sou · H4B377 · 2016-10-31 00:00:00 — Omfattande forskning visar att det i princip krävs en gymnasie- utbildning för att kunna etablera sig på arbetsmarknaden och minska sin sårbarhet för arbetslöshet. Att ha en gymnasieutbild- ning är även betydelsefullt för att kunna delta aktivt i samhällslivet. Att sakna en fullföljd gymnasieutbildning ökar risken för att hamna i ett ekonomiskt och socialt utanförskap. I kapitel 10 där frågan om gymnasieskolan ska vara obligatorisk behandlas redogör utredningen för argument som talar såväl för som emot att göra gymnasieskolan obligatorisk samt beskriver hur en modell för ett obligatorium till skulle kunna utformas. Utredningen bedömer att det behövs en ökad medvetenhet om gymnasieutbildningens betydelse för den enskildes livschanser. Ett gymnasieobligatorium skulle kunna bidra till en sådan höjd med- vetenhet och till att fler ungdomar skulle delta i gymnasieskolans utbildning. En obligatorisk gymnasieskola skulle innebära att elev- ernas rätt till utbildning skulle stärkas bl.a. genom kommunernas skolpliktsbevakning och att skolhuvudmännens och skolornas ansvar för att möta elevernas behov för att ge dem förutsättningar att nå utbildningens mål skulle tydliggöras. Vidare skulle elevers och vårdnadshavares ansvar för att ungdomar anstränger sig och aktivt deltar i utbildningen markeras. har utredningen visat att det finns flera nackdelar med att införa en formell skyldighet för ungdomar att gå i gymnasie- skolan. Bland annat skulle ett dispensförfarande för elever som av olika skäl inte skulle kunna eller vilja gå en gymnasieutbildning krävas. Handläggningen av dispenser skulle riskera att medföra en administration som skulle ta resurser från gymnasieskolans verk- samhet. Dispenser skulle dessutom kunna vara svåra att utfärda på likvärdiga grunder. Ett obligatorium likt skulle även behöva åtföljas av en möjlighet att vidta sanktioner mot de elever och vårdnadshavare som inte uppfyller sina skyldigheter. Att ställa krav på att påbörja och delta i gymnasieutbildning utan att detta förenas med en sanktion skulle dels skilja sig kraftigt från skol- plikten i , dels riskera att kravet enbart framstår som en rekommendation. Frågan om i vilken mån ett gymnasieobligatorium skulle ha en positiv inverkan på elevernas lärande och möjligheten att nå målen för en gymnasieutbildning är central för utredningen. Även om införandet av en skyldighet att gå i gymnasieskolan skulle kunna medföra ett ökat deltagande i gymnasieutbildning bedömer utred- ningen att en sådan skyldighet riskerar att inte vara tillräcklig för att säkerställa att ungdomar ges förutsättningar att nå målen. Utredningen bedömer att andra åtgärder som starkt betonar vikten av en gymnasieutbildning och kan ge en större hanter- barhet i dialogen med elever och föräldrar är att föredra. Utred- ningen pekar i detta sammanhang på att deltagandet i gymnasie- utbildning är högt och att nästan alla ungdomar påbörjar en gym- nasieutbildning . av ungdomarna som går ut årskurs 9 påbörjar en gymnasieutbildning . Många ungdomar som invandrar till när de är i gymnasieåldern börjar också i gymnasieskolan.1 av eleverna lämnar gymnasieskolan redan efter ett eller och kan sägas göra tidiga avbrott. Utmaningen ligger i första hand i att öka förutsättningarna för att eleverna ska få det stöd som krävs för att de ska lyckas nå målen för utbildningen och därigenom också förhindra studieavbrott. Utredningen bedömer sammantaget att andra insatser än att göra gymnasieskolan obligatorisk är mer ändamålsenliga, behäftade med färre problem och på motsvarande sätt som ett lagfäst obligat- orium kan sända en tydlig signal till såväl hemkommuner, huvud- män, skolor, vårdnadshavare som ungdomar om att alla ungdomar ska gå i gymnasieskolan. Andra åtgärder kan även på ett bättre sätt än ett obligatorium markera ett gemensamt samhällsansvar för ungdomars gymnasieutbildning. Utredningen föreslår därför att ett övergripande mål för gymnasieskolan införs. Målet för gymnasie- skolan ska vara att alla ungdomar ska påbörja och nå målen för en gymnasieutbildning. Med en gymnasieutbildning avses här nationella program och introduktionsprogram och med begreppet alla ung- domar avses hela gymnasieskolans målgrupp. Bestämmelsen kom- pletterar de övergripande syften som gäller inom alla skolformer enligt bl.a. 1 kap. 4 § och 3 kap. 3 § skollagen och de syften för gym- nasieskolan som framgår av 15 kap. 2–3 §§. Av dessa bestämmelser framgår bl.a. att gymnasieskolan syftar till att utveckla ungdomars lärande, inhämtande av kunskaper och värden samt bidra till elever- nas personliga utveckling. En bestämmelse om ett nytt mål för 1 Många ungdomar i gymnasieåldern har invandrat till och börjar i gymnasieskolan utan att först ha gått i . Asylsökande ungdomar har rätt att påbörja studier i gymnasieskolan. Asylsökande som har påbörjat en gymnasie- utbildning har även rätt att fortsätta studera efter det att de uppnått myn- dighetsåldern. Asylsökande har dock inte rätt att påbörja studier i gymnasie- skolan. Se vidare kapitel 9 Rätten till utbildning i gymnasieskolan och kapitel 4 Påbörja och fullfölja studier i gymnasieskolan. gymnasieskolan kompletterar på så sätt skolformens syften och bör genomsyra tillämpningen av övriga bestämmelser som gäller gym- nasieskolan. Se även avsnitt 25.20 om gymnasiesärskolan. Förslaget föranleder en ändring i skollagen. 25.1.2Alla unga ska vägledas mot gymnasieskolan i första hand – en ny uppgift för hemkommunen Åtgärder och lagskärpningar på flera nivåer som syftar till att undanröja orsakerna till studieavbrott och ofullständiga studier är viktiga för att lyckas med att uppnå målet att alla ungdomar ska påbörja och nå målen för en gymnasieutbildning. Utredningen före- slår att ansvaret för såväl hemkommuner, skolhuvudmän som rektorer förtydligas så att det av skollagen framgår att dessa aktörer aktivt ska verka för att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. Hemkommunen ska inte enbart erbjuda ungdomar gymnasieut- bildning, vilket är fallet . Utredningen föreslår att hemkom- munen även ges ett aktivt och pådrivande ansvar vid ungdomars övergång mellan grundskola och gymnasieskola för att undanröja risken att ansvaret för ungdomarna och deras utbildning blir oklart vid övergång mellan skolformerna. Hemkommunen ska därmed verka för att ungdomar som avslutat börjar en gymnasieutbildning. Mellan 1,5–2,av eleverna som avslutar grund- skolan årskurs 9 börjar inte direkt i gymnasieskolan och mellan 0,5–0,motsvarande ca 500–700 ungdomar börjar inte i gymnasieskolan inom två år.2 Förslaget syftar till att minska risken för att dessa ungdomar inte får det stöd de behöver i övergången mellan grund- och gymnasieskola. Hemkommunens insatser för att främja att alla ungdomar påbörjar en gymnasieutbildning kan om- fatta olika insatser. Till exempel behöver hemkommunen ha rutiner för att bevaka att de ungdomar som inte ansökt till gymnasieskolan i årskurs 9 kontaktas och erbjuds stöd och motiveras att ansöka till en gymnasieutbildning. Hemkommunens främjande arbete i över- gången mellan och gymnasieskolan behöver ta särskild 2 Cirka en fjärdedel av dessa ungdomar fanns emellertid inte folkbokförda i påfölj- ande år och kan i de flesta fall antas ha lämnat landet. hänsyn till elever i riskzonen för att inte påbörja studier i gym- nasieskolan och kan vara särskilt viktigt för elever som ska erbjudas utbildning på introduktionsprogram. Utredningen vill i detta sam- manhang peka på att bestämmelsen syftar till att förebygga att ung- domar som lämnar hamnar i det kommunala aktivitets- ansvaret. För elever som antagits till en gymnasieutbildning men redan från början uteblir, se motivtext nedan om huvudmannens ansvar. I de fall en ungdom som avslutat trots hem- kommunens aktivt pådrivande ansvar inte sökt eller inte påbörjar en gymnasieutbildning direkt efter avslutad grundskoleutbildning tar dock aktivitetsansvaret vid. 25.1.3Huvudmannens ansvar för att alla elever ges möjligheter att nå målen för sin utbildning tydliggörs Skolans huvudman behöver i högre utsträckning än arbeta aktivt och systematiskt med att förhindra studieavbrott och för att ge eleverna förutsättningar att nå målen för utbildningen. Inter- nationell forskning och praktiska erfarenheter från verksamheter i som arbetar med att förhindra elever från att avbryta sina studier visar att studieavbrott i de flesta fall föregås av varningssig- naler bl.a. i form av sjunkande studieresultat eller frånvaro. Elever som är på väg mot studieavbrott eller som riskerar att inte nå målen för utbildningen måste identifieras och orsakerna till deras situat- ion utredas. Relevanta åtgärder måste sättas in som utgår från den enskilde elevens behov. Det krävs praktiska förändringar i gymnasieskolans arbetssätt och organisation för att möta de behov som en allt mer heterogen elevgrupp medför. Utredningen bedömer att gymnasieskolan måste öka sina ansträngningar för att få eleverna att fullfölja sin gymn- asieutbildning genom att ge dem de förutsättningar och det stöd som behövs för att de ska få möjlighet att nå målen för utbild- ningen. Ansvaret för att varje elev ges möjlighet att nå målen följer av skollagen och läroplanen för gymnasieskolan.3 Huvudmannen för den gymnasieskola där eleven går ansvarar bl.a. för att resurser fördelas och anpassas efter elevernas olika 3 2 kap. 8 § skollagen, Förordning (SKOLFS 2011:144) om läroplan för gymnasieskolan, avsnitt 2.1 Kunskaper och 2.6 Rektorns ansvar. förutsättningar och behov i syfte att göra det möjligt för eleverna att nå målet med sin utbildning. Reglerna om t.ex. resursfördelning och stöd i form av extra anpassningar och särskilt stöd finns emellertid spridda på flera olika ställen i skollagen.4 Utredningen föreslår att åliggandet tydliggörs genom att regleringen i skollagen görs mer sammanhållen. Ändringen innebär att huvudmannens generella ansvar för att se till att varje elev ges möjlighet att nå målen för sin utbildning tydliggörs. 25.1.4Förebyggande åtgärder krävs för att förhindra att elever avbryter utbildningen Som framgår ovan visar utredningen att studieavbrott ofta föregås av sjunkande studieresultat och ökad frånvaro. Även om skolor har system för att registrera elevernas frånvaro finns på många skolor brister i arbetet med att motverka frånvaro och främja närvaro. Rektorns skyldighet att utreda frånvaro och vidta åtgärder följer av de gällande bestämmelserna om särskilt stöd. På olika ställen i skol- författningarna finns också spridda bestämmelser som pekar i rikt- ning mot att skolan har ett ansvar för att motverka frånvaro, främja närvaro och för att förhindra studieavbrott. Det gäller bestäm- melser som avser bl.a. elevens skyldighet att närvara, skyldigheten att anmäla frånvaro, information till vårdnadshavare om elevens från- varo samt ansvaret för skolan att notera ogiltig frånvaro i betygs- katalogen.5 Utredningen föreslår att rektorns ansvar för att se till att en elevs upprepade eller längre frånvaro utreds tydliggörs i skol- lagen. Bestämmelserna i gymnasieförordningen om vad som gäller när en elev uteblir från eller vill avsluta utbildningen påverkas av utred- ningens förslag. Enligt de nu gällande bestämmelserna är elever skyldiga att anmäla om de på grund av sjukdom eller av annan orsak inte kan delta i skolarbetet. Om en elev vill avsluta utbildningen utan att slutföra den ska eleven anmäla det till rektorn. Eleven ska kunna visa att hans eller hennes vårdnadshavare samtycker till att eleven slutar . Om en elev utan att anmäla 42 kap. 8 a §§, 3 kap. 3 och 5 a–9 §§ skollagen. 5Utredningen beskriver dessa bestämmelser närmare i kapitel 5 Studieavbrott och ofull- ständiga studier. till rektorn har uteblivit från utbildningen mer än en månad i följd, utan att detta berott på sjukdom eller beviljad ledighet, ska eleven anses ha avslutat utbildningen. Rektorn får dock besluta att eleven inte ska anses ha avslutat utbildningen om det finns synnerliga skäl. Elever anses också ha avslutat utbildningen om de inte kommer till den utbildning de antagits till och inte heller anmäler giltig orsak att utebli efter det att den första terminen startat.6 För att förhindra studieavbrott krävs alltså att huvudmän och skolor arbetar förebyggande. I linje med utredningens förslag som presenteras ovan om ansvaret för att såväl hemkommun som huvudman ska arbeta mer aktivt för att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning bör därför dessa bestämmelser förtydligas. Utredningen föreslår att huvudmannens ansvar tydliggörs vad gäller att vidta åtgärder för att elever som antagits till en utbildning men utan giltig orsak redan från början uteblir ska påbörja utbild- ningen. Om eleven trots detta inte kommer till utbildningen ska huvudmannen meddela hemkommunen . Rektorn behöver säkerställa att skolan för en dialog med en elev som vill avsluta utbildningen och undersöka vad skolan ytterligare behöver göra för att förhindra att eleven avbryter sina studier. Utredningen föreslår vidare att en elev med långvarig frånvaro kan anses ha avslutat sin utbildning först när de åtgärder som skäligen kan krävas har vidtagits. Dessa förtydliganden görs i gym- nasieförordningen. Utredningen föreslår därför att det i skollagen tas in ett bemyndigande till regeringen att meddela föreskrifter. Av utredningens direktiv framgår att det är av stor betydelse att ungdomar som har avbrutit en gymnasieutbildning ges möjlighet och motiveras att återgå till sådan utbildning. För att förtydliga utbildningsinriktningen i det kommunala aktivitetsansvaret och stärka kopplingen mellan detta ansvar och gymnasieskolan föreslår utredningen därför flera ändringar i skollagens bestämmelser om det kommunala aktivitetsansvaret. 6 12 kap. 1 och 3–4 a §§ gymnasieförordningen. Utredningen föreslår att åtgärder inom ramen för aktivitets- ansvaret i första hand ska motivera den unga att påbörja eller åter- uppta en gymnasieutbildning framför annan utbildning. På så sätt tydliggörs att aktivitetsansvaret syftar till att alla unga ska gå en gymnasieutbildning. Utredningen föreslår även att bestämmelser om samverkan mellan hemkommunens arbete inom ramen för det kommunala aktivitetsansvaret och gymnasieskolan införs med innebörden att en förtroendefull och systematisk samverkan ska eftersträvas. Förslaget betonar vikten av att sådan samverkan kommer till stånd och utvecklas. Därmed kan tiden kortas från det att en elev avbryter sina studier till dess att lämpliga åtgärder sätts in. Utredningen föreslår vidare att ungdomar som går på ett intro- duktionsprogram i gymnasieskolan inte ska omfattas av det kom- munala aktivitetsansvaret, vilket de gör med gällande bestämmelser. Utredningen anser att det inte är motiverat att dessa ungdomar omfattas av aktivitetsansvaret eftersom de redan går i gymnasie- skolan. Kommunens ansträngningar inom ramen för det kom- munala aktivitetsansvaret behöver i stället fokusera på ungdomar utanför gymnasieskolan. Många ungdomar i gymnasieåldern har invandrat till . Dessa ungdomar har inte gått i svensk grund- skola. Utredningen föreslår att aktivitetsansvaret till skillnad från inte enbart ska gälla ungdomar som fullgjort sin skolplikt i , i syfte att även täcka in målgruppen nyanlända elever med uppehållstillstånd. Aktivitetsansvaret ska därmed även omfatta ungdomar som anlänt till och folkbokförts här efter , inte haft skolplikt och inte heller genomför en utbildning inom gymnasieskola eller gymnasiesärskola eller motsvarande utbildning eller har fått en gymnasieexamen. Det är särskilt viktigt att elever i denna grupp möts av insatser som syftar till att de ska påbörja en gymnasieutbildning. För att målet om att alla ungdomar ska påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning ska kunna nås behöver de föreslagna bestäm- melserna om det kommunala aktivitetsansvaret harmoniseras med andra åtgärder som riktar sig mot gymnasieskolans målgrupp, dvs. Det kan finnas en motsättning mellan skärpta bestämmelser om att insatserna inom det kommunala aktivitetsansvaret i första hand ska motivera den unge att påbörja eller återuppta en gymnasieutbildning och andra insatser som ansvarar för. Eftersom åtgärder inom arbetsmarknads- området faller utanför utredningens uppdrag lämnas dock inte några förslag som avser en harmonisering mellan aktivitetsansvaret och dessa åtgärder. Utredningen vill dock peka på behovet av att en sådan harmonisering kommer till stånd och gäller bl.a. de lokala överenskommelser mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna som riktar sig till unga arbetslösa och den s.k. etableringsreformen som omfattar nyanlända med uppehållstillstånd i åldern 18–utan föräldrar i . 25.1.6Hemkommunens, huvudmannens och rektorn ansvar tydliggörs Sammantaget innebär förslagen ovan en tydligare och mer samman- hållen reglering av hemkommunens, huvudmannens och rektorns ansvar för att alla ungdomar påbörjar och ges möjlighet att nå målen för en gymnasieutbildning. De föreslagna författnings- ändringarna syftar till att tydliggöra ansvaret mellan de inblandade aktörerna och ökar förutsättningarna för ett systematiskt arbete. Bestämmelserna sänder även en tydlig signal till det omgivande sam- hället samt till elever och vårdnadshavare om att alla ungdomar förväntas gå i gymnasieskolan. 25.2Krav på vårdnadshavares medverkan och elevers engagemang och närvaro Flertalet av utredningens utredningens förslag syftar till att minska studieavbrotten i gymnasieskolan och att ge alla elever förutsättningar att nå utbildningens mål. För att de åtgärder som utredningen föreslår ska bli verkningsfulla behöver vårdnadshavare understödja ungdomens skolgång. Eleverna måste också engagera sig och delta aktivt i sin utbildning. 1.Vårdnadshavare ges ett medverkansansvar. Krav ska införas på vårdnadshavarnas aktiva medverkan till att en ungdom påbörjar och deltar i en gymnasieutbildning. 2.En elev i gymnasieskolan ska närvara och utifrån sina förut- sättningar delta aktivt i den verksamhet som anordnas inom ramen för den avsedda utbildningen. Eleven får endast vara frånvarande om eleven har giltigt skäl att utebli. 25.2.1Vårdnadshavarna spelar en viktig roll För att eleverna ska lyckas med sin gymnasieutbildning och för att de insatser som hemkommun, huvudman och rektorn gör ska vara verkningsfulla krävs att ungdomarnas vårdnadshavare engagerar sig aktivt och understödjer ungdomarnas skolgång. finns bestäm- melser om skolans ansvar i förhållande till vårdnadshavaren. I läro- planen för gymnasieskolan framgår att rektorn har ett särskilt ansvar för att vårdnadshavare får insyn i elevernas skolgång. I skol- lagen finns bestämmelser om att vårdnadshavare ska informeras om elevens kunskapsutveckling, studiesituation samt om frånvaro.7 För att också markera vikten av vårdnadshavarens engagemang i barnets utbildning föreslår utredningen att vårdnadshavares ansvar skärps. I där skolplikt råder ansvarar flera parter för att eleven fullgör sin skolgång: hemkommunen, huvudmannen och vårdnadshavare. Den som har vårdnaden om ett skolpliktigt barn 7 Förordning (SKOLFS 2011:144) om läroplan för gymnasieskolan, avsnitt 2.6 Rektorns ansvar, 3 kap. 4 §, 15 kap. 16 och 20 §§ skollagen. ska enligt skollagen se till att barnet fullgör sin skolplikt.8 I gymn- asieskolan, där det inte föreligger någon skolplikt, kan inte vård- nadshavarnas ansvar sträcka sig lika långt. Utbildning är dock av central betydelse för en ung persons liv och utveckling. Enligt föräldrabalken9 ska barnets vårdnadshavare bevaka att barnet får tillfredsställande försörjning och utbildning. Föräldrarna är dessutom underhållsskyldiga barnet går i gymnasie- skolan, dock längst till dess att det fyller . Även om gymnasie- skolan inte föreslås bli obligatorisk bör det enligt utredningen in- föras en skyldighet för vårdnadshavarna att aktivt medverka till att ungdomen påbörjar och deltar i en gymnasieutbildning. Utred- ningen föreslår därför att en sådan bestämmelse införs i skollagen. Förslaget ska ses som ett förtydligande av det ansvar vårdnads- havare har enligt . Det innebär en tydlig signal i skol- lagen om vårdnadshavarens roll att främja och medverka till att ung- domen deltar i gymnasieutbildning. Bestämmelsen pekar även på att vårdnadshavare är viktiga för skolan att samverka med för att elev- erna ska kunna lyckas med sina gymnasiestudier. Kravet på vård- nadshavarens medverkan ska dock inte vara kopplat till någon sanktion. 25.2.2Elever ska närvara och delta aktivt i sin utbildning Samhällets signaler om att alla ungdomar förväntas gå i gymnasie- skolan och utifrån sina förutsättningar arbeta aktivt för att nå ut- bildningens mål ska vara entydiga. Utöver vårdnadshavarens en- gagemang är det givetvis av central betydelse att eleven själv när- varar och utifrån sina förutsättningar deltar aktivt i den verksamhet som anordnas för att ge den avsedda utbildningen och lyckas nå målen för den. I den nu gällande skollagen slås fast att en elev som har valt att börja en gymnasieutbildning också ska delta i utbild- ningen. Eleven får endast vara frånvarande om eleven har giltigt skäl att utebli.10 I förarbetena till skollagen framhålls att eleverna i och med att de börjat gymnasieskolan har förbundit sig att delta i all den verksamhet som ingår i gymnasieutbildningen. 87 kap. 20 § skollagen. 96 kap. 2 § och 7 kap. 1 § . 1015 kap. 16 § skollagen. eget ansvarskännande framhålls i läroplanen som en viktig princip och som en del i skolans demokratiska arbetsformer. ska verksamheten organiseras så att eleverna successivt får ökat eget ansvar.11 Utredningen föreslår att det bör förtydligas i skollagen att elev- erna ska närvara i alla andra fall än vid sådan frånvaro som är giltig.12 Dessutom menar utredningen att det är viktigt att tydlig- göra att eleverna inte enbart ska närvara utan även utifrån sina för- utsättningar delta aktivt i den verksamhet som ingår i utbildningen. Genom förändringen vill utredningen understryka betydelsen av elevernas engagemang i sin utbildning. Utredningen bedömer att elevens aktiva deltagande och engagemang är av stor betydelse för att de insatser som utredningen föreslår ska få avsedd effekt och för att eleverna ska kunna nå målen för sin utbildning. Det är dock av stor vikt att skolan skapar förutsättningar för ansvars- tagande genom att anpassa kraven utifrån elevernas förmåga och förutsättningar och förslaget minskar inte heller skolans över- gripande ansvar för att stödja eleven. 25.3Tydligare möjligheter att gå längre i gymnasieskolan Ungdomar har rätt att påbörja en utbildning i gymnasieskolan fram till och med det första kalenderhalvåret det år de fyller och har i normalfallet rätt till utbildning . Nyanlända ung- domar har rätt till utbildning på språkintroduktion, så länge de enligt skollagen definieras som nyanlända elever. Elever som börjar sent i gymnasieskolan och som behöver mer tid utestängs inte från utbildning när de passerar , utan får fortsätta att studera vid den påbörjade utbildningen. Elevers rätt till utbildning i gymnasieskolan måste dock tillgodoses bättre. I vissa fall bör det innebära en rätt till fortsatt utbildning efter att eleven gått igenom utbildningen. 11Förordning (SKOLFS 2011:144) om läroplan för gymnasieskolan, avsnitt 2.1 Kunskaper. 2009/10:165, s. 413. 1.Det ska tydliggöras att elever som inte nått målen för en gymnasieutbildning kan ha rätt till fortsatt ut- bildning. Rätten att gå om en kurs eller att göra om gymn- asiearbetet ska därför föras in i skollagen. Förändringen tyd- liggör rätten till utbildning. Syftet med förtydligandet är att ge fler elever möjlighet att nå målen för utbildningen. 2.Det ska tydliggöras att även elever på introduktionsprogram har rätt till utbildning . Rätten till utbildning kan dock utsträckas till för en elev som är . 25.3.1Rätten att gå om en kurs kan innebära rätt till fortsatt utbildning på programmet I utredningens arbete har framkommit att gällande bestämmelser om rätten till utbildning tolkas olika av olika huvudmän.