sou · H4B330 · 2016-04-07 00:00:00 — Där andra medier tar sig an den löpande nyhetsuppdateringen, representerar dagspressen (i likhet med veckotidningar och tid- skrifter) en långsammare röst och andra principer för redigering än nätet och ”klickokratin” (Tjärnborg, 2015). En mediestrategi, byggd på kommersiella krav och teknologideterminism, som har som mål att lägga ner papperstidningen kommer därför inte att bli ett fram- steg för journalistik som kollektiv nytta, snarare en tillbakagång i utvecklingen. Journalistik som kollektiv nytta Detta ska inte förstås som ett argument för status quo där licens- finansierad public service och traditionellt presstöd är allenarådande former för mediestöd. Det är i stället ett argument för ett reviderat stöd som också omfattar andra typer av medier. Den primära kon- klusionen av våra resonemang om journalistik som kollektiv nytta är behovet av ett kraftig ökat mediestöd. Premissen måste vara stödfor- mer som stimulerar mediernas satsning på en journalistik som i ordets fulla bemärkelse är av kollektiv nytta. Det direkta presstödet handlar ju – i ett samhällsekonomiskt sammanhang – om ”småpengar”. Driftsstödet och distributionsstödet var , ungefär på nivå med vad det kostar att avlöna hundra över- betalda direktörer i näringslivet – eller de årliga utlägg professionella fotbollsklubbar har för två-tre internationella fotbollsspelare i Zlatan- klassen. Att det behövs bättre villkor för att uppmuntra digitalt base- rad journalistik, till exempel i form av reducerade momssatser och andra åtgärder, är heller inte något argument för att försvaga mark- nadsvillkoren för tryckta tidningar, dvs. de redaktioner som fortsatt bidrar överlägset mest till nyhetsövervakningen i samhället. En annan konklusion, viktig ur en demokratisk synvinkel, är att mediestödet bör bidra till att främja ett samarbete mellan tidningar, magasin och tidskrifter som strategiskt säkrar effektiv och billig distribution också utanför storstäderna. En mediepolitik som med ”digitala argument” undergräver tidningsdistributionen kommer i praxis att gagna ett fåtal stora medieaktörer. En utvidgning av mediestödet kan t.ex. också handla om skatte regler eller stödformer som – oavhängigt av medium och distribu- tionsform – sänker redaktionella kostnader knutna till originellt journalistiskt arbete. Här behövs regler som ger förutsägbarhet och objektivitet i bedömningen när det gäller vilken typ av nyhetsmedium och redaktionell organisation som har krav på stöd. Subventionerna måste fördelas på ett sätt som inte favoriserar bestämda kommersiella företag – och som heller inte innebär möjligheter för statligt infly- tande över journalistikens innehåll. Journalistik som kollektiv nytta Albrect J och (2014) Etik for journalister på nettet. Aarhus: Forlaget Ajour. Allern S och (red.) (2012) Scandalous! The Mediated Construction of Political Scandals in Four Nordic Countries. Allern S och (2016) Nordic Political Scandals: frequency, types and consequences. I:Ludwig, M, Schierl, T och , C. (red.) Mediated Scandals – Gründe, Genese und Folgeeffekte von mediale Skandalberichterstattung. , : Halem, 144–161. Baker CE (2002) Media, Markets and Democracy. Benkö C (2013) Urholkad lokaljournalistik är ett hot mot demokratin, , (/debatt/urholkad-lokaljournalistik-ar-ett-hot-mot- demokratin/) (senast besökt ). (2007) News: The Politics of Illusion. och (2013) Skrota presstödsförslaget och satsa på digital omställning, DN. Debatt, (/debatt/skrota- presstodsforslaget-satsa-pa-digital-omstallning/) (senast besökt ). (2013) Kvalitetsjournalistikk er ikke plattformnøytral. I: Omdal, SE (red.) Journalistik og demokrati. Hvor går mediene? Hva kan gjøres? : Fritt Ord, 63–85. Braanen B (2013) Den daglige avis, Klassekampen, , 2. Cowen T (2008) Public Goods. , 2nd edition (/library/Enc/ PublicGoods.html) (senast besökt ). Dagspressens ekonomi 2014. : Myndigheten för radio och tv, 2015. Journalistik som kollektiv nytta , M (2015) Upplagt för medialt storbråk kring public service, , SVD , , . se/upplagt-for-medialt-storbrak-kring-public-service) (senast besökt ). (2015) public service-stödet till kvalitative nyhetsmedier, , , . (2010) Hvor kommer nyhetene fra? Vedlegg i NOU 2010: 14 (Mediestøtteutvalget). (2004) All the News That’s Fit to Sell. How the Market Transforms information into News. Holmkvist L (2013) Ge upp idén att rädda papperstidningen, Resumé . och J (2013) Bør den indirekte pressestøtten gis som momsfritak eller skattefradrag? Norsk medietidsskrift, 1(20): 29–50. och J (2015) Effects of taxes and subsidies on media services. I: Picard, RG och Wildman SS, Handbook on the Economics of the Media. Cheltenham, : , 350–382. Krugman P och (2014) Economics. (2015) Klickokratin: mediekrisens första offer är sanningen. , Willig I och Blach-Ørsten M (red.) (2009) Hvor kommer nyhederne fra? Den journalistiske fødekæde i før og . McChesney RW (2008) The Political Economy of the Media. Enduring Issues, Emerging Dilemmas. McChesney RW (2012) Farewell to Journalism? Journalism Studies, 13 (5–6): 682–694. McChesney RW (2013) Digital Disconnect. How Capitalism is Turning the Internet Against Democracy. and : The New Press. Journalistik som kollektiv nytta Melesko S (2011) Kvällstidningarnas prisutveckling är skrämmande läsning. Medievärlden (/ diskussion/2011/11/stefan-melesko-kvallstidningarnas- prisutveckling-ar-skrammande-lasning) (senast besökt ). Møen J (2010) Samfunnsøkonomiske perspektiver på pressestøtten. 49/10. Bergen: Samfunns- og næringslivsforskning. Møen J (2011) Markedssvikt som begrunnelse for mediestøtten. Nytt norsk tidsskrift, 28(3): 258–267. (2012) Ten Years that Shook the Media World. Big questions and Big Trends in International Media Developments. Picard RG (2010) A Business Perspective on Challenges Facing Journalism. I: , och , RK The Changing Business of Journalism and its Implications for Democracy. : , 17–24. (2008) Medier och brott. I: , P och (red.) : Liber, 423–435. (1954) The Pure Theory of Public Expenditure. , 36(4): 387–389. Rosenwald M (2015) The digital media needs to react to ad blockers … or else, , /October. WAN-IFRA (2015) World Press Trends Report 2015. /press-releases/2015/06/01/world-press- trends-newspaper-revenues-shift-to-new-sources (senast besökt ). West J (2015) Context-free future: Death by a thousand likes: how Facebook and Twitter are killing the open web, Quartz, 9 (how-facebook-and-twitter-are-killing-the-open-web/) (senast besökt ). Medier mellan politik och marknad – 1970–2015 , seniorprofessor, , Medier mellan politik och marknad – 1970–2015 År2015ärdetetthalvsekelsedandenförstapressutredningenlämnade sitt betänkande. Uppdraget som formulerats 1963 var ”att utföra en undersökning av tidningspressens ekonomiska förutsättningar m.m. samt att överväga huruvida särskilda åtgärder bör vidtagas från stats- makternas sida för att vidmakthålla en fri opinionsbildning” (SOU 1965:22:7). Det är en formulering som ligger mycket nära uppdraget för den senaste pressutredningen, nämligen att ”göra en översyn av det statliga stödet till dagspressen utifrån en bred genomlysning av dagens konkurrensförutsättningar på mediemarknaden och behoven av stöd till dagspressen” (SOU 2013:66:47). Likheten mellan utredningarna kan förefalla överraskande med tanke på de stora förändringar som skett på medieområdet under dessa decennier. Men läser man båda utredningsdirektiven noggrant framträder en tydlig skillnad: stod statsmakten i centrum och nyckelordet var opinionsbildning, handlade det om marknaden. Det som hänt är att det svenska medielandskapets villkor har förändrats både politiskt, ekonomiskt och tekniskt och påverkat de mediepolitiska ramarna. I det följande är syftet att belysa huvuddragen i mediesystemets omvandling . Avsikten är att ge en översikt av medieutvecklingen med tonvikt på hur den värderades och hanterades av politiska och ekonomiska aktörer och hur detta påverkade medielandskapet. Ett fokus ligger på mediepolitiken och hur den förhöll sig till den nya medieteknologi som successivt växte fram , exempelvis satellit, kabel och digitala medier. Perspektivet i framställningen ligger främst på förhållandet mellan medier som samhällsinstitutioner (politiken) och medier som ekonomisk verksamhet (marknaden), och bygger på forskarens tidigare forskning.1 I internationella översikter har det ofta framhållits hur det svenska medielandskapet har präglats av en stark dagspress och mediernas nära anknytning till politiken. Tryckfrihetens genomslag på 1700-och 1 En längre version, Fyra decennier i Mediesverige (, 2014), med fokus på faser i medie utvecklingen har tidigare publicerats i MedieSverige 2014 (och , 2014). Medier mellan politik och marknad – 1970–2015 1800-talen, den partipolitiska pressens framväxt första år och etableringen av public service i radio och i tv vid seklets mitt är formativa element för svensk mediekultur (och 2004; , 2013c). har den medietekniska utvecklingen under de gångna decennierna utmanat de traditionella synsätten på medier och förändrat förhållandet mellan politik och ekonomi. Att teknik påverkar medieutveckling är inget unikt för 2000-talet. Medieverksamheter har alltid varit organiserade kring en teknik som efter hand utvecklats. Dagspressen organiserades kring tryckpressen och radio/tv byggde på elektromagnetiska vågor. både produce- ras och distribueras medier digitalt över internet. Men även om tekni- ken är en nödvändig förutsättning för att producera och distribuera medier är den inte tillräcklig. Historien visar en rad tekniska medie- innovationer som inte fick något genomslag (, 1998). För den publicist eller medieentreprenör som vill utveckla en verksamhet, exempelvis en ny tidning eller en tv-kanal, räcker det inte att skapa en teknisk organisation för verksamheten, utan framgången för verksamheten kommer att bestämmas av olika politiska, ekonomiska och sociala faktorer – alltså egenskaper hos det omgivande samhället (deFleur och Ball-Rokeach, 1989:55 ff). Ett försök att visualisera en medieorganisations villkor finns i figur 1. De politiska och ekonomiska faktorerna kan uppfattas som för- utsättningar för medieverksamhet i ett samhälle. Politiken handlar huvudsakligen om statens roll med lagstiftning, annan offentlig reglering och stödformer för att främja demokrati och mångfald i opinionsbildningen. Den lägger ett slags bottenplatta för medie systemetgenom attbestämma ramarnaförmediemarknadensaktörer. Ekonomi avser mediemarknaden och bestäms i sin tur av exempelvis investeringsbeslut på finansmarknaden eller reklamvärldens priorite- ringar. Ytterst gäller det dock för medieföretagen att genom sitt val av innehåll och plattform, och samspelet mellan dem, kunna attrahera en intresserad publik. Mediesystemet utvecklas i samspel mellan dessa kraftfält och överlagras som en nationell mediekultur som präglar synen på mediernas roll (och , 2004). Medier mellan politik och marknad – 1970–2015 Figur 1 Mediesystemet i ett samhällsperspektiv Källa: och (2014). Modellen är en utveckling av deFleur och Ball-Rokeach (1989). Politik och marknad kan betraktas som två modeller för styrning av medieutvecklingen: medierna kan genom olika offentliga regleringar varaendelavsamhälletspolitiskasfärellerdekanlämnasövertillmark- nadens villkor (Croteau och Hoynes, 2006:6ff). Vilket av alternativen som bedöms vara bäst för samhället bestäms vanligen av ideologiska ställningstaganden, i första hand synen på statsmaktens roll (et al. 1956; och , 2014:28). I praktiken utmärks flertalet demokratiska länder av mediepolitik som är en blandning av de två synsätten och regleringen varierar mellan olika typer av medier som en följd av deras upplevda betydelse, inte minst hur de påverkar medborgarnas livsvillkor och intressen. Exempelvis har karaktäriserats som ett land med nära koppling mellan politik och medier (”Political Parallelism”) i motsats till bland annat som kännetecknas av en liberal marknadssyn (och , 2004). Mediesystemet reflekterar det rådande samhällssystemet liksom det påverkas av de politiska, ekonomiska och kulturella vindar som blåser. Av detta följer att nya medier och ny medieteknik tvingar både politiska och ekonomiska aktörer att ta ställning. Den politiska frågan gäller hur den nya tekniken ska värderas i ett samhälleligt perspektiv, den ekonomiska om den är värd att exploatera. För politiska institutioner handlar det om olika slag av regleringar eller stöd, Medier mellan politik och marknad – 1970–2015 vanligen motiverade av medborgarnas behov, för ekonomiska aktörer handlar det om bedömningar av teknikernas potential för en lönsam medieverksamhet. Den svenska modellen var länge politiskt reglerad, men i det följande ska vi granska hur de ekonomiska perspektiven genom bland annat teknikutvecklingen kom att få större betydelse och den politiska styrningen blivit mindre framträdande. 1970-talets massmedielandskap: Synsätten ändras kan uppfattas som det sista decenniet för det traditionella svenska medielandskapet. Det var ett landskap präglat av dagspressen, där medierna i huvudsak betraktades från ett politiskt perspektiv. De principer som dagstidningar och radio och tv vilade på hade knäsatts . Det hade visserligen funnits förslag från näringslivet att göra den andra tv-kanalen reklamfinansierad men det hade inte fått politiskt stöd (, 1998). Överlag fanns mediepolitisk samsyn som stod för en stark dagspress och reklam- fria etermedier, vilket inte hindrade att det under ytan kunde finnas principiella meningsskiljaktigheter. var en period då dagstidningsmarknaden fortfarande stod för expansion. Minskningen av antalet dagstidningar hade bromsats av det statliga presstöd som i ett första steg etablerades 1969 och som utökades kraftigt genom införandet av driftsstödet till andratidning- arna 1971. Det fanns på politiskt håll en betydande tilltro att stödet skulle kunna säkerställa politisk mångfald inom pressen och en kopp- ling mellan tidningar och politik (SOU 1975:79). Flertalet tidningar hade nära band till politiska partier, ibland även som ägare, med en klar partiprofil på opinionsplats och inte sällan med partiföreträdare i styrelsen (, 1971). ökade kritiken mot partipressmodellen. kritiska opinionsklimat ifrågasattes pressens beroende av en politik som den egentligen borde granska. Särskilt den expanderande journalistkåren som framhöll att det var journalistprofessionens ansvar, inte partipolitikens, att bestämma en dagstidnings redak- profil (, 2009). Det är karaktäristiskt att det i de Medier mellan politik och marknad – 1970–2015 presspolitiska mål som arbetades fram hade pressens betydelse för partipolitisk kommunikation fått en under- ordnad roll, medan information och granskning lyftes fram (SOU 1975:79). Synsättet var uttryck för en minskad legitimitet hos politiska partier som tidningsutgivare. De flesta tidningar behöll dock sina partiprofiler på ledarplats som de markerade sitt oberoende på nyhetsplats. Expansiv public service får förändrad organisation var en expansiv period för public service-koncernen . Det var framför allt televisionen som stod för de publika framgångarna. Visserligen hade televisionen nått stora publikframgångar , men det var ändå radion som, tillsammans med pressen, länge uppfattades vara de viktiga nyhetskanalerna. I och med tillkomsten av TV2, utökad sändningstid och en mer samhällsorienterad profil, flyttades uppmärksamheten över till televisionen som blev det dominerande etermediet. Radions expansion låg framför allt på det lokala planet. 1973 hade en statlig utredning lagt förslag om att bygga ut lokalradion (SOU 1973:8).Förslagetkritiseradesförattvaraalltförpolitisktstyrtgenom att kraftigt betona behovet av lokal myndighetsinformation. Efter olika politiska turer där också antalet sändningsområden skars ner fattades beslut om att etablera 24 lokala stationer som var samlade i ett lokalradiobolag som blev en del av public servicesfären. Lokalradion var fullt etablerad 1977. Expansionen för public service innebar en betydande utbyggnad av organisationen. ökade antalet anställda i som helhet från 2 480 till 4 288, främst som en följd av TV2 (, 1998). I princip all svensk programproduktion ägde rum inom bolaget, vilket bidrog till dess starka ställning. Den senare mötte kritik främst från borgerliga partiföreträdare som önskade en avveckling av ensamrätt. radioutredning lade ett förslag till uppdelning av organisationen (SOU 1977:19). Efter en intensiv debatt blev riksdagsbeslutet en koncern med ett moderbolag och fyra dotterbolag – , Riksradio, Lokalradio och (, 1998). Medier mellan politik och marknad – 1970–2015 Även om det i huvudsak rådde stabilitet svenska medie- landskap fanns det på politiskt håll en oro för ökad ägarkoncentra- tion inom den privata sektorn. Bonnierkoncernens köp av 1974 medförde således att det tillsattes en statlig en utredning som 1980 föreslog vissa begränsningar av medieförvärv som bedömdes ”vara skadligt från yttrandefrihets- och åsiktsbild- ningssynpunkt” (SOU 1980:28:9). Förslaget visade sig politiskt kontroversiellt och ansågs av en majoritet oförenligt med tryck friheten. Det kom inte att genomföras. fanns det nya tecken i skyn. hade en nordisk utredning lagt fram ett förslag om en nordisk tv-satellit som skulle distribuera de nordiska ländernas tv-kanaler inom . Förslaget avfärdades dock efter intensiv debatt, där kritikerna bland annat menade att det skulle skada nationell public service (Wormbs, 2003). Men teknikfrågorna blev alltmer aktuella och 1978 tillsattes en utred- ning för att studera det som gick under benämningen ”nya medier”. Det skapades även ett alternativ till public service när den då borgerliga regeringen året därpå beslöt att tillåta försöks sändningar med närradio vid sidan ensamrätt. : Tekniken utmanar den svenska modellen Ävenomdetpåytanfunnitsenstablitethade1970-taletkaraktäriserats av skiften i politiken. Efter två mandatperioder med borgerliga rege ringar kom Socialdemokraterna tillbaka i regeringsställning . När den nya regeringen lade fram ett förslag om att införa löntagarfonder blev det starten på en näringslivsoffensiv präglad av en nyliberal agitation där man med hänvisning till och ville bryta upp ”föråldrade strukturer” och avreglera olika samhällssektorer (Boréus, 1994). Synsättet som på olika sätt ifrågasatte den svenska politiska modellen kom inte minst att påverka medielandskapet. Medier mellan politik och marknad – 1970–2015 Ny teknik ger nya villkor hade frågor om ny så kallad kommunikations teknologi fått ökad politisk uppmärksamhet. Inom telekommunika tionsområdet började globala satellitsystem att luckra upp de nationella gränserna. som från omkring 1920 haft monopol på teletjänster i fick konkur- rens av mobiltelefoni, där privatekonomiska intressen expanderade. Videomarknaden hade tagit fart och 1982 var det av svenskarna som en genomsnittlig dag tittade på video, inte minst på film som inte var underkastad den statliga biografbyråns förhandsgranskning (, 1984). Tekniken utmanade ensamrätten för radio och tv med nya distribu tionsvägar. De första satelliterna som sänts upp avsåg överföring av telesignaler, men de som utvecklades hade större kapacitet och möjliggjorde direkt överföring av tv-program till enskilda hushåll, oftast genom interna kabelnät (och , 1986). hade prövat tv-sändningar i lokala kabelnät (Ds U 1975:78) men de hade inte fått någon efterföljd. Det rådde dessutom oklarhet om sändningar inom kabelnät bröt mot ensamrätt. Politiken reagerar med utredningar Politikens inledande förhållningssätt till de nya teknikerna var att initiera ett antal parlamentariska utredningar. Den 1978 tillsatta informationsteknologiutredningen kom året därpå med en kartlägg- ning av fältet ”datorer och nya massmedier” (SOU 1979:69). Mer mediespecifik var som hade tillsatts och kom med sitt betänkande 1981 (SOU 1981:55). presenterade informationsteknologiutredningen betänkandet Nya medier – text-TV, teledata (SOU 1981:45) och året därpå kom Reklam i videogram (SOU 1982:8). , tillsatt 1982, presenterade en samlad bild av situationen med sitt betänkande Via satellit och kabel (SOU 1984:65). På mindre än var det således fem utredningar som analyserade den nya teknikens hot och möjligheter. Dessutom kom två betänkanden från (SOU 1981:13 och SOU 1984:53). Medier mellan politik och marknad – 1970–2015 Det gemensamma för utredningarna var att de prövade de nya medieformerna i förhållande till den svenska mediemodellen. Vilken betydelse kunde de tänkas ha och fanns det anledning att reglera dem? ville inte reglera videomarknaden men menade att staten borde använda video i folkbildningsarbetet (SOU 1981:55:100), där tilldelades en central roll för produktion och distribution av ”kvalitetsvideogram”. Den senare utredningen om reklam i videogram föreslog visserligen ett reklamförbud men det genomfördes aldrig. På motsvarande sätt menade att text-tv, teledata och telefax skulle kunna användas för att stimulera medborgarnas samhällsengagemang, men någon reglering föreslogs inte utom för text-tv som formellt var rundradio och låg inom ansvar. För teledata föreslogs fri etableringsrätt – men också att mediet inte fick innehålla kommersiell reklam (SOU 1981:45:15 ff). behandlade frågan om tv-sändningar genom kabelnät. Förslaget blev att det skulle råda fri etablering av kabelnäten och även möjligt att, efter prövning, få bedriva lokala kabelsänd- ningar, men tv-reklam riktad till svenskar skulle dock vara förbjuden. En statlig kabelnämnd skulle administrera sändningsrätten (SOU 1984:65:17 ff; , 2001:156 ff). Den kabellag som började gälla 1986 byggde på utredningens förslag, vilket var ett bakslag för som eftersträvat ensamrätt på kabelsändningar (och , 1986). Det allmänna mönstret var att de statliga utredningarna på olika sätt sökte säkerställa den existerande svenska mediepolitiken. På de områden där det lades konkreta förslag handlade det om att motverka ett kommersiellt inflytande inom radio- och tv-området genom att inte öppna för privata intressen och reklam. I flertalet utredningar förekom det meningsskiljaktigheter mellan socialdemokrater och borgerliga ledamöter, där de senare ofta stod för en marknadsoriente- rad syn på både medieteknologi och medier. Flertalet förslag kom inte att realiseras utan de nya typerna av medietekniker och medietjänster öppnade för en marknad som var nästan omöjlig att förutse (SOU 1989:7). Medier mellan politik och marknad – 1970–2015 Public service konsolideras – och närradion permanentas Medan utredningskvarnarna malde utvecklades medievärlden. var visserligen i jämförelse med den snabba utbyggnaden en konsoliderings period för de olika bolagen. Även den ökade debatten om ensam rätten för radio och television mot bakgrund av teknikförändringarna bidrog troligen till en politisk ovilja att höja mottagaravgiften. Det hindrade dock inte att sändningstiden fortsatte att öka. Närradion hade initierats av den borgerliga regeringen som ett sätt att bryta ensamrätten för . Den reflekterade motsvarande utvecklingstendenser i andra europeiska länder där lokala radiostationer växt fram, ofta utan legal grund, i protest mot de nationella nätverken (SOU 1984:53:42 ff). Närradion i var däremot underkastad en rad restriktioner, bland annat att endast föreningar och skolor fick sända och att reklam inte var tillåten. När Socialdemokraterna kom i regeringsställning tillsattes en närradiokommitté i syfte att ompröva närradio. Det medförde dock få ändringar i reglerna (SOU 1984:53) och närradion fortsatte på i stort sett samma villkor som . Även om närradion var omgärdad av många restriktioner och dominerad av kyrkor och samfund kom den ändå att bli en plattform för en åsiktsbildning mot ensamrätt. startade , formellt en organisation som föll under närradions definition av förening, i med systerstationer i och . Stationen som snart fick en stor publik drevs i ett programformat som liknade privat reklam- finansierad lokalradio.