sou · H4B331 · 2016-04-18 00:00:00 — Exempel på verksamheter där byggnaderna blir föremål för pro- duktionskostnadsvärdering är oljeraffinaderier, massa- och pappers- bruk, cement- och kalkindustrier, järn- och stålindustrier, spannmåls- silor, sågverk, etc. Gemensamt för dessa verksamheter är att det är fråga om industriproduktion där byggnaderna är helt anpassade efter den produktion som sker i byggnaderna. Det är dessutom i princip omöjligt att beräkna ett hyresvärde, eftersom anläggning- arna så gott som uteslutande ägs av verksamhetsutövaren. Det kan även konstateras att anläggningarna är svårvärderade och att osäker- heten i värderingen är behäftad med stor osäkerhet. Problemen som är förknippade med produktionskostnadsvärdering innebär dock inte att lagstiftaren har bedömt osäkerheten i värderings- modellen så stor att dessa ska undantas från taxering och därmed indirekt även beskattning. I själva verket ingick de här aktuella värme- kraftanläggningarna uttryckligen i fastighetstaxeringskommitténs förslag för vilka byggnader som ska värderas enligt den metoden (se SOU 1979:81, s. 75). I den antagna lagtexten utgick orden ”värme- kraftanläggningar” och ”s.k. skräddarsydda industrier” utan att kom- menteras i förarbetena. Någon tvekan om att dessa ska värderas enligt produktionskostnadsmetoden råder dock inte. Värmecentraler och kraftvärmeverk, m.m. Vid värdering med ledning av produktionskostnadsmetoden är ut- gångspunkten för beräkningen av riktvärdet en byggnad uppförd under nivååret och som är belägen inom den ortstyp som medför högst värde. Riktvärdet för en sådan byggnad ska enligt 11 kap. 7 § FTL svara mot av byggnadens tekniska nuvärde under nivååret. Med tekniskt nuvärde avses det marknadsanpassade tek- niska nuvärdet, dvs. ett värde nedskrivet i enlighet med de för pro- duktionskostnadsvärderade byggnader tillämpade IN-tabellerna (jfr bilaga 8 FTF). Enligt 6 kap. 2 § FTL ska varje industribyggnad med ett värde av utgöra en värderingsenhet. För vissa typer av anläggningar, t.ex. petrokemisk industri, kan det, till följd av hur byggnaden är konstruerad, vara svårt att dela upp anläggningen i olika byggnader. De värdefaktorer som särskilt bedömts påverka värdet och som finns reglerade i 11 kap. 8 § FTL är återanskaff- ningskostnad, ålder byggnadskategori och ortstyp. Hela riket utgör ett värdeområde för produktionskostnadsvärderade industribygg- nader. Värdeskillnader som är hänförliga till fastigheternas läge i landet beaktas i stället genom värdefaktorn ortstyp. Med återanskaffningskostnad avses den kostnad som skulle upp- stå om en motsvarande anläggning skulle uppföras under nivååret (före taxeringsåret). Kostnaden kan beräknas med ledning av erfarenhetstal för olika typer av anläggningar eller med ledning av faktiska byggkostnader. Erfarenhetstalen är angivna i nivåårets kost- nadsnivå och faktiska byggkostnader räknas om till nivåårets kost- nadsnivå med ledning av en omräkningsfaktor som beslutar (jfr 5 kap. 6 § FTL). Ålder ger uttryck för värderingshetens sannolika återstående livslängd och, om särskilda skäl föreligger, genom återstående nyttjandetid. Ålder bestäms normalt med led- ning av värderingsenhetens nybyggnadsår och omfattningen av ombyggnader samt tidpunkterna för dessa. Med byggnadskategori avses värderingsenhetens karaktär och konstruktion. Följande kate- gorier finns angivna i 1 kap. 15 § FTF. 1.Oljeraffinaderier eller petrokemiska industrier 3.Järn- eller stålindustrier eller metallsmältverk Värmecentraler och kraftvärmeverk, m.m. 4.Cement- eller kalkindustrier eller industrier för framställning av industrimaterial 7.Annan verksamhet än som framgår av punkt 1–6. Ortstyp bestäms med hänsyn till värderingsenhetens läge i förhåll- ande till tätort. Värdefaktorn ska enligt 1 kap. 15 § FTF indelas i klasser. Varje kommun eller församling ska hänföras till en sådan klass. Klassindelningen fastställs inför allmän fastighetstaxering i föreskrifter. För de sju olika byggnadskategorierna är värdeinverkan av värdefaktorn olika beroende på vilken typ av verk- samhet som avses. Detta tar sig till uttryck i de i bilaga 8 till fastig- hetstaxeringsförordningen författningsreglerade IN-tabellerna. Till exempel värderas närhet till djuphamn av naturliga skäl högt för oljeraffinaderier, medan för andra typer av verksamheter kan t.ex. närhet till större tätorter vara mer betydelsefullt för värdet. Slutligen beräknas värdet för värderingsenheten. Detta sker med ledning av en formel som finns reglerad i 1 kap. 16 § FTF. Beräk- ningen sker genom att återanskaffningskostnaden multipliceras med en nedräkningsfaktor (IN-tabellen). IN-tabellen beaktar ålder och ortstyp. Det finns en IN-tabell per byggnadskategori. Slutligen multipliceras det framräknade marknadsanpassade tekniska nuvär- det med 0,75 i syfte att uppnå taxeringsvärdenivån. Värdering av tomtmark till industribyggnad och övrig byggnad till industribyggnad och övrig byggnad utgör alltid en värde- ringsenhet (jfr 6 kap. 7 § FTL). Den värdefaktor som särskilt be- dömts påverka värdet och som finns reglerad i 12 kap. 5 § FTL är storlek. Med storlek avses värderingsenhetens landareal, men även byggrätten kan användas om särskilda skäl föreligger. Beräkningen av riktvärde för tomtmarken sker genom att tomtarealen i kvadrat- meter eller byggrätten i kvadratmeter bruttoarea multipliceras med rekommenderat riktvärde i kronor per kvadratmeter. beslutar om riktvärdet för varje värdeområde. Vid AFT 13 indela- des landet i cirka 1 600 värdeområden för tomtmark till industri- Värmecentraler och kraftvärmeverk, m.m. byggnad och övrig byggnad. Vid de senaste taxeringarna av indu- strienheter har riktvärdeangivelser endast avsett värden i kronor per kvadratmeter tomtareal. Värdering av värmeverk med ledning av produktionskostnadsmetoden Som framgår av ovan redovisade beskrivning av värderingsmodellen för produktionskostnadsvärderad industri är modellen konstruerad för att kunna värdera anläggningar där det inte annat än i undan- tagsfall finns tillgång till ett ortsprismaterial. Det är dessutom ge- mensamt för dessa enheter att något hyresvärde inte kan beräknas. Utredningen gör bedömningen att de enheter för produktion av värme och kyla, som med utredningens förslag normalt föreslås värderas enligt produktionskostnadsmodellen, till karaktär och kon- struktion mycket väl går att jämföra med de typer av anläggningar som värderas enligt denna modell. Modellen är i sin ”grundstruktur” anpassad för anläggningar i vilka det bedrivs tek- niskt komplicerad verksamhet. Utgångspunkten är en värdering som främst bygger på att ett tekniskt nuvärde beräknas och att detta sedan blir föremål för nedskrivning (marknadsanpassning) på sätt som beskrivits ovan. Under det förberedelsearbete som bedrivs av och Lantmäteriet, med stöd av aktuella intresseorganisationer, kommer frågor som rör nivåer och detaljer att studeras närmare. Det kan dock bedömas att en ny klass för värdefaktorn byggnadskategori bör införas i 1 kap. 15 § FTF. En kategoribeteck- ning som ansluter till dagligt språkbruk är ”fjärrvärmeverk” eller ”värmeverk”. Byggnader som till övervägande del producerar kyla torde hänföras till vad som i gällande regler utgör kategori 7, annan verksamhet. Om den historiska produktionskostnaden för värmeverket inte är tillgänglig ankommer det på att, inom ramen för förberedelsearbetet, undersöka om det är möjligt att rekommen- dera erfarenhetstal för att uppskatta kostnaden för att nyuppföra olika typer av ”fjärrvärmeverk”. Skälet till att det kan vara aktuellt med olika erfarenhetstal för olika typer av anläggningar är att investeringskostnaderna för bygg- andet av t.ex. en avfallsförbränningsanläggning är avsevärt högre än Värmecentraler och kraftvärmeverk, m.m. sådana där ”bättre” bränslen, t.ex. naturgas, förbränns. återanskaffningskostnad bedöms då genom att dess effekt för värme- produktion multipliceras med erfarenhetstal t.ex. uttryckta i mil- joner kronor per megawatt och differentierade utifrån bränslet anläggningen använder och andra för bedömningen av verkets återanskaffningskostnad relevanta faktorer. Om det är fråga om värderingen av ett kraftvärmeverk som med förslaget delats upp i två byggnader måste det hållas i minnet att det vid värderingen av kraftverksbyggnaden är effekten för elproduktionen som är rele- vant i 15 kap. 12 § FTL. Den effekt för värmeproduktionen som diskuteras här används för att beräkna värmeproduktionsanlägg- ningens återanskaffningskostnad såsom en övrig byggnad värderad enligt 11 kap. 8 § och 5 kap. 6 § andra stycket FTL. Enligt den före- slagna nya 6 kap. 3 a § FTL (se avsnitt 5.4.6) kan även värmepro- duktionsenheterna indelas i flera värderingsenheter om detta under- lättar värderingen. Det ankommer även på att undersöka vilka nedräk- ningsfaktorer som beaktar den värdeminskning som har uppkom- mit mellan det år anläggningen kunde tas i bruk (nybyggnadsåret) och andra året före taxeringsåret. I detta arbete tas även ställning till hur läget, dvs. indelningen i ortstyper i IN-tabeller ska beaktas. Alla de nu beskrivna momenten syftar till att besluta föreskrifter och allmänna råd som leder fram till ett taxeringsvärde som motsvarar av marknadsvärdet (jfr 5 kap. 2–6 §§ FTL) under nivå- året. Då taxeringsvärdet är hänförligt till ett specifikt nivåår är det inte möjligt att inom ramen för utredningen göra bedömningar av hur IN-tabellerna, erfarenhetstalen och indelningen i ortstyper i detalj ska utformas. Även reglerna för värdering av tomtmark till de byggnader som producerar värme och kyla kommer att behöva kompletteras. För en anläggning som producerar både el och värme och som mot bakgrund av utredningens förslag delas upp i två byggnadstyper och därmed också två taxeringsenheter, en elproduktionsenhet och en industrienhet, måste särskild hänsyn även tas vid värderingen av tomtmarken. Värdet av tomtmark för elproduktionsenheter, kraft- värmeverk, utgör en andel av det totala taxeringsvärdet (1,av kraftverkets värde i nybyggt skick, 15 kap. 15 § första stycket FTL). För industrienheter utgör markvärdet, som beskrivits ovan, normalt en riktvärdeangivelse i kronor per kvadratmeter tomtareal Värmecentraler och kraftvärmeverk, m.m. multiplicerat med arealen. Vid klassificering av värdefaktorn storlek kommer värderingsenhetens areal att anpassas till hur stor del av marken som används för den industriella verksamheten. Hur den närmare uppdelningen av marken som hänförs till värme- respek- tive elproduktionsenheten bör, mot bakgrund av att olika metoder kan vara lämpliga beroende på anläggningstyp, avgöras av Skatte- verket och tas in i t.ex. ett allmänt råd. Tänkbara metoder för scha- blonmässig proportionering av den del av marken som ska anses till- höra ”värmedelen” av kraftvärmeverket kan vara att använda kvoten av värmeeffekten och kraftvärmeverkets totala effekt (summan av el- och värmeeffekt). En annan tänkbar metod är att använda det så kallade alfa-värdet för proportioneringen. I detta fall används alltså kvoten av producerad el och producerad värme i kraftvärmeverket. Ytterligare andra metoder kan användas och det är den som bäst återspeglar markens marknadsvärde som ska användas. Detta förfarande med att dela upp marken i olika taxeringsen- heter förekommer även när det på en anläggning finns både hyreshus och industribyggnader. I dessa fall delas anläggningen upp i en hyreshusenhet och en industrienhet. En uppdelning av marken i två enheter är således nödvändig redan med dagens system. I dagens system taxeras dessutom hyreshusenheter vid både allmän och förenklad fastighetstaxering medan industrienheter enbart taxe- ras vid allmän sådan. Det ligger inom ramen för förberedelsearbetet att, för alla typer av produktionskostnadsvärderade anläggningar, revidera och utvär- dera de föreskrifter och rekommendationer som ligger till grund för värderingen. Utredningen konstaterar dock att en värdering en- ligt produktionskostnadsmetoden av de anläggningar som produ- cerar värme och kyla inte är värderingstekniskt mer komplicerad än värderingen av andra anläggningar som värderas med denna metod. Den värderingsmodell och systematik som an- vänds vid värdering av produktionskostnadsvärderad industri kan mot denna bakgrund även tillämpas för dessa typer av anläggningar. Värmecentraler och kraftvärmeverk, m.m. finns anledning att illustrera förslaget med ett exempel av- seende dess tillämpning på en anläggning där fastigheten omfattar en byggnad med ett kraftvärmeverk och en byggnad som innehåller tre värmeproduktionsenheter. Det är emellertid viktigt att betona att exemplets syfte enbart är att åskådliggöra regelverkets funktions- sätt. De olika värdena som används nedan ska alltså inte tillmätas betydelse i sig. Likväl är siffrorna i möjligaste mån valda för att exemplet ska vara realistiskt. När det gäller värmeproduktionsenheterna är den antagna pro- duktionskostnaden och den antagna nedskrivningen enligt IN-tabel- len tentativa. Syftet med exemplet är som sagt att illustrera beräk- ningsmodellen, inte taxeringsvärdenivån i sig. Det bör vidare noteras att det är riktvärdeangivelsen vid den all- männa fastighetstaxeringen (nivåår 2011) som används i be- räkningarna för kraftvärmeverkets elproduktionsenhet. De antagna värdena för värderingen av värmeproduktionsenheterna hänför sig inte till någon taxering, utan är endast ägnade att illustrera beräk- ningsmetodiken. Fastighetens areal uppgår . Vid anläggningen, belägen i en medelstor stad (ortstyp 2), finns en byggnad i form av ett kraftvärmeverk vars effekt uppgår till el och 40 mega- watt värme. Insatsbränslet är biobränsle. Värdeår är 2010. Elcerti- fikatberättigad elproduktion uppgår till . Vid anläggningen finns även en byggnad med två värmeproduk- tionsenheter, det ena har en installerad värmeeffekt på och eldas med biobränsle, det andra har en installerad värmeeffekt på och har avfall som insatsbränsle. Årlig driftstid för båda värmeproduktionsenheterna är cirka . Värde- år är 2002 respektive 2001. Byggnaden med värmeproduktionsenheterna innehåller även ytter- ligare en sådan, en topplastenhet med installerad Värmecentraler och kraftvärmeverk, m.m. värmeeffekt och med olja som insatsbränsle. Årlig beräknad drifts- tid är . Återanskaffningskostnaden är inte känd för någon av de värme- producerande enheterna, varför erfarenhetstal behöver användas. I. Elproduktionsenhet (el) Kraftverksbyggnad 115 (värdeår 2010). Riktvärdeangivelse (kraftvärmeverk) x installerad effekt x ålders- faktor Nö-tabell x 0,735 = byggnadsvärde. 6 200 x 20 000 x 0,99 x 0,735 = 90 228 600, avrundat till . Justering för värdeinverkan av elcertifikat /kWh. 120 000 000 x 1,44 = . Markvärderingsenhet 116: Tomtareal 7 000 kvm. Totalvärde av kraftvärmeverket i nybyggt skick x 0,015 = markvärde. 6 200 x 20 000 x 0,015 =1 860 000 kronor. Taxeringsvärde elproduktionsenheten: 262 800 000 (byggnadsvärde) + 1 860 000 (markvärde) x 0,005 = . 15Enligt den föreslagna 2 kap. 2 a § FTL indelas kraftvärmeverket som en kraftverksbyggnad när det gäller den del av anläggningen som är inrättad för kommersiell produktion av elek- trisk starkström. Byggnaden utgör enligt 6 kap. 2 § FTL en värderingsenhet. 16Markvärdet för kraftverket bestäms enligt 15 kap. 15 § första stycket FTL. Som framgår av den bestämmelsen sker det utan beaktande av verklig markyta. Värmecentraler och kraftvärmeverk, m.m. Industrienhet (värme) Övrig byggnad 117 (värdeår 2010) Byggnadsvärderingsenhet 1 (värmeproduktionsenheten i kraftvärme- verket – biobränsle): Återanskaffningskostnad (erfarenhetstal /kW x installerad effekt [kW]) x nedskrivningsfaktor IN-tabell x taxeringsvärdenivå = byggnadsvärde. 8 000 x 40 000 x 0,56 x 0,75 = 134 400 000, avrundat till . Övrig byggnad 218: Byggnadsvärderingsenhet 1 (värmeproduktionsenhet – biobränsle, värdeår 2002): Återanskaffningskostnad (erfarenhetstal /kW x installerad effekt [kW]) x nedskrivningsfaktor IN-tabell x taxeringsvärdenivå = byggnadsvärde. 8 000 x 35 000 x 0,34 x 0,75 = 71 400 000, avrundat till . Byggnadsvärderingsenhet 2 (värmeproduktionsenhet – avfall, värde- ): Återanskaffningskostnad (erfarenhetstal /kW x installerad effekt [kW]) x nedskrivningsfaktor IN-tabell x taxeringsvärdenivå = byggnadsvärde. 11 000 x 25 000 x 0,32 x 0,75 = . Byggnadsvärderingsenhet 3 (värmeproduktionsenhet – topplast): Åsätts inte något taxeringsvärde19 = . 17Kraftvärmeverkets värmeproduktionsenhet indelas som en övrig byggnad enligt 2 kap. 2 och den föreslagna 2 a §§ FTL. 18Med tanke på att byggnaden innehåller tre värmeproduktionsenheter som använder olika bränslen, har olika år och dessutom innehåller en topplastenhet underlättar det värderingen att byggnaden enligt den föreslagna 6 kap. 3 a § FTL, och med undantag från 6 kap. 2 § FTL, delas upp i tre värderingsenheter. 19 Enligt den föreslagna 7 kap. 16 § 7 FTL. Värmecentraler och kraftvärmeverk, m.m. Markvärderingsenhet 1 (mark till övrig byggnad 1 och 2)20: Tomtareal 34 000 kvm.21 Riktvärde /kvm. 34 000 kvm x /kvm = , avrundat till . Markvärderingsenhet 2 (mark till topplastenhet): Tomtareal 34 000 kvm.22 Åsätts inte något taxeringsvärde = . Taxeringsvärde industrienheten: 271 000 000 (byggnadsvärde) + 6 000 000 (markvärde) = . 20Markvärdet bestäms enligt 12 kap. 5 § FTL av värderingsenhetens tomtmarksareal. Fastig- hetens areal uppgår till 75 000 kvm. I aktuellt fall används ett hypotetiskt ”Allmänna råd SKV A 2018:xx” för proportioneringen av vilken ytan som ska hänföras till markvärderingsenheterna 1 och 2 där schabloniseringen sker på grundval av enheternas effekt. 2175 000 kvm x 100 MW (enheter på 40 MW + 35 MW + 25 MW)/220 MW (enheter på 20MW + 40 MW + 35 MW + 25 MW + 100 MW). 2275 000 kvm x 100 MW/220 MW (enheter på 20 MW + 40 MW + 35 MW + 25 MW + 6Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. Vilken metod ett kraftverk värderas enligt vid en fastighetstaxering beror på om det tillhör huvudgruppen vattenkraftverk eller värme- kraftverk. Värmekraftverken är enligt 15 kap. 1 § andra stycket fas- tighetstaxeringslagen (1979:1152), förkortad FTL, indelade i kraft- verkstyperna kärnkraftverk, kraftvärmeverk, kondenskraftverk och vindkraftverk. När det gäller vindkraftverk avviker fastighetstaxeringslagens terminologi från språkets normala betydelse eftersom dessa i lagen definieras som värmekraftverk utan att vara det tekniskt sett. Vi- dare är lagen inkomplett då den inte innehåller alla förekommande kraftverkstyper. Sol- och vågenergi har kommit att användas för kommersiell produktion av starkström som dessa kraftverkstyper saknas i lagens 15 kapitel som innehåller vär- deringsmetoderna för kraftverksbyggnader och tillhörande tomtmark. Utredaren ska analysera lagstiftningen om fastighetstaxering och fastighetsbeskattning och bedöma om den bör förändras i något av- seende. Utredaren ska sträva efter en fastighetstaxering och fastig- hetsbeskattning av elproduktionsenheter som är samhällsekonomiskt effektiv och som inte snedvrider förutsättningarna mellan de olika elproduktionstyperna, mellan elproduktion och annan näringsverk- samhet eller mellan anläggningar med olika kapacitet. På fastighetstaxeringens område omfattar uppdraget bl.a. bestäm- melserna om värderingsenheter. Vindkraftverk indelas, som redan Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. framgått, som en typ av värmekraftverk, trots att de i tekniskt hänseende inte utgör värmekraftverk. Utredaren ska analysera om vindkraftverk bör indelas på något annat sätt eller om befintlig indelning är ändamålsenlig. Utredningen ska föreslå hur anläggnin- gar för energislag som inte kan indelas som någon av de befintliga kraftverkstyperna, såsom t.ex. solenergi och vågenergi, kan fastig- hetstaxeras och fastighetsbeskattas som elproduktionsenheter. På fastighetsbeskattningens område omfattar uppdraget såväl underlaget för uttag av fastighetsskatt som förfaranderegler. Upp- draget omfattar däremot inte en översyn av fastighetsskattesatserna. Utredaren bör i möjligaste mån eftersträva att förenkla och ratio- nalisera fastighetstaxeringen och fastighetsbeskattningen. Utred- aren är även oförhindrad att föreslå ändringar i syfte att åstadkomma ökad tydlighet och överskådlighet samt språklig modernisering och enhetlighet. Vindkraften (vindenergin) är en förnybar energikälla som började utnyttjas internationellt för kommersiell elproduktion . Vindkraften kan sägas vara omvandlad solenergi. Vind uppstår när solen värmer jorden som i sin tur ger värme till atmos- fären. Solvärmen fördelas dock ojämnt över jorden. De resulterande temperaturskillnaderna bildar lufttryck vilka skapar vindar när luften rör sig från högre till lägre tryck. Vindkraft används numera över stora delar av världen för att producera el. Vindkraftverken uppvisar en stor variation i typ och storlek. Vindkraftverken är anpassade för drift i olika miljöer och vindförhållanden, t.ex. beroende på om verket är beläget på land eller till havs. Betydande tekniska och kostnadsreducerande fram- steg sker fortfarande inom vindkraftsindustrin. Flera olika faktorer påverkar hur mycket el ett vindkraftverk producerar. Utvecklingen går mot allt högre installerad effekt och navhöjd samt större rotordiameter. Dessutom genererar avancerade turbiner också betydligt mer elektrisk ström än vad klassiska tur- biner gör, t.ex. vid mellankraftiga vindstyrkor kring 8–per Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. sekund.1 De faktorer som påverkar effektiviteten mest är storleken på vindkraftverkets installerade effekt och verkets placering, men även tornets höjd och rotordiameter är viktiga parametrar. Verk med högre navhöjd kräver dessutom mindre underhåll eftersom vinden är jämnare på högre höjd med minskat slitage på verkens mekanik som följd. Efter den särskilda fastighetstaxeringen (SFT 15) finns det totalt 2 992 stycken fastighetstaxerade vindkraftverk i . Dessa har ett taxerat byggnadsvärde på sammanlagt . För utförligare statistik se tabellerna 6.1 och 6.2. Tabell 6.1 Antal och taxeringsvärde 2015 Anm.: Observera att tabell 6.1 och 6.2 gäller ”vindkraftsenheter”, dvs. både vindkraftverk och marken till sådana. Typkod 718 tomtmark till vindkraftverk, är tomten till vindkraftverk på ofri grund. Typkod 734, vindkraftverk, är dels vindkraftverk på ofri grund, dels vindkraftverk där även marken är i samma ägares hand. Typkod 740 avser vindkraft i vattenområde. Typkod 790 avser vindkraftverk där bygglov erhållits men byggnation ännu inte påbörjats. För utförligare redovisning av befintliga typkoder hänvisas till bilaga 2.b bTaxeringsenhet: Anger vad som ska taxeras för sig. En fastighet ska utgöra en taxeringsenhet om inget annat föreskrivs. En taxeringsenhet kan bestå av flera värderingsenheter. Se även avsnitt 3.2 under rubriken . cVärderingsenhet: Den egendom som ska värderas för sig. För vindkraftverk ska varje aggregat och dess tomtmark värderas för sig. Se även avsnitt 3.2 under rubriken . dTaxeringsenhet med vindkraftverk där det även finns värderingsenhet med tomtmark till detta, dvs. enhet med vindkraftverk och mark i samma ägares hand. Tomtmarken redovisas då på en egen rad i tabellen. Källa: Lantmäteriet. 1 Jfr : Market Value and the Future of Renewables (s. 41), EFORIS , . Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. SOU 2016:31 Antal taxeringsenheter med vindkraftverk per län Anm.: För förklaring av typkoder se tabell 6.1. Totalt producerades det el med vindkraft , vilket motsvarar av den svenska elproduktionen . Vid slutet av året fanns det enligt Svensk vindenergi 3 233 vindkraftverk med en total installerad effekt om . För vindkraftens utveckling se figur 6.1. Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. Vindkraftens utveckling åren 1982–2015 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 1996 1998 2000 2002 2004 2006 2008 2010 2012 2014 Installerad effekt (MW) Elproduktion (GWh) Antal verk (st) Källor: , och Svensk vindenergi. Det bör noteras att de uppgifter som redovisas ovan är hämtade från olika källor.