sou · H4B381 · 2016-11-25 00:00:00 — Det går att ha principiella synpunkter på varför staten i vissa fall inte ska betala dröjsmålsränta om en utsökningstitel upphävs. Mot bakgrund av att ränta i vissa fall kan utgå enligt bestämmelser i annan lag föreslår vi emellertid inte någon ändring av gällande ord- ning. I stället för att behålla undantagsbestämmelsen sist i kapitlet föreslår vi att den förs in i den bestämmelse undantaget rör (se vår föreslagna 3 kap. 30 § UB). 2 kap. 30 § andra stycket UB Enligt 2 kap. 30 § andra stycket UB företräds sökanden i allmänt mål av . I vår föreslagna bestämmelse i 3 kap. 1 § andra stycket UB anges att i mål som ska handläggas enligt in- drivningslagen anses ansökan gjord när den registrerats hos Krono- fogdemyndigheten. Vidare föreslår vi särreglering enligt vilken det klargörs att sökanden i indrivningsmålen företräds av Kronofogde- myndigheten när målet har registrerats (vår föreslagna 3 kap. 31 § UB). Av gällande reglering i 2 kap. 30 § andra stycket UB framgår vidare att om fråga uppkommer om avvisning enligt 2 kap. 5 § UB eller om invändning görs mot verkställighet enligt 3 kap. 21 § UB så för den uppdragsgivande myndigheten eller kommunen själv sin talan. Vidare gäller att i tvister som avses i 4 kap. 20–23 §§ och 26 §, 9 kap. 11 § tredje stycket och 13 kap. 7 § andra stycket UB samt när talan förs i ett överklagat utsökningsmål företräds sökanden av Skatte- verket. I avsnitt 12.3.2 föreslår vi att sökanden ska företrädas av Krono- fogdemyndigheten i de delar ett överklagande avser förrättnings- kostnaderna. I övrigt föreslår vi inte någon ändrad ordning för och borgenärsuppgifter. Vår uppfattning är därför att den särreglering som finns i 2 kap. 30 § andra stycket UB bör finnas kvar. Detta regleras i vår före- slagna 3 kap. 31 § UB. 4.3.9Behövs särreglering för indrivningsmål enligt vad som föreskrivs i 3 kap. 23 och 24 §§ UB? Våra bedömningar och förslag: Den särreglering i dagens 3 kap. 23 § UB som fortfarande behövs förs in i de bestämmelser de berör. Särregleringen för saköreslängd, restlängd eller annan sådan handling som har upprättats enligt särskild föreskrift behövs inte längre. Utsökningsbalkens tredje kapitel innehåller bestämmelser om exeku- tionstitlar, hur verkställighet får ske, förfarandet om svaranden in- vänder mot verkställighet och hur ska agera om exekutionstiteln upphävs. Särskilda bestämmelser för det som är allmänna mål finns i 3 kap. 23 och 24 §§ UB. I det följande överväger vi om de särregleringar som föreskrivs i dessa bestäm- melser behövs. Särreglering enligt 3 kap. 23 § UB 3 kap. 23 § första stycket UB Av 3 kap. 23 första stycket följer bl.a. att bestämmelserna om verk- ställighet av de särskilda utsökningstitlarna i nuvarande 3 kap. i 3– 13 och 15–20 §§ UB inte gäller i allmänna mål. Bestämmelserna om verkställighet av strafföreläggande, föreläggande av ordningsbot och avgiftsföreläggande i nuvarande 3 kap. 14 § UB gäller dock i både allmänna och enskilda mål. I avsnitt 4.3.2 föreslår vi en ny ordning för verkställighet av för- valtningsmyndigheters beslut. Enligt vår föreslagna bestämmelse i 2 kap. 12 § UB får en förvaltningsmyndighets beslut verkställas när beslutet har fått laga kraft. Om det är särskilt föreskrivet i lag eller förordning får beslut verkställas innan det har fått laga kraft. Om inte annat är särskilt föreskrivet beträffande verkställigheten tillämpas vad som gäller om dom. Enligt vår föreslagna bestämmelse i 2 kap. 19 § UB verkställs en utsökningstitel i ett mål som ska handläggas enligt indrivningslagen som en dom som fått laga kraft. Vår föreslagna reglering tydliggör vad som gäller i fråga om verk- ställighet av förvaltningsmyndigheters beslut och kommer uttryck- ligen att reglera vad som gäller för verkställighet av fordringar som ska handläggas enligt indrivningslagen. Eftersom utsökningsbalken är subsidiär till annan lagstiftning gäller bestämmelser i annan lag om de avviker från utsökningsbalkens bestämmelser om verkstäl- lighet av utsökningstitlar. Med de författningsändringar vi nu före- slagit är det vår bedömning att det inte behövs någon ytterligare särreglering i utsökningsbalken när det gäller verkställighet av de olika utsökningstitlarna. I 3 kap. 23 § första stycket UB föreskrivs även undantag från vad som gäller enligt kapitlets 22 § första stycke tredje och fjärde meningarna och andra och tredje stycket. Enligt 3 kap. 22 § första stycket tredje och fjärde meningarna UB gäller för det som är enskilda mål att om en exekutionstitel upphävs ska återgång av redan vidtagen åtgärd för verkställighet ske genast, om inte annat har förordnats. I mål om utmätning ska dock vidtagen åtgärd inte utan särskilt förordnande återgå förrän det av- görande varigenom exekutionstiteln har upphävts har fått laga kraft. För det som är allmänna mål gäller i stället vad som föreskrivs i 3 kap. 23 § tredje stycket UB angående tidpunkten för återgång av sökt verkställighet, nämligen att återgång av utmätning ska ske genast när exekutionstiteln har upphävts. Även för de allmänna målen gäller att någon ytterligare verkställighet inte får ske när exekutionstiteln har upphävts, om inte annat föreskrivs och redan vidtagna åtgärder ska återgå. Frågan om återgång av verkställighetsåtgärder i de allmänna målen har samband med frågan om återbetalning när pengar har kommit in utan att utmätning skett. I skattelagstiftningen finns föreskrifter om återbetalning som avviker från 3 kap. 22 § UB, exempelvis i 64 kap. skatteförfarandelagen. Frågan om återbetalning av skatt m.m., vare sig skatten har betalats frivilligt eller om det har tagits ut genom utmätning, hänger också nära samman med de särskilda be- stämmelserna om fastställande och indrivning m.m. Dagens ordning innebär att återgång av utmätning i ett allmänt mål ska ske genast när exekutionstiteln har upphävts, trots att det beslut varigenom exekutionstiteln har upphävts inte har fått laga kraft. Ett skäl som framhållits för denna ordning är att prövningen av taxering m.m. ofta tar i anspråk.20 Vi anser att den tidsutdräkt som moti- verat särregleringen alltjämt kan åberopas som skäl. Av tydlighetsskäl föreslår vi därför ett tillägg i bestämmelsen som reglerar vilka åtgärder som ska vidtas när en utsökningstitel upphävs i ett mål som handläggs enligt indrivningslagen (vår föreslagna 2 kap. 21 § UB). Tillägget klargör att för de mål som ska handläggas enligt indrivningslagen ska utmätningen genast återgå, dvs. för dessa mål krävs det inte att det avgörande varigenom utsökningstiteln upp- hävts har fått laga kraft för att vidtagen åtgärd ska återgå. Enligt 3 kap. 22 § andra stycket UB gäller att om en exekutions- titel upphävs i mål om utmätning ska på begäran utsöka vad borgenären ska betala tillbaka. Om sökanden har ställt säkerhet får säkerheten tas i anspråk för återbetalning. I annat mål ska på begäran återställa besittning eller annat förhållande som har rubbats, om det inte finns hinder för det. I avsnitt 9.4.16 föreslår vi ett förtydligande av regleringen om återkrav i mål som ska handläggas enligt indrivningslagen. Det torde knappast bli aktuellt för att utsöka belopp som ska återbetalas från en myndighet eller kommun. Det hindrar emellertid inte att det kan finnas en formell möjlighet till detta som en yttersta garanti för återbetalningen. Det är därför vår uppfatt- ning att det uttryckliga undantag från vad som föreskrivs i dagens 3 kap. 22 § andra stycket UB för mål som ska handläggas enligt indrivningslagen bör tas bort. Enligt 3 kap. 22 § tredje stycket UB gäller att om en exekutions- titel upphävs är sökanden skyldig att ersätta skada som svaranden har lidit genom verkställigheten. Detta gäller inte för de allmänna målen. Det går att ha principiella synpunkter på att stat och kommun uttryckligen ska undantas från skyldighet att ersätta skada som sva- randen orsakats genom verkställigheten. Det måste emellertid beaktas att stat och kommun under vissa förutsättningar kan bli skade- ståndsskyldiga enligt bestämmelser i 3 kap. 2 och 3 §§ skadestånds- lagen(1972:207). Eftersom vi tvingats avgränsa vårt uppdrag till i 20 m.fl., Utsökningsbalken (, Zeteo), kommentaren till 3 kap. 23 § UB. direktiven särskilt utpekade delfrågor och andra frågor av stor betydelse för effektiviteten i utsökningsförfarandet har vi inte när- mare analyserat betydelsen av undantaget för stat och kommun. Vi föreslår därför inte någon ändring av gällande ordning. Särregler- ingen bör föras in i vår föreslagna bestämmelse i 2 kap. 21 § UB. 3 kap. 23 § andra stycket UB I 3 kap. 23 andra stycket första meningen UB föreskrivs att verk- ställighet av dom eller beslut, varigenom någon har dömts att utge böter, vite eller sådan särskild rättsverkan av brott som innefattar betalningsskyldighet, inte får ske förrän domen eller beslutet har fått laga kraft21. Vi anser att denna särreglering även fortsättningsvis ska gälla. Detta framgår av vår föreslagna bestämmelse i 2 kap. 4 § UB. I 3 kap. 23 andra stycket andra meningen UB föreskrivs att annan exekutionstitel i allmänt mål får verkställas innan den har fått laga kraft, om det är särskilt föreskrivet. Sådan särskild föreskrift finns t.ex. i skatteförfarandelagen (2011:1244). Denna reglering ersätts av våra föreslagna bestämmelser i 2 kap. 12 och 19 §§ UB om vad som gäller för verkställighet av förvaltningsmyndighets beslut och mål som ska handläggas enligt indrivningslagen. 3 kap. 23 § tredje stycket UB Enligt 3 kap. 23 § tredje stycket första meningen UB verkställs en exekutionstitel i allmänt mål såsom en lagakraftägande dom. Denna reglering ersätts av vår föreslagna bestämmelse i 2 kap. 19 § UB. Av tredje stycket framgår även vad som ska gälla vid återgång av utmätning när exekutionstiteln har upphävts. Denna särreglering har vi diskuterat ovan i samband med våra överväganden om särreg- leringarna i 3 kap. 23 § första stycket. 21 Se även 2 § bötesverkställighetslagen (1979:189): Uppbörd av böter sker så snart dom, strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot har meddelats. Indrivning får däremot ej ske förrän domen har vunnit laga kraft eller föreläg- gandet har godkänts. Utan hinder av att dom eller föreläggande ej har meddelats får den misstänkte betala förskott på böter som kan komma att åläggas honom. Regeringen eller myndighet som regeringen be- stämmer meddelar närmare föreskrifter om sådan förskottsbetalning. Våra förslag innebär inte någon ändrad tillämpning av 8 kap. 4 § första och andra stycket UB Även om det inte uttryckligen framgår av 8 kap. 19 § UB gäller inte heller 8 kap. 4 § första och andra stycket UB för de allmänna målen. Detta följer av en jämförelse med 3 kap. 23 § första stycket UB. Enligt 8 kap 4 § första stycket UB gäller att när utmätning har skett med stöd av dagens reglering i 3 kap. 6 § UB, dvs. på grund av dom om betalningsskyldighet som inte är dom i växelmål, check- mål eller tredskodom om betalningsskyldighet, får egendomen inte säljas utan gäldenärens samtycke förrän exekutionstiteln har fått laga kraft (se våra förslag i avsnitt 4.3.4 som innebär att dom i växelmål, checkmål eller tredskodom om betalningsskyldighet ska behandlas som andra domar). Detsamma gäller när utmätning har skett på grund av utslag eller beslut i mål om betalningsföreläggande eller hand- räckning och gäldenären har sökt återvinning eller överklagat. Av 8 kap. 4 § andra stycket UB följer att lös egendom som har betydande värde eller fast egendom inte heller i annat fall får säljas utan gäldenärens samtycke, om inte exekutionstiteln har fått laga kraft eller får verkställas som en lagakraftägande dom. Detta stycke gäller för alla fall när exekutionstiteln inte har fått laga kraft och inte heller får verkställas som en lagakraftägande dom. Stycket är alltså även tillämpligt när exekutionstiteln är en växel- eller check- dom, tredskodom eller utslag eller beslut i mål om betalningsföre- läggande eller handräckning och avgörandet inte har fått laga kraft. I 8 kap. 4 § tredje stycket UB görs undantag från första och andra stycket som innebär att lös egendom som hastigt faller i värde eller kräver alltför kostsam vård, utan hinder av bestämmelsens första eller andra stycke, får säljas . Våra förslag innebär inte någon ändrad tillämpning av 8 kap. 4 § första och andra stycket UB. Detta bör framgå genom ett tillägg i 8 kap. 4 § som klargör att vad som sägs i första och andra stycket inte gäller i mål som handläggs enligt indrivningslagen. 4.3.10Behövs särreglering för indrivningsmål enligt vad som föreskrivs i 4 kap. 36 § UB? Vår bedömning och förslag: Dagens särbestämmelser i 4 kap. 36 § UB behövs även fortsättningsvis. För att öka överskådlig- heten och underlätta tillämpningen av lagstiftningen föreslår vi att undantagsbestämmelserna förs in i de bestämmelser som be- rörs av undantagen. Undantagsbestämmelserna förs in i de bestämmelser som berörs av undantagen Enligt 4 kap. 10 § första stycket UB ska utmätning ske efter det att de handlingar som behövs har kommit in till . Enligt paragrafens andra stycke förfaller ansökan om sökanden medger uppskov med utmätningen och upp- skovet varar över . Detsamma gäller om sökanden med- ger uppskov fler än två gånger . Enligt 4 kap. 36 § första stycket UB ska bestämmelserna om upp- skov i 10 § andra stycket inte tillämpas i ett allmänt mål. I stället gäller bestämmelserna om uppskov i 7–9 §§ indrivningslagen. Av 4 kap. 11 § UB framgår att om två eller flera har sökt utmät- ning mot samma gäldenär, ska utmätning för fordringarna ske sam- tidigt, om inte utmätning för någon av fordringarna därigenom för- dröjs oskäligt. Bestämmelserna i balkens 7 kap. 17 § första stycke om jämkning av underhållsbidrag vid utmätning av lön tillämpas även vid annan utmätning. Enligt 4 kap. 36 § andra stycket UB ska bestämmelserna i 11 § inte tillämpas i allmänna mål om har av- brutit indrivningen enligt 18 § första stycket andra meningen indriv- ningslagen, dvs. om överväger att vidta eller har vidtagit åtgärd enligt lagen (2007:324) om hantering av vissa borgenärsuppgifter. Vi föreslår inte någon ändrad ordning för hur mål som är allmänna mål ska handläggas. Det är därför vår bedömning att dagens särbestämmelser även fortsättningsvis behövs. För att öka över- skådligheten och underlätta tillämpningen av lagstiftningen föreslår vi att undantagsbestämmelserna förs in i de bestämmelser undan- tagen rör. 4.3.11Principen om barnets bästa lagfästs i utsökningsbalken Vårt förslag: skyldighet att beakta barns bästa under hela utsökningsförfarandet lagfästs i en över- gripande bestämmelse i utsökningsbalkens inledande kapitel. Principen om barnets bästa bör lagfästas i utsökningsbalken Barnets bästa ska beaktas vid alla myndigheters beslut eller andra åtgärder som rör barn. har alltså en skyldighet att beakta bestämmelser. En fram- tida inkorporering av i svensk lag kommer dock att innebära att måste förhålla sig till barn- konventionen på ett annat sätt än eftersom då ensam kan läggas till grund för beslut och åtgärder i utsökningsärenden. framhöll emellertid att en inkorporering av inte utesluter en fortsatt transformering. Tvärtom menade utredningen att trans- formeringen ska fortsätta även efter det att blivit svensk lag (se avsnitt 2.2.2). Vi anser att en bestämmelse om barnets bästa i utsökningsbalken kan bidra till att skapa en tydlighet i regelverket och främja rätts- säkerheten i utsökningsförfarandet. Med en bestämmelse som ut- tryckligen anger att barnets bästa ska beaktas kommer det inte att vara någon tvekan om att myndigheten ska ta hänsyn till vad som är bäst för barnet. Det blir också lättare för enskilda att åberopa prin- cipen. Som ett led i att förtydliga skyldigheter att inom ramen för utsökningsförfarandet, beakta barnets bästa, föreslår vi därför att det införs en bestämmelse i utsökningsbalkens första kapitel som innebär att när barn påverkas av ett beslut eller annan åtgärd enligt balkens bestämmelser, ska barnets bästa beaktas. Med uttrycket barn avses, i enlighet med den definition av barn som ges i , varje människa under . Hur kan barnets bästa beaktas i utsökningsförfarandet? Den närmare innebörden av barnets bästa är inte definierad i lag utan vad som är bäst för barnet måste avgöras i varje enskilt fall, utifrån en bedömning av förhållandena i det enskilda fallet. Det som är bäst för ett barn behöver givetvis inte vara det för ett annat barn. Frågan är hur och i vilken utsträckning barnets bästa bör be- aktas och vägas mot andra intressen inom ramen för utsöknings- förfarandet. I de situationer kartlade – barn i migra- tionsprocessen, stöd och service till barn med funktionsnedsättning, barn som har bevittnat våld inom familjen och barn som har utsatts för våld inom familjen – har lagstiftningen ofta en direkt påverkan på barnet och barnets rättigheter. Det utsökningsrättsliga regelverket är av en helt annan karaktär. Utsökningsbalken är, till skillnad från en stor del av den lagstiftning som ska tillämpas i de situationer som behandlade, inte någon för svaranden rättighetsbaserad lagstiftning utan det utsökningsrättsliga regelverket reglerar när och hur staten genom tvång får inskränka enskildas rättig- heter för att framtvinga betalning eller någon annan prestation. Genom ett effektivt verkställighetsförfarande möjliggör staten för sökanden att komma till sin rätt vilket sker genom inskränkningar i svarandens rättigheter. Bestämmelserna i utsökningsbalken måste därför väga sökandens intressen mot svarandens rättigheter. Det är uppenbart att åtgärder mot en svarande i ett utsökningsförfarande i vart fall indirekt kommer att påverka svarandens barn. Att ska beakta barnets bästa kan givetvis som regel inte innebära att Kronofogde- myndigheten ska underlåta att vidta verkställighetsåtgärder när barn påverkas. Det bör också framhållas att dagens utsökningsförfaran- de, t.ex. reglerna om löneutmätningsförfarandet och reglerna om beneficium, alla redan är utformade så att svarandens barns behov ska beaktas. Vi anser att dessa regler ger Kronofogde- myndigheten möjlighet att beakta krav. En lagfäst bestämmelse om barnets bästa ska således inte tolkas på så sätt att , utöver vad som följer av reglerna om bene- ficium för gäldenären och dennes familj, ska tillerkänna barnfamiljer extra beneficium. Däremot ska barnets intressen och behov vägas in vid beneficiebedömningen. Detsamma gäller när valet står mellan Ett typexempel kan vara att det för- hållandet att barn påverkas i vissa fall bör kunna leda till att löne- utmätning godtas än normalt för att undvika utmätning och försäljning av familjens bostad. En lagfäst bestämmelse om barnets bästa bör också innebära att redovisar vilka överväganden Kronofogde- myndigheten gjort i det enskilda fallet och hur barnets bästa vägts mot andra intressen. Det torde vara sällsynt förekommande att har behov av att göra en barnkonsekvens- analys (se avsnitt 2.2.2) men i särskilda fall kan en sådan analys utgöra ett led i och stöd för myndighetens beslutsfattande. Genom att överväganden blir tydligare för par- terna blir också utsökningsförfarandet mer transparent. har i flera avseenden anledning att ta hänsyn till familjerättsliga skyddsbehov och särskilt beakta barnets bästa. Några aspekter redovisas nedan. I Kronofogdens verksamhet möter myndigheten barn vars föräldrar berörs av utsökningsåtgärder på olika sätt. Enligt följer att föräldrar ansvarar för sina barn. Enligt har dock alla myndigheter ett ansvar och en skyldighet att agera när barnets föräldrar inte klarar av föräldrarollen och när barnets rättig- heter inte kan tillgodoses inom familjen. När vidtar åtgärder inom ramen för ut- sökningsförfarandet ankommer det således i första hand på barnets föräldrar att förklara situationen för barnet. Om föräldern inte klarar detta och om inte är närvarande måste dock handläggare vid ha den kompetens och beredskap som krävs för att kunna stötta föräldern och även, i sista hand, själv kunna förklara situationen för barnet. kan möta barn i olika skeden av utsöknings- förfarandet. Med möten kan avses både fysiska möten och kontakt per telefon. När ska göra en bostadsför- rättning går det inte att i förväg med säkerhet veta vem myndigheten kommer att möta. I en del fall kan det finnas barn hemma. Om ett barn är ensamt hemma när ska göra en förrättning bör förrättningen som huvudregel ställas in, men huvudregeln kan behöva frångås om det kan misstänkas att svaran- den håller sig undan eller om förrättningen är särskilt brådskande. Om det finns flera typer av utmätningsbar egendom tillämpar Krono- fogdemyndigheten som huvudregel följande utmätningsordning. 2.Banktillgodohavanden och andra likvida tillgångar som kan ome- delbart finns tillgängliga 7.Skepp, luftfartyg, tvistiga fordringar m.m. Om målet kan antas bli fullbetalt genom löneutmätning räknat från den dag utmätningen kan börja, låter Krono- fogdemyndigheten i normalfallet verkställigheten stanna vid löneut- mätning även om egendom som anges under punkterna 4–7 finns tillgänglig. Avsteg görs i båda riktningarna beroende på gäldenärens och borgenärens förhållanden. Hur av löneutmätning som kan godtas ska bedömas i det enskilda fallet.22 Reglerna kring utmätningsordningen innebär att ett antal över- väganden måste göras i det enskilda fallet. Enligt nuvarande 4 kap. 3 § UB ska göra en försvarlighetsbedöm- ning och intresseavvägning. Vidare ska göra en övergripande proportionalitetsbedömning. 22 ställningstagande avseende utmätningsordningen, 7/14/VER, dnr 832 1393-14/121. principen följer att en tilltänkt åtgärd inte får vara mer ingripande, omfattande eller varaktig än att den står i rimlig proportion till vad som kan vinnas med åtgärden. Vid bedömningen av åtgärdens pro- portionalitet ska samtliga kända faktorer som har betydelse vägas in, till exempel måste bestämmelser beaktas om verkställigheten påverkar ett barn. Hur lång löneutmätningsperiod som kan väljas före utmätning av annan egendom måste bedömas i det enskilda fallet. Det förhål- landet att löneutmätningsgäldenären har barn bör kunna påverka bedömningen av hur länge löneutmätning ska kunna godtas i stället för att t.ex. utmäta familjens bostad. I rättsfallet NJA 2013 s. 1241 har godtagit löneutmätning i stället för utmätning av en bostad. Av 5 kap. 2 § första och andra stycket UB framgår att när gälde- nären har familj bestäms vad som enligt kapitlets 1 § får undantas med skälig hänsyn även till vad familjen brukar eller behöver. Om gäldenären eller någon som tillhör hans familj lider av ”lyte eller all- varlig sjukdom” ska det också beaktas23. Till gäldenärens familj räknas make och egna eller gemensamma barn. Till familjen hör även makens barn, om gäldenären varaktigt sammanbor med maken och barnet. Även fosterbarn bör räknas som familjemedlem om förhållandet är varaktigt.24 ska således särskilt beakta om utsökningsgäldenären har barn och vilka behov barnet har i sam- band med att myndigheten bedömer gäldenärens och dennes familjs behov av beneficium. Som vi nämnt ovan innebär en lagfäst be- stämmelse om barnets bästa givetvis inte att ytterligare beneficium ska tillerkännas barnfamiljer, utan beneficiebedömningen ska göras utifrån regelverket om beneficium men med beaktande av barnets intressen och behov. En fråga som har uppkommit i samband med att vi övervägt frågor om gäldenärens beneficium är om ett barns intressen och behov kan 23Se avsnitt 7.3.1 där vi föreslår att ”lyte” ska ersättas med ”allvarlig funktionsnedsättning”. 24Walin m.fl., Utsökningsbalken, (, Zeteo) kommentaren till 5 kap. 2 § UB. motivera att förälderns bil undantas från utmätning. Det finns inte något vägledande avgörande från , men rätts- fallet NJA 1990 s. 769, där en personbil värderad till () utmätts är av visst intresse. Gäldenären överklagade utmät- ningen och åberopade att han behövde bilen för att kunna lämna sin son på fritidshem och kunna arbeta på annan ort. HD kom fram till att gäldenären skulle få behålla ett belopp om för att kunna köpa en annan bil.