sou · H4B385 · 2016-12-15 00:00:00 — samlas vi till möten. De ska ut!” Några motdemonstranter syntes inte till. Det enda intermezzot som inträffade var att polisen fick ingripa mot en person som måla- de graffiti med en sprayburk.2 Den anti-rasistiska manifestationen i var ingen isolerad händelse denna dag. Runt om i genomfördes demonstration- er mot att kommit in i . I samlades, enligt polisen, 10 000 människor på . Initiativ- tagare var 17-åriga som på Facebook uppmanat människor att komma till . – Jag vill att vi visar att vi inte stödjer rasism i vårt land, sa hon till Aftonbladet.3 I samlades, enligt TT, 5 000 personer för att trots ösregn manifestera mot valframgång. Inbjudan till manifestationen hade publicerats på Facebook på måndagsmorgon- en, av tre unga kvinnor . En av dem, , hade vaknat med en stark känsla av hopplöshet över valresultatet och beslöt då att via Facebook uppmana till en demonstration , utformad som ett sorgetåg: – För och , ett land som accepterar rasism. Låt oss visa vår kollektiva sorg över årets valresultat. Vi tågar i tystnad svartklädda från Göta- platsen.4 I samlades ett par tusen personer på . Även i och senare ibland annat och genom- fördes snabbt och informellt mobiliserade manifestationer mot rasism och mot intåg i . Samtliga dessa manifestationer kännetecknades av att de var spon- tana och inte samordnade. Initiativtagarna var enskilda individer, som möjligen ingick i något löst organiserat nätverk. De politiska partierna lyste med sin frånvaro. Manifestationerna organiserades mycket snabbt och främst via SMS och Facebook. Trots de korta tidsramarna mätte antalet deltagare sig väl med de politiska partier- nas noga förberedda 1-majdemonstrationer på respektive ort. Berättelsen om de anti-rasistiska demonstrationerna mot Sverige- demokraterna dagen efter valet gestaltar två centrala utvecklingsdrag i svensk politik. För det första: Sociala medier har genom digitaliseringen blivit en viktig kanal för att mobilisera med- borgare till politiska manifestationer. Snabbheten, räckvidden och möjligheten till interaktivitet gör kommunikation via sociala medier och kanske främst Facebook till en effektiv strategi för att samla många människor till gemensamma aktioner. För det andra: De politiska partiernas ställning som plattform för medborgarnas politiska engagemang har försvagats. På bara har antalet svenskar som är medlemmar av ett politiskt parti mer än halverats. Svenska folket är inte mindre politiskt enga- gerat är tidigare, men det politiska engagemanget kommer allt oftare till uttryck på andra sätt än genom de politiska partierna. Utvecklingen är inte unik för . Det pågår en stor inter- nationell debatt om de politiska partiernas kris och om digitalise- ringens politiska konsekvenser. Hur kan digitaliseringen påverka medborgarskapet och den demokratiska delaktigheten? Vad betyder partiernas försvagade ställning för maktfördelningen i samhället och för den politiska demokratin? Kan digitaliseringen och framväxten av sociala medier bidra till att återupprätta de politiska partierna som den viktigaste plattformen för medborgarnas politiska aktiviteter och engagemang? Vi menar att digitaliseringen är en avgörande del av den kom- munikationsteknologiska revolutionen, vilken har bidragit till en indi- vidualisering av samhällets och därigenom vidgat avståndet mellan medborgarna och partierna. Men den kommunikationsteknologiska utvecklingen tillhandahåller också verktyg som, rätt använda, kan bidra till att stärka medborgarskapet och medborgarnas demokra- tiska delaktighet.5 Den digitala revolutionen och samhällets individualisering De politiska partiernas försämrade förmåga att fungera som en länk mellan medborgarna och deras valda representanter hänger samman med den digitala revolutionen och samhällets individualisering. Parti- erna har misslyckats med att utveckla sina politiska idéer och sina organisationsformer så att de uppfattas som relevanta för medborgarna i dagens samhälle. De flesta av de svenska partierna har sitt ursprung i industri- samhället och de sociala konflikter som präglade . håller industrisamhället på att fasas ut. Industrin har naturligtvis fort- 5 (2011). Jämför (2013) samt (2014). farande en mycket stor betydelse för ekonomiska utveck- ling. Men industrin och dess behov strukturerar inte längre vårt sätt att leva tillsammans eller hur vi bygger samhället. Vår tid är betydligt mer individualiserad än vad industrisamhällets tid var. Det nya samhälle som växer fram kallas ofta i brist på bättre för ”kun- skapssamhället” eller ”informationssamhället”. De västeuropeiska partisystemen präglades länge av stabilitet. De västeuropeiska samhällena utvecklades och förändrades. Men partisystemen tenderade att leva kvar och avspegla sociala skilje- linjer som inte längre var lika relevanta. Samhällsforskarna hävdade att det sena 1900-talets politiskt relevanta skiljelinjer kan härledas ur den nationella och den indu- striella revolutionen.6 Den nationella revolutionen ägde rum i sam- band med den europeiska feodalismens sönderfall och nationalsta- ternas bildande. Övergången från rivaliserande furstendömen och stadsstater till nationalstater innebar att centrum-periferi och kyrka- stat växte fram som dominerande skiljelinjer. Skiljelinjen centrum- periferi utvecklades mellan den dominerande kulturen, som utgjorde statens centrum, och områden i periferin med skiljaktig kultur eller språk. Skiljelinjen kyrka-stat utvecklades mellan den religiösa över- heten och den sekulariserade staten. I samband med demokratins genombrott mobiliserades medborgarna efter dessa skiljelinjer, vilket tog sig uttryck i politiska partier eller andra politiska rörelser. Så har olika regionala partier som t.ex. det katalanska Convergència i Unió (CiU), Party (SNP) och det nordirländska partiet sitt ursprung i skiljelinjen centrum-periferi, medan de kristdemokratiska partierna i har sitt ursprung i skilje- linjen kyrka-stat. Den industriella revolutionen skapade ytterligare två skiljelinjer; stad-landsbygd samt arbete-kapital. Skiljelinjen stad-landsbygd ut- vecklades mellan å ena sidan den jordägande klassen på landet och å andra sidan industrietablissemanget i städerna. De skandinaviska bondepartierna (där t.ex. dagens svenska centerparti har sitt ursprung) kan ses som utlöpare från skiljelinjen stad-landsbygd. Skiljelinjen arbete-kapital utvecklades mellan å ena sidan den arbetarklass som arbetade inom industrin och å andra sidan arbetsgivarna i form av den industri- och/eller kapitalägande klassen. 6 Lipset & Rokkan (1967). partier som socialdemokraterna och kommunisterna har sin grund i denna skiljelinje.7 På ett motsvarande sätt som Lipset och Rokkan analyserade samhällsutvecklingen i demokratins barndom utifrån den nationella och den industriella revolutionen kan utvecklingen tolkas som början på en kommunikationsteknologisk revolution med stora samhälleliga konsekvenser. Den kommunikationsteknologiska revo- lutionen urholkar territoriets betydelse, vilket påverkar national- staten som baserar sin makt just på kontroll över ett avgränsat territorium. Därigenom ifrågasätts relevansen av de två skiljelinjer som Lipset och Rokkan härledde ur den industriella revolutionen: centrum-periferi och kyrka-stat.8 Med den kommunikationsteknologiska revolutionen avser vi en samhällsrevolution som sker på grundval av kommunikationerna, inte utvecklingen av kommunikationsmedlen i sig.9 Internet är ju t.ex. inte ett nytt massmedium, utan en ny infrastruktur som för- ändrar betingelserna för maktutövning, identitetsbildning och norm- givning.10 Men det främsta inslaget i denna kommunikationstekno- logiska utveckling är naturligtvis digitaliseringen och dess betydelse för samhälle och politik. Den kommunikationsteknologiska revolutionen främjar en indi- vidualisering av samhället genom att minska territoriets betydelse, genom att främja framväxt av transnationella nätverk och nätverks- baserat samarbete samt genom att ge ökad betydelse åt innovation och flexibilitet som medel för produktivitet och konkurrenskraft. 7Se även (1998) kapitel 1. 8Demker (2015a). För en diskussion om de nya framväxande politiskt relevanta skiljelinjerna kunskap-marknad respektive nationalstat-transnationella nätverk, se (2011) samt (2015a). 9Bjereld, (2005) s. 11. Den kommunikationsteknologiska revolutionen har sin grund i två olika former av kommunikationsutveckling; dels kommunikation i form av transportmedel (t.ex. järnväg, flyg och personbil) och dels kommunikation i form av informationsförmedling, både som kommunikationsmedel (t.ex. telefon, telefax, e-post) och som informationstillgänglighet (t.ex. Internet). 10Castells (2009). Nya politiska skiljelinjer växer fram På vilket sätt har då maktfördelningen i samhället förändrats i takt med att den kommunikationsteknologiska revolutionen främjat en individualisering av det politiska livet? Vilka maktförskjutningar kan vi iaktta när det politiska skiljs från politiken genom att politikens institutioner dräneras på makt och den gemensamma medborgerliga offentligheten och samhällsgemenskapen fragmentiseras? Vi ser en ökad frihet för den enskilde individen att själv utforma sitt livs- projekt. Ideologiernas och de stora berättelsernas strukturella bety- delse luckras upp och kollektiva organisationer (som fackförening- arna, kyrkan, partierna) förlorar makt. Nationalstaterna förlorar makt till transnationella nätverk och de politiska partierna förlorar makt till nationella eller transnationella nätverksrörelser av olika slag. De politiska representativa organen – som parlamenten – urholkas på makt till förmån för överstatliga organ (som EU) och till det gränsöverskridande och ständigt rörliga finanskapitalet. Nationalstaterna försöker paradoxalt nog bevara så mycket som möjligt av sin försvagade maktställning genom att i form av olika former av överstatligt samarbete avsäga sig delar av sin suveränitet och autonomi. EU är ett sådant exempel, där flera politiska sakfrågor hanteras genom överstatliga beslut (antingen i form av majoritets- beslut av EU:s medlemsstater, av kommissionen eller av EU-dom- stolen). Men när nationalstater väljer att avsäga sig delar av sin suveränitet och autonomi försvagas också medborgarkollektivets möjligheter i de enskilda nationalstaterna att utkräva politiskt an- svar av beslutsfattarna. Om och andra demokratiskt valda politiska försam- lingar urholkas på makt tappar de politiska partierna också makt. För det första eftersom de demokratiskt valda politiska församling- arna är de arenor där partierna genom de valda företrädarna haft möjlighet att utöva makt. Men för det andra innebär partiernas minskade möjligheter att utöva makt i de valda politiska försam- lingarna också att partierna blir mindre relevanta i väljarnas ögon. Genom individualiseringen ställs frihetliga och auktoritära värderingar mot varandra Ett tecken på nya framväxande skiljelinjer kan vara att polarisering- en längs vänster-högerskalan minskar och vi ser en ökad betydelse för en frihetlig-auktoritär åsiktsdimension i svensk politik. Den fri- hetlig-auktoritära dimensionen kallas också för GAL-TAN-dimen- sionen, där GAL står för Grön-Alternativ-Liberal (Green-Alternative- Liberal) och där står för Tradition-Auktoritär-Nationalistisk (Tradition-Authoritarian-Nationalist). Dimensionen rör värden som å ena sidan tradition, familj, religion, nation, disciplin och lag och ordning och å andra sidan värden som tolerans, alternativa livs- stilar, normbrytande och individualitet. Bland de politiska sakfrågor som brukar förknippas med den frihetlig/auktoritära dimensionen återfinns flykting- och invandringspolitik, feminism/jämställdhet, miljö/hållbar utveckling, försvarsfrågor och frågor kring brott och straff.11 Partier kan ligga relativt nära varandra på vänster-högerdimen- sionen, men långt ifrån varandra på den frihetlig-liberala dimension- en (till exempel och ). Även det omvända är naturligtvis möjligt. Partier kan ligga långt ifrån varandra på vänster-högerdimensionen, men nära varandra på den frihetlig- liberala dimensionen (till exempel och ). Vi vet ännu inte om den ökade mobiliseringen på GAL-TAN- dimensionen är ett uttryck för nya sociala skiljelinjer. Det skulle kunna vara så att nya sociala grupper som t.ex. ”den kreativa klassen” ser sina intressen främjas bäst genom en politik med grund i den frihetliga polen, medan grupper som uppfattar sig som globalisering- ens förlorare mobiliserar kring den auktoritära polen.12 Om GAL- TAN-dimensionen inte vilar på en social grund kan det i stället bli så att den ”kollapsar” och integreras med vänster-högerdimensionen. Framväxandet av GAL-TAN-dimensionen hänger samman med samhällets individualisering. 11Se t.ex. (2015) eller Gerin & Bernhardtz (2014). Vänster-högerdimensionen kan också beskrivas som en socio-ekonomisk dimension, medan GAL-TAN-dimensionen utgör en socio-kulturell dimension. 12Richard har lanserat begreppet ”den kreativa klassen” som den viktigaste nya sociala gruppen i informationssamhället. Den kreativa klassen är kunskapsalstrare och informa- tionsbehandlare, deras verksamhet skapar vinster och värden för samhälle och näringsliv. Se (2002). revolutionen – digitaliseringen – understödjer individualiseringen och utmanar de maktkollektiv som vi förknippar med den nationella och den industriella revolutionen, som till exempel nationalstaten, kyrkan, de politiska partierna och fackföreningarna. Individualistiska värden är starka i Teknikutvecklingen – vari digitaliseringen är en central komponent – har gjort det lättare för människor att flytta och att resa och att hålla kontakt med människor var i världen man själv än befinner sig. Människor är inte längre lika bundna vid territoriet, och denna ökade frihet ger också individerna ökade handlingsmöjligheter att förverkliga sina livsprojekt.13 Individers identiteter präglas allt mindre av de grupptillhörigheter som präglade industrisamhället. I fråge- undersökningar om människors klasstillhörighet är det allt fler sva- rande som anser sig inte tillhöra någon samhällsklass överhuvudtaget. beskrivs ibland som världens mest individualiserade land. Resultat från den världsomfattande attitydundersökningen World Value Survey (WVS) visar att svenskarna tillsammans med medborg- arna i övriga skandinaviska länder utmärker sig genom att prioritera individualistiska värden som till exempel oberoende, självförverkli- gande, individuella rättigheter och självständiga opinionsyttringar. Kollektiva värden som till exempel nation, familj, religion och tra- dition tillmäts mindre vikt. Medborgare mer engagerade i sakfrågor än i politiska partier Individualiseringen ställer också de politiska partierna inför nya ut- maningar. Banden mellan medborgarna och de politiska partierna försvagas.14 Allt färre svenskar väljer att vara medlem av ett politiskt parti. –2011 rasade antalet partimedlemmar i från över 600 000 till omkring 250 000, mer än en halvering på bara 20 år.15 Andelen medborgare som betraktar sig som anhängare av 13Jämför Baldersheim & (2020). 14Van Biezen, (2012),(2013). 15Erlingsson & (2014). har raset stannat av och det finns vissa tecken på en svag uppgång. Det är viktigt att komma ihåg att många fackförbund fram något politiskt parti har mer än halverats under de senaste decennier- na, från 2014. På motsvarande sätt har andelen väljare som betraktar sig som starkt övertygad anhäng- are av något politiskt parti minskat från till en- dast 2014. Individualiseringen tar sig också uttryck i att sambandet mellan klasstillhörighet och röstning – den s.k. klassröstningen – sjunker. Skillnaden mellan hur stor andel av arbetarklassen respektive medel- klassen som röstar på socialistiska partier minskar kontinuerligt och är endast hälften av vad den var . Allt färre medborgare anser sig tillhöra någon samhällsklass överhuvud- taget. Försvagningen av banden mellan medborgarna och partierna leder till att rörligheten i valmanskåren ökar. Andelen väljare som byter parti mellan valen har tredubblats , från 11 pro- cent 2014. Andelen väljare som bestämmer sitt partival först under valrörelsen har tredubblats från 2014.16 Samhällets individualisering innebär inte att svenska folkets poli- tiska engagemang har minskat. Engagemanget tar sig däremot allt oftare andra uttrycksformer än genom de traditionella politiska par- tierna. Många människor betraktar politiken som ett smörgås- bord och engagerar sig i de enskilda politiska sakfrågor som man brinner mest för (till exempel miljö, antirasism, djurrätt), i stället för att gå in i ett politiskt parti och varaktigt binda sig för en ideo- logisk och politisk helhet. Samhällets digitalisering och individualisering förändrar medie- landskapet. Antalet plattformar för nyhetsrapportering och politisk debatt ökar språngartat och individen sköter i allt större utsträck- ning sin informationsinhämtning själv, vid sidan av papperstidningar, radio och TV. På samma sätt som den kommunikationsteknologiska utvecklingen tunnat ut partiernas band med väljarna individuali- seras medborgarnas relation till medierna. Banden mellan individers politiska åsikter och medieanvändning har försvagats.17 1987 kollektivanslöt sina medlemmar till Socialdemokraterna. Siffrorna är därför inte helt jämförbara . 16Holmberg & (2004), (2008), (2016). 17Weibull (2006). Politikernas utrymme i traditionella medier i valrörelserna minskar, som utrymmet för journalister och politiska kommenta- torer ökar. Intresseorganisationerna, främst fackförbunden, får kraf- tigt minskat utrymme. De politiska sakfrågornas plats på medie- agendan försvagas, medan analyser av det politiska spelet ökar i betydelse.18 Sociala medier förändrar genom sin snabbhet, sin räckvidd, sin transparens och möjlighet till interaktivitet villkoren för politisk mobilisering. Egenskaperna hos sociala medier främjar nätverksorga- nisation, improvisation, flexibilitet och massaktioner. Inom de poli- tiska partierna gynnas individer som förmår bygga sig en plattform utanför den traditionella partistrukturen. Dessa plattformar kan användas bland annat till personvalskampanjer som utmanar de nomi- neringsprocesser som partiorganen tidigare kontrollerat.19 En politiker kan använda sociala medier på flera olika sätt. Som megafon, för att mobilisera och ingjuta mod och hopp bland sina egna anhängare. För att lyssna, och den vägen bättre förstå och kunna förhålla sig till de opinionsströmningar som rör sig i samhället. Till dialog, för att stärka banden med väljarna och för att försöka över- tala och övertyga om riktigheten i den egna ståndpunkten. Digitaliseringens konsekvenser för den politiska demokratin Den intressanta frågan för medborgaren är knappast om digitalise- ringen påverkar förutsättningarna för den ena eller andra demo- kratimodellen, utan om det fortsättningsvis finns goda möjligheter att förverkliga folkviljan, mobilisera, artikulera och samla medbor- garna kring centrala konflikter i samhället. Kan jag som medborgare nyttja mina demokratiska rättigheter fullt ut, finns det tillbörlig respekt för medborgarna från de styrandes sida och är det möjligt att mobilisera motstridiga intressen i samhället på ett fredligt sätt? Och det är också den frågan som vi menar måste ställas på nytt i digitaliseringens tid. 18Asp & Bjerling (2014), (2014). Delar av detta avsnitt baserar sig på , (2016). 19Gustafsson (2013). Efter kom den samhällsvetenskapliga forsk- ningen att lägga stor vikt vid förutsättningar för ett demokratiskt styrelseskick och för en demokratisk medborgarkultur, i motsätt- ning till just de auktoritära diktaturer som förpestat världen . I synnerhet amerikansk samhällsvetenskap utvecklade en mängd begrepp och tekniker som spreds i för att undersöka och analysera medborgarnas demokratiska halt och de olika politiska systemens utveckling mot demokrati.20 Den representativa demokra- tin var den helt dominerande modellen för hur folkviljan skulle för- verkligas. uppstod en kritik och diskussion inom demokratin själv och ett ideal om deltagande ställdes mot den representativa demokratins stela institutioner där de återkomman- de valen egentligen var det enda tillfället för folkligt engagemang i själva beslutsprocessen. Med ”Participation and Democratic Theory” som kom ut bröt 1960-talets anti-aukto- ritära ungdomsrevolt igenom även som ett forskningsproblem. Pateman menade att medborgarna borde få möjlighet att delta i det politiska livet på en större arena än bara genom val till represen- tativa institutioner. Även arbetsplatser, skolor och service borde bli föremål för demokratiskt deltagande, menade hon. Deltagardemo- kratins grunder var därmed lagda. Mot den deltagardemokratiska modellen stod därför den gamla och beprövade s.k. valdemokratiska modellen, men båda inom ramen för en representativ demokrati. Inom traditionell demokratiteori brukar man också räkna in kon- kurrensdemokratin i den representativa demokratimodellen. Konkur- rensdemokratin är oftast förknippad med idé om konkurrerande eliter som styr staten efter fredliga val bland med- borgarna. Schumpeter menade att vanliga medborgare inte skulle lägga sig i statens styrelse eftersom de ändå inte hade kunskap nog att tillföra något till elitens bedömningar och val. Hans uppfattning liknar tanken på expert- eller elitstyre.21 Direktdemokrati däremot står i motsättning till representativ demokrati och har en annan grund. Direktdemokratin, som var i den första grekiska demokra- tin, har utvecklats av i hans tankegångar om allmänviljan. Om en direktdemokrati skall fungera, menade , 20Se t.ex. Thue (1997). 21Platons idé i dialogen ”Staten” om att filosoferna är de som borde styra ligger nära det tekno- kratiska synsätt på demokratin som Schumpeter utvecklar. måste individernas stämmas av mot ”allmänviljan” som är mer än summan av alla individers vilja. begrepp för tanken mot en form av ”det allmänna bästa” som folket skall få in- sikt och kunskap om genom eget förnuft och genom samhällelig fostran.22 har utvecklat ett tänkande kring ett demokratiskt alternativ kallat den deliberativa demokratin (eller samtalsdemokratin) som en annan modell. Tanken är att man gemen- samt genom rationell argumentation kommer fram till en lösning som kan ses som den som är mest förenlig med det allmänna bästa. Demokratin övergår då från en modell där man kompromissar och kohandlar kring legitima intressekonflikter till en process för att i stället skapa konsensus. Andra demokratimodeller som ibland nämns är liberal demokrati, mångkulturell demokrati och populistisk demokrati. Den liberala demokratin är ett övergripande demokratibegrepp som betonar de värden som underbygger demokratin – mänskliga rättigheter som yttrandefrihet och religionsfrihet – och som därmed tillskriver indi- videns medborgerliga fri- och rättigheter samt den fria och öppna opinionsbildningen en avgörande roll i beslutsprocesserna. Liberal demokrati benämns också ibland konstitutionell demokrati. Den mångkulturella demokratin betonar skyddet för gruppen rättigheter även inom ramen för ett demokratiskt styre. Vi väljer att illustrera resonemanget genom att diskutera digitali- seringens betydelse för de demokratiteoretiska perspektiv som be- nämns representativ demokrati, deltagardemokrati och den liberala demokratin. Valet av dessa tre är baserat på att de är de mest frekvent förekommande i de europeiska och västerländska samhällena. Centrala mekanismer i alla demokratimodeller är överförandet av medborgarnas intressen till politiska beslut, legitimiteten i dessa beslut och upprätthållandet av de värden (rättigheter och skyldig- heter) på vilka den aktuella demokratin bygger. 22 De grekiska stadsstaterna brukar anges som de första direktdemokratierna, men dessa stater undantog kvinnor och slavar och ofria män från inflytande. En sådan direktdemokrati har ingen likhet med dagens demokratiska grundvärde om ”en man, en röst”. Konsekvenser för representativ demokrati