sou · H4B378 · 2016-11-08 00:00:00 — 31I fallet Český rozhlas, (C- 11/15) konstaterade domstolen att tjeckisk public service radio inte omfattades av moms-direktivet därför att detta inte förelåg något samband mellan vederlaget och tjänsten. 32Höök, , Dags mönstra ut begreppet myndighetsutövning”, i: Allmänt och enskilt till s. 177 ff. Regleringen är förenlig med syfte och drivs utan vinstsyfte, om förmånerna är oberoende av hur stora bidrag som lämnas och inte nödvändigtvis står i proportion till den försäkrades inkomster samt om systemet övervakas av staten.33 Ett ekonomiskt system kännetecknas å andra sidan i regel av att medlemskapet är frivilligt, principen om kapitalisering gäller, verk- samheten bedrivs i vinstsyfte och rättigheter som tillhandahålls kompletterar de som tillhandahålls i ett grundläggande system. Kommissionen konstaterar i sitt meddelande att i vissa system finns inslag från båda håll. Här får man då göra av en analys av systemets olika delar och dess respektive vikt.34 De olika hälso- och sjukvårdssystemen skiljer sig betydligt från var- andra i olika medlemsstater. I vilken utsträckning olika vårdgivare konkurrerar med varandra i en marknadsmiljö beror till stor del på dessa nationella särdrag. I vissa medlemsstater är de allmänna sjuk- husen en integrerad del av det nationella hälso- och sjukvårds- systemet och nästan helt och hållet baserade på solidaritetsprinci- pen. Sådana sjukhus finansieras direkt med sociala avgifter och andra statliga medel och deras tjänster är gratis för de som är an- slutna till systemet på grundval av principen om allmän täckning. I praxis har bekräftats att om en sådan struktur finns bedriver de berörda organisationerna inte sin verksamhet i egenskap av företag. Där denna struktur finns är även verksamheter som i sig kan vara av ekonomisk art men som utförs enbart i syfte att tillhanda- hålla en annan icke-ekonomisk tjänst inte av ekonomisk karaktär. En organisation som köper varor – även i stora kvantiteter – för att kunna erbjuda en icke-ekonomisk tjänst fungerar inte som ett före- tag bara därför att det är en köpare på en viss marknad.35 Kommissionen konstaterar i sitt meddelande att i många med- lemsstater erbjuder sjukhus och andra vårdgivare sina tjänster mot ersättning, antingen direkt från patienterna eller via deras för- säkring. I sådana system förekommer det ett visst mått av kon- 33Se dom Poucet och Pistre, de förenade målen C-159/91 och C-160/91, EU:C:1993:63. 34Meddelande från kommissionen om tillämpningen av Europeiska unionens regler om stat- ligt stöd på ersättning för tillhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (2012/C8/02). 35Dom Fenin, C-205/03, EU:C:2006:453. Regleringen är förenlig med kurrens mellan sjukhus när det gäller tillhandahållandet av hälso- och sjukvårdstjänster. Om så är fallet kan en vårdtjänst inte klassi- ficeras som icke-ekonomisk bara därför att den tillhandahålls av ett offentligt sjukhus, enligt kommissionen. I praxis har klarlagts att vårdtjänster som oberoende läkare och andra privatpraktiserande läkare tillhandahåller mot ersättning på egen risk ska betraktas som ekonomisk verksamhet. Samma prin- ciper gäller för oberoende apotek. Tribunalens dom om belgiska sjukhus En dom som visar komplexiteten i denna fråga är tribunalens dom T-137/10 rörande Coordination bruxelloise d’institutions sociales et de santé (CBI)36. I domen hade en grupp privata sjukhus till kommissionen ifrågasatt om ett visst statligt stöd till offentliga sjukhus var otillåtet statstöd. Kommissionen ansåg att det var tillåtet SGEI-stöd och lade ned ärendet. De privata sjukhusen överklagade till tribunalen. Tribunalen ansåg att domen i målet C-280/00 Altmark med av- seende på transportverksamhet, vilken otvivelaktigt utgör en eko- nomisk och konkurrensutsatt verksamhet, inte kan tillämpas lika strikt på sjukhussektorn som inte nödvändigtvis kännetecknas av en konkurrensutsatt och affärsmässig dimension. Tribunalen hän- visade till domen i mål C-205/03 FENIN där det konstateras att de ministerier och andra organ som administrerar ett nationellt hälso- och sjukvårdssystem, som drivs i enlighet med principen om soli- daritet vad gäller dess finansiering genom sociala avgifter och andra statliga bidrag samt genom att de som är anslutna tillhandahålls tjänster gratis enligt ett heltäckande skydd, inte är att anse som företag när de administrerar detta system. Domstolen konstaterar dock att kommissionen i sitt beslut an- ser att visst tillhandahållande av sjukvårdstjänster på sjukhus är eko- nomisk verksamhet i det att kommissionen särskiljer detta slags verksamhet från ”förvaltningen av det nationella hälso- och sjuk- vårdssystemet”, vilken fullgörs av offentliga organ inom ramen för deras myndighetsutövning. 36 Dom CBI mot kommissionen, T-137/10, EU:T:2012:584. Regleringen är förenlig med Tribunalen påpekar att när konkurrensreglerna tillämpas på sjuk- hussektorn måste hänsyn tas till medlemsstaternas ansvar för att besluta om sin hälso- och sjukvårdspolitik samt för att organisera och ge hälso- och sjukvård. Medlemstaten utformar sitt hälso- och sjukvårdssystem enligt principer som de själva fastställer. Särskilt kan de skyldigheter som inryms i de offentliga sjukvårdstjänsterna inbegripa både skyldigheter som åläggs alla sjukhus och sådana ytterligare skyldigheter som endast åläggs offentliga sjukhus mot bakgrund av hur viktiga de är för det nationella hälso- och sjuk- vårdssystemet. Trots att tribunalen alltså anser att medlemsstaterna har stor fri- het på detta område ansåg domstolen att när olika enheter, offent- liga och privata, som ålagts samma skyldighet att tillhandahålla offentliga tjänster, omfattas av olika krav, vilket medför att kostna- der och ersättning är olika höga, ska dessa skillnader tydligt framgå av enheternas respektive uppdrag. Detta för att göra det möjligt att kontrollera huruvida subventionen är förenlig med likabehand- lingsprincipen. Kommissionen beslut var därför ogiltigt. Domen visar att trots att sjukvårdsystemet i var solidariskt finan- sierat kunde det ändå finnas inslag som gjorde att det sågs som ekonomiskt och EU-rättsliga principer som likabehandlingsprin- cipen kunde aktualiseras. Kommissionen menar i sitt meddelande att det av unionens rätts- praxis klart framgår att allmän utbildning som anordnas inom ett nationellt utbildningssystem som finansieras och övervakas av staten får betraktas som icke-ekonomisk verksamhet. I detta avseende har domstolen påpekat att staten, genom att upprätta och upprätthålla ett sådant system för offentlig under- visning som i regel finansieras med medel ur den offentliga budgeten och inte av eleverna eller deras föräldrar, inte avser att bedriva verksamhet i vinstsyfte utan endast att uppfylla sina sociala, kulturella och utbildnings- politiska uppgifter gentemot sina medborgare.37 37 Dom Kommissionen mot , C-318/05, EU:C:2007:495, p. Regleringen är förenlig med Enligt samma rättspraxis38 påverkas den offentliga utbildningens icke-ekonomiska art i princip inte av att elever eller deras föräldrar ibland måste betala undervisnings- eller inskrivningsavgifter som bidrar till att finansiera kostnaderna för att driva systemet. Sådana avgifter täcker ofta endast en bråkdel av de verkliga kostnaderna för tjänsten och kan således inte betraktas som betalning för den tjänst som tillhandahålls. Därför ändrar avgifterna inte det faktum att en offentlig utbildningstjänst som främst finansieras med offent- liga medel är av icke-ekonomisk art. Dessa principer kan enligt kommissionen omfatta offentliga undervisningstjänster, t.ex. yrkes- utbildning, privata och offentliga grundskolor och förskolor, sekun- där undervisning vid universitet samt tillhandahållande av utbild- ning vid universitet.39 Sådant offentligt tillhandahållande av utbildningstjänster måste särskiljas från tjänster som finansieras främst av föräldrar och elever eller kommersiella intäkter. T.ex. kommersiella företag som erbju- der högre utbildning som finansieras helt och hållet av studenter omfattas helt klart av den senare kategorin. Utredningen ska enligt sitt uppdrag analysera tillhandahållandet av tjänster inom skola, vård och omsorg samt asylboenden. En första fråga är då om detta är tjänster i allmänhetens intresse. Av EU- rätten följer att medlemstater har stor frihet att definiera en tjänst som en tjänst i allmänhetens ekonomiska intresse. Bara vid en uppen- bar felklassificering kan kommissionen ifrågasätta medlemstatens definition. Enligt utredningens mening går det knappast att ifråga- sätta att den typ av välfärdstjänster som ingår i utredningens upp- drag kan ses som NESGI- eller SGEI-tjänster. Det rör centrala välfärdstjänster som ska tillhandahållas alla medborgare efter be- hov, finansieras av det allmänna och är lagreglerade. 38Eftadomstolens dom av i mål nr E-5/07, dom Kommissionen mot , C-318/05, EU:C:2007:495 och dom Scharwtz, C-76/05, EU:C:2007:492. 39Kommissionens tillkännagivande om begreppet statligt stöd som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget (2016/C 262/01)c-, 2016 p. 28–30. Regleringen är förenlig med Nästa fråga är då om detta är ekonomiska tjänster. Som ovan har berörts kan denna bedömning möjligen vara olika beroende på om man ser det från ett fri rörlighets- eller konkurrensperspektiv. är skyldigt att rapportera till kommissionen om tillämp- ningen av kommissionens särskilda beslut om SGEI.40 Närings- departementet har också lämnat flera sådana rapporter. I den senaste rapporten konstateras att det finns fler tjänster av allmänt intresse som mottagit ersättning i enlighet med SGEI-beslutet, bl.a. regionala flygplatser och apotek i glesbygd.41 I en tidigare rapport från anförs att ett stort antal tjänster av allmänt intresse har identifierats i . En stor del av tjänsterna är enligt rapporten dock inte av ekonomisk natur varför statsstödsreglerna inte bedöms vara tillämpliga. Det rör sig både om tjänster som utgör myndighetsutövning och tjänster som normalt inte utförs på en marknad såsom grundutbildning, offentliga sjukhus och viss kulturpolitisk verksamhet m.m. Det finns även tjänster som ersätts på ett sådant sätt att de så kallade Altmark-kriterierna är uppfyllda. Sådan ersättning utgör enligt gäll- ande rätt inte statligt stöd. Kommissionen har i sitt meddelande om begreppet statligt stöd berört frågan hälso- och sjukvård kan ses som statligt stöd. Kom- missionen konstaterar att i unionen skiljer sig de olika hälso- och sjukvårdssystemen betydligt från varandra i de olika medlemsstat- erna. Dessa nationella särdrag är avgörande för huruvida och i vil- ken utsträckning olika vårdgivare konkurrerar med varandra. I vissa medlemsstater är de allmänna sjukhusen en integrerad del av det nationella hälso- och sjukvårdssystemet och nästan helt och hållet baserade på solidaritetsprincipen. Sådana sjukhus finansieras direkt med sociala avgifter och andra statliga medel och deras tjänster är gratis på grundval av principen om ett heltäckande skydd. Kom- missionen konstaterar att domstolen slagit fast att när en sådan 40Kommissionens beslut /21/EU om tillämpningen av artikel 106.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på statligt stöd i form av ersättning för allmännyttiga tjänster som beviljas vissa företag som fått i uppdrag att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (EUT L 7, , s. 3). 41Dnr N2016/03339/KSR. 42Dnr N2013/1131/MK. Regleringen är förenlig med struktur finns agerar de berörda organisationerna inte i egenskap av företag.43 Frågan om vilka verksamheter som ska anses ekonomiska i i EU-rättslig mening har vidare aktualiserats i samband med inför- andet av förordningen (2015:503) om särskilt anställningsstöd. Genom förordningen kan stöd lämnas till arbetsgivare som anställer personer från vissa utsatta grupper. Stöd lämnas för anställning i sådan verksamhet som regleras i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) (HSL), skollagen (2010:800), äldreomsorg enligt socialtjänstlagen (2001:453) (SoL) och funktionshinderomsorg enligt SoL och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). Om sådan verksamhet anses vara ekonomisk är stödet en form av EU-rättsligt statstöd som kräver notifiering och godkännande av kommissionen. notifierade först stödet, men återkallade notifieringen efter överläggning med kommissionen. I ett brev44 till kommissionen angav regeringen att stödet främst rörde icke-eko- nomiska aktiviteter. De berörda sektorerna är främst finansierade av skatter och sociala avgifter och bör därför främst ses som system baserade på solidaritetsprincipen där tjänsterna erbjuds kostnads- fritt eller till en bråkdel av kostnaden enligt principen om allmän täckning. Till viss del finns dock ekonomisk verksamhet när vård- och skoltjänster erbjuds av företag mot avgifter som betalas direkt av kunderna. Arbetsförmedlingen ska också kontrollera att stöd inte utbetalades i strid med artikel 107 EUF-fördraget. Stöd enligt förordningen utgjorde mot denna bakgrund inte statsstöd. Regeringen och kommissionen anser alltså vad gäller merparten av den verksamhet som berörs av utredningens uppdrag att denna i huvudsak inte är ekonomisk i EU-rättslig mening. Sammanfattningsvis kan den EU-rättsliga regleringen beskrivas med följande figur.45 43Kommissionens tillkännagivande om begreppet statligt stöd som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget, 2016 p. 23–24. 44Dnr N2015/3516/KSR/N2015/3518/KSR. 45Figuren kommer från för Europapolitiska studier. Regleringen är förenlig med Källa: för Europapolitika studier. I den innersta cirkeln finns myndighetsutövning. Mycket av statens hårda kärna som rättsväsende, försvar etc. är en självklar del av denna verksamhet. Utanför denna cirkel finns verksamhet som är allmännyttig och ofta rör förmåner till enskilda som utförs enligt en solidaritetsprincip. Utanför den har vi tjänster som är allmän- nyttiga, men bedrivs på en marknad. Allmännyttiga tjänster som skola, vård och omsorg kan – beroende på hur verksamheten är organiserad – falla inom båda cirklarna. Faller de inom den inre cirkeln ses de som icke-ekonomiska tjänster av allmänt intresse (NESGI) och omfattas inte av . Faller de inom kategorin tjänster av allmänt ekonomiskt intresse är de SGEI och omfattas av . Yttersta cirkeln är verksamhet som bedrivs på en ren- odlad marknad. Regleringen är förenlig med 11.8Välfärdstjänster är huvudsakligen icke-ekonomiska Utredningens bedömning: Verksamhet enligt skollagen vad gäller förskola, grundskola och gymnasium är inte ekonomisk. Det är oklart om någon verksamhet enligt hälso- och sjukvårdslagen, socialtjänstlagen och lagen om stöd och service till vissa funk- tionshindrade ska ses som ekonomisk. Uthyrning av asylboen- den är ekonomisk verksamhet. Vad först gäller upphandling av asylboenden är detta enligt utred- ningens mening en ekonomisk verksamhet. Uthyrning av bostäder är en verksamhet som typiskt sett bedrivs på en marknad. En ägare av exempelvis en campinganläggning kan välja att hyra ut på den reguljära marknaden eller till . Priset på tjänsten sätts genom avtal med . Någon lagstadgad skyldig- het att hyra ut bostäder till finns inte. När det gäller verksamhet enligt skollagen som rör förskola, grund- och gymnasieskola är dock praxis från och kommissionens uttolkning av rättsområdet, enligt utredningens mening tämligen entydig. Att tillhandahålla sådan utbildning enligt skollagen ska inte ses som en ekonomisk verksamhet. I ett rättsut- låtande till utredningen menar dock Szyszczak att utbildning är en ekonomisk verksamhet. Hon menar att verksamheten är på en mark- nad och att tjänsterna utgår mot ersättning.46 Det faktum att viss betalning utgår har dock i praxis inte inneburit att verksamheten nödvändigtvis ansetts vara ekonomisk.47 När det gäller grundlägg- ande utbildning som bedrivs enligt skollagen är detta något som finansieras med medel ur den offentliga budgeten och inte av elev- erna eller deras föräldrar. Tvärtom finns ett förbud mot elevavgifter i skollagen.48 Syftet med verksamheten för det allmännas del är att uppfylla sina sociala, kulturella och utbildningspolitiska uppgifter gentemot sina medborgare. Även om det finns friskolor som har 46Szyszczak, , Opinion to the Welfare commission, p. 47Dom Humbel, C-263/86, EU:C:1988:451 . 48I Kommissionens tillkännagivande om begreppet statligt stöd som avses i artikel 107.1 påpekas att även förekomsten av begränsade avgifter inte förtar det faktumen att tjänsterna är icke-ekonomiska. Man påpekar särskilt att detta gäller båda privata och offentliga grund- skolor. Regleringen är förenlig med ett vinstsyfte är inte systemet som sådant vinstsyftade. Ersätt- ningen till friskolor är inte baserat på någon form av marknadspris utan är författningsreglerat utifrån kostnader i det offentliga skol- väsendet. En förutsättning för att få sätta betyg och få statlig ersättning är vidare att skolan fått tillstånd från Statens skolinspek- tion. Enligt utredningens mening är sådan grundläggande utbild- ningsverksamhet som bedrivs enligt skollagen inte en ekonomisk verksamhet. Vad dock gäller vuxenutbildning och SFI är denna verksamhet ofta upphandlad. I vad mån den är av ekonomisk karak- tär är mera osäkert. Enbart det faktum att den är upphandlad inne- bär dock inte nödvändigtvis att den är av ekonomisk karaktär.49 När det gäller socialtjänst och hälso- och sjukvård är praxis inte lika entydig. Generellt gäller att verksamheten är baserad på en solida- ritetsprincip där insatser ges utifrån behov. Finansieringen sker i första hand genom skatter även om egenavgifter förekommer till en mindre del. Detta talar för att verksamheten är icke-ekonomisk. Det offentliga köper visserligen mycket verksamhet från privata företag. Detta i sig innebär dock inte nödvändigtvis att verksam- heten ska ses som ekonomisk.50 Till skillnad från skolområdet finns dock ingen heltäckande reglering om tillståndskrav. Inom området finns också företag som bedriver verksamhet som både finansieras med allmänna medel men även får intäkter från privata kunder. Szyszczak pekar också på den ovan berörda domen om de belgiska sjukhusen i vilken verksamheten ansågs ekonomisk.51 Det kan där- för enligt utredningen vara så att i vart fall delar av området är eko- nomisk verksamhet. Möjligen finns också här en skillnad vad gäller tillämpningen av konkurrensreglerna och inremarknadsreglerna. Patientrörlighets- direktivet52 ger exempelvis vissa rättigheter till vård i andra stater. En sådan rätt har ansetts grundad direkt på fördragets regler om fri rörlighet, även om verksamheten i den aktuella staten utförs i 49Jfr Kammarrätten i dom i mål nr 8101-08 och dom Fenin mot Kommissionen, C-205/03, EU:C:2006:453. 50Jfr dom Fenin mot Kommissionen, C-205/03, EU:C:2006:453. 51Szyszczak, , Opinion to the Welfare commission, p. 52Europaparlamentets och rådets direktiv /24/EU av om tillämpning av patienträttigheter vid gränsöverskridande hälso- och sjukvård (EUT L 88, , s. 45, Celex 32011L0024). Regleringen är förenlig med offentlig regi, utan användande av privata företag.53 Det har ansetts gälla även fast ersättningen inte betalas av patienten utan av ett nationellt försäkringssystem.54 För att ska vara tillämplig krävs utöver att verksamheten kan anses vara ekonomisk att den påverkar handeln mellan med- lemsstaterna. När handeln kan anses påverkad varierar mellan olika marknader och beror också på vilken typ av verksamhet som avses. När det gäller fastställande av missbruk av dominerande ställning enligt artikel 102 EUF-fördraget krävs att den aktuella marknaden preciseras. Vad gäller statstöd har ofta relativt små stöd ansetts kunnat påverka handeln mellan medlemsstaterna.55 Kommissionen behöver inte visa att stödet faktiskt har snedvridit konkurrensen, utan det räcker att det kan snedvrida konkurrensen.56 När det gäller upphandling har i upphandlingsdirektiven före- skrivits vissa beloppsgränser för när regelverket ska tillämpas. Upp- handling under beloppsgränserna omfattas inte av direktiven. Även om de inte omfattas av direktiven kan de dock ändå omfattas av fördragets regler om bl.a. proportionalitet och likabehandling om upphandlingen anses ha ett bestämt gränsöverskridande intresse. Se vidare angående detta i avsnitt 17. Vad gäller regler om fri rörlighet gäller att det krävs att det verk- ligen är fråga om en gränsöverskridande tjänst. Reglerna är inte tillämpliga på situationer som är helt interna i en medlemstat.57 Vad gäller de välfärdstjänster som berörs av utredningen går det inte generellt att uttala sig om dessa har ett gränsöverskridande intresse. Det blir beroende av bl.a. vilken tjänst som avses och vil- ket ekonomiskt belopp som den aktuella tjänsten avser. 53Dom Watts, C-372/04, EU:C:2006:325, p. 54Se dom och Peerboms, C-157/99, EU:C:2001:404, och , Directive or simply policy?, 2013 s. 193 ff. 55SOU 2015:58 s. 190 ff. 56Hammar Nordic plugg AB mot kommissionen T-253/12 p. 57Barnard, , The substantive law of the EU- the four freedoms, 4.e uppl., s. 233 ff. Regleringen är förenlig med 11.10 Inskränkningar måste uppfylla vissa krav Som ovan konstaterats råder en viss osäkerhet om reglerna om fri rörlighet och de konkurrensrättsliga reglerna är tillämpliga på de områden som berörs av utredningens uppdrag. Mot bakgrund av att det inte kan uteslutas att så är fallet innebär detta att utredningens förslag måste vara förenligt med de krav som följer av . Bestämmelserna i artiklarna 49 och 56 EUF-fördraget om etable- ringsfrihet och om friheten att tillhandahålla tjänster bygger på principerna om icke-diskriminering och fri rörlighet. Fördragen ställer inte upp något krav på allmän etableringsfrihet för företag och enskilda näringsidkare, utan huvudregeln är att det ska råda lik- het i etableringsförutsättningarna. Inhemska rättssubjekt och rätts- subjekt från andra medlemsstater ska alltså behandlas lika, beträff- ande förutsättningarna för att få etablera sig eller erbjuda tjänster. Enligt står all tillämpning av nationella bestäm- melser som medför att det blir svårare att utföra tjänster mellan medlemsstater än att utföra tjänster i en och samma medlemsstat i strid med principerna om fri rörlighet.58 Viktigt att notera är dock att ingripanden är fullt möjliga om de inte är diskriminerande mot utländska aktörer. HFD påpekade i det s.k. Barsebäcksmålet (RÅ 1999 ref. 76) att EU:s dåvarande regelverk om etableringsfrihet inte gav företag något egentligt skydd mot nationaliseringar och expropriationer. Sådana åtgärder som diskrimi- nerar utländska medborgare eller utländska bolag är dock inte tillåtna.59 Nationella regler som direkt diskriminerar näringsidkare på grund av nationalitet kan endast rättfärdigas om de omfattas av en ut- trycklig undantagsbestämmelse i fördraget. Undantag med stöd av bestämmelser i fördragen kan bl.a. göras med hänsyn till medlems- staternas väsentliga säkerhetsintressen (artikel 346 EUF-fördraget). Vidare ska etableringsfriheten i artikel 49 EUF-fördraget inte omfatta verksamhet som är förenad med utövandet av offentlig makt och inte heller hindra tillämpning av bestämmelser som föreskriver sär- skild behandling av utländska medborgare som grundas på hänsyn till 58Bernitz, och , , 2010, s. 272 ff. 59RÅ 1999 ref. 76 (avsnitt 6.2.3). hänvisade i avgörandet till domar i dom v , C-6/64 EU:C:1964:66, dom Fearon, mål 182/83, EU:C:1984:335, p. 7, och dom Annibaldi, C-309/96, EU:C:1997:631, p. Regleringen är förenlig med allmän ordning, säkerhet och hälsa (artiklarna 51 och 52 EUF-för- draget). De undantag som gäller för etableringsfrihet är också tillämpliga i fråga om förbudet mot inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster i artikel 56 EUF-fördraget (artikel 62 EUF- fördraget). Företag får generellt inte tilldelas exklusiva rättigheter eller ges en monopolställning i strid med konkurrensreglerna. Detta är dock tillåtet enligt artikel 106.2 EUF-fördraget i den mån det är nödvän- digt för att utföra SGEI-tjänster.