppgifter om att en viss gäldenär är föremål för företagsrekon- struktion. Uppgifter till dessa register lämnas av domstolar eller hämtas från andra register. Det har föreslagits av Utredningen om europeiska insolvensförfaranden att befintliga register ska användas i den mån sådana finns för att anpassa de svenska reglerna till insol- vensförordningens krav.14 Enligt förslaget ska ansvara för att de uppgifter som avses i art. 24.2 insolvensförordningen och som finns i aktiebolagsregistret, föreningsregistret, handelsregist- ret, konkursregistret, europabolagsregistret och europakooperativ- registret blir tillgängliga på det sätt som anges i art. 27.1 i förordningen. Vad som just sagts ska gälla beträffande stiftelsere- gistret för Länsstyrelserna.15 Företagsrekonstruktionsbeslutet kommer således att bli lätt sökbart hos respektive . Det är därför möjligt att anta att en rätts- handling kan ingås mellan gäldenären och någon annan som löper från företagsrekonstruktionsbeslutet till och med dagen efter företagsrekonstruktionsbeslutet blev infört i det nat- ionella insolvensregistret. Om således gäldenären vidtar en rätts- handling utan rekonstruktörens samtycke och borgenären inte kände till beslutet eller borde ha känt till att gälde- nären inte hade rätt att företa rättshandlingen, ska en sådan hand- ling vara gällande. I likhet med vad som gäller för förvaltare i konkurs är det rekonstruktören som ska visa att borgenären var i ond tro vid ingåendet av rättshandlingen. Det torde vara förhål- landevis enkelt för rekonstruktören med gäldenärens hjälp att kon- 14Se SOU 2016:17 s. 140 ff., och s. 264 f. 15Se SOU 2016:17 s. 155 f. Se även s. 160. Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas statera när rättshandlingen vidtogs i förhållande till när företagsre- konstruktionsbeslutet togs respektive när uppgiften infördes i registret. Möjligheten för den godtroende att hävda en rättshand- ling borde minska ju som går från beslutet om företags- rekonstruktion. Om man jämför med den paragraf som står modell för den föreslagna – dvs. 3 kap. 2 § första stycket konkurslagen - har en avgörande tidpunkt för huruvida rättshandlingen står sig kopplats till dagen efter det att beslutet kungjorts i Post- och Inri- kes Tidningar.16 Konkursbeslutet bör då vara känt för affärsmän och andra personer. På samma sätt bör registreringen av företags- rekonstruktionsbeslutet bli en motsvarande avgörande tidpunkt. Möjligheten för borgenären att hävda att han saknade kännedom om företagsrekonstruktionen borde minska betydligt. Det är dock viktigt att rekonstruktören så långt det är möjligt ser till att gäldenären inte förfogar över egendom i strid med för- budet i 2 kap. 15 § LFR. Det kan göras, såsom ovan konstaterats, genom att överlämna en instruktion till gäldenären, där det klart framkommer att gäldenären inte får vidta de åtgärder som räknas upp i 2 kap. 15 §.17 Om gäldenären agerar utan rekonstruktörens samtycke och olovligen tagit upp nya skulder eller förfogat över egendom av väsentlig betydelse för verksamheten är således rätts- handlingen ogiltig, om inte motparten var i god tro. Är motparten i god tro och rättshandlingen således giltig ska den dock gå åter, om rekonstruktören utan oskäligt uppehåll yrkar det och gäldenä- ren ersätter den andre vad han/hon utgett jämte nödvändig eller nyttig kostnad. Skyddet är liksom vid konkurs begränsat till det negativa kontraktsintresset.18 Ordningen med att ett uteblivet samtycke medför ogiltighets- verkan för rättshandlingen i fråga kan antas leda till ett antal tvister om huruvida samtycke faktiskt har lämnats, vilket i sin tur innebär att förfarandet blir mindre effektivt. För att undvika detta har övervägts om det bör införas ett krav på skriftligt samtycke i LFR. Skriftlighetskravet skulle kunna begränsas till de fall åtgärden över- stiger vissa belopp, andel av gäldenärens omsättning eller vid t.ex. 16Heumna, L., Specialprocess, 7 uppl.,2014 s. 211. 17Se exempel på IFFR:s riktlinjer på institutets hemsida () eller i , A.H. & Tuula, M., Lagen om företagsrekonstruktion, 2 uppl., 2012 s. 67 f och s. 192-194. 18Se , E. & Savin, P., Konkurslagen. En kommentar, Kommentaren till 3 kap. 2 § 1 st. KonkL (, Zeteo). Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas åtgärder utanför den normala affärsverksamhetens ram. För närva- rande gäller beträffande samtyckesfrågan att rekonstruktören och gäldenären kan avtala om lämpliga arrangemang så att inte t.ex. varje åtgärd inom den normala affärsverksamhetens ram fordrar rekonstruktörens uttryckliga samtycke. Situationer kan också före- komma där det är praktiskt och lämpligt att rekonstruktören an- tingen lämnar samtycke i förväg till vissa typer av transaktioner, eller i efterhand genom s.k. ratihabition ger sitt godkännande enligt gällande avtalsrättsliga principer. Vid övervägandena huruvida ett skriftlighetskrav bör införas kan anföras att en sådan ordning kan, även med nämnda begränsningar, riskera att bli tungrodd och tidskrävande. Därtill kommer de gränsdragningsproblem som måste lösas för att kunna avgöra om en rättshandling i ett enskilt fall kräver skriftligt samtycke eller inte vilket komplicerar rekon- struktionsarbetet och kan ge upphov till tvister. Å andra sidan skulle tvister huruvida rekonstruktören lämnat samtycke eller inte förhindras.19 Trots att det inte ställs något särskilt formkrav på samtycket torde en borgenär inte låta sig nöja sig med att gäldenären meddelar borgenären att samtycke har lämnats av rekonstruktören. Eftersom det är tre parter med i bilden vid rekon- struktion - gäldenären, borgenären och rekonstruktören- finns det risk för missförstånd mellan parterna om huruvida rekonstruktören samtyckt till gäldenärens handlingar. Rekonstruktörens samtycke bör därför vara skriftligt eller ha dokumenterats på annat sätt. Sammanfattningsvis kan det övervägas om inte något formkrav på rekonstruktörens samtycke borde övervägas men något konkret förslag i den frågan lämnas dock inte här. Utredningen ska enligt direktiven föreslå hur LFR och KonkL kan samordnas både materiellt och processuellt för att åstadkomma en för de inblandade parterna och samhället mer ändamålsenlig ord- ning. Ett exempel på bristande materiell samordning mellan regler- Hovrätten för , Beslut , Ö 1003-11. Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas na i LFR och KonkL gäller gäldenärens avtal. Dessa skillnader kan få till följd att särintressena styr valet av förfarande på bekostnad av det allmänna borgenärsintresset och samhällsintresset, t.ex. på så sätt att en part som önskar komma ur ett avtal har större möjlig- heter att göra detta i det ena förfarandet än i det andra. Utredning- en är väl medveten om att gäldenärens avtal bör utformas på lik- nande sätt i konkurs som i företagsrekonstruktion. Av tidsskäl kan dock inte reglerna om gäldenärens avtal i konkurs hanteras inom ramen för denna utredning. En samordning är dock angelägen för att inte särintressen ska styra valet av förfarande. För att bl.a. komma tillrätta med den nämnda problematiken har gäldenärens avtal vid både företagsrekonstruktion och konkurs varit föremål för en ingående analys dels i slutbetänkande Gäldenärens avtal vid insolvensförfaranden (SOU 2001:80), dels i slutbetänkandet av insolvensutredning Ett samlat insolvensförfarande – förslag till ny lag (SOU 2010:2). Det saknas anledning att göra om dessa analyser eller ompröva de slut- satser som de utredningarna har kommit fram till, särskilt mot bakgrund av att förslaget i SOU 2010:2 byggde på SOU 2001:80 som hade fått ett brett stöd i remissomgången. Synpunkter beträf- fande gäldenärens avtal i betänkandet SOU 2010:2 var inte föremål för någon remissomgång. Det bör tilläggas att utredningens utgångspunkt har varit att till- lämpningsområdet för regelverket om gäldenärens avtal ska om- fatta alla typer av avtal. i SOU 2001:80 gjordes inget undantag för anställningsavtal.20 I likhet med vad som framförts i SOU 2010:2 och av flera remissinstanser bör det emellertid fortsatt finnas ett undantag för anställningsavtal.21 Det är inte lämpligt att en arbets- tagare ska kunna tvingas till fortsatta prestationer när intjänad lön inte har betalats. Det undantag som således redan finns i 2 kap. 20 § sjätte stycket LFR ska således lämnas oförändrat. Snarare ska arbets- tagarnas rätt förstärkas. Se förslaget till 20 § g och avsnitt 7.2.11. I enlighet med vad såväl som Insolvensutredning föreslagit lämnas inte heller något förslag som innebär att gäldenären kan befria sig från betungande avtal, i den meningen att gäldenären kan befria sig helt från vissa skulder så att 20Se SOU 2001:80 s. 12 och s. 169–178. 21Se SOU 2010:2 Del 1 s. 397 f, s. 406, s. 416 f. Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas dessa inte alls ger någon utdelning vid ackord och motparten inte har någon fordran om företagsrekonstruktionen upphör utan ack- ord. Enligt gällande rätt har gäldenären möjlighet att välja att inte fullfölja ett avtal. Motparten har då rätt att häva avtalet och har även rätt till skadestånd, vilket omfattas av ett ackord. Med anled- ning av att gäldenären redan enligt gällande rätt har möjlighet att välja vilka avtal som vederbörande vill fullfölja samt den möjlighet till partiell fullföljd som utredningen föreslår är detta tillräckligt för att balansera styrkeförhållandet mellan parterna. Det har inte heller framkommit tillräckliga skäl för en regel som innebär att gäldenä- ren helt ska kunna befria sig från vissa skulder. I följande avsnitt redogörs för de föreslagna ändringarna beträf- fande gäldenärens avtal. 7.2.2Hinder att häva på grund av dröjsmål före rekonstruktionen Förslag: Redan en ansökan om företagsrekonstruktion ska med- föra att gäldenärens motpart blir förhindrad att häva på grund av dröjsmål eller befarat dröjsmål, såvida inte motparten – som efter rekonstruktionsansökan häver avtalet – var i god tro och det skulle vara uppenbart oskäligt om hävningen inte blev gällande. En s.k. ipso facto klausul, som ger motparten rätt att häva avta- let om gäldenären ansöker om företagsrekonstruktion kan inte gö- ras gällande från och med ansökan om företagsrekonstruktion. Enligt 2 kap. 20 § LFR får motparten, som före beslutet om före- tagsrekonstruktion fått hävningsrätt, efter ett beslut om företags- rekonstruktion inte häva ett avtal på grund av dröjsmål, ifall gälde- nären med rekonstruktörens samtycke inom skälig tid efter motpartens förfrågan begär att avtalet ska fullföljas. I SOU 2001:80 föreslogs att hävningsbegränsningen skulle vidgas i två avseenden. För det första har en motpart enligt gällande rätt möjlighet att häva ett avtal på grund av ett uppkommet dröjsmål om hävnings- förklaringen avges efter det att ansökan ingivits men före beslutet om företagsrekonstruktion. Den luckan bör täppas till så att inte motparten frestas att efter ansökans ingivande genast utnyttja upp- komna hävningsgrunder för att få en bättre förhandlingsposition Rättsverkningar av att företagskonstruktion beslutas Redan en ansökan om rekonstruktion bör således medföra att gäldenärens motpart blir förhindrad att häva på grund av dröjsmål eller befarat dröjsmål.