sou · H4B370 · 2016-10-26 00:00:00 — Regeringen beslutade att ge en särskild ut- redare i uppdrag att undersöka om det finns behov av åtgärder i syfte att säkerställa ett starkt straffrättsligt skydd mot människo- handel, köp av sexuell tjänst och köp av sexuell handling av barn. Utredningen, som antagit namnet människohandelsutred- ning, har därefter fått tre tilläggsdirektiv. Utredningstiden har för- längts och uppdraget skulle slutredovisas . Utredningstiden förlängs nu ytterligare i de delar av uppdraget som avser att utvärdera tillämpningen av bestämmelsen om människo- handelsbrott och undersöka om syftet med lagändringen 2010 har uppnåtts samt att granska hur de brottsbekämpande myndigheterna utreder och i övrigt arbetar med ärenden om människohandel (dir. 2014:128), att se över straffskalorna för människohandel och kopp- leri (dir. 2015:64) och att se över den straffrättsliga lagstiftningen mot exploatering av utsatta personer, såsom för tvångsarbete, tiggeri eller annan ekonomisk (dir. 2015:131). Uppdraget i dessa delar ska i stället slutredovisas . I övriga delar ska uppdraget fortfarande redovisas , men i ett delbetänkande. Detta avser då uppdraget att utvärdera vilket genomslag skärpning av straffet för köp av sexuell tjänst har fått, att se över straffskalan för köp av sexuell handling av barn, att utvärdera tillämpningen av oaktsamhetskravet i 6 kap. 13 § (dir. 2014:128) och att analysera och ta ställning till om brottet köp av sexuell tjänst ska undantas från kravet på dubbel straffbarhet (dir. 2015:6). I vårt uppdrag som rör bestämmelsen om människohandel har det ingått att genomföra en praxisgenomgång. För att närmare kunna redogöra för praxis på området har vi valt att samla in, gå igenom och referera relevanta domar från tingsrätter och hovrätter –2015. Vi har bl.a. begränsat genomgången till domar där en prövning av 4 kap. 1 a § BrB i dess lydelse efter ändringen varit aktuell. Under aktuell tidsperiod har inte meddelat någon dom som rör människohandel. I det följande redogörs för det material vi erhållit. Referaten redo- visar domarna i nedkortad form och endast såvitt avser den aktuella frågan som är relevant för utredningen. Vad gäller domstolarnas bedömningar i olika frågor redovisas dessa huvudsakligen på det sätt som de antecknats i domarna. Vi har emellertid valt att inte redo- visa de delar av domstolarnas bedömningar där domstolarna redo- gör för innehållet i lagförarbeten. Vi har också valt att korta ned redovisningen av bedömningarna av målsägandenas och de tilltalades trovärdighet. Frågor rörande skadestånd och andra särskilda yrkan- den berörs inte, vilket även innebär att eventuella överklaganden från målsäganden inte berörs. Det finns ännu inga avgöranden från där någon åtalats för människohandel. I målet1 hade hovrätten att ta ställning till exploatering i form av tvångsarbete. I tingsrätten yrkade åklagaren ansvar mot CT för människohandel, försök till våldtäkt olaga hot och misshandel. I målet förekom två målsägande, IC och VD. IC var målsägande under åtalspunkterna för människohandel och försök till våldtäkt. I den del åtalet avsåg människohandel yrkade åklagaren ansvar enligt följande. CT har till och med transporterat minderåriga , född , från via till och därefter i inhyst IC i en personbil samt senare i två på Camping i . Under resan mellan och och även på olika platser i har CT tvingat IC att, på egen hand eller tillsammans med CT, stjäla varor som CT skulle sälja vidare i vinstsyfte eller som skulle användas för konsumtion. CT har valt ut lämpliga varor och butiken där tillgreppen har ägt rum och instruerat IC hur hon skulle gå till väga för att utföra stölderna. CT har således utnyttjat IC i tvångsarbete eller annan verksamhet som inneburit nödläge för IC. Under vistelsen i har IC varit under kontroll av CT. Hon har som minderårig i ett främmande land, där hon inte behärskat språket och helt saknat medel för att klara sig, saknat realistiska möjligheter att resa hem. Hon har haft tillgång till en mobiltelefon vilken hon en- dast kunnat använda under förutsättning att CT fyllt på pengar på tele- fonens kontantkort. CT förnekade brott. 1 dom i mål B 756-12 (dom i mål B 9980-11). Tingsrätten konstaterade inledningsvis att det var klarlagt att CT kört sin sjuttonåriga styvdotter från till och att han har ordnat boende åt dem först i en husvagn på Camping och sist i den husvagn som VB äger. Tingsrätten uttalade därefter i huvudsak följande. Som tingsrätten har uppfattat det så har både IC och hennes styvfar CT lämnat i huvudsak samstämmiga uppgif- ter om att de båda har lämnat för att försöka ordna ett bättre liv i . CT hade ju tidigare besökt och skaffat kon- takter och bekanta. Det har ju också framkommit att IC rymt från ett ungdomshem i och att hennes mamma avtjänade ett längre fängelsestraff samt att hon också var efterlyst i . Eftersom IC är minderårig krävs ju inte heller något otillbörligt medel – vilse- ledande eller tvång – för att finna att CT har gjort sig skyldig till människohandel som åklagaren har påstått. Frågan under åtalspunk- ten 1 är om CT transporterat och inhyst IC i i syfte att exploatera henne för sådant ändamål, arbete eller annan verksamhet som inneburit nödläge för henne. Det som har påståtts är då att syftet skulle ha varit att hon skulle stjäla med och åt CT. IC har själv berättat att hon fram har stulit på uppdrag av CT fem till sex gånger. Hon har berättat att det var fråga om mat och fyra förpack- ningar med tobak. Tobaken stal hon när hon åkte båt ensam. Vad gäller maten skulle hon stjäla kött, oxfilé. CT körde henne då till affärer och sa till henne vad hon skulle göra. Enligt tingsrättens mening har IC berättat synnerligen återhållsamt och utan detaljer om det som skulle ha varit det påstådda syftet med att hon följde med CT till . Det kan i och för sig hållas för tro- ligt att hon stulit mat och tobak vid sammanlagt fem till sex till- fällen och också på uppdrag av CT, särskilt mot bakgrund av att hans medförda kontanter inte torde ha räckt så långt till uppe- hälle för dem båda. Tingsrätten finner dock inte att IC:s uppgifter angående stölderna både vad gäller antal tillfällen och mängder av varor visar att syftet med att hon följde med CT till har varit att hon skulle utnyttjas till sådant arbete. Så även om CT:s syfte med att hon följde med kan ha varit att exploatera henne för annat ändamål som skulle kunna innebära nödläge för henne, så har ju detta inte påståtts från IC. Dessutom kan det ifrågasättas om gär- ningspåståendet skulle kunna bifallas på rent formella grunder, då åklagaren inte angett att syftet med transporten och inhysningen just varit att stjäla varor. Åtalet för människohandel ska därmed ogillas. Tingsrätten ogillade således åtalet för människohandel. Även åtalen för olaga hot och misshandel ogillades. CT dömdes dock för försök till våldtäkt till fängelse . Åklagaren överklagade tingsrättens dom och yrkade att hovrätten skulle döma CT för människohandel enligt följande justerade gär- ningsbeskrivning: CT har, i syfte att exploatera IC i tvångsarbete eller annan verksamhet i en situation som inneburit nödläge för IC, till och med transporterat minderåriga , född , från via till och därefter i inhyst IC i en personbil samt senare i två på Camping i . På olika platser i samt på en båtresa har CT förmått IC att, på egen hand eller tillsammans med CT, stjäla varor som CT skulle sälja vidare i vinstsyfte eller som skulle användas för konsumtion. CT har valt ut lämpliga varor och butiker där tillgreppen har ägt rum och in- struerat IC hur hon skulle gå till väga för att utföra stölderna. CT har således exploaterat IC i tvångsarbete eller annan verksamhet i en situation som inneburit nödläge för IC. CT yrkade att hovrätten skulle ogilla åtalet för försök till våldtäkt eller i vart fall lindra påföljden. Hovrätten konstaterade i huvudsak följande. Som tingsrätten kon- staterat är det utrett att CT har kört IC från till och att han sedan har ordnat boende åt dem i på Camping i . Åklagaren har gjort gällande att CT transpor- terat IC till och inhyst henne i bl.a. här i syfte att hon skulle stjäla varor som CT bl.a. skulle sälja vidare i vinstsyfte. Såväl IC som CT har berättat att de lämnade för i avsikt att ordna ett bättre liv här. IC har uppgett att hon i vid fem eller sex tillfällen stal mat och tobak på uppmaning av CT. Enligt henne skulle CT sälja vissa av varorna vidare medan en del av maten användes för deras uppehälle. CT har förnekat att han skulle ha sagt åt IC att stjäla. Han har vidare berättat att han hade sparade pengar med sig från , att han skulle söka arbete här och att han inte tvingade IC att bo tillsammans med honom i husvagnarna. I likhet med tingsrätten anser hovrätten att varken IC:s uppgifter eller övrig utredning visar att CT företagit aktuella handelsåtgärder i syfte att exploatera IC för påstått ändamål, och detta även om IC:s uppgift att hon stulit varor på begäran av CT godtas. Även hovrätten fann således att åtalet för människohandel skulle ogillas. I övrigt fastställde hovrätten tingsrättens dom. Avgörande från Hovrätten över och , I målet2 hade hovrätten att ta ställning till frågor om människohandel för sexuella ändamål. I tingsrätten yrkade åklagaren ansvar för människohandel, köp av sexuell tjänst och olovlig körning. I målet förekom tre tilltalade. CD och BM åtalades för människo- handel. Därutöver åtalades CD för olovlig körning. En person, ES, åtalades för köp av sexuell tjänst. I den del målet avsåg människohandel förekom två målsägande, A och B. I den delen yrkade åklagaren ansvar enligt följande. CD och BM har –gemensamt och i samråd, med vilseledande om ekonomiska förmåner och arbetsvillkoren i övrigt samt med utnyttjande av målsägandenas utsatta belägenhet, rekryterat och förmått A och B att bege sig från till , hämtat dem i och transporterat dem till Klippan samt in- hyst dem i BM:s bostad på 8a i Klippan, allt i syfte att de skulle exploateras för sexuella ändamål. Den sexuella exploateringen har sedan också förverkligats efter ankomsten till . Åklagaren redovisade därutöver i gärningsbeskrivningen vari vilse- ledandet bestått i, hur målsägandena, genom CD:s ombesörjande, transporterats till och på vilket sätt de båda tilltalade på ett otillbörligt sätt ekonomiskt utnyttjat målsägandenas tillfälliga sexu- ella förbindelser. Åklagaren påtalade på olika sätt även målsägandena utsatta belägenhet. Beträffande BM anförde åklagaren även att han i vart fall på olika sätt med råd och dåd främjat människohandels- brottet. För det fall gärningen inte skulle bedömas som människo- 2 Hovrätten över och dom i mål B 111-12 (tingsrätts dom i mål B 4188-11). handel utan som koppleri gjorde åklagaren gällande att brottet av olika skäl skulle bedömas som grovt. CD förnekade människohandel men erkände koppleri av normal- graden. Han vidgick att han genom att transportera A och B till kunder främjat att A och B haft tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning. BM förnekade samtliga gärningar. Han vidgick att A och B bott hon honom från till och att han haft sexuell kontakt med B, dock inte mot betalning. Tingsrätten konstaterade inledningsvis att Målsägande A har på ett trovärdigt sätt berättat om anledningen till resan som hon och hennes företog till . Berättelsen fick också stöd av ett vittne, tågkontrollanten BB, som omvittnade att hon upplevde att måls- ägandena befann sig i en utsatt situation och att de var sannings- enliga om sin belägenhet. Tingsrätten konstaterade vidare att de till- talades berättelser inte framstått som sanningsenliga. Tingsrätten fann det utrett att CD förmedlar sexuella tjänster, att A och B under besöket i , efter att CD förmedlat kunder, också rent fak- tiskt sålt sexuella tjänster, att CD även transporterat A och B till kunderna samt att BM i vart fall vid A:s och B:s ankomst måste för- stått syftet med deras besök. När det gällde frågan om de gärningar som de tilltalade gjort sig skyldiga till skulle bedömas som människohandel uttalade tings- rätten, efter att ha redogjort för förarbeten till bestämmelsen, i huvud- sak följande. Människohandelsbrottet tar alltså sikte på förfaranden där gärningsmannen bemästrar offrets fria och verkliga vilja. Det måste råda ett orsakssamband mellan de förfaranden genom vilka gärningsmannen uppnår maktförhållandet och de handelsåtgärder som vidtas. Att ett vilseledande skett genom att CD till A och B för- medlat oriktiga uppgifter angående villkoren för resan är klarlagt. Syftet med att lämna dessa oriktiga uppgifter har varit att förmå målsägande A och B att resa till i syfte att sexuellt exploa- teras. Vidare har ytterligare handelsåtgärder vidtagits målsägande A och B befunnit sig i , såsom att inhysa dem och transportera dem till olika kunder, medan CD alltjämt vidmakt- hållit A:s och B:s oriktiga uppfattning avseende villkoren och betal- ningen. Genom att de sexuella tjänsterna förmedlats och utförts har syftet också kommit att förverkligats. Frågan i målet är huru- vida CD och BM bemästrat A:s och B:s fria vilja och på så vis för- mått dem att underkasta sig handelsåtgärderna. Genom ett flertal kontakter med A innan resan till har CD byggt upp ett förtroende från A:s sida. Han har vidare genom dessa kontakter haft åtminstone viss vetskap om målsägandes personliga och ekono- miska förhållanden, såväl i som i . Av sms och chattkonversationer, som åberopats som bevisning i målet, kan det även anses klarlagt att CD varit medveten om att den utlovade betalningen och villkoren har varit själva förutsättningen för att A och B skulle ta sig till . A har vid ett flertal tillfällen för henne och B:s räkning försäkrat sig om att lönen skulle vara de utlovade , vilket CD bekräftat. Vidare måste CD, med den bakgrund han har, haft vetskap om att detta var en stor summa pengar för två unga prostituerade kvinnor från . Även om detta förhållande i sig inte kan anses vara tillräckligt för att offren skulle befinna sig i en utsatt belägenhet i lagens mening, har detta betydelse för det maktförhållande CD och sedermera BM haft över kvinnorna. Genom att lämna vilseledande uppgifter för att få A och B att åka till i syfte att de skulle exploateras sexuellt, och betala för deras bussbiljetter, har CD haft ett otillbörligt inflytande över kvinnornas handlingar. I synnerhet efter att A och B under buss- resan frågat CD om pengar för att kunna köpa förnödenheter har CD fått vetskap om att de inte haft några ekonomiska medel för att klara sig på egen hand. Väl i har CD och BM, genom att inhysa och transportera målsäganden till olika kunder, förstärkt kvinnornas beroendeställning. BM har haft vetskap om kvinnornas situation och syftet med deras vistelse där, men trots detta inhyst och transporterat kvinnorna till kunder. A har berättat att de varit rädda för vad CD skulle göra när de märkte att han blev upprörd för att de krävde pengar. De hade dock varken pengar eller några kontakter för att kunna ta sig hem. Inte heller kunde de språket. Detta, samt den situation som A och B befann sig i när de steg på tåget, visar att de inte haft något annat godtagbart val än att ge efter för det psykiska tvång som CD och BM utövat. Sammanfattnings- vis har CD och BM skapat ett maktförhållande som typiskt sätt varit ägnat att försätta A och B i en sådan situation att de i slutändan skulle bli exploaterade för sexuella ändamål, vilket de sedan utnytt- jat. CD har därför i enlighet med åklagarens gärningspåstående i åtalet gjort sig skyldig till människohandel. Vad gäller BM:s delaktighet får denna bedömas som att han med råd och dåd främjat människo- handelsbrottet i enlighet med åklagarens ansvarsyrkande i andra hand, varför han ska dömas för medhjälp. Gärningarna kan inte be- dömas som mindre grova. Tingsrätten dömde således CD för människohandel och olovlig körning till fängelse och . BM dömdes för med- hjälp till människohandel till fängelse . Därutöver dömde tings- rätten ES för köp av sexuell tjänst, av A, till 40 dagsböter. Såväl åklagaren som de tilltalade CD och BM överklagade tings- rättens dom. Åklagaren yrkade att hovrätten skulle döma CD till ett längre fängelsestraff än vad tingsrätten gjort. Åklagaren yrkade bl.a. vidare att hovrätten skulle döma BM för människohandel till det av tingsrätten bestämda straffet. CD yrkade bl.a. att hovrätten skulle ogilla åtalet för människo- handel och i stället döma honom för koppleri samt, under alla för- hållanden, sätter ned fängelsestraffet. BM yrkade bl.a. att hovrätten skulle ogilla åtalet i sin helhet. I andra hand yrkade han att hovrätten skulle bedöma gärningen som medhjälp till människohandel, mindre grovt brott, och bestämma påföljden till villkorlig dom med samhällstjänst eller, i vart fall, sätta ned fängelsestraffet. Genom tingsrättens i den delen inte överklagade dom skulle CD dömas för olovlig körning. Hovrätten fann det, liksom tingsrätten, styrkt att CD objektivt sett agerat helt i enlighet med vad åklagaren påstått i gärnings- beskrivningen. När det gällde BM konstaterade även hovrätten att någon annan slutsats inte rimligen kunde dras av utredningen än att BM, senast när målsägandena anlände till , varit införstådd med att de här skulle ägna sig åt prostitution samt att han, med den vetskapen, varit med och hämtat målsägandena i , transporterat dem till Klippan och där inhyst dem i sin bostad fram till . Hovrätten konstaterade vidare att BM gemen- samt och i samråd med CD på olika sätt fram till främjat och på ett otillbörligt sätt ekonomiskt utnyttjat att A och B haft totalt ca 13 tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning och att CD tagit emot och tillägnat sig all betalning från sexköparna. Hovrätten fann däremot inte det ställt utom rimligt tvivel att BM varit införstådd med vad som föregick målsägandenas ankomst till och på vilka villkor de reste hit. När det gällde frågan om hur CD:s och BM:s respektive age- rande skulle bedömas konstaterade hovrätten i huvudsak följande. Som hovrätten tidigare redovisat är det inte styrkt att BM varit införstådd med det vilseledande om ekonomiska förmåner m.m. som föregick målsägandenas resa till . Redan av det skälet kan hans agerande inte bedömas som människohandel eller med- hjälp till människohandel. Det är däremot styrkt att han med full vetskap om de kontakter med olika män som målsägandena seder- mera hade, på sätt åklagaren angett, främjat att målsägandena haft tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning. Han har följaktligen gjort sig skyldig till koppleri. Vad han ska dömas för har inte präg- lats av förslagenhet och han kan, som hovrätten konstaterat, inte heller göras ansvarig för att koppleriet ska ha skett under män- niskohandelsliknande former. Även om utnyttjandet av målsägan- dena i mänsklig mening har varit hänsynslöst, vilket ligger i själva koppleribrottets natur, har det inte innefattat ett hänsynslöst ut- nyttjande i den mening som avses i bestämmelsen i 6 kap. 12 § tredje stycket om grovt koppleri. Enligt hovrätten är den gärning som BM gjort sig skyldig till därför att bedöma som kopp- leri av normalgraden. Målsägande A har visserligen berättat att målsägandena, när de väl befann sig i , var beredda att förhandla med CD om den ersättning de skulle få och också, om CD så önskade, ersätta honom för färdbiljetterna till . Det står, som inledningsvis har nämnts, likväl klart att CD genom vilseledande uppgifter om villkoren för den prostitution målsägandena skulle bedriva i har förmått dem att komma hit. Detta är emellertid inte tillräckligt för att gär- ningen ska bedömas som människohandel. För att straffansvar för människohandel ska komma i fråga krävs nämligen att det ska ha uppstått ett maktförhållande mellan gärningsman och offer och att gärningsmannen, genom sina åtgärder, bemästrar offrets fria och verkliga vilja. Omständigheterna ska vara sådana att offret inte har något annat verkligt eller godtagbart alternativ än att underkasta sig gärningsmannens vilja. Även om målsägandena ansåg att de av CD utlovade villkoren för att arbeta som prostituerad i var attrak- tiva, finns det inget i utredningen – inte ens målsägande A har sagt det – som ger stöd för att målsägandena inte skulle ha haft något annat val än att resa till . Det står dock klart att målsägan- dena när de väl hade lämnat och rest till befunnit sig i en utsatt situation, eftersom de saknade pengar, inte kände någon i och inte behärskade svenska språket och att detta kommit att utnyttjas av de tilltalade. Målsägande A har emellertid berättat att de efter sin ankomst till bör- jade misstänka att de hade blivit lurade på den utlovade betalningen och att de därför lämnade lägenheten i för att, om de senare skulle bestämma sig för att ge sig av, ta reda på var järnvägsstatio- nen var belägen. De har kommunicerat med omvärlden på mobil- telefoner med kontantkort som CD försett dem med och de har utan inskränkningar kunnat använda sig av BM:s dator för e-post och internetkontakter. Det bör i det sammanhanget framhållas åtminstone att målsägande A trots allt måste ha talat och förstått en del engelska, eftersom hon i det första förhöret under förundersökningen hördes på engelska utan tolk i ett drygt långt förhör och senare även talade med tågkontrollanten . Det framgår också av vad målsägande A har berättat att de slutligen efter ca när de, som hon uttryckt det när hon hördes vid tings- rätten, hade insett att de inte skulle få betalt för sina tillfälliga sexu- ella förbindelser, lämnade lägenheten i CD:s och BM:s närvaro och åkte från Klippan. Målsägande A har berättat att hon då kände sig besviken, ledsen och bedragen samt att hon tyckte att CD hade gjort narr av dem. Målsägandena har således, även om de tveklöst utnytt- jats och behandlats på oacceptabelt sätt, haft ett verkligt och god- tagbart alternativ till att underkasta sig gärningsmannens vilja. De hade kunnat ge sig i väg, vilket de även gjort när det stod klart för dem att de inte skulle få någon betalning. De kunde ge sig iväg utan invändningar från CD eller BM förlitade sig på att de på något sätt skulle ordna hjälp att ta sig tillbaka till . Det har enligt hovrättens mening inte uppstått något sådant maktförhållande mellan gärningsman och offer som är en förutsättning för att CD:s agerande ska bedömas som människohandel. Gärningen är därför inte att anse som människohandel utan som koppleri. Det koppleribrott CD har gjort sig skyldig till har dock haft människohandelsliknande inslag och har inneburit ett hänsynslöst utnyttjande av målsägandena. Brottet är därför för hans del att bedöma som grovt koppleri. Av hovrättens domslut framgår bl.a. att hovrätten, beträffande CD ändrade tingsrättens domslut på så sätt att hovrätten bedömde gärningen i åtalspunkt 1 i bilaga 1 till tingsrättens dom som grovt koppleri samt bestämde fängelsestraffets längd till . Beträffande BM ändrade hovrätten tingsrättens domslut bl.a. på det sättet att hovrätten bedömde gärningen som koppleri samt be- stämde fängelsestraffets längd . Avgörande från Hovrätten för , I målet3 hade hovrätten att ta ställning till frågor om människo- handel för sexuellt utnyttjande, i form av en påtvingad relation lik- nande tvångsäktenskap eller barnäktenskap. I tingsrätten yrkade åklagaren ansvar för människohandel, våld- täkt m.m. I målet förekom tre tilltalade. Två av dessa, MB och LS, åtalades för människohandel. I målet fanns endast en målsägande. I den del målet avsåg människohandel yrkade åklagaren ansvar enligt följande. GS har en psykisk och intellektuell funktionsnedsättning som kräver ständig tillsyn, med beteendestörning som omöjliggör honom i kon- takter med omvärlden. har hans far LS efter överenskommelse och i sam- förstånd med hans mor begett sig till bl.a. i syfte att organisera en hustru eller flickvän till GS. I eller senare i har han genom att betala till fadern till underåriga flickan [X], född [], en ersättning av och därefter låtit betala mindre summor , rekryterat henne till uppgiften som flick- vän eller hustru åt sin son.