sou · H3B396 · 2016-01-01 00:00:00 — Tidigare studier som undersökt deras roll att representera medborgarna tar vanligtvis hänsyn till två olika typer av representativitet: social representativitet och åsiktsrepresentativitet. Social representativitet handlar om hur väl de sociala egenskaperna hos partimedlemmarna stämmer överens med den övriga befolkningens. Åsikts- representativitet handlar i stället om hur väl befolkningens politiska åsikter är representerade i partiet.42 Om medlemmarna är så pass viktiga för partiernas förmedlande roll eller arbete att representera åsikter och grupper som litteraturen antyder, bör en förlust av medlemmar också innebära att de återstående blir mindre representativa för väljarna.43 Därför är det av intresse att jämföra svenska partimedlemmarnas sociala egenskaper och politiska attityder mot den övriga befolkningens egenskaper och politiska attityder . 40se , 1990; Scarrow, 1996, 2000. 41Scarrow, 1996; Scarrow och Gezgor, 2010. 42Scarrow och Gezgor, 2010; , 1995, 1997. 43Scarrow, 2000: 83; Scarrow och Gezgor, 2010. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin I denna studie undersöker jag i vilken grad partimedlemmar är mer eller mindre representativa för den allmänna befolkningen i utifrån ett antal sociodemografiska profiler.44 För att kunna göra detta jämför jag medlemmars och icke-medlemmars egenskaper med hjälp av data från SOM-undersökningarna.45 Mer specifikt jämför jag de två grupperna utifrån kön, ålder, samhällsklass, yrke, utbildning, inkomst, livsmiljö, och politiska attityder. Förväntningen är att representativiteten hos partimedlemmarna har minskat, eftersom det totala antalet partimedlemmar i har sjunkit drastiskt från mer än 1,5 miljoner (1986) till mindre än 250 000 (2013). Resultaten visas nedan i Tabell 4.1. 44Analysen inspireras av 1997. 45Göteborgs universitet, 2013. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin ’*’ statistisk signifikant på konventionella nivåer. Sammanställningen visar fördelningen av partimedlemmar och icke-medlemmar per kategori under respektive år. De grupper som var underrepresenterade bland partimedlemmarna år 198646 var följande: unga (20–), personer från tjänstemannahem, personer boende i en stad eller större tätort samt personer utan särskild politisk inriktning eller med åsikter något till höger. De grupper som var överrepresenterade bland partimedlemmarna år 46 Det vill säga på konventionella nivåer av statistisk signifikans (’*’ i tabellen). Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin 1986 var: äldre (60+), personer från jordbrukshem, personer med lägre utbildning (högst grundskola), personer i hushåll med lägre (<60 000) eller mellannivå (121 000–150 000) på årsinkomsten, boende på landsbygden och slutligen personer med en politisk attityd klart till vänster eller klart till höger. Inga skillnader uppmättes inom kategorin könstillhörighet . Undersökningen visar dock på signifikanta skillnader mellan könen. Män är överrepresenterade och kvinnor underrepresenterade. Enligt undersökningen är av medlemmarna kvinnor. Utöver kön återfinns statistiskt signi- fikanta skillnaderna endast i kategorierna rörande ålder, yrke och politiska attityder. Personer från arbetarhem och personer utan särskild politisk inriktning samt de som är något till höger är underrepresenterade. Utöver män är personer och personer med politiska åsikter tydligt till vänster överrepresenterade bland partimedlemmarna. Enligt de flesta indikatorerna är dagens partimedlemmar mer representativa för den allmänna befolkningen än vad parti- medlemmarna var . Resultaten från de båda undersökningarna visar således att den sociala och politiska representativiteten bland medlemmarna sammantaget inte har försämrats trots att antalet svenska partimedlemmar kraftigt har sjunkit.47 4.2Medlemsbasens storlek och framgångar i val I ett andra steg i analysen bedöms partimedlemmarnas möjligheter att mobilisera allmänheten. Om partimedlemmarna är en så viktig kanal mellan medborgare och partier eller politiska eliter som litteraturen föreslår borde det gå att se ett samband mellan antal medlemmar och partiernas valframgångar. Med andra ord vilken effekt har sjunkande medlemssiffror för partiernas framgång på valdagen? Svaret på denna fråga är inte bara relevant för att bedöma hur nedgången i medlemskap påverkar partifunktioner utan också 47 (1997) analys av sociala representativitet visar positiva trender för kön och klass och mindre representativitet för ålder och utbildning. I Hagevis och Loxbos kapitel om de politiska partierna i denna antologi skiljer sig resultatet något från ovan, vilket kan härledas till att olika metoder har används för att undersöka den sociala representativiteten. SOU 2015:96 Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin för att utvärdera betydelsen av denna förlust för partiernas möjligheter att vinna val. I denna analys används information om riksdagspartiernas partimedlemskapsnivåer i kombination med hur stor andel av rösterna respektive parti fått i riksdagsvalen. Det finns ett antal faktorer utöver ett partis mobiliseringskraft som antas påverka ett valresultat, s.k. kontextuella faktorer, som analysen också tar hänsyn till, exempelvis tillståndet i ekonomin. Den ekonomiska tillväxten året före valet utgör en allmän indikator för ekonomin. Hänsyn tas även till om ett parti suttit i regerings- ställning eller inte samt om ett parti innehaft statsministerposten. Dessa faktorer har en betydande plats i litteraturen om economic voting, och har bekräftats ha effekt för partiernas valframgångar.48 Etablerade partier belönas ofta för ekonomisk tillväxt, men straffas för ekonomisk tillbakagång. Väljarna tenderar även att ställa statsministerns parti, dvs. det regeringsbärande partiet, till svars för ekonomiska förhållanden. Av denna anledning finns en inter- aktionseffekt mellan den ekonomiska variabeln och variabeln för statsministers parti i analysen. Tabell 4.2 visar resultaten. 48 se Hooghe och Dassonneville, 2014. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Modell 1 demonstrerar resultaten från en basmodell som bara innehåller de kontextuella faktorer som förklarar de svenska partiernas valresultat . Att vara det parti som innehar statsministerposten har den starkaste positiva effekten på valresultatet. De kontextuella faktorerna förklarar tillsammans av variationen i svenska partiernas valresultat . Modell 2 fångar även medlemskap per parti, uppmätt i relationen till antalet svenska väljare. Som förväntat har antalet medlemmar en positiv effekt på valresultatet. Resultaten visar att en ökning av medlemskvoten med en enhet ökar ett partis valresultat . Av större relevans för denna undersökning är dock att medlemsantalet enligt modellen ökar andelen förklarande i valresultatet med . Detta innebär att medlemantalet kan förklara av ett partis valresultat. Det innebär att antalet medlemmar enligt denna under- sökning har en betydande inverkan på ett partis valframgångar . Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin I vilken utsträckning kan skillnaden i medlemsantal förklara skillnaden i valresultatet från ett val till nästa? För att kunna besvara detta beräknades skillnaderna i medlemsstorlek och valresultat mellan valen och per parti. Dessa två mått har en korrelation av 0,30 och de delar därmed en måttlig positiv relation. En större förlust i medlemsbasens storlek är således förknippad med en större förlust i valresultatet. Resultaten ovan och de tidigare nämnda rönen om storlekens inverkan på valresultatet tyder på att effekterna av medlems- storleken på valresultatet har minskat . Modell 3 bekräftar det för tidsperioden –2010 då koefficienten på interaktions- effekten är negativ. Detta betyder att sambandet mellan medlems- antalet och valutgången från ett val till nästa var starkare . Studien visar således att medlemsantalet har en positiv och betyd- ande effekt för ett partis valframgångar, men att relationen har försvagats . Även om medlemmarnas mobiliserade roll har minskat är valdeltagandet fortsatt högt i . 49 Det tyder på att partierna trots medlemstappet fortfarande kan uppfylla sin val- mobiliserande funktion. På det hela taget innebär dessa resultat att även om de svenska partierna drabbats av en medlemskris, som tar sig uttryck genom ett sjunkande antal partimedlemmar, så lyckas de fortfarande uppfylla viktiga funktioner i den representativa processen. De är fortfarande en kanal mellan väljare och politiska eliter, på vissa sätt mer tydligt än . Både den sociala och åsikts- representativiteten bland partimedlemmarna är bättre än . Dessutom finns det ett tydligt och positivt samband mellan storleken på medlemsbasen och de politiska partiernas framgång på valdagen. Då partimedlemskap kan förklara mellan av partiernas valresultat är en stor medlemsbas en bra långsiktig investering. Nedgången i medlemskap har påverkat partiernas funktioner i demokratin, men inte i den utsträckningen att de tvingats återuppfinna sig själva. I stället har de utvecklats och anpassat sig till de nya förhållandena. 49 International , 2014. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin 5Partiernas reaktioner på det sjunkande medlemsantalet Generellt sett är det möjligt att skilja mellan s.k. ”konservativa” och ”innovativa” reaktioner från företag eller organisationer när de står inför en stor utmaning.50 Med en konservativ organisatorisk reaktion avses en strategi inriktad på överlevnad genom att ”frysa” situationen. I stället för att experimentera med nya tillväga- gångssätt ökar fokuseringen på befintliga rutiner och användandet av de redan etablerade vägarna till framgång. Enligt detta synsätt skulle partiorganisationerna reagera på nedgången i medlemsantalet genom att skära ner på organisationens storlek och göra arbetet mer effektivt. Befintliga strukturer förbättras och effektiviseras enligt denna strategi genom mindre personal och en enklare organisation. Den innovativa reaktionen innebär det motsatta. Behovet att agera gör att organisationen undersöker och testar nya och kreativa tillvägagångssätt. I fallet med de politiska partierna betyder det att ett sjunkande antal medlemmar gör dem benägna att öka sin organ- isatoriska storlek, spendera mer pengar, sysselsätta mer personal samt stärka sin lokala närvaro. Alla dessa åtgärder kan betraktas som satsningar för att motverka eller vända en nedåtgående trend i antal anslutna medlemmar. Både konservativa och innovativa reaktioner kan resultera organisationens överlevnad och, i detta fall, valframgångar. För att kunna fastställa vilken strategi som har dominerat bland de 47 partierna har partiorganisationerna bedömts 50 Mone, McKinley och Barker, 1998. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin utifrån deras agerande inom följande områden: komplexitet, personal och ekonomi.51 Den organisatoriska eller byråkratiska komplexiteten i en partiorganisation speglar ofta det egna landets hierarkiska organisation. Många svenska partier har t.ex. kontor på såväl nationell som regional eller lokal nivå. Denna vertikala organisationsstruktur återfinns även i andra europeiska länder och den avspeglar vanligtvis respektive statsstruktur. Partiorganisationerna omfattar också en horisontell struktur som rör partiets spridning i landet. Den horisontella strukturen brukar variera mycket mer än den vertikala utifrån partiets önskemål och vad organisationen har råd med. Ett sätt att mäta en partiorganisations horisontella komplexitet är att räkna antalet lokalavdelningar per kommun. Mängden lokalavdelningar säger något om hur väl representerat ett parti är rent organisatoriskt i en kommun. Ett större antal kontor eller lokala avdelningar indikerar att partiet har en starkare förankring i samhället.52 Antalet lokala kontor varierar mycket mellan olika partier i . Socialdemokraterna uppgav t.ex. att de hade totalt 3 112 lokala partiorganisationer medan och hade omkring 500 respektive 290 lokalföreningar i samma år.53 Skillnaderna i lokal närvaro avslöjar ett intressant mönster när storleken på partiernas medlemsbas beaktas. hade ett genomsnittligt Socialdemokratiskt lokalkontor cirka 35 partimedlemmar. Motsvarande siffror för och var 95 respektive 62 medlemmar. Mängden lokalkontor säger också något om partiernas organisatoriska prioriteringar. hade i genomsnitt ett lokalkontor i varje kommun , medan hade 1,7 och Socialdemokraterna 10,7 kontor per kommun. Detta tyder på att Socialdemokraterna starkare betonade sin lokala närvaro jämfört med och . 51För exakt information, se Kölln, 2014b. 52Kölln, 2014b. 53Kölln, 2014a. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Lokala kontor fyller en funktion genom att erbjuda medborgarna en första kontakt med politiken, antingen som informationskanal eller genom att vara vägen in i ett nytt engagemang. I allmänhet utgör de den första institutionella möjligheten till en personlig kontakt mellan partier och väljare. I de flesta partier organiseras dessutom medlemskapet fortfarande på lokal nivå. Många lokala avdelningar är också ansvariga för partiernas kampanjer under valrörelsen.54 Det lokala partikontoret och dess medlemmar kan vara till stor hjälp för att organisera och genomföra en politisk kampanj. De aktiva medlemmarna hjälper ofta till med att sätta upp affischer och att prata med folk på gatorna. Huruvida ett parti upplevs vara närvarande på en ort är troligtvis också relaterat till antalet lokala föreningar och hur dessa är distribuerade.55 Det finns dock andra sätt, så som uppmärk- samhet i media, som troligtvis är mer effektiva för att skapa en starkare upplevd närvaro. Trots detta kan partierna besluta att inte utöka sin lokala närvaro, bl.a. på grund av kostnader, exempelvis lokalhyra. Antalet lokalkontor per kommun har förändrats mycket i . Jämför man medelvärdena bland partiorganisationerna i de sex europeiska länderna för 1960-talet och ser man en tydlig negativ trend. Partierna hade i genomsnitt 2 55 kontor per kommun men bara 1,57 lokalkontor per kommun . Detta motsvarar en genomsnittlig minskning på av lokalkontoren. Hur ser relationen ut mellan partiernas förändrade lokala organisering och det sjunkande medlemsantalet? Statistiska körningar visar att det finns ett samband mellan sjunkande medlemssiffror och partiernas horisontella organisering. Ju färre medlemmar ett parti registrerade –2010, desto färre lokalkontor hade partiet.56 Utvecklingen mot färre lokalkontor kan därmed ses som en direkt reaktion på nedgången i medlemskap. Detta tyder på att partierna överlag har reagerat på nedgången i medlemskap genom att minska den organisatoriska komplexiteten. 54Scarrow, 2000. 55Jun, 2010; Wiesendahl, 1998. 56Kölln, 2014b. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Därmed uppvisade partierna i allmänhet ett konservativt reaktionsmönster inom detta område, förmodligen som en form av överlevnadstrategi. Möjligen kan dock denna organisatoriska reträtt från den lokala arenan förstärka nedgången i partimedlemsantal i det långa loppet, och därmed skapa en ond spiral. Ett minskat antal partikontor på lokal nivå innebär färre möjliga vägar för medborg- arna att engagera sig politiskt. kan politiskt intresserade medborgare alltså behöva vända sig till en högre organisatorisk enhet än tidigare, alternativt närma sig ett lokalt kontor som kan vara placerat längre bort, om de vill ta steget in i politiken. Inget av alternativen är idealiska om syftet är att öka det politiska deltagandet. Det centrala partikontorets personal fyller ett antal viktiga funktioner. De har administrativa uppdrag, förbereder partiets valkampanjer, styr partiets finanser, organiserar evenemang och ger de förtroendevalda politisk rådgivning. De genomför politiska mål och strategier och för därmed partiets utveckling framåt. Utan personalens kunskap, idéer och närvaro kan partiet inte reagera på ett adekvat sätt gentemot de samhällsomdanande utmaningar som tidigare nämnts. måste antalet anställda sättas i relation till vad som är effektivt och ekonomiskt hållbart. Antalet anställda i partiet kan ge en indikation på partiets nivå av professionalisering. Ju fler anställda ett parti har på sitt huvud- kontor, desto större är sannolikheten att partiet är professionellt organiserat, då fler anställda ofta tyder på en högre grad av speciali- sering.57 Det är i övrigt svårt att mäta om de anställda i parti- organisationerna är specialutbildade, och i så fall i vilken utsträckning. Antalet anställda har ökat . I ökade t.ex. huvudkontorets personal från fem personer till 2010. utvidgade antalet anställda från 13 till 57.58 Utvecklingen har varit densamma i de andra partierna. Det har således blivit vanligare att arbeta med politik. 57Dalton och Wattenberg, 2000; Farrell och Webb, 2000; Webb och Kolodny, 2006. 58Kölln, 2014a. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Om vi lyfter blicken till den europeiska nivån kan vi bekräfta att utvecklingen är generell för de västeuropeiska partierna. Antalet anställda på huvudkontoren har i genomsnitt ökat mellan och . Medan huvudkontoren igenom- snitt hade cirka 2,7 anställda per 10 000 medlemmar under 1960- talet hade de cirka 11,2 anställda per 10 000 medlemmar . Att som ovan beakta medlemsbasens storlek i relation till storleken på personalstyrkan är nödvändigt för att kunna jäm- föra mindre och större politiska partier. Metoden synliggör dock inte antalet anställda i relation till det samlade antalet parti- medlemmar. Att antalet anställda rent faktiskt har ökat bekräftas dock av de siffror som redovisats ovan från den svenska och europeiska kontexten. De personalrelaterade förändringarna behöver inte vara en reaktion på ett sjunkande medlemsantal. Det kan i stället vara så att partierna har blivit mer professionella i allmänhet och att ned- gången i antalet medlemmar varit en parallell utveckling. Statistiska undersökningar visar dock att det sjunkande antalet medlemmar i partierna har resulterat i fler anställda59 och det är en logisk utveckling. Med färre medlemmar behöver det arbete som tidigare utförts av frivilliga medlemmar utföras av avlönad personal. Sambandet mellan en nedgång i antalet medlemmar och en ökning av personalstyrkan tyder på att partiorganisationerna i har använt sig av en innovativ åtgärdsstrategi inom detta område. Genom att ersätta ideella medlemsinsatser med arbete utfört av avlönad personal har partierna lyckats fortsätta med sin verksamhet och de funktioner i demokratin som har beskrivits ovan. 59 Kölln, 2014b. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin De politiska partiernas finansiella medel möjliggör ett organiserat partiarbete. Antalet lokalkontor, anställda och de anställdas löne- nivåer är alla faktorer som påverkas av tillgången på ekonomiska resurser. Det finns i huvudsak tre inkomstkällor för ett parti: medlemsavgifter, partibidrag och en tredje kategori som inkluderar donationer, fastighetstillgångar och värdepapper. De politiska partierna får återkommande kritik i media och politiska debatter för att de får partibidrag. Det är partierna själva som bestämmer partibidragens omfattning. Den vanligaste kritiken handlar därför om att partierna gemensamt beslutat att frigöra sig från behovet av privata finansieringskällor, såsom medlemsavgifter, till förmån för mer lättillgängliga inkomstkällor från staten. Medlemsavgifterna utgjorde tidigare den primära inkomstkällan för partierna, precis som de fortfarande gör i de flesta andra föreningar. I och med de senaste årens modernisering av politiken, bl.a. i form av ökad professionalisering, räcker medlemsavgifterna inte längre till för att finansiera de politiska partiernas utgifter. Partibidraget fyller då denna lucka. Kritik har lyfts mot att pengar spelar en så stor roll i valrörelsen. I stället hävdas det att valet bör grundas på en fri och rättvis konkurrens mellan olika politiska förslag.60 Då partibidraget är utformat med ansatsen att eliminera finansiella ojämlikheter mellan partierna kan det dock argument- eras att bidraget påverkar demokratin positivt. har nästan alla västerländska demokratier någon form av ekonomiskt stöd för politiska partier, och bidragsnivån ökar vanligtvis med tiden.61 Detta innebär alltså att de politiska partierna i i allt större utsträckning finansieras av staten. I infördes partistödet 1965.62 finansierades av verksamheten på av staten. För var finansieringsgraden ännu högre då partistödet finansierade av huvudkontorets verksamhet.63 Dessa två exempel visar inte bara att staten ger ett väsentligt stöd till partiorganisatoriskt arbete i . De illustrerar också att det 60Norris, 2004. 61van Biezen, 2009. 62Erlingsson et al., kommande. 63Kölln, 2014a. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin finns en väsentlig skillnad mellan partier. Storleken på partiernas intäkter från medlemsavgifter och donationer påverkar naturligtvis hur stor andel av partistödet som utgör av den totala inkomsten för respektive parti. Det ekonomiska stödet till de politiska partierna i andra europeiska länder påminner om det svenska. Det svenska parti- stödet utmärker sig dock på så vis att det har finansierat en relativt stabil andel av partiernas verksamhet under . Sedan partistödet introducerades har den genomsnittliga finansi- eringsgraden legat (se figur 5.1 nedan). De svenska partierna har därmed lyckats med att få ihop finansieringen av sin verksamhet även genom andra inkomstkällor. Källa: , och , kommande I ett jämförande perspektiv har partierna i övriga blivit mer beroende av partistöd . Figur 5.2 visar den genomsnittliga fördelningen mellan partiernas inkomstkällor under två skilda decennier. Den övre cirkeln visar hur stor andel av den totala inkomsten som de olika inkomstkällorna utgjorde , medan den nedre visar 2000-talets fördelning. Det framgår tydligt att partistödets andel av partiernas inkomster ökat kraftigt . Partistödet utgjorde i genomsnitt av de europeiska ländernas inkomster Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Motsvarande siffra var . Att intäkterna från medlemsavgifter över lag har minskat från till 17procent är inte förvånande. Andelen övriga inkomstkällor har varit förhållandevis stabil . Källa: Kölln, 2014a Utvecklingen kan också fångas i procent. Förändringen i den genom- snittliga andelen partistöd mellan motsvarar en ökning . Förändringen för medlemsavgifter som in- komstkälla mellan innebar i stället en 59-procentig minskning. Statistisk analys visar att ju färre medlemmar ett parti har, desto högre är statens finansieringsgrad.64 Statens ökade finansiering kan 64 Kölln, 2014b; Kölln, 2015. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin därmed ses som en direkt följd av nedgången i antalet medlemmar. Utvecklingen är en innovativ reaktion. Partierna har gemensamt ökat inkomsterna från staten i syfte att väga upp den förlorade inkomsten från medlemsavgifter. Även andra aspekter av partiernas ekonomi har förändrats . Som tidigare antytts har politiska kampanjer blivit allt mer professi- onella och därmed också dyrare. En granskning av partiernas genomsnittliga kostnader visar att de var högre än . De genomsnittliga intäkterna har däremot bara ökat . Jäm- förelsen väcker frågor om den ekonomiska situationen för partierna. Kunde partier spara en massa pengar? Är partier ständigt i skuld? Den ovan beskrivna utvecklingen är bara delvis en direkt reaktion på det minskade antalet medlemmar.65 En minskning av medlemsbasens storlek har nämligen ingen effekt på partiernas inkomstnivå eftersom partistödet jämnar ut nivån. Det påverkar däremot kostnaderna. Den statistiska analysen visar att ett färre antal medlemmar ökar ett partis kostnader. Detta är logiskt med tanke på de funktioner som medlemmarna har. Med färre antal medlemmar som sätter upp affischer, delar ut flygblad eller utför andra ideella tjänster för partiet ökar partiets behov av att köpa in dessa tjänster.