sou · H4B38d2 · 2016-02-01 00:00:00 — I situationer som avses i exemplen ovan är det med stöd av definitionen i denna bestämmelse som de juridiska perso- nerna kan avgöra vem som är att betrakta som verklig huvudman om det finns flera tänkbara personer. Övervägandena finns i avsnitt 22.4.1 och 22.4.2. I paragrafen anges att en fysisk person som kontrollerar av rösterna i en juridisk person ska antas vara verklig huvudman. Bestämmelsen genomför en del av artikel 3.6 i direktivet. Med röster avses sådan rätt att rösta vid en beslutande samman- komst som följer av exempelvis aktier i ett aktiebolag eller medlem- skap i en förening. I ett aktiebolag är antalet aktier avgörande för en persons röststyrka vid en stämma, om det inte finns olika slag av aktier. Det är alltså inte fråga om kontroll över röster i styrelsen eller motsvarande funktion (jfr 5 §). Eftersom en stiftelse saknar medlemmar i den mening som här avses saknar hjälpregeln praktisk betydelse för dessa. I handelsbolag och kommanditbolag ska be- stämmelsen tillämpas på förhållandet mellan bolagsmännen. Det innebär att om ett handelsbolag har tre delägare, som samtliga har lika stora möjligheter att kontrollera bolaget, så är dessa tre verk- liga huvudmän. I en förening med endast tre medlemmar är samt- liga verkliga huvudmän om de har samma rösträtt vid årsstämman. I bestämmelsens andra stycke anges att inte bara röster som en person kontrollerar genom ägande eller eget medlemskap ska beak- tas vid bedömningen av hur stor röstandel en person kontrollerar. Röster kan kontrolleras genom avtal med andra delägare eller med- lemmar eller genom föreskrift i bolagsordningen, stadgar eller annan liknande handling. Med annan liknande handling avses bl.a. det avtal som är grunden för bolagsbildningen för en europeisk ekono- misk intressegruppering eller bolagsavtal i ett handelsbolag. Övervägandena finns i avsnitt 22.4.3. Paragrafen anger att en fysisk person som har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av den juridiska personens styrelseledamöter eller motsvarande funktionärer har en sådan kontroll över den juri- diska personen att den ska antas vara den juridiska personens verk- liga huvudman. Bestämmelsen genomför en del av artikel 3.6 i direktivet och är även tillämplig på stiftelser. Rekvisitet ”mot- svarande funktionärer” innebär att paragrafen även omfattar den som har rätt att utse mer än hälften av funktionärerna i en juridisk persons verkställande organ som inte kallas styrelse, men som har samma funktion. Övervägandena finns i avsnitt 22.4.4. Av paragrafen framgår att en fysisk person som indirekt kan kon- trollera en juridisk person kan antas vara verklig huvudman i den på detta sätt kontrollerade juridiska personen. Bestämmelsen genom- för en del av artikel 3.6 i direktivet. Med indirekt kontroll avses, i det enklaste fallet, att en fysisk person äger ett aktiebolag till . Det aktiebolaget äger i sin tur ett annat aktiebolag till . I en sådan situation har den fysiska personen kontrollen över båda aktiebolagen, och är så- ledes den som ytterst kontrollerar båda juridiska personerna. Kon- trollen av det bolag som formellt ägs av det mellanliggande aktie- bolaget är indirekt. Den fysiska personen är verklig huvudman i båda bolagen. Ett annat exempel är om en fysisk person äger två aktiebolag, A och B, till . Aktiebolagen A och B kontrollerar i sin tur aktiebolag C med vardera av rösterna. Den fysiska personen har då kontrollen över aktiebolag C genom indirekt kon- troll och är dess verkliga huvudman. Detsamma är fallet om aktie- bolagen A och B vardera kontrollerar av rösterna i aktie- bolag C, eftersom den fysiska personen genom de två juridiska per- sonerna sammantaget kan utöva kontroll av röst- erna i aktiebolag C. Ytterligare ett exempel kan belysa situationen då flera fysiska personer är inblandade. I exemplet har tre fysiska personer (A, B och C) kontroll över rösterna i tre aktiebolag (X, Y och Z). A kon- trollerar av rösterna i respektive bolag, B kontrollerar av rösterna i respektive bolag och C kontrollerar av rösterna i respektive bolag. De tre aktiebolagen (X, Y och Z) kontrollerar i sin tur ytterligare ett aktiebolag (Q) genom att respektive bolag kontrollerar av rösterna i det bolaget. De tre aktiebolagen (X, Y och Z) kontrollerar aktiebolag Q på ett sätt som motsvarar direkt kontroll enligt 1 kap. 4 §. De fysiska personerna A och B kontrollerar enligt samma regel de tre aktie- bolagen (X, Y och Z), vilket innebär att de genom indirekt kontroll även anses kontrollera aktiebolag Q och därmed är verkliga huvud- män i det bolaget. Däremot kontrollerar inte den fysiska personen tillräcklig andel av rösterna i X, Y och Z för att anses ha kontroll över dessa bolag. C utövar därför inte heller indirekt kontroll över bolag Q och kan därför inte antas vara dess verkliga huvudman. Frågan om verkligt huvudmannaskap i den juridiska person från vilken de fysiska personerna härleder sin kontroll ska också bedö- mas enligt de övriga hjälpreglerna. Det innebär således att flera fysiska personer kan vara verkliga huvudmän även genom indirekt kontroll, om de kontrollerar en juridisk person enligt 1 kap. 7 och 8 §. Frågan om en eller flera juridiska personer kan utöva kontroll över en juridisk person ska avgöras utifrån bestämmelserna som avser direkt kontroll, dvs. 1 kap. 3, 4 och 5 §§. Det innebär t.ex. att om en person är verklig huvudman i två juridiska personer, som vardera har rätt att utse av styrelsen i en tredje juridisk person, så utövar den verkliga huvudmannen sammantaget den yttersta kontrollen i den tredje juridiska personen, trots att de mellanliggande bolagen var för sig inte ensamma anses utöva sådan kontroll. Övervägandena finns i avsnitt 22.4.5. Paragrafen avser situationen då två eller flera fysiska personer age- rar gemensamt för att tillsammans kontrollera en juridisk person. Den får praktisk betydelse då åtminstone en av dessa personer inte på egen hand uppfyller förutsättningarna för att anses som verklig Om ett sådant samarbete föreligger ska respektive per- sons andel av rösterna eller andra kontrollmedel läggas samman. Två eller flera personer kan alltså bli verkliga huvudmän i en juri- disk person, trots att deras kontroll av röster sedda var för sig inte är tillräcklig. Övervägandena finns i avsnitt 22.4.6. Paragrafen avser situationen då två eller flera närstående utövar kontroll över samma juridiska person. I sådana fall ska de närstå- endes möjligheter till kontroll räknas samman. Om en sådan sam- manräkning medför att de tillsammans når upp till kriterierna för kontroll i 3, 4, 5 eller 6 § ska samtliga närstående antas vara den juridiska personens verkliga huvudmän. Med närstående avses maka, make, registrerad partner, sambo, myndiga och omyndiga barn och deras makar, registrerade partner eller sambo samt föräldrar. Till ledning för om två personer är sam- bos ska sambolagens (2003:376) bestämmelser tillämpas. Övervägandena finns i avsnitt 22.4.7. Stiftelser skiljer sig från övriga juridiska personer och har därför fått en egen reglering i denna bestämmelse. Paragrafen genomför artikel 3.6.c i direktivet och avses omfatta alla stiftelser som regle- ras enligt stiftelselagen (1994:1220) samt pensions- och personal- stiftelser som regleras i lagen (1967:531) om tryggande av pensions- utfästelse m.m. I punkten 1 anges att en fysisk person som enligt föreskrifterna i stiftelseförordnandet kan få del av en väsentlig andel av stiftelsens utdelade medel ska antas vara verklig huvudman. Lydelsen innebär att en förmånstagare endast kan vara verklig huvudman i en stift- else om det är möjligt att identifiera personen genom stiftelseför- ordnandet. Ett ytterligare krav är att den fysiska personen kan få del av en väsentlig andel av stiftelsens utdelade medel. till att begränsa kretsen av verkliga huvudmän i de fall en stiftelse delar ut pengar till många olika fysiska personer, och grundas på övervägandet att det utifrån lagens syfte och med hänsyn till tillämp- ningssvårigheter inte är önskvärt att en stiftelse ska kunna ha tiotals verkliga huvudmän bland förmånstagarna. Det är svårt att sätta en exakt procentsats på rekvisitet ”väsentlig andel”, då det kan vara beroende av bl.a. antalet förmånstagare och stiftelsens omfattning. En utdelning om av de utdelade medlen ska i regel anses vara en väsentlig andel. I punkten 2 framgår att ledamöterna i stiftelsens styrelse eller motsvarande funktion antas vara verkliga huvudmän. Rekvisitet ”motsvarande funktion” förtydligar att paragrafen även omfattar familjestiftelser som inte är skyldiga att utse en styrelse, och som valt att organisera sig på annat sätt. Bestämmelsen är inte avsedd att omfatta även styrelsesuppleanter, om de i praktiken inte verkar i en styrelseledamots ställe. I de fall som stiftelsen saknar en styrelse, dvs. vid anknuten förvaltning, är det förvaltarens styrelseledamöter eller personer med motsvarande funktion som ska antas vara verk- liga huvudmän. Om det finns en verklig huvudman bland förmånstagarna saknas utrymme att inte betrakta denna person som verklig huvudman endast på den grunden att det finns verkliga huvudmän i styrelsen, som utövar kontroll över stiftelsen. Detta följer av att förmåns- tagare och styrelseledamöter är verkliga huvudmän enligt olika led i definitionen i 3 § första stycket. Övervägandena finns i avsnitt 22.4.9. Definition av verklig huvudman i en trust som bildats med stöd av utländsk rätt Bestämmelsen tar sikte på truster som bildats med stöd av utländsk rätt och införs för att genomföra artikel 3.6.b i direktivet. Bestäm- melsen är utformad som en definition och inte som en hjälpregel och anknyter till den definition som anges i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 22.4.10. Krav på dokumentation och anmälan m.m. I paragrafen anges att de juridiska personerna ska ha tillförlitliga uppgifter om vem som är deras verkliga huvudman och om arten och omfattningen av personens intresse i den juridiska personen. Paragrafen genomför del av artikel 30.1 i direktivet. Enligt första stycket ska uppgifterna vara tillförlitliga. De måste därför vara korrekta och baserade på ett aktuellt och uppdaterat underlag. Förutom uppgift om vem som är verklig huvudman ska den juridiska personen ha uppgift om arten och omfattningen av personens intresse. Med detta avses på vilket sätt, t.ex. ägande eller genom avtal, som den verkliga huvudmannen utövar kontroll och i vilken omfattning kontroll kan utövas, t.ex. storleken på en ägar- andel. Vissa juridiska personer saknar verkliga huvudmän. Detta kom- mer exempelvis att vara lätt att konstatera i större ideella och ekonomiska föreningar. I sådana situationer finns själv- klart inget krav på att förfoga över uppgifter om en verklig huvud- man. I stället ska uppgiften att en verklig huvudman saknas finnas. I vissa situationer kan det vara svårt att utreda ägarförhållanden eller liknande. Om uppgifter som bedöms tillförlitliga inte kan tas fram ska en uppgift om detta finnas. Av första stycket sista meningen framgår att informationen ska hållas aktuell och kontrolleras i den utsträckning som omständig- heterna kräver. För att informationen ska betraktas som aktuell förutsätts att en undersökning vidtas varje gång den juridiska per- sonen får anledning att anta att förhållandena om dess verkliga huvudman har ändrats. Undersökningen ska vara så grundlig som omständigheterna kräver. För t.ex. en bostadsrättsförening kan det vara relativt enkelt att konstatera att en verklig huvudman saknas och för ett aktiebolag som ägs av en eller två personer kan det vara lätt att konstatera vem som är bolagets verkliga huvudman. För- håller det sig i stället så att ett aktiebolag har komplicerade ägarför- hållanden i flera led ställs det således högre krav på undersökningen. I situationer där det råder osäkerhet om en juridisk persons verk- liga huvudman ska det genomföras en undersökning som ska vara ett allvarligt försök till ett klarläggande. I det ligger att de åtgärder som vidtas ska vara sådana att de typiskt sett är ägnade att bringa klarhet i frågan. Ett lämpligt sätt att behandla frågan kan ofta vara att uppmärksamma den i samband med en årsstämma. Styrelsen kan också vända sig till en person som bedöms kunna vara verklig huvudman eller en person som kan antas ha information om en sådan person. I andra stycket regleras skyldigheten för den juridiska personen att dokumentera uppgifterna om den verkliga huvudmannen som den är skyldig att hålla enligt första stycket. I kravet på dokumen- tation ligger att det ska finnas ett dokument som redovisar vem som är den juridiska personens verkliga huvudman, eller uppgift om att en sådan saknas. I dokumentationen ska den juridiska per- sonen redovisa vilka överväganden den har gjort för att komma fram till resultatet. Den juridiska personen ska också bevara de skriftliga handlingar som den haft tillgång till vid bedömningen. Det kan dock inte krävas att de juridiska personerna ska ha till- gång till alla de handlingar som dess bedömning av det verkliga huvudmannaskapet grundas eller borde grundas på. Detta följer av att den juridiska personen inte har några befogenheter att kräva in dokument från t.ex. en medlem eller en ägare. Regleringen bygger i stället på att det finns en vilja hos medlemmar och ägare att med- verka till den undersökning som den juridiska personen vidtar. Av andra stycket andra meningen framgår att dokumentation avseende äldre förhållanden ska bevaras . Utgångspunkten för vad som är äldre förhållanden bör vara den tidpunkt då anmälan om ett nytt förhållande har anmälts för registrering. Övervägandena finns i avsnitt 22.5.2. Paragrafen reglerar till vilka utomstående som den juridiska perso- nen måste tillhandahålla de uppgifter som den tagit fram och doku- menterat enligt 2 kap. 1 §. Paragrafen genomför en del av artikel 30.1 samt hela artikel 30.2 i direktivet. Rekvisitet ”utan dröjsmål” i första stycket innebär att den juri- diska personen inte kan dröja med ett utlämnande mer än någon dag. Om en juridisk person inte lämnar ut dokumentation som den är skyldig till enligt detta stycke kan ett föreläggande om sådant utlämnande meddelas enligt 3 kap. 9 §. I andra stycket regleras verksamhetsutövares enligt penning- tvättslagen rätt att ta del av dokumentationen. En vägran att lämna ut dokumentationen till verksamhetsutövare är inte förenad med någon sanktion. En sådan vägran kommer dock i regel att medföra att verksamhetsutövaren, med hänsyn till kraven på kundkänne- dom i penningtvättslagen, är förhindrad att ingå en affärsförbin- delse eller utföra en enstaka transaktion med den juridiska perso- nen, vilket är ett tillräckligt påtryckningsmedel på den juridiska personen i denna situation. Övervägandena finns i avsnitt 22.5.3. Paragrafen reglerar i vilka situationer som uppgifterna om den juri- diska personens verkliga huvudman ska anmälas till registrerings- myndigheten samt vid vilka tillfällen detta ska ske. Paragrafen genom- för artikel 30.3 i direktivet. Av första stycket framgår att det är själva uppgifterna om verkligt huvudmannaskap som ska anmälas till registret. I de fall en juridisk person har en verklig huvudman ska namn och övriga personupp- gifter anmälas. I anmälan ska i ett sådant fall också anges om den verkliga huvudmannen kontrollerar den juridiska personen genom ägande, medlemskap eller på annan grund, såsom möjligheten att utse en majoritet av styrelsens ledamöter. I de fall en juridisk per- son kontrolleras indirekt ska även uppgifter om det eller de mellan- liggande företaget anmälas. De närmare kraven på anmälan och vad som kommer att framgå i registret regleras i förordning. Några handlingar som styrker de anmälda förhållandena eller det underlag som dokumenterats enligt 2 kap. 1 § andra stycket ska inte lämnas in till registreringsmyndigheten. Andra stycket reglerar när en första anmälan för en juridisk per- son som omfattas av en skyldighet att registrera uppgifter om den juridiska personen i ett offentligt register, annat än det som förs enligt denna lag, senast ska ge in en anmälan. Bestämmelsen inne- bär att en anmälan till registret över verkliga huvudmän kan ske som anmälan om registrering av den juridiska personen sker. Bestämmelsens andra stycke omfattar inte endast sådana juri- diska personer som måste registreras för att få rättskapacitet, exem- pelvis aktiebolag och ekonomiska föreningar, utan även sådana juridiska personer som av annat skäl omfattas av ett krav på regi- strering av den juridiska personen. Som exempel kan nämnas ideella föreningar och trossamfund som bedriver näringsverksamhet i sådan omfattning att de är skyldiga att registrera sig i handelsregistret enligt handelsregisterlagen (1974:157). Tredje stycket reglerar vad som ska ske när förhållandena avse- ende en juridisk persons verkliga huvudmannaskap har ändrats. I sådana fall ska en ny anmälan göras utan dröjsmål. Det är endast ändrade förhållanden av betydelse för den registrerade uppgiften som måste anmälas. Om de uppgifter som den juridiska personen håller enligt 2 kap. 1 § ändras, men ändringarna inte innebär någon förändring av de uppgifter som ska registreras, ska en ny anmälan inte ske. Rekvisitet ”utan dröjsmål” innebär att en anmälan måste ske så snart det ändrade förhållandet blivit känt för den juridiska personen. Övervägandena finns i avsnitt 22.5.5 och 22.5.6. Paragrafen undantar vissa juridiska personer från skyldigheterna i lagen, fram till den tidpunkt då det med hänsyn till de juridiska personernas ekonomiska förbindelser med utomstående blir rele- vant att ha kännedom om deras verkliga huvudmän. Bestämmelsen gäller exempelvis alla ideella föreningar som inte omfattas av ett krav på registrering i handelsregistret. Av första stycket framgår att 2 kap. 1–3 §§ inte gäller för dessa juridiska personer förrän en uppgift om verkligt huvudmannaskap lämnas till en verksamhetsutövare enligt 1 kap. 2 § penningtvätts- lagen, med anledning av åtgärder för kundkännedom. Åtgärder för kundkännedom vidtas bl.a. när en juridisk person öppnar bank- konto, anlitar en mäklare eller revisor eller anlitar advokat för vissa transaktionstjänster. Från det att en uppgift om verkligt huvud- mannaskap lämnats till en verksamhetsutövare har den juridiska personen på sig att göra en anmälan till registrerings- myndigheten om dess verkliga huvudman. Alla stiftelser, utom familjestiftelser, ska anmäla sig för registre- ring hos senast efter att stiftelsen bilda- får dock rättskapacitet redan vid bildandet. Detta innebär att om en stiftelse före registrering hos har lämnat uppgift om verklig huvudman till en verksamhetsutövare blir stiftelsen anmälningsskyldig enligt denna bestämmelse. inte lämnat en sådan uppgift till en verksamhetsutövare blir den anmälningsskyldig till registret enligt 3 §, dvs. senast från det att har beviljat registrering. Enligt andra stycket får en sådan juridisk person som avses i första stycket även anmäla uppgifter om sina styrelseledamöter eller motsvarande och firmatecknare om sådana uppgifter inte tidigare anmälts till ett offentligt register. Rekvisitet ”motsvarande” innebär att paragrafen även omfattar de personer i en juridisk persons verk- ställande organ som inte kallas styrelse, men som har samma funk- tion. Bestämmelsen skapar således en möjlighet att frivilligt anmäla uppgifter om den juridiska personen för registrering. Av tredje stycket framgår att om en juridisk person som avses i första stycket tar emot eller samlar in pengar eller annan egendom i syfte att främja ett varaktigt ändamål som innebär att pengar eller egendom överförs till en annan fysisk eller juridisk person ska upp- gifter om styrelseledamöter och firmatecknare anmälas till regist- ret. En sådan juridisk person kan t.ex. vara en insamlingsstiftelse eller en ideell förening som har till syfte att samla in pengar för visst ändamål. Rekvisitet ”varaktigt ändamål” avser att klargöra att tillfälliga insamlingar i juridiska personer som normalt har ett annat syfte än det angivna inte omfattas av bestämmelsen. Övervägandena finns i avsnitt 22.5.7, 22.5.8 och 22.5.9. Paragrafens första stycke innehåller ett undantag för juridiska per- soner som omfattas av 2 kap. 4 § och som har ett politiskt, religiöst, kulturellt eller annat sådant ändamål. Undantaget innebär att så- dana juridiska personer inte måste anmäla namn på fysiska personer som är medlemmar i den juridiska personen, om en sådan anmälan innebär att medlemmen avslöjar sin åskådning i något av de avseen- den som omfattas av grundlagsskyddet i 2 kap. 2 § regeringsformen. Detta innebär alltså att om en medlem är en styrelseledamot eller firmatecknare som ska anmälas enligt 2 kap. 4 §, eller om den juri- diska personen har en verklig huvudman bland medlemmarna, så behöver dessa inte anmälas till registret. Den juridiska personen ska då i anmälan ange att det finns personer som i och för sig skulle kunna anmälas, då detta är en uppgift av intresse för den som tar del av registret. I övrigt gäller lagen oinskränkt för dessa juridiska personer, och anmälan ska utöver vad som följer av undantaget i denna bestämmelse innehålla samma uppgifter som för andra juri- diska personer. Med begreppen ”åskådning” och ”annat sådant ända- mål” avses samma sak som i 2 kap. 2 § regeringsformen. I bestämmelsens andra stycke anges att undantaget i första stycket även gäller om en anmälan medför att en fysisk person ger sitt medlemskap i en fackförening till känna samt om en anmälan avslöjar uppgift om en fysisk persons hälsotillstånd eller sexualliv. Undantaget syftar till att undvika att känsliga personuppgifter enligt 13 § personuppgiftslagen (1998:204) behandlas i registret. Övervägandena finns i avsnitt 22.5.10. Paragrafen genomför artikel 31 i direktivet och innebär att samma bestämmelser som gäller för juridiska personer enligt lagen ska gälla förvaltaren av en trust. Av andra stycket framgår att förvaltaren av en trust är skyldig att anmäla trustens verkliga huvudmän från det att förvaltarens uppdrag inleds. Med detta avses den dag då förvaltaren genom avtal eller förordnande i trustens urkund får sitt uppdrag, och senast den tidpunkt då förvaltaren får rådighet över den egen- dom som avskilts för trustens räkning. För förvaltare av truster som är anmälningsskyldiga enligt lagen saknas således betydelse när trusten får skattemässiga konsekvenser i , vilket innebär att denna bestämmelse går längre än direktivets minimikrav. Övervägandena finns i avsnitt 22.5.11. är registreringsmyndighet för de uppgifter som anmäls enligt lagen. Registret ska föras genom automatiserad behandling. Bestämmelser om innehållet i registret, kraven på anmälan och övriga registerbestämmelser ska regleras i förordning. Övervägandena finns i avsnitt 22.6.1. Paragrafen reglerar vad får göra för att avhjälpa brister i en anmälan. Om den juridiska personen inte följt vad som enligt förord- ningen gäller för anmälan får enligt första stycket före- lägga den juridiska personen att yttra sig eller vidta rättelse . En brist i en anmälan kan t.ex. vara att uppgifter saknas eller att anmälan inte undertecknats på rätt sätt. Då bestämmelsen är fakultativ kan välja att på andra sätt än genom före- läggande förmå en juridisk person att komplettera en anmälan. Om ett föreläggande om komplettering av anmälan inte följs får vägra registrering enligt andra stycket. Även denna bestämmelse är fakultativ, och bör därför alltid noga pröva om en bristfällig anmälan trots bristerna kan ligga till grund för registrering, eftersom det är önskvärt att så många juridiska personer som möjligt ska förekomma i registret. Är en anmälan otjänlig ska dock vägra registrering. Så är exempelvis fallet om fantasipersoner har angetts som verkliga huvudmän eller om anmälan helt saknar uppgift om det verkliga huvudmannaskapet. måste också av anmälan kunna dra slutsatsen att den görs av en juridisk person samt vilken juridisk person som gör anmälan. Övervägandena finns i avsnitt 22.6.2.