sou · H4B341 · 2016-06-07 00:00:00 — Risken förstärks av att de satsningar reger- ingen nu gör för att förstärka samordning och styrning för att utveckla området, inte motsvaras av någon satsning för att förstärka integritetsskyddet inom e-förvaltningen, och inte heller innehåller några direktiv eller tankar kring hur både e-förvaltning och ett gott integritetsskydd ska utvecklas tillsammans i medborgarnas intresse. Kommitténsbedömning:Detfinnsallvarligariskerförkonsumen ters personliga integritet. Det här kapitlet handlar om hur enskilda personer blir kartlagda när de i egenskap av konsumenter eller presumtiva konsumenter befin- ner sig på stan, i hemmet, på nätet eller i en fysisk butik.1 Vidare berörs betaltransaktioner – vem som får veta vad konsumenten betalar för. I kapitlet berörs även vad produkterna eller tjänsterna efter köpet rapporterar in till tillverkare och andra intressenter, samt om nya organisationsformer och affärsmodeller som innebär nya utmaningar för integritetsskyddet. Många olika aktörer är av skilda anledningar intresserade av de elektroniska spår som konsumenter ger upphov till, gärna redan innan de enskilda själva vet om att de kommer bli konsumenter. Det finns självklart ett stort intresse för våra elektroniska spår hos de företag som vill sälja sina produkter eller tjänster, men även sökmo- torer, webbplatser, reklamföretag, sociala medier, datamäklare och ibland även myndigheter, vill av olika skäl veta mer om hur vi beter oss när vi handlar eller lockas att handla. 1 Det är i viss mån en förenkling att tala om konsumenter, eftersom en konsument inte sällan även är producent, genom att ändra en produkt eller tjänst eller använda en tjänst för att producera något. På nätet yttrar sig detta t.ex. genom att enskilda skapar och delar innehåll i form av text, film och bilder. Den dubbla rollen betecknas ibland som ”prosument”. använder beteckningen ”medieborgare”, se avsnitt 12.6 i detta kapitel. Personuppgifternas stora kommersiella värde har resulterat i ett utvecklat och intrikat system av olika datakällor, aktörer, flöden och affärsmodeller, vilka sammantagna ibland kallas för internetekono- min eller övervakningsekonomin (eng. surveillance economy).2 Vid surfande på webben, användning av mobila enheter (t.ex. telefoner och surfplattor), appar och kroppsnära teknologi, genereras, lagras och sprids personuppgifter som är av stort intresse för bl.a. mark- nadsföring och utveckling av nya tjänster. delades konsumenter in i relativt grova målgrupper till vilka marknadsföring kunde riktas. säljs och köps i stället enskilda konsumenters uppgifter på individnivå på den globala annonsmarknaden. Ju mer detaljerade uppgifterna är om den enskil- des vanor, intressen, kontaktnät och aktuella livssituation, desto bättre för näringsidkaren.3 Uppgifterna prissätts också på individ- nivå. Det finns exempelvis beräkningar som visar att genomsnitts- priset för basuppgifter om en konsument (ålder, kön och plats) uppgår till cirka . Om den enskilde befinner sig i vissa betydelsefulla skeden i livet, blir uppgifterna dyrare. Graviditet, bil- köp eller skilsmässa ökar exempelvis marknadsvärdet avsevärt. Särskilt eftertraktade och dyra är uppgifter om enskildas hälsopro- blem och läkemedelsintag, då priset uppskattats till per person.4 Redan något så vardagligt som att läsa tidningen på nätet innebär att ett mycket stort antal aktörer får ta del av uppgifter om läsaren. När en läsare går in på en tidnings webbplats, kontaktas automatiskt en annonsserver som uppmanar tidningens webbplats att fylla sina annonsytor med reklam. Tidningen skickar då en förfrågan till en s.k. annonsbörs. Förfrågan innehåller vissa upplysningar om läsaren, baserade bl.a. på vilka artiklar han eller hon visat intresse för eller på uppgifter som följt med vid inloggning på tidningens hemsida. Det kan t.ex. röra sig om den enskildes IP-adress, geografiska placering, 2 Uttrycket övervakningsekonomi används exempelvis i norska och Datatilsynets gemensamma rapport 2016 – tilstand og trender, publicerad . 3 Norska Datatilsynets rapport og det digitale annonsemarkedet, publicerad . 4 , Callum Locke, och , How much is your personal data worth?, publicerad på . inkomst, kön och förmodade eller visade intressen. På annonsbörsen får sedan olika annonsörer bjuda på reklamplats riktad till den enskilde läsaren. Den som lägger det högsta budet vinner och får placera sina annonser på tidningens hemsida när den laddas ner av läsaren. Allt detta görs helt automatiskt och inom loppet av en bråk- dels sekund. De inblandade aktörerna är många. Ett besök på en webbsida kan i praktiken innebära att personuppgifter hanteras av uppemot ett hundratal olika aktörer. I första ledet finns leverantörer av innehålls- tjänster (tidningar, nyhetsportaler, sociala medier, sökmotorer och en mångfald av appar) som finansierar sina tjänster genom att sälja annonsplatser. I andra änden återfinns de som köper annonsplat- serna. Däremellan finns annonsbörser och datamäklare. Datamäklare (eng. data brokers) är företag som har som affärsidé att samla in per- sonuppgifter och sälja dem vidare, exempelvis paketerade som kon- sumentprofiler. En konsumentprofil kan innehålla uppgifter om t.ex. den enskildes livsstil och intressen. Uppgifterna kan komma från vitt skilda källor: sociala medier, offentliga register eller andra företags kundregister. De största datamäklarna är från , bl.a. Acxiom, Experian och Datalogix. Dessa företag samlar inte bara in uppgifter om personer i . Exempelvis Axciom uppges ha uppgifter om 700 miljoner personer från olika delar av världen, med i genomsnitt 3 000 uppgif- ter om varje enskild person i databasen.5 Bisnode och Experian är exempel på datamäklare som finns i . Hantering av personuppgifter avseende handel och marknadsföring regleras av olika författningar, i huvudsak i enlighet med följande: ––personuppgiftslagen (1998:204), ––lagen (2003:389)om elektronisk kommunikation, ––lagen (1994:1512)om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, och ––produktansvarslagen (1992:18). 5 Norska och Datatilsynets gemensamma rapport 2016 – tilstand og trender, . I första hand följande tillsynsmyndigheter kontrollerar hanteringen av personuppgifter i konsumentsammanhang: ––Datainspektionen (utövar tillsyn enligt personuppgiftslagen), ––(utövar tillsyn över integritetsskyddet vid användning av elektroniska kommunikationstjänster, dvs. til - lämpningen av 6 kap. lagen om elektronisk kommunikation), ––(utövar tillsyn enligt lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden) och ––(kan utfärda förelägganden och in- leda rättsprocesser mot företag som bryter mot lagen om avtals- villkor i konsumentförhållanden). Därtill utövar och i viss mån Justitiekanslern tillsyn över det allmännas verksamhet, och polis och åklagare utreder misstänkta brott. Den enskilde som anser att hennes eller hans uppgifter hanterats på ett felaktigt sätt, kan således vända sig till olika tillsynsmyndighe- ter med ett klagomål. Beroende på vad klagomålet rör, är det olika myndigheter som ansvarar för tillsynen. Exempelvis ansvarar Datainspektionen för frågor som handlar om vilka uppgifter om kunderna som får hanteras och hur länge de får sparas. ansvarar för frågor om hur samtycke inhämtas avseende placering av kakor på kundernas utrustning. och ansvarar för frågor om oskäliga avtals- villkor. Även intressenter som exempelvis konsumentorganisationer kan anmäla brott och brister i t.ex. avtalsvillkor till myndigheter. Vidare finns det en möjlighet för den enskilde kunden att begära skadestånd för den skada som hon eller han anser sig ha lidit på grund av integritetsintrång, och att då väcka talan vid allmän domstol. 12.2Kartläggning på nätet – IP-adresser, kakor och digitala fingeravtryck Surfande på nätet genererar olika slags spår från den enskilde använ- daren (webbplatsbesökaren), även om besökaren inte genomför något köp eller fyller i något formulär. Det finns en rad olika sätt att kartlägga vilka sajter en användare besöker och därmed vad han eller hon intresserar sig för. Alla sökmotorer, som exempelvis Google, , Duckduckgo, Yahoo och Baidu, fungerar i princip på samma sätt: En sökrobot (dvs. en slags programvara) besöker webbplatser automatiskt och samlar in all den information som hittas där, i form av text, dokument, bilder, ljud, filmer och även uppgifter om på vilken server webbplatsen finns och annan metadata. I nästa steg analyseras och lagras den informa- tion som hittats för att slutligen kunna fungera som sökresultat när någon gör en sökning. Tillsammans kallas detta för att sökmotorn indexerar webben. Hur indexeringen utförs är en viktig del i hur bra en sökmotor upplevs fungera. Ju större index, dvs. större innehåll, desto större är chansen att det någon letar efter med sökmotorn kommer upp bland sökresultaten. Även algoritmerna i sökmotorn, som avgör hur de hit- tade webbsidorna ska rangordnas för användaren, är av stor betydelse. När en sökning genomförs är givetvis de söktermer som använda- ren anger i sökrutan viktiga. Men även andra faktorer vägs in. Den IP-adress som användarens dator eller mobila enhet har, ger en unge- färlig uppskattning av var i världen personen i fråga befinner sig, och kan även kopplas till tidigare sökhistorik. Andra data som också kan utnyttjas för att avgöra vilka sökträffar som ska visas för just den aktuella användaren, är till exempel vilken webbläsare och vilket operativsystem användaren har. Sökmotorerna kan också visa sökresultat från källor som använ- darna inte förväntar sig ska vara indexerade. Hit kan sociala medier höra, där företagen bakom tjänsterna ibland gör innehåll tillgängligt för sökmotorer. Vidare kan metadata göra information på webben sökbar på sätt som inte är uppenbara. Hit hör exempelvis GPS- taggning av bilder eller inlägg i sociala medier. Om sådana uppgifter finns tillgängliga, blir det inte bara möjligt att söka efter innehållet i en statusuppdatering, utan också att leta efter bilder, statusuppdate- ringar eller annat som gjorts från en specifik plats. De flesta sökmotorer som indexerar den öppna delen av webben är gratis att använda, i likhet med många andra tjänster på nätet. Intäkterna kommer i stället ofta från annonsörer. Ju mer kunskap om användarna en tjänsteleverantör har, desto större möjligheter finns att sälja annonsplatser. Med ökad kunskap kommer möjlighe- ten att ge annonsörerna bättre kontroll över vem som får se deras annonser. har begreppet filterbubbla diskuterats. Begreppet myntades av författaren och debattören som argumente- rar för att algoritmer som syftar till att personanpassa tjänster på nätet, kan åstadkomma stor skada. Algoritmerna säkerställer att användarna bara får se mer av det man redan är intresserad av, eller som ständigt bekräftar den uppfattning av världen som man har intagit. Filterbubblan är en följd av den ökande individanpassningen av tjänster på nätet och kan i sin tur medföra isolerande och diskriminerande effekter för konsumenter. talar man i stället för filterbubblor om ”ekokammare”.6 Som exempel på företeelsen kan nämnas att resultaten av en Googlesökning visas först sedan Google ”tvättat” resultatet och då vägt in många olika faktorer om användaren rörande exempelvis användarens webbläsare, använda- rens sökhistorik, geografiska position och så vidare. Det innebär att en användare inte kan hitta (och därmed i praktiken utesluts från) sådana produkter, tjänster och erbjudanden som enligt sökmotorn inte skulle passa för användaren i fråga. Företeelsen är också av bety- delse när det gäller mediekonsumtion. Exempelvis påverkas Facebookanvändares mediekonsumtion både av deras sociala nätverk och av hur Facebook väljer att prioritera olika nyheter. Tendensen att bara ta del av nyheter som ens gelikar intresserar sig för, förstärks av 6 , Filterbubblan sluter sig allt tätare om oss, publicerad i . Facebooks inverkan på mediaflödet och innebär att användaren kan komma att missa mycket annat. Möjligheten att upptäcka något nytt kan i vissa fall, paradoxalt nog, begränsas genom användningen av sociala medier.7 En IP-adress är ”den tekniska adress som datorer (och enheter som skrivare, routrar, etc.) använder för att kommunicera via nätverk”.8 står för Internet Protocol. En IP-adress består av siffror och är på teknisk väg kopplad till ett mer hanterligt domän- namn genom adresseringssystemet (). DNS gör det möjligt för en användare att knappa in bokstäver som adress till en webbplats. Exempelvis är IIS (frastrukturs) domännamn .iis kopplat till en IP-adress som skrivs ut som 212.247.7.229. IP-adressen till en privat användares dator är ofta dynamisk, vilket betyder att datorn kan få en ny IP-adress varje gång användaren kopplar upp sig på nätet. En IP-adress talar dock alltid om vilken internetleverantör som datorn använder, varifrån den kopplat upp sig och en del annan teknisk information. Det finns en uppsjö med webbtjänster som tillhandahåller möjligheten att översätta ett domännamn till en IP-adress, eller tvärtom, och som även talar om vilken som är användarens IP-adress.9 Webbsurfande kräver i allmänhet att båda parter (besökaren och webbplatsen) känner till varandras IP-adresser. Undantaget är om användaren använder sig av någon anonymiseringstjänst som exem- pelvis TOR-nätverket.10 7 Företeelsen undersöks exempelvis i Eytan Bakshy, och , Exposure to ideologically diverse news and opinion on Facebook, Science, . 8 i internetguide nr 25, Källkritik på Internet, av (publicerad 2012). står för engelskans Internet Protocol. 9 i internetguide nr 25, Källkritik på Internet, av (publicerad 2012). 10 är en grupp av servrar som driftas av frivilliga och som används för att kom- municera via virtuella tunnlar, för att på så vis låta användarna vara anonyma på nätet, se En kaka (cookie) är en liten textfil som den besökta webbplatsen sparar på besökarens dator (med eller utan föregående information och samtycke). Kakan kan sedan förse webbplatsen med informa- tion om besökaren. Varje kaka innehåller bl.a. en egen identitetsbe- teckning och används för att webbplatsen ska kunna veta vad den enskilde besökaren gör eller har gjort på webbplatsen. Exempelvis används kakor på webbplatser som säljer varor för att göra det smidigt att handla. Med hjälp av kakor kan webbplatsen hålla reda på vilka varor besökaren har lagt i sin elektroniska varu- korg. har en webbtjänst som ger en ungefärlig uppfattning om hur många och vilka slags kakor som placeras på besökarens dator vid besök på en viss webbplats.11 Även den ideella föreningen har en liknande webbtjänst, som förutom att analysera kakor även undersöker om en webbplats använder sig av dataskyddande funktioner som exempelvis kryptering vid kommu- nikation med besökarens webbläsare.12 Vissa kakor, s.k. tredjepartskakor, placeras vid besök på en webb- plats, men härrör från någon annan än den som ansvarar för webb- platsen. Exempelvis kan företag som har köpt annonsplats på webb- platsen placera tredjepartskakor på besökarnas datorer, utan att besökaren behöver klicka på annonsen. Det annonserande företaget får då veta varje gång besökaren kommer in på en webbplats som har annonser från företaget. Vidare kan den som ansvarar för webbplat- sen anlita en extern statistiktjänst för att ta fram fakta om besökarna. Statistikföretaget kan då få information om alla besökare på webb- platser som använder sig av företagets statistiktjänst. Ett exempel på en mycket vanlig statistiktjänst är Google Analytics. De flesta webbplatser sätter ett antal kakor i besökarens dator. Exempelvis kunde konstateras att satte 35 kakor från 9 olika domäner på sin startsida, satte 63 kakor från 19 domäner på sin och Nyheter24 satte 151 kakor från 55 domäner. Genom samarbete mellan olika annonsföretag går det att skapa en god, sammantagen bild av den enskilde besökarens surfvanor som kan sägas avslöja besökarens intressen på nätet. Med hjälp av den informationen kan ett annonsföretag välja vilken produkt eller tjänst som den ska visa för besökaren i fråga i sina annonser. Detta kallas ibland för beteendestyrd annonsering.13 Emellertid är webbläsarna ofta förinställda på att inte accep- tera tredjepartskakor. Det leder till att det blir allt färre enskilda besökare som kan kartläggas med hjälp av tredjepartskakor. En undersökning av hur kakor placeras genomfördes av Artikel 29-gruppen i samarbete med åtta nationella myndig- heter med ansvar för e-komfrågor.14 Sammanlagt undersöktes 478 webbplatser inom områdena e-handel, media och offentlig sek- tor. De 478 undersökta webbplatserna placerade tillsammans ut 16 555 kakor dvs. i genomsnitt 34,6 kakor per webbplats. av alla kakor var tredjepartskakor. Några kakor hade en giltighet , men det vanligaste var en giltighetstid på . En relativt liten grupp om 25 olika domäner stod för hälf- ten av alla tredjepartskakor. Undersökningen visade också att det inte var ovanligt att webbplatser varken informerar besökarna om kakorna eller inhämtar samtycke till att placera kakor, trots de legala kraven som finns på detta. Även om användningen av kakor har stängts av i webbläsaren, lämnar webbläsarna s.k. ”digitala fingeravtryck” vid surfning (på engelska används uttrycken device fingerprint, fingerprint eller brow- ser fingerprint). Även vid anonym surfning lämnar webbläsare ifrån sig uppgifter till de sajter som besöks. Bland annat talar webbläsaren om att den är Internet Explorer eller Firefox eller Safari eller någon annan läsare. Den talar dessutom om vilken version de är, vilket operativsystem som finns på besökarens dator, om några insticks- 13 Artikel 29-gruppens yttrande 2/2010 om beteendebaserad reklam på Internet. 14 Artikel 29-gruppens WP 229, Cookie Sweep Combined Analysis – Report, . program har installerats i webbläsaren, om besökaren använder några speciella typsnitt och annat. Sammantaget gör dessa uppgifter att besökarens dator blir mer eller mindre unik.15 Webben (World ) är uppbyggd på ett sätt som innebär att webbplatser hämtar sitt innehåll inte bara från den som ansvarar för platsen, utan även från många andra parter. Det innebär att även dessa tredje parter har möjlighet att ta del av besökarnas digitala fingeravtryck.16 Enligt lagen om elektronisk kommunikation ska alla som besöker en webbplats med kakor som huvudregel få tillgång till information om att webbplatsen innehåller kakor och ändamålet med användningen av kakor. Besökaren ska också ge sitt samtycke till att kakor används på detta sätt. Dessa bestämmelser i lagen om elektronisk kommunikation grundar sig på artikel 5.3 i och rådets direktiv /58/EG av om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation.17 Direktivets bestämmelser om information och samtycke ska enligt Artikel 29-gruppen även tillämpas på digitala fingeravtryck.18 En sådan tolkning av direktivet bör medföra att bestämmelserna i lagen om elektronisk kommunikation om information och samtycke (6 kap. 18 §) även ska tillämpas på digitala fingeravtryck. Den fortsatta hanteringen av informationen i kakan eller det digitala fingeravtrycket, hos den som ansvarar för webbplatsen, hos annonsören eller den som på annat sätt blir ansvarig för hanteringen, omfattas av bestämmelserna i personuppgiftslagen. Det framgår av 6 kap. 2 § lagen om elektronisk kommunikation. I Artikel 29-grup- pens vägledning för tillämpningen tydliggörs förhållandet mellan de bägge bakomliggande direktiven.19 15 Datainspektionens tidskrift direkt, nr 1, 2010. 16 Artikel 29-gruppens yttrande 9/2014 on the application of Directive 2002/58/EC to device fingerprinting. 17 Det s.k. e-Privacy-direktivet, som ändrats genom och rådets direktiv /136/EG av . 18 Artikel 29-gruppens yttrande 9/2014 on the application of Directive 2002/58/EC to device fingerprinting. 19 Artikel 29-gruppens yttrande 2/2010 om beteendebaserad reklam på Internet. Enligt den praxis som vuxit fram vid tillämpningen av personupp- giftslagen, ska IP-adresser behandlas som personuppgifter i lagens mening. 12.2.7Risker för den personliga integriteten blir det allt viktigare att göra sina webbplatser individanpassade och bekväma för besökaren. Det är svårt att behålla kunder på nätet, vilket stärker behovet av att veta mer om de besö- kare som en gång har hittat till webbplatsen. Det finns därmed ett starkt, kommersiellt intresse hos många webbplatser att få veta så mycket som möjligt om sina besökare med hjälp av olika tekniker. Det finns dock inte ett lika starkt intresse för att göra besökarna medvetna om den kartläggning som faktiskt görs. Det räcker med en timmes surfande på olika webbplatser för att upptäcka att många webbplatser inte lämnar information eller inhämtar ett godtagbart samtycke innan kakor placeras på besöka- rens dator. Ännu mer sällan ges besökaren någon information om hur andra uppgifter såsom IP-adresser eller digitala fingeravtryck används av webbplatsen. Det finns alltså klara brister i vad den enskilde får veta om hante- ringen och i dennes möjlighet att påverka, trots att det finns ett relativt tydligt regelverk att förhålla sig till. Hantering av uppgifter hos en enstaka webbplats är i de flesta fall endast till fördel för besökaren och helt harmlös. Men när samman- ställningar görs av hela annonsnätverk om en enskild besökares surfvanor, innebär det en kartläggning av den enskilde som kan uppfattas som närgången, särskilt som besöken även kan avslöja känsliga uppgifter om besökaren, såsom politisk övertygelse eller sexuella preferenser. I ett känt exempel lyckades forskare identifiera enskilda personer med utgångspunkt i drygt 100 miljoner avidenti- fierade filmbedömningar. Återidentifieringen kunde göras med hjälp av källor på nätet. Förutom återidentifieringen menade forskarna att de för vissa av personerna kunde dra slutsatser om deras privata och integritetskänsliga intressen.20 20 och , Robust De-anonymization of Large Sparse Datasets, Proceedings of the 2008 IEEE Symposium on Security and Privacy. Uppgifter om surfvanor kan också i allt större utsträckning iden- tifieras och sambearbetas med andra datasamlingar. Även teleopera- törer hanterar stora mängder kunduppgifter, och det finns röster i branschen som efterlyser lättnader i regelverken för att möjliggöra att dessa uppgifter används för nya ändamål.21 Kartläggning på nätet har ur ett integritetsskyddsperspektiv beskrivits av Artikel 29-gruppen på följande sätt: tar fram prediktiva profiler genom att använda en kombina- tion av spårningsteknik, cookiebaserad teknik och programvara för infor- mationsutvinning. Det går att dra slutsatser om kön och åldersgrupp genom att analysera vilka webbsidor den registrerade besöker och vilka annonser han eller hon intresserar sig för. Profilen som baseras på analys av de cookies som lagras på den registrerades terminalutrustning kan kompletteras med samlade data från surfvanorna hos registrerade användare som visar ett lik- nande beteendemönster i andra sammanhang. Reklamsystem på internet klassificerar ofta de registrerade i segment, antingen utifrån intresseområ- den eller utifrån marknadsföringskategorier (exempelvis ”trädgård”, ”kroppsvård”, ”elektronik” osv.). Var den registrerade befinner sig är också en viktig faktor för målgruppsprofileringen. Det går att dra slutsatser om var användaren befinner sig exempelvis från datorns IP-adress och WiFi- anslutningspunkter. Ytterligare information om platsen kan samlas in från andra källor och användas för profileringen.22 inledde en granskning av hur reglerna om kakor i lagen om elektronisk kommunikation följs. Syftet med granskningen är att få fram praxis och vägledning om t.ex. vilken information som ska lämnas till besökare och hur besö- karnas samtycke ska inhämtas. Resultatet av granskningen förväntas och kan bli av stor betydelse för både existerande affärsmodeller och för hur webbplatser fungerar och är uppbyggda. 21 och , Mobile operators seek prize in slimmed- down e-Privacy law, publicerad i M-Lex.