sou · H4B318 · 2016-03-01 00:00:00 — I paragrafens andra stycke, som är nytt, anges att villkorlig fri- givning ska ske än vad som avses i första stycket om verkställigheten avser en utländsk dom och det framgår att den dömde annars kommer att vara frihetsberövad under avse- värt än vad som hade varit fallet om verkställigheten hade skett i den andra staten. Med att verkställigheten ska avse en ut- ländsk dom ska förstås en dom som meddelats av en nationell dom- stol i en annan stat. meddelade av internationella domstolar och tribunaler omfattas inte av begreppet utländsk dom. Det inne- bär att en utländsk frihetsberövande påföljd som verkställs här som fängelsestraff efter överförande hit enligt t.ex. lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verk- ställighet m.m., lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom och lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen omfattas av begreppet. Utgångspunkten vid verkställighet av utländska domar i är att huvudregeln om villkorlig frigivning när två tredjedelar av straffet avtjänats ska gälla och det oavsett om det leder till att den dömde får avtjäna i anstalt än vad som hade skett om verkställigheten hade fullföljts i den andra staten. I vissa undan- tagsfall ska dock en tidigare tidpunkt för villkorlig frigivning kunna bestämmas. För att det ska vara möjligt krävs att det framgår att den dömde annars kommer att få avtjäna avsevärt än vad som hade varit fallet i den andra staten. Det är endast förläng- ningen som ska beaktas vid bedömningen av om det föreligger en avsevärd skillnad. Det innebär att vid bedömningen en jämförelse ska göras mellan å ena sidan den fängelsetid som ska avtjänas här med tillämpning av huvudregeln i första stycket och å andra sidan den fängelsetid som enligt den andra statens regler skulle ha gällt om avtjänandet i stället hade skett där. Vad gäller jämförelsen med vad som skulle ha gällt i den andra staten ska de uppgifter om tid- punkt för villkorlig frigivning som normalt ingår i den information som den andra staten översänder i samband med sin framställning som regel gälla. Detta ska gälla oberoende av om systemet i det andra landet bygger på att den dömde måste ansöka om att få bli villkorligt fri och således uppgiften i informationen endast utgör en indikation på när villkorlig frigivning kan ske. Om däremot den dömde vid överförandet hit redan passerat den tidpunkt som fram- går av informationen får i stället tidpunkten för överförandet användas som jämförelsenorm. Det krävs alltså inte att det inhämtas något särskilt beslut motsvarande vårt strafftidsbeslut som anger en fastställd tidpunkt för villkorlig frigivning eller underlag om hur praxis i det andra landet ser ut ifråga om tidpunkter för villkorlig frigivning. I stället ska utgångspunkten vara att den dömde skulle ha blivit villkorligt frigiven eller enligt den kvot- del som anges i de handlingar som översänds i samband med fram- ställningen, om inte annat framkommer som gör att det finns anledning att avvika från uppgifterna. Saknas sådana uppgifter ska det anses tillräckligt att Kriminalvården från den andra staten inhämtar uppgifter om gällande huvudregel för villkorlig frigivning i den staten. I övrigt får det ankomma på den dömde att presentera utredning och underlag som visar att han eller hon genom en till- lämpning av den svenska huvudregeln kommer att vara frihets- berövad under en avsevärt här än om verkställigheten hade ägt rum i den andra staten. Det går inte att med exakthet ange hur stor avvikelsen måste vara för att en tidigare tidpunkt för villkorlig frigivning ska komma i fråga. En allmän riktlinje bör dock vara att en förlängning av fäng- elsetiden motsvarande skillnaden mellan ett system med villkorlig frigivning efter en tredjedel och ett system som vårt med villkorlig frigivning efter två tredjedelar ska accepteras. Det ska i det avseen- det inte spela någon roll om det rör sig om ett mycket långt eller ett kortare fängelsestraff. Om det visar sig att en avsevärd avvikelse skulle uppstå ska vill- korlig frigivning ske efter halva strafftiden. Har den tidpunkten passerats ska den dömde friges. Bestämmelsen är avsedd att tillämpas endast i klara undantags- fall för att undvika stötande resultat. Paragrafens tredje stycke, som är nytt, innehåller en bestämmelse om att villkor som uppställts vid ett överförande av straffverkstäl- lighet från en annan stat ska följas vid tillämpning av första och andra styckena. Det innebär således att avsteg kan förekomma från vad som normalt ska gälla vid tillämpning av dessa bestämmelser. Bestämmelser om överförande av straffverkställighet från en annan stat till finns i lagen (1963:193) om samarbete med , , och ang. verkställighet av straff m.m., lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom och lagen (2015:96) om erkännande och verkställig- het av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen. Vill- kor som uppställs i samband med verkställighet av domar meddelade av internationella domstolar och tribunaler regleras i särskilda lagar (se kommentaren till 2 § lagen [2017:000] om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande). I 5 § lagen om (2006:45) om omvandling av fängelse på livstid finns en bestämmelse om skyldighet att vid prövning av omvand- ling av livstidsstraff som överförts till följa villkor som upp- ställts vid överförandet. Om ett sådant livstidsstraff har tids- bestämts, och det vid överförandet uppställts villkor som gäller vill- korlig frigivning, ska ett sådant villkor beaktas med stöd av den här behandlade bestämmelsen. Fjärde stycket, som är nytt, innehåller den bestämmelse som tidigare fanns i tredje stycket. Ingen ändring görs i sak. 6 a § Om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning ska den skjutas upp enligt vad som framgår av 7 §. Vid bedömningen av om det finns syn- nerliga skäl mot villkorlig frigivning ska det särskilt beaktas om den dömde på ett allvarligt sätt har brutit mot de föreskrifter och villkor som gäller för verkställigheten. Paragrafen, som är ny, innehåller den bestämmelse som tidigare fanns i 6 § andra stycket. I bestämmelsen görs endast vissa språk- liga ändringar. Ändringen behandlas i avsnitt 11.3.1. 7 § Om den villkorliga frigivningen skjuts upp, ska det i beslutet anges med hur många dagar det ska ske. När antalet dagar med vilka den villkorliga frigivningen ska skjutas upp bestäms ska arten och omfattningen av de överträdelser som föranleder att den villkorliga frigivningen skjuts upp särskilt beaktas. Den villkorliga frigivningen får skjutas upp med åt gången. Paragrafen innehåller bestämmelser om förfarandet vid uppskjuten villkorlig frigivning. Ändringarna behandlas i avsnitt 9.6.3. Genom ändringen i första stycket första meningen framgår att om ett beslut om att skjuta upp den villkorliga frigivningen fattas, ska det i beslutet anges med hur många dagar senareläggning ska ske. Ändringen är en följd av att strafftiden enligt förslaget till ny strafftidslag ska beräknas enbart . Första stycket ändras också genom att den tidigare andra meningen har utgått. Ändringen i den delen är inte avsedd att medföra någon förändring i sak. Att det inte finns någon begränsning i fråga om hur tid- punkten för villkorlig frigivning kan skjutas upp framgår av andra stycket. Ändringarna i andra stycket innebär en anpassning av bestäm- melsen till att strafftiden enligt förslaget till ny strafftidslag ska beräknas enbart . Någon förändring i sak är inte avsedd. Genom ändringarna framgår således att arten och omfattningen av de överträdelser som föranleder att den villkorliga frigivningen skjuts upp särskilt ska beaktas när antalet dagar med vilka den vill- korliga frigivningen ska skjutas upp bestäms. Den villkorliga frigiv- ningen får skjutas upp med åt gången. I paragrafen görs också vissa språkliga ändringar. 8 § Om flera fängelsestraff verkställs , ska vid tillämpning av 6 § hänsyn tas till den sammanlagda fängelsetiden. Vad nu sagts gäller dock inte tid för fängelse som dömts ut enligt 28 kap. 3 § eller förvandlings- straff för böter. Såsom avtjänad tid räknas även tid under vilken straffet ska anses verk- ställt enligt bestämmelserna i lagen (2017:000) om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. I paragrafens första stycke görs endast en språklig ändring. Andra stycket justeras till följd av förslaget till ny lag om till- godoräknande av tid för frihetsberövande. 9 § Kriminalvården fattar beslut om uppskjuten villkorlig frigivning enligt 6 a och 7 §§. Sådana beslut gäller om inte något annat beslutas. I paragrafen görs en följdändring med anledning av att den bestäm- melse om uppskjuten villkorlig frigivning som tidigare fanns i 6 § nu finns i 6 a §. Paragrafen ändras också språkligt. 10 § Efter den villkorliga frigivningen gäller en prövotid som motsvarar den strafftid som återstår vid frigivningen, dock minst . Paragrafen justeras till följd av att strafftiden enligt förslaget till ny strafftidslagen ska beräknas enbart . Genom ändringen fram- går att prövotiden efter villkorlig frigivning ska motsvara den straff- tid som återstår vid frigivningen, dock minst . Ändringen behandlas i avsnitt 9.6.3. 23 § Förklaras villkorligt medgiven frihet helt eller delvis förverkad, ska med avseende på frågan om ny villkorlig frigivning vad som förverkats anses som nytt fängelsestraff. Detsamma ska gälla vid tillämpning av straff- tidslagen (2017:000) och lagen (2017:000) om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. I paragrafens första mening görs endast en språklig ändring. Av andra meningen, som är ny, framgår att förklaras villkorligt medgiven frihet helt eller delvis förverkad ska vid tillämpning av strafftidslagen och lagen om tillgodoräknande av tid för frihets- berövande vad som förverkats anses som nytt fängelsestraff. Med förverkande avses både förverkande som beslutas av domstol enligt 34 kap. 4 § och förverkande som beslutas av övervakningsnämnden enligt 19 §. Förslaget behandlas i avsnitt 9.6.1. 10 § Har med tillämpning av 1 § 1 genom dom som fått laga kraft beslutats, att fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn eller sluten ungdomsvård som dömts ut i tidigare mål ska avse ytterligare brott, och ändras den tidigare påföljden av högre rätt genom dom som får laga kraft, ska frågan om påföljd för sagda brott efter anmälan av åklagare på nytt prövas av domstol. Detsamma ska gälla, när påföljd bestämts med tillämpning av 3 § andra stycket eller 7 § andra stycket och den tidigare påföljden ändras. Visar det sig, när en dom på fängelse eller på sluten ungdomsvård ska verkställas, att den dömde begått brottet innan en påföljd som han eller hon dömts till för något annat brott börjat verkstäl- las, och framgår det inte av domarna att den andra påföljden har beaktats, ska, sedan domarna fått laga kraft, domstol efter anmälan av åklagare med tillämpning av 3 § andra stycket eller 7 § andra stycket bestämma vad den dömde ska undergå till följd av den dom som sist ska verkställas. En sådan prövning hindrar inte att domen får verkställas om inte rätten beslutar något annat. Paragrafen innehåller bestämmelser om ändrade förhållanden. Paragrafens första stycke ändras endast språkligt. I andra stycket görs ett tillägg genom att en ny andra mening införs. Enligt den framgår att det förhållandet att en prövning enligt första stycket ska ske inte hindrar att den dom som ska prövas får verkställas, om inte rätten beslutar något annat. Ändringen innebär således att det inte längre finns något hinder mot att verkställighet får ske även beträffande den dom som prövningen avser. Som exempel på när det kan finnas anledning att besluta om att verk- ställighet tills vidare inte får ske kan nämnas att rätten bedömer att verkställighet av den dom som ska prövas kan komma att leda till en alltför lång verkställighetstid. 2 a § Har vid straffmätning eller val av påföljd enligt vad som framgår av domen särskilt beaktats huruvida den tilltalade till följd av brottet kan komma att drabbas av avskedande eller uppsägning från arbetsanställning och har det antagande som i detta hänseende legat till grund för domen visat sig felaktigt, får den rätt som först dömt i målet efter ansökan av åklagaren eller den dömde undanröja den ådömda påföljden och döma till ny påföljd för brottet. Detta gäller dock endast om den tidigare ådömda påföljden inte har till fullo verkställts. Görs en sådan ansökan, får rätten förordna att den tidigare ådömda påföljden tills vidare inte får verkställas. Är den tidigare påföljden villkorlig dom eller skyddstillsyn och bestäms den nya påföljden till fängelse, ska vid straffets bestämmande skälig hän- syn tas till vad den dömde undergått till följd av den villkorliga domen eller domen på skyddstillsyn. Härvid får dömas till fängelse än vad som är föreskrivet för brottet. Paragrafen ger en möjlighet att ompröva påföljden i vissa fall. Ändringsförslaget behandlas i avsnitt 9.6.8. Paragrafen ändras genom att tidigare tredje och fjärde mening- arna har tagits bort. Ändringen är en följd av förslaget till ny lag om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. Därutöver görs också en språklig ändring. 15.5Förslag till lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. 5 c § Beslut om tvångsmedel gäller till dess att ärendet om överförande av verkställighet har avgjorts eller, om framställningen bifalls, till dess att påföljden har börjat verkställas i , om beslutet inte hävs dessför- innan. Åklagaren eller rätten ska häva ett beslut om anhållande, häktning, reseförbud eller anmälningsskyldighet, om inte en framställning om överförande av verkställighet görs från det att den dömde anhölls eller häktades eller beslut om reseförbud eller anmälnings- skyldighet meddelades. Åklagaren eller rätten ska också häva ett beslut om anhållande eller häktning senast när det finns skäl att anta att den sammanlagda tid som den dömde har varit berövad friheten här i landet med stöd av 5 a § och i den andra staten uppgår till den tid som den dömde skulle ha varit berövad friheten för det fall verkställighet av påföljden hade skett i den andra staten. Paragrafen ändras genom att ett tidigare fjärde stycke har utgått. Ändringen är en följd av förslaget till ny lag om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. I paragrafen görs också vissa språkliga ändringar. Ändringen behandlas i avsnitt 9.6.8. 15.6Förslag till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar 18 § En förvaltningsrätt är domför med en lagfaren domare ensam 1.vid åtgärd som avser endast måls beredande, 2.vid förhör med vittne eller sakkunnig som begärts av en annan för- valtningsrätt, 3.vid beslut som avser endast rättelse av felräkning, felskrivning eller annat uppenbart förbiseende och 4. vid annat beslut som inte innefattar slutligt avgörande av mål. Om det inte är påkallat av särskild anledning att målet prövas av full- sutten rätt, är en förvaltningsrätt domför med en lagfaren domare ensam vid beslut som inte innefattar prövning av målet i sak. Åtgärder som avser endast beredandet av ett mål och som inte är av sådant slag att de bör förbehållas lagfarna domare får utföras av en annan tjänsteman som har tillräcklig kunskap och erfarenhet och som är anställd vid förvaltningsrätten eller vid en tingsrätt på samma ort som förvalt- ningsrätten. Regeringen meddelar närmare föreskrifter om detta. Vad som sägs i andra stycket gäller även vid avgörande i sak av 1.mål av enkel beskaffenhet, 2.mål om bevissäkring och betalningssäkring enligt skatteförfarande- lagen (2011:1244), om besiktning enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152), om uppgifts eller handlings undantagande från kontroll enligt skatte- förfarandelagen eller annan skatteförfattning, 3.mål om omhändertagande enligt 6 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, mål om vård i enskildhet enligt 15 b § samma lag, mål om avskildhet enligt 15 c § samma lag, mål om tillfälligt flyttningsförbud enligt 27 § samma lag, mål om omhändertagande enligt 13 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, mål om vård i enskildhet eller avskildhet enligt 34 § samma lag, mål om vård i enskildhet enligt 14 § lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård, mål om avskildhet enligt 17 § samma lag, mål om tillfällig isolering enligt 5 kap. 3 § smittskyddslagen (2004:168), mål enligt 12 § första stycket och 33 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, mål enligt 18 § första stycket 3–5 och 9 när det gäller de fall då vården inte har förenats med särskild utskrivningsprövning eller 6 lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, mål om förvar och uppsikt enligt utlänningslagen (2005:716), mål enligt strafftidslagen (2017:000), mål enligt fängelselagen (2010:610) samt mål enligt lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. 4.mål enligt folkbokföringsförfattningarna, mål rörande preliminär skatt eller om anstånd med att betala skatt eller avgifter enligt skatteför- fattningarna, 5.mål enligt lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, lagen (2007:1092) om upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster eller lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet, 6.mål som avser en fråga av betydelse för inkomstbeskattningen, dock endast om värdet av vad som yrkas i målet uppenbart inte överstiger hälften av prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken, 7.mål enligt lagen (2004:629) om trängselskatt och 8. mål enligt lagen (2008:962) om valfrihetssystem och lagen (2013:311) om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering. Paragrafen innehåller bestämmelser om när en förvaltningsrätt är domför med en lagfaren domare. I fjärde stycket 3 har den ändring gjorts som föranleds av att lagen om beräkning av strafftid m.m. ersätts av strafftidslagen. Ändringen behandlas i avsnitt 5.3. 15.7Förslag till lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom 25 § Ska enligt förordnande som avses i 2 § fjärde stycket eller 3 § verk- ställighet ske här i landet av påföljd för brott, för vilket lagföring ägt rum i främmande stat, gäller i fråga om sådan verkställighet vad som är före- skrivet om verkställighet av påföljd som ådömts genom svensk domstols lagakraftägande dom, om inte annat följer av vad som anges nedan. Ska verkställigheten ske i utan att ny påföljd bestämts här i landet av domstol eller annan myndighet enligt svensk lag, får verkställig- het äga rum utan hinder av att påföljden är strängare än som enligt svensk lag kunnat följa på brotten. Ådömda böter får verkställas, även om bötes- beloppet överstiger det högsta bötesbelopp som kunnat ådömas enligt svensk lag. Innebär den ådömda påföljden frihetsberövande, gäller bestämmelserna i svensk lag om verkställighet av påföljd av närmast mot- svarande art. Verkställighet i fall som avses i denna paragraf får inte i något fall ske på sådant sätt att påföljden blir att anse som strängare än den påföljd som ådömts i den främmande staten. I paragrafen görs vissa ändringar till följd av förslaget till ny lag om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. Paragrafen ändras också språkligt. Ändringen behandlas i avsnitt 9.6.8. 15.8Förslag till lag om ändring i lagen (1994:451) om intensivövervakning med elektronisk kontroll 11 § Har den dömde ansökt om att få undergå verkställighet av dom på fängelse utanför anstalt, får han eller hon inte tas in i en kriminalvårds- påbörja verkställigheten innan Kriminalvården prövat ansökan. Den dömde får dock tas in i en av straffet, om 1.ansökan har gjorts efter den dag han eller hon enligt föreläggande som avses i 8 § första stycket strafftidslagen (2017:000) senast skulle ha inställt sig i en av straffet, 2.han eller hon har gjort en ansökan om att få undergå verk- ställighet av straffet utanför anstalt, 3.det är uppenbart att ansökan inte gäller ett fall som avses i 1 § denna lag, 4.det är uppenbart att ansökan inte kan bifallas på grund av bestäm- melsen i 2 § andra stycket, eller 5.han eller hon är häktad. Paragrafen behandlar frågan om hinder mot verkställighet efter det att en dömd ansökt om att få verkställa fängelse i form av intensiv- övervakning med elektronisk kontroll. I första meningen ändras bestämmelsen genom att uttrycket ”ansökan slutligt prövats” ersätts med ”Kriminalvården prövat ansökan”. Ändringen innebär att den dömde efter en sådan ansökan inte får tas in i en kriminal- påbörja verkställigheten innan Kriminalvården prövat ansökan, om inte några av undantagen i punkterna 1–5 är tillämpliga. För det fall den dömde vill inställa sig i en kriminal- verkställa straffet trots att han eller hon gett in en ansökan om verkställighet i form av intensivövervakning med elektronisk kontroll, får den dömde anses ha återkallat sin ansökan. Ändringen i första punkten är en följd av förslaget till ny straff- tidslag. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen ändras också språkligt. Ändringen behandlas i avsnitt 8.3.2. 12 § Bestämmelser om hur verkställighet ska påbörjas och hur tiden för verkställigheten ska beräknas finns i strafftidslagen (2017:000). Bestäm- melserna i 8 § andra och tredje styckena och 13 § i den lagen om förpass- ning och om uppskov med verkställighet ska dock inte gälla i fråga om verkställighet utanför anstalt enligt denna lag. Vid tillämpning av 8 § första stycket strafftidslagen på verkställighet utanför anstalt enligt denna lag ska den dömde föreläggas att påbörja verkställigheten i sin bostad en viss dag. Strafftiden ska räknas . Bestämmelsen i 21 § strafftidslagen om sammanläggning av fängelsestraff ska inte tillämpas under verkställigheten utanför anstalt om den sammanlagda fängelsetiden då kommer att överstiga . I paragrafens första och andra stycke görs de ändringar som föran- leds av förslaget till ny strafftidslag. Med fängelsestraff i andra stycket avses den utdömda tiden. Paragrafens tidigare tredje stycke har utgått till följd av förslaget till ny lag om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. 15 § prövar, efter anmälan av Kriminalvården, frågan om upphävande av beslut om verkställighet utanför anstalt. Nämnden får också självmant ta upp frågan till prövning. Om det finns synnerliga skäl, får nämnden besluta om återbetalning av avgift enligt 5 § som belöper på tid efter det att verkställigheten utanför anstalt upphört. Beslutet om verkställighet utanför anstalt får inte upphävas efter den fastställda dagen för strafftidens slut. Paragrafen innehåller bestämmelser om prövning av frågan om upphävande av beslut om verkställighet i form av intensivövervak- ning med elektronisk kontroll. Paragrafen ändras genom att den del av första stycket som tidigare behandlande frågan om beräkning av strafftid har utgått. Ändringen är en följd av förslaget till ny lag om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande. Ändringen innebär att uppgiften att besluta om verkställd tid vid upphävande av beslut om verkställighet utanför anstalt övergår från övervakningsnämnden till Kriminalvården. 17 § Om övervakningsnämnden bestämmer att beslutet om verkställighet utanför anstalt ska upphävas eller om det bestäms att beslutet tills vidare inte ska gälla, ska den dömde, om verkställigheten har påbörjats, föras till en verkställighet av fängelsestraffet. ska förpassa den dömde till en sådan anstalt. Om det bedöms kunna ske utan fara för att den dömde undandrar sig verkställighet, får förelägga honom eller henne att inställa sig vid kriminalvårdsanstalten i stället för att förpassa honom eller henne dit. Paragrafens andra stycke ändras till följd av förslaget till ny straff- tidslag (se 8 § andra stycket i den lagen). 15.9Förslag till lag om ändring i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård