sou · H4B341 · 2016-06-07 00:00:00 — Regleringen i lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt all- varliga brott innebär, såvitt här är av intresse, i korthet att hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation får användas även i före- byggande syfte, om det med hänsyn till omständigheterna finns en påtaglig risk för att en person kommer att utöva brottslig verksam- het av särskilt allvarligt slag (t.ex. sabotage, mordbrand, högförrä- deri, spioneri och terroristbrott). Detsamma gäller om det finns en påtaglig risk för att det inom en organisation eller grupp kommer att utövas brottslig verksamhet av angivet slag och det kan befaras att en person som tillhör eller verkar för organisationen eller gruppen med- vetet kommer att främja denna verksamhet. Generellt gäller att ett tillstånd till hemlig avlyssning av elektro- nisk kommunikation också ger rätt att inhämta uppgifter om den elektroniska kommunikationen genom hemlig övervakning av elek- tronisk kommunikation. De brottsbekämpande myndigheternas verksamhet 18.4.3Risker för den personliga integriteten Hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation anses vara ett mycket värdefullt verktyg, särskilt i utredningar om allvarlig brotts- lighet. Utöver den kartläggning av kontaktnät och rörelsemönster som bl.a. hemlig övervakning av elektronisk kommunikation kan ge, så kan hemlig avlyssning ge mer konkret information om t.ex. innehållet i brottsplaner.6 Det är dessutom av stor vikt att myndigheterna kan samla in information på många olika sätt och sammanställa denna information, särskilt vid organiserad brottslighet där gärningsmän- nen ofta är riskmedvetna och har god insikt i hur myndigheterna arbetar. innebär hemlig avlyssning av elektronisk kommunika- tion att polisen lyssnar på vad den misstänkte och andra personer talar om i telefon eller tar del av vad de skriver i t.ex. sms- och e -postmeddelanden. Det ligger i sakens natur att en del av det som sägs eller skrivs inte är relevant för det brott som avlyssningen avser, utan kan gälla t.ex. familjeliv, ekonomi eller andra personliga förhål- landen. Den känsliga informationen kan dessutom gälla någon annan än den misstänkte. Avlyssningen får därför anses utgöra ett stort intrång i enskildas personliga integritet. Möjligheten till hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation är dock begränsad till allvarlig brottslighet och omgärdas av ett för- hållandevis stort antal rättssäkerhetsgarantier, t.ex. domstolspröv- ning, förekomsten av offentliga ombud och begränsningen av den krets som får granska upptagningen. Det sistnämnda är ägnat att minska risken för oönskad spridning av insamlade uppgifter, även om möjligheten att föra in och behandla uppgifterna i olika register riskerar att ge uppgifterna en vidare spridning. Det finns dessutom bestämmelser om underrättelse i efterhand som framstår som väl avvägda samt en tillsyn av användningen av detta tvångsmedel som såvitt kan bedömas är välfungerande. Vidare finns, som framhållits ovan, SIN som särskild tillsynsmyndighet när det gäller använd- ningen av hemliga tvångsmyndigheter. 6 SOU 2012:44, s. 491 f. De brottsbekämpande myndigheternas verksamhet 18.5Hemlig övervakning av elektronisk kommunikation Leverantörer av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikations- tjänster (exempelvis telefon- eller bredbandsabonnemang) och all- männa kommunikationsnät (exempelvis system för överföring av telefon- eller internettrafik) lagrar bl.a. trafik- och lo- kaliseringsuppgifter samt uppgifter som behövs för att identifiera en abonnent eller användare. Dessa lagrade uppgifter är under vissa för- utsättningar åtkomliga för de brottsbekämpande myndigheterna. Dessa myndigheter inhämtar också lokaliseringsuppgifter på annat sätt. Hemlig övervakning av elektronisk kommunikation innebär att uppgifter i hemlighet hämtas in om •meddelanden som i ett elektroniskt kommunikationsnät överförs eller har överförts till eller från ett telefonnummer eller annan adress, •vilka elektroniska kommunikationsutrustningar som har funnits inom ett visst geografiskt område, eller •i vilket geografiskt område en viss elektronisk kommunikations- utrustning finns eller har funnits. Hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation har behandlats i föregående avsnitt. Lagring och gallring hos tjänsteleverantörerna Vid användning av tele- och internettjänster lagras olika uppgifter automatiskt i relativt stor omfattning i datorer som tillhör inblan- dade tjänsteleverantörer. Det som lagras är i huvudsak uppgifter som, när de kombineras med information om vem som har ett visst abonnemang, gör det möjligt att se vem som har kontakt med vem och (s.k. trafikuppgifter) samt var de då befinner De brottsbekämpande myndigheternas verksamhet sig (s.k. lokaliseringsuppgifter). Vid överföring av exempelvis sms- och e-postkorrespondens lagras automatiskt och tillfälligt själva innehållet i meddelandet. Enligt lagen om elektronisk kommunikation är huvudregeln att leverantören är skyldig att utplåna eller avidentifiera sådana uppgif- ter som avser användare eller abonnenter som är fysiska personer så snart uppgifterna inte längre behövs för att överföra ett elektroniskt meddelande. Det finns dock flera undantag från denna huvudregel. Utöver bestämmelser om att leverantörerna får lagra vissa upp gifter så länge de behövs för vissa interna ändamål, innehåller lagen en skyldighet för i princip alla leverantörer av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster eller allmänna kommunika- tionsnät att lagra trafik-, lokaliserings- och abonnemangsuppgifter för brottsbekämpande ändamål , räknat från den dag då kommunikationen avslutades. Åtkomst till lagrade uppgifter för brottsbekämpning De brottsbekämpande myndigheterna kan under förundersökning och i underrättelseverksamhet få tillgång till trafik- och lokalise- ringsuppgifter samt abonnemangsuppgifter på olika sätt. Trafik- och lokaliseringsuppgifter kan inhämtas genom hemlig övervakning av elektronisk kommunikation. Vid sidan av regleringen i 27 kap. finns bestämmelser om hemlig övervak- ning i lagen om särskild utlänningskontroll och lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. Trafik- och lokalise- ringsuppgifter får även inhämtas i underrättelseverksamhet enligt lagen om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation. Vidare ger lagen om elektronisk kommunikation myndigheterna rätt att få del av abonnemangsuppgifter vid misstanke om brott. Hemlig övervakning enligt 27 kap. Av regleringen i framgår att hemlig övervakning av elektronisk kommunikation i princip kräver domstols tillstånd, men att åklagare i vissa brådskande situationer får ge ett tillstånd som i efterhand underställs domstolens prövning. Vidare framgår att till- stånd till hemlig övervakning av elektronisk kommunikation får De brottsbekämpande myndigheternas verksamhet meddelas endast vid förundersökning angående brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse samt vid viss annan särskilt angiven brottslighet (bl.a. terroristbrott, data intrång, narkotikabrott och barnpornografibrott som inte är ringa). För att hemlig övervakning av elektronisk kommunikation ska tillåtas krävs att åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen. Om övervakningen avser någon som är skäligen misstänkt för brottet får åtgärden endast avse ett telefonnummer eller en annan adress eller en viss kommunikationsutrustning som kan antas ha använts eller komma att användas av den misstänkte, eller ett telefonnummer eller annan adress eller kommunikationsutrustning som det finns synner- lig anledning att anta att den misstänkte som tillstån- det avser har kontaktat eller kommer att kontakta. Hemlig övervak- ning av elektronisk kommunikation får dock även användas i syfte att utreda vem som skäligen kan misstänkas för brottet. Även i detta fall krävs att åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen. Ett beslut om hemlig övervakning av elektronisk kommunikation förutsätter dessutom att skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som den innebär för den misstänkte eller för något annat mot- stående intresse. Det är också reglerat på vilket sätt uppgifter som framkommit vid hemlig övervakning av elektronisk kommunikation får användas och hur länge de får bevaras. Av betydelse för den personliga integriteten är även att regle- ringen innehåller bestämmelser om hur länge ett tillstånd får gälla, om utformningen av besluten och om underrättelse till den miss- tänkte – eller till SIN – i efterhand. Dessutom ska det i beslutet, när det finns skäl för det, anges övriga villkor för att tillgodose intresset av att enskildas personliga integritet inte kränks i onödan. Det kan exempelvis föreskrivas att övervakning av utrustning som även disponeras av andra, exempelvis datorer på ett bibliotek, endast är tillåtet när man genom fysisk spaning kan konstatera att den miss- tänkte använder eller avser att använda utrustningen. De brottsbekämpande myndigheternas verksamhet Hemlig övervakning enligt lagen om särskild utlänningskontroll Enligt lagen om särskild utlänningskontroll får domstol, om det föreligger synnerliga skäl, ge de brottsbekämpande myndigheterna tillstånd till hemlig övervakning av elektronisk kommunikation för att utreda om utlänningen eller en organisation eller grupp som han eller hon tillhör eller verkar för planlägger eller förbereder terrorist- brott. Hemlig övervakning enligt lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott Regleringen i lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvar- liga brott innebär, såvitt här är av intresse, i korthet att hemlig över- vakning av elektronisk kommunikation får användas även i före byggande syfte, om det med hänsyn till omständigheterna finns en påtaglig risk för att en person kommer att utöva brottslig verksam- het av särskilt allvarligt slag (t.ex. sabotage, mordbrand, högförrä- deri, spioneri och terroristbrott). Detsamma gäller om det finns en påtaglig risk för att det inom en organisation eller grupp kommer att utövas brottslig verksamhet av angivet slag och det kan befaras att en person som tillhör eller verkar för organisationen eller gruppen med- vetet kommer att främja denna verksamhet. Tillgång till uppgifter enligt lagen om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet Enligt lagen om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommuni- kation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverk- samhet (inhämtningslagen) får , och i underrättelseverksamhet i hemlighet från den som tillhandahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektro- nisk kommunikationstjänst hämta in trafik- och lokaliseringsupp gifter. För inhämtning enligt denna lag krävs inte något domstols beslut, utan beslutet fattas av myndigheten. Myndighetschefen får delegera beslutsrätten till en anställd vid myndigheten som har den De brottsbekämpande myndigheternas verksamhet särskilda kompetens, utbildning och erfarenhet som behövs. En sådan anställd får dock inte fatta beslut om inhämtning i sådan operativ verksamhet som han eller hon själv deltar i. En förutsättning för ett beslut enligt inhämtningslagen är vidare att åtgärden är av särskild vikt för att förebygga, förhindra eller upp- täcka brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller annars är av särskilt allvarligt slag (t.ex. sabotage, mord- brand, högförräderi, spioneri och terroristbrott). Det krävs även att skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den som åtgärden riktar sig mot eller för något annat motstående intresse. Om det vid inhämtning av uppgifter enligt denna lag kommer fram uppgifter om annan brottslig verk- samhet än som omfattas av beslutet om inhämtning, får uppgifterna användas för att förhindra brott eller för att inleda en förundersök- ning. För att uppgifterna ska få användas i en förundersökning krävs däremot att det har meddelats ett tillstånd om hemlig övervakning av elektronisk kommunikation. En uppteckning av uppgifter som inhämtats enligt inhämtningsla- gen ska granskas möjligt. Uppteckningar ska, i de delar de är av betydelse för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som omfattas av beslutet om inhämtning eller för att förhindra annat brott, bevaras så länge det behövs för något av dessa syften. De ska därefter förstöras. Om det har kommit fram uppgifter som får behandlas i register eller på annat sätt enligt de förutsätt- ningar som ställs upp i exempelvis polisdatalagen eller lagen om behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verk- samhet, får dock uppgifterna sparas och användas enligt dessa lagar. I den situationen gäller de särskilda lagarnas bestämmelser om gallring med mera. Lagen innehåller därutöver bestämmelser om bl.a. granskning och förstöring av uppgifter som i huvudsak motsvarar regleringen i . Vidare anges att SIN ska underrättas om ett beslut om inhämtning av uppgifter enligt denna lag. De brottsbekämpande myndigheternas verksamhet Tillgång till abonnemangsuppgifter enligt lagen om elektronisk kommunikation Av lagen om elektronisk kommunikation följer att de brottsbekäm- pande myndigheterna från en leverantör får begära uppgift om abon- nemang, som det annars råder tystnadsplikt för, om uppgiften gäller misstanke om brott. Det krävs alltså inte något beslut från domstol, utan beslutet fattas av myndigheten. Med abonnemangsuppgifter av- ses framför allt uppgifter om namn, adress, IP-adress och abonnent- nummer. Skyldigheten att lämna ut dessa uppgifter är inte begränsad till att gälla brott av viss svårighetsgrad. Det förekommer även att de brottsbekämpande myndigheterna in- hämtar lokaliseringsuppgifter genom s.k. pejling. Denna metod innebär i korthet att myndigheten i hemlighet fäster en sändare på ett föremål, exempelvis ett fordon, en container eller en väska, och därefter följer föremålets rörelser med hjälp av radiopejling eller via satellit. är sådana åtgärder inte reglerade på annat sätt än av den generella regleringen i 8 § polislagen. 18.5.3Risker för den personliga integriteten Det har i olika sammanhang konstaterats att tillgången till uppgifter om elektronisk kommunikation är av mycket stor betydelse i nästan all verksamhet som rör utredning av allvarlig brottslighet.7 Upp gifterna anses ofta vara den viktigaste informationen för att föra utredningar om grova brott framåt. Det gäller särskilt i inlednings- skedet av utredningsarbetet, då en kontroll av uppgifter som har genererats i anslutning till en brottsplats tillsammans med annan information kan göra det möjligt att komma vidare i utredningen. Uppgifter om elektronisk kommunikation används också i princip i varje utredning rörande grova brott som t.ex. mord, människorov, grovt rån, grov mordbrand, allmänfarlig ödeläggelse, grov våldtäkt, 7 Beredningens för rättsväsendets utveckling delbetänkande, Tillgång till elektronisk kommuni- kation i brottsutredningar m.m., SOU 2005:38 s. 323 och departementspromemorian Datalagring, och svensk rätt, Ds 2014:23 s. 34 f. och 51 f. De brottsbekämpande myndigheternas verksamhet människohandel för sexuella ändamål, grovt barnpornografibrott och grovt narkotikabrott samt brott som faller inom Säkerhets polisens område.8 Tillgången till uppgifter om elektronisk kommunikation kan göra det möjligt att klarlägga såväl händelser som anknyter till själva brottstillfället som händelser som anknyter till planläggningen och flykten. Uppgifterna kan t.ex. leda till att en gärningsman kan identi- fieras, gömställen upptäckas, flyktbilar eller stöldgods påträffas och att bortförda personer eller döda kroppar kan hittas. När det gäller utredningar om viss internetrelaterad brottslighet, exempelvis barn- pornografibrott och olika former av ärekränkningsbrott, är till- gången till uppgifter om elektronisk kommunikation ofta helt avgö- rande för att t.ex. kunna identifiera en misstänkt gärningsman. En grundläggande förutsättning för att brottsbekämpande myn- digheter ska kunna få ut denna typ av uppgifter från en tjänsteleve- rantör när ett brott har begåtts är att tjänsteleverantören fortfarande har uppgifterna i behåll, dvs. inte har raderat dem. innebär såväl lagringen som utlämnandet av uppgifter ett stort intrång i enskildas personliga integritet. De lagrade uppgif- terna är av sådan karaktär att de sammantaget ger möj- lighet att dra mycket detaljerade slutsatser om enskildas privatliv, bl.a. om deras vanor i vardagslivet, dagliga förflyttningar och sociala relationer. Den generella skyldigheten för bl.a. tele- och internetoperatörer att för brottsbekämpande ändamål lagra vissa uppgifter avseende samtliga abonnenter skiljer sig dessutom från övriga riktade åtgärder som presenterats i detta kapitel. Den här skyldigheten innebär en avvikelse från den väl etablerade dataskyddsprincipen att personupp- giftansvariga bara får lagra personuppgifter som de själva har ett behov av. Här är det i stället fråga om en skyldighet för operatörerna att samla in och spara uppgifterna för att vissa av dem eventuellt kan komma till nytta för de brottsutredande myndigheterna. För att en sådan generell skyldighet ska vara acceptabel förutsätts att nyttan är så stor, eller t.o.m. avgörande för att vissa brott över huvud taget ska vara möjliga att utreda, att skyddet för den personliga integriteten får stå tillbaka. I en sådan intresseavvägning ska, förutom graden av nytta och behov, även hänsyn tas till om uppgifternas innehåll har 8 Ds 2014:23 s. 34. De brottsbekämpande myndigheternas verksamhet begränsats så långt som möjligt, förutsättningarna och formerna för åtkomst, hur länge uppgifterna sparas samt den tekniska och admi- nistrativa informationssäkerheten. Dessa frågor har behandlats i tidigare utredningar9 och lagstiftningen är föremål för en översyn.10 Kommittén finner det därför inte meningsfullt att i sin kartläggning fördjupa sig ytterligare i den här frågan, utan nöjer sig med att konstatera att lagringen av bl.a. trafikdata för brotts bekämpande ändamål är unik i ett principiellt hänseende. När det gäller de brottsbekämpande myndigheternas tillgång till nu aktuella uppgifter kan konstateras att de kan få tillgång till abon- nemangsuppgifter, som jämförelsevis är mindre känsliga från integri- tetssynpunkt, oavsett brottets svårighetsgrad och utan domstols- prövning. För tillgång till trafik- och lokaliseringsuppgifter under en förundersökning krävs däremot att det är fråga om relativt allvarlig brottslighet. Den prövningen inkluderar också ett förhållandevis stort antal rättssäkerhetsgarantier, bl.a. domstolsprövning och begränsningen av den krets som får granska uppgifterna. Det sist- nämnda minskar risken för oönskad spridning av insamlade uppgif- ter. Det finns även bestämmelser om underrättelse i efterhand som framstår som väl avvägda samt den ovan nämnda tillsynen av använd- ningen av hemliga tvångsmedel. För att myndigheterna ska kunna få tillgång till trafik- och lokali- seringsuppgifter enligt inhämtningslagen inom ramen för underrät- telseverksamhet, krävs att det är fråga om ännu allvarligare brotts lighet. ger den lagen en möjlighet för myndigheterna att få tillgång till uppgifterna utan domstolsprövning. Uppgifter som har inhämtats på sådant sätt får inte användas i en förundersökning, om det inte också har meddelats ett tillstånd till hemlig övervakning av elektronisk kommunikation. Vid SIN:s granskning har det dock kunnat konstateras att det har förekommit att inhämtade uppgifter har använts i en förundersökning trots att det inte har förelegat något beslut om hemlig övervakning av elektronisk kommunikation.11 SIN har även uppmärksammat att det har förekommit att polisen inhäm- 9 betänkande Lagring av trafikuppgifter för brottsbekämpning, SOU 2007:76, Ds 2014:23 samt betänkande Datalagring och integri- tet, SOU 2015:31. 10 slutbetänkande har remissbehandlats , dnr Ju2015/3153/Å. 11 Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens (SIN:s) uttalande , dnr 156-2014. De brottsbekämpande myndigheternas verksamhet tat uppgifter enligt nämnda lag utan att informera SIN om åtgärden, vilket polisen är skyldig att göra12. Det har även konstaterats andra fel, t.ex. att uppgifter har hämtats in beträffande brottslighet som inte är sådana brott som kan ligga till grund för sådant inhämtande och att tillstånd om realtidsinhämtning har pågått längre än vad lagen föreskriver.13 Vidare har det förekommit att Säkerhetspolisen beslutat om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation trots att de faktiska omständigheterna inte rimligtvis kunnat föranleda en miss- tanke om sådan brottslig verksamhet för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Därtill avsåg beslutet dels inhämtning av uppgifter om meddelanden i realtid, dels inhämtning av lokaliseringsuppgifter överstigande en månad för beslutet, vilket inte är tillåtet enligt inhämtningslagen. SIN ansåg att förhållandena i det sist aktuella fallet var så anmärk- ningsvärda att det var nödvändigt att göra en anmälan till Åklagar- myndigheten.14 Den särskilda utredare, som sett över lagringen av trafikdata för brottsbekämpande ändamål, har även haft i uppdrag att utvärdera inhämtningslagen samt att föreslå de förändringar som bedöms lämpliga för att stärka skyddet för den personliga integriteten i för- hållande till bestämmelser om tillgång till och behandling av sådana uppgifter. Kommittén finner därför inte skäl att här göra någon för- djupad analys av frågan. När det slutligen gäller pejling så anses det vara ett effektivt verk- tyg och viktigt komplement till exempelvis hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation. Genom metoden är det utan risk för upptäckt möjligt att följa hur exempelvis någon i ett fordon som transporterar vapen, cigaretter, narkotika eller alkohol rör sig, för att kunna dra slutsatser om bl.a. rekognoseringar och var möten äger rum, mönster i körningar, klarläggande av avlämningsplatser och lagerplatser samt var medgärningsmän befinner sig. Även pejling innebär dock ett beaktansvärt integritetsintrång, exempelvis när sändaren placeras på en personbil och därigenom gör det möjligt att kartlägga vilka platser som besöks med detta fordon. Det framstår därför som motiverat att komplettera det allmänna 12 SIN:s uttalande , dnr 162-2013, och , dnr 14-2013. 13 SIN:s uttalande , dnr 895-2014 och 896-2014. 14 SIN:s uttalande , dnr 119-2015. De brottsbekämpande myndigheternas verksamhet proportionalitetskravet som gäller enligt 8 § polislagen med ytterli- gare bestämmelser som stärker skyddet på den personliga integrite- ten vid denna typ av åtgärder. Sammanfattningsvis innebär bl.a. lagringen av trafikuppgifter för brottsbekämpande ändamål, och viss tillgång till sådana uppgifter utan domstolsprövning, särskilda risker från integritetssynpunkt. Dessutom är användningen av sändare för pejling i princip oreglerad, trots att den innebär ett beaktansvärt integritetsintrång. 18.6Genomsökning och kopiering av mobiltelefoner och datorer Det är inte ovanligt att polisen bereder sig tillgång till innehållet i mobiltelefoner och datorer för att inhämta uppgifter i brottsutre- dande syfte. Det förekommer även att hela innehållet i mobiltelefo- nen eller datorn kopieras. Befogenheterna för polisen att söka efter uppgifter som finns lagrade i datorer eller mobiltelefoner är inte underkastade någon specialreg- lering. En mobiltelefon eller en dator får liksom andra föremål som skäligen kan antas ha betydelse för utredning om brott tas i beslag enligt 27 kap. . Ett föremål som har tagits i beslag får undersökas och den information som föremålet innehåller vid be- slagstillfället får tas ut, under förutsättning att skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte eller för något annat motstående intresse.