sou · H4B358 · 2016-09-15 00:00:00 — omfattade ett stort antal frågor där huvuduppgiften var att försöka hitta en ny teknik- oberoende regleringsmodell, inom ramen för de grundläggande tryck- och yttrandefrihetsrättsliga principerna. Om kommittén skulle komma fram till att det inte var möjligt att hitta en ny teknikoberoende regleringsmodell som gav ett tillräckligt starkt skydd var uppdraget att göra en allmän översyn av TF och YGL. Syftet med denna översyn skulle vara att göra de båda grundlagarna så tydliga och lättillämpade som möjligt. Kommittén hade även i uppdrag att bl.a. utreda om skyddet för enskildas integritet och privatliv borde stärkas inom det grundlags- skyddade området samt att överväga om möjligheterna att lämna internationellt rättsligt bistånd på det grundlagsreglerade området borde utökas. presenterade två delbetänkanden; Grundlagsskydd för digital bio och andra yttrandefrihetsrättsliga frågor (SOU 2009:14) och Ny yttrandefrihetsgrundlag? kommittén presenterar tre modeller (SOU 2010:68). presenterade 2012 sitt slutbetänkande En översyn av tryck- och yttrandefriheten (SOU 2012:55). Grundlagsskydd för digital bio och andra yttrandefrihetsrättsliga frågor Det första delbetänkandet (SOU 2009:14) låg till grund för regering- ens proposition 2009/10:81 och ledde fram till ett antal ändringar av grundlagarna som trädde i kraft . Dessa ändringar innebar bl.a. att grundlagsskyddet i YGL utvidgades till att omfatta s.k. digital bio och annan offentlig uppspelning ur databaser, att det gavs möjlighet att i lag ställa krav på viss anpassning av tv-sänd- ningar i tråd till personer med funktionsnedsättning samt en ut- vidgning av undantaget från censur så att det blev tillåtet med granskning och godkännande i förväg av rörliga bilder i en sådan offentlig uppspelning ur en databas som avses i den nya regeln. Ändringarna innebar även en förstärkning av meddelarskyddet, bl.a. genom att det s.k. repressalieförbudet uttryckligen straffsank- tionerades i grundlagarna. Vidare gjordes det ytterligare förtyd- liganden i lagtexten i YGL när det gäller relationen mellan databas- regeln (1 kap. 9 §) och webbsändningsregeln (1 kap. 6 § första stycket andra meningen). Det andra delbetänkandet var utformat som ett debattbetänkande som syftade till att stimulera diskussionen om hur ett eventuellt alternativ till den nuvarande grundlagsregleringen med TF och YGL skulle kunna utformas. Tre möjliga regleringsmodeller för en ny yttrandefrihetsgrundlag presenterades. Dessa benämndes ansvars- modellen, verksamhetsmodellen och ändamålsmodellen. Samtliga modeller byggde på att yttrandet förekom i ett massmedium för att grundlagsskydd skulle kunna uppkomma. Ansvarsmodellen förutsatte att någon tydligt trädde fram och tog ansvar för yttrandet. Det kunde ske antingen genom att det fanns ett utgivningsbevis för massmediet eller att ansvarsuppgifter sattes ut. Verksamhetsmodellen gav ett automatiskt grundlagsskydd åt den vars verksamhet huvudsakligen bestod i att på yrkesmässiga grunder framställa eller sprida massmedier. Andra kunde få grund- lagsskydd för sina massmedier genom att ange ansvarsuppgifter på massmediet. Ändamålsmodellen tog i stället sikte på ändamålet med ett ytt- rande. Skyddet gällde för yttranden med ett opinionsbildande, journalistiskt, litterärt eller konstnärligt ändamål. I den efterföljande debatten och under remissbehandlingen fick modellerna skiftande omdömen. Ansvarsmodellen fick störst gillande men ansågs också ha tydliga brister. Kommittén valde att inrikta sitt fortsatta arbete på att ur de tre modellerna ta fram ett alternativ som skulle kunna ställas mot de två gällande grundlagarna på områ- det. Den modell som kommittén tog fram hade arbetsnamnet Ny yttrandefrihetsgrundlag (NYGL). Ambitionen med NYGL var att göra regleringen av yttrande- friheten så teknikoberoende som möjligt. En grundförutsättning för att få grundlagsskydd enligt NYGL var att yttrandet framfördes i ett massmedium. Med massmedier avsågs ”medier som är avsedda att sprida yttranden till allmänheten”. Till skillnad från den då- varande regleringen knöts därmed inte tillämpningsområdet till vissa angivna massmedier eller tekniker för framställning eller distribution av medier eller yttranden. Enligt NYGL skulle grundlagen bli automatiskt tillämplig på massmedier som ges ut av ett massmedieföretag. Med massmedie- företag avsågs sammanslutningar och enskilda vilkas huvudsakliga verksamhet bestod i att på yrkesmässiga grunder ge ut massmedier. Andra aktörer skulle ha möjlighet att få grundlagsskydd om de hade utgivningsbevis eller om massmediet försågs med s.k. ansvars- uppgifter. NYGL innehöll olika undantag från grundlagsskyddet och en nyhet var att det i vissa fall gjordes undantag för behandling av personuppgifter i massmedier. Undantaget avsåg behandling av personuppgifter i andra syften än de som angavs i NYGL:s ända- målsbestämmelser. Detta gällde enbart massmedier som gavs ut av andra än massmedieföretagen och syftet var att undvika konflikter med EU:s dataskyddsdirektiv. NYGL innehöll även en generell preskriptionstid för väckande av allmänt åtal från publiceringen av yttrandet. En översyn av tryck- och yttrandefriheten lämnade sitt slutbetän- kande i vilket kommittén inte föreslog någon ny yttrandefrihets- grundlag. Enligt kommittén var det stora problemet med NYGL avgränsningen av tillämpningsområdet. Det gjordes bedömningen att oklarheterna skulle bli större med NYGL än med det rådande systemet. Kommittén kom därför fram till att yttrandefriheten bäst stärktes och utvecklades genom att TF och YGL förbättrades. Ordföranden reserverade sig dock mot kommitténs bedömning och presenterade ett förslag till en ny mer teknikoberoende grund- lag. Kommittén föreslog i betänkandet bl.a. redaktionella och språk- liga förändringar av TF och YGL i syfte att göra dem så tydliga och lättillämpade som möjligt. I vissa fall föreslogs att bestämmelser skulle flyttas från grundlagarna till vanlig lag. För att göra YGL mer lättillgänglig ersattes de omfattande hänvisningarna till TF med motsvarande lagtext i YGL. Förslag till materiella förändringar föreslog flera ändringar som rörde det materiella innehållet i grundlagsregleringen. Nedan redogörs kort- fattat för några av dessa. I databasregeln i 1 kap. 9 § YGL föreslogs ändringar när det gäller möjligheterna för andra än den som driver verksamheten att påverka innehållet i en databas. Kommittén föreslog att det i lag- texten ska framgå att grundlagsskyddet inte påverkas av sådana uppdateringar så länge de görs på uppdrag av den som driver verksamheten. När det gäller s.k. omodererade användarkommen- tarer anförde att lagtexten kunde upp- fattas som att grundlagsskyddet för hela databasen faller bort om någon del av den kan påverkas av någon annan än den som driver verksamheten. Kommittén föreslog därför en uttrycklig bestäm- melse om att grundlagen inte ska gälla för just de delar av databasen som kan ändras av någon annan än den som driver verksamheten. Kommittén ansåg att det fanns ett behov av särskilt grundlags- skydd för tidningsföretagens arkivdatabaser och att ansvaret för dessa borde hållas samman med ansvaret för den periodiska skrif- ten. En ny bestämmelse i TF föreslogs därför med innebörden att den som ansvarar för den ursprungliga publiceringen i den perio- diska skriften ska bära ansvaret för tillhandahållandet i arkivdata- basen. Förändringen skulle innebära att preskriptionstiden för sådana publiceringar i arkivdatabaser räknas från tidpunkten för utgivningen av den periodiska skriften och att preskription vad gäller allmänt åtal därför skulle inträda efter utgiv- ningen av den periodiska skriften. Kommittén övervägde även att införa en möjlighet för domstol att besluta att visst innehåll i så- dana databaser skulle kunna tas bort men bedömde att det inte fanns behov av en sådan regel. Enligt kommitténs förslag skulle bilageregeln ändras så att den enbart skulle avse taltidningar, något som var i enlighet med det ursprungliga syftet med regeln. Tillämpningsområdet utvidgades till att omfatta tillhandahållanden genom databaser. Preskriptions- tiden skulle enligt förslaget beräknas från den tidpunkt då den periodiska skriften gavs ut. Det föreslogs att en ny s.k. delegationsbestämmelse skulle in- föras i TF och YGL i fråga om krav på att införa och på visst sätt utforma varningstexter, innehållsdeklarationer och annan liknande produktinformation som förekommer i medier som omfattas av grundlagarna. En förutsättning var att informationen inte var av uttryckligen åsiktspåverkande eller opinionsbildande karaktär. För- slaget innebar att grundlagarna inte skulle utgöra hinder mot att i lag meddela bestämmelser om sådan information. Kommittén föreslog också att en ny bestämmelse om inter- nationellt rättsligt bistånd skulle införas i TF och YGL. Bestäm- melsen innebar att sådant bistånd skulle få lämnas avseende åtgär- der som är tillåtna enligt grundlagarna. En förutsättning var att åtgärden riktade sig mot en person som utpekas som ansvarig enligt TF och YGL. Ett krav på dubbel straffbarhet föreslogs i den meningen att motsvarande gärning skulle ha varit straffbelagd enligt svensk tryck- och yttrandefrihetsrätt. Förslag lämnades också om att kravet på särskilda skäl för att väcka allmänt åtal för förtal och förolämpning skulle tas bort, vilket skulle medföra att allmän åklagare och Justitiekanslern i fler fall kunde väcka åtal om enskilda har utsatts för förtal. Det föreslogs också att målsäganden ska kunna slippa att betala rättegångskostna- der i tryck- och yttrandefrihetsmål, även om han eller hon förlorar målet. förslag har genomförts endast till viss del. De lagändringar som har införts har avsett att kravet i 5 kap. 5 § andra stycket på särskilda skäl för att väcka allmänt åtal för förtal och förolämpning har tagits bort. Det har vidare införts en möjlighet för målsäganden enligt 10 kap. 4 § lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden (tillämpningslagen) att slippa betala motparts rättegångskostnader även om han eller hon förlorar målet. I grundlagarna har det geografiska tillämpningsområdet inskränkts något i fråga om skrifter och tekniska upptagningar som skickas från till mottagare i utlandet (1 kap. 6 § andra stycket TF och 1 kap. 10 § andra stycket YGL). Vidare har det klargjorts att det s.k. korrespondentskyddet endast gäller för med- delanden som lämnas eller anskaffas här i (13 kap. 6 § andra stycket TF och 10 kap. 2 § YGL). När det gäller yrkesmässig kreditupplysningsverksamhet har det gjorts förtydliganden i 1 kap. 9 § 4 TF rörande utrymmet att i vanlig lag reglera bl.a. frågor om krav på berättigat behov för den som beställer kreditupplysning. SPRÅK OCH STRUKTUR I TF och YGL 7En översyn av språk och struktur i TF och YGL Det anförs ibland att det finns olika tillämpningsproblem med den nuvarande tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihets- grundlagen (YGL). Det framhålls då bl.a. att grundlagarna har en komplicerad och svårtillgänglig utformning, att det i vissa avse- enden kan vara svårt att avgöra när grundlagsskyddet är tillämpligt och att det råder flera oklarheter om den närmare innebörden av den s.k. databasregeln i 1 kap. 9 § YGL som avser grundlagsskyddet för webbplatser. Frågor av det slaget berördes bl.a. av Tryck- och yttrandefrihetsberedningen i delbetänkandet Ett nytt skydd för tryck- och yttrandefriheten? (SOU 2006:96 Del 1 s. 163 f.) och i slutbetänkandet En översyn av tryck- och yttrandefriheten (SOU 2012:55 Del 1 s. 221 f.). Problemen anses inte enbart bero på att den tryck- och yttrande- frihetsrättsliga regleringen är relativt komplicerad i sak. Det har även framhållits att utformningen av TF och YGL är lagtekniskt komplicerad i olika avseenden och att en översyn av språket och strukturen i grundlagarna behöver genomföras. Detta har då antagits kunna underlätta förståelsen och tillämpningen av grundlagarna. Det ingår mot denna bakgrund i vårt uppdrag att genomföra en sådan översyn. En översyn av språk och struktur i TF och YGL TF är en grundlag som antogs 1949. Den har ändrats vid ett stort antal tillfällen men ändå behållit samma grundläggande struktur som när den antogs. Författningsspråket bygger i långa stycken på den standard som tillämpades vid införandet och skiljer sig tydligt från de riktlinjer som brukar tillämpas vid modern lagstiftning. Vissa av bestäm- melserna har sitt ursprung i ännu äldre lagstiftningsprodukter vilket i en del fall bidrar till att stilen i grundlagen kan upplevas som ålderdomlig och högtidlig. I det sammanhanget bör främst nämnas den grundläggande beskrivningen av tryckfrihetens inne- börd och syfte i 1 kap. 1 § första och andra styckena TF och den praktiskt viktiga s.k. instruktionen i 4 § i kapitlet. Båda bestäm- melserna har hämtats nästan ordagrant års regeringsform och tryckfrihetsförordning. Bakgrunden till dessa s.k. portalstadganden, deras innehåll och de mindre ändringar som under tidens gång gjorts i bestämmelsernas lydelser redovisas utförligt i nästa avsnitt. Regleringen i TF är mycket detaljerad för att ligga på grundlags- nivå. Paragrafrubriker saknas och de enskilda paragraferna och styckena är ofta långa. Punktuppställningar eller liknande stöd för läsaren förekommer relativt sällan. TF innehåller stadganden av olika karaktär. Själva kärnan i regleringen består av dels bestämmelser som ringar in grundlagens tillämpningsområde, dels regler av utpräglad fri- och rättighets- karaktär som i första hand lägger fast medborgarnas rätt att fram- ställa och sprida yttranden genom tryckta skrifter. I grundlagen finns det emellertid även ett stort antal regler av ordningskaraktär som innebär klara inskränkningar i tryckfriheten. De här bestäm- melserna kan bl.a. sägas avse att skapa en ordning som gör det för- hållandevis enkelt att avgöra vem som ansvarar för ett grundlags- skyddat yttrande. TF innehåller även ett stort antal bestämmelser av utpräglad straff- och processrättslig natur. Dessa motsvarar den typ av bestämmelser som utanför det grundlagsskyddade området förekommer i och . Den ordning som läggs fast i TF anses sammantaget främja tryckfriheten, bl.a. eftersom den tydligt begränsar kretsen av per- En översyn av språk och struktur i TF och YGL soner som kan hållas ansvariga för innehållet i en tryckt skrift (jfr grundprinciperna om meddelarfrihet och ensamansvar). Vid en genomgång av de olika kapitlen i TF kan följande noteras. Bilden är inte helt renodlad men bestämmelserna i de inledande kapitlen i TF (1–3 kap.) är i första hand inriktade på att bestämma grundlagens tillämpningsområde och att klargöra de rättigheter som tillkommer den enskilde. De tre följande kapitlen (4–6 kap.) ger bl.a. uttryck för den s.k. etableringsfriheten (främst 4 kap. 1 § och 6 kap. 1 §) men innebär även att det ställs upp olika krav på den som framställer, ger ut eller sprider tryckta skrifter. Bestämmelserna är av ordningskaraktär och bidrar till att det särskilda ansvarssystemet fungerar. I 7–12 kap. behandlas frågor om tryckfrihetsbrott, vem som ansvarar straff- och skadeståndsrättsligt, tillsyn och åtal, jury- prövningen och andra frågor som har att göra med ingripanden mot tryckta skrifter. Särskilt om de s.k. portalstadgandena Med portalstadgandena i TF avses här bestämmelserna i 1 kap. 1 § första och andra styckena samt 1 kap. 4 § TF. Andra stadganden som finns i 1 kap. TF är också av helt grundläggande betydelse. Det gäller inte minst 1 kap. 1 § tredje och fjärde styckena om med- delarfrihet och anskaffarfrihet. De bestämmelserna har dock inte samma historiska rötter och präglas inte av fasta och använda uttrycksätt som de stadganden som här har betecknats som portalstadganden. De behandlas därför inte i det följande. Detsamma gäller bestämmelserna i 1 kap. 1 § och 5 § YGL, som i något moderniserad form motsvarar portalstadgandena i TF. Portalstadgandena kan sägas bära vidare det idégods som ytterst går tillbaka tryckfrihetsförordning. Den lagstiftnings- produkten brukar anses vara världens första tryckfrihetsreglering som proklamerats som grundlag. Den utformning och den ordalydelse som dessa stadganden har kan direkt härledas till de stora konstitutionella förändr- ingar som ägde rum med regeringsform och tryckfrihetsförordning. Då lades tryckfrihetens principer fast på ett tydligt sätt i regeringsformen och där stadgades också att den när- mare regleringen av tryckfriheten skulle ske i grundlag. En översyn av språk och struktur i TF och YGL tryckfrihetsförordning ersattes snart av tryckfrihets- förordning som i de här avseendena endast medförde marginella språkliga förändringar. Trots att det bara gick mellan och tryck- frihetsförordning finns det en ideologisk skillnad mellan dem. Medan tryckfrihetsförordning står i tydlig förbindelse med de reformidéer som föregick och präglade händelser så står tryckfrihetsförordning i förbindelse med en ny situation – med den dåvarande tronföljaren inträde och ett nytt utrikespolitiskt läge. Med tryckfrihetsförordning – som tillkom utan att regeringsformens krav på formerna för grund- lagsändringar hade följts – infördes indragningsmakten. Det finns anledning att understryka att det är regeringsform och tryckfrihetsförordning som huvudsakligen bär det viktiga idégodset snarare än tryckfrihetsförordning. Dock bör nämnas att juryinstitutionen infördes . (Hirschfeldt, Den återerövrade tryckfriheten 1809 – något att bry sig om ? i Maktbalans och kontrollmakt – händelser, idéer och författningsverk i ett tvåhundraårigt perspektiv, 2009, s. 373 f. Jfr Hirschfeldt, Två portalstadganden i tryckfrihetsförordningen – Hur skapades de? i till Hans Ragnemalm, 2005). De grundläggande principer som återfinns i portalstadgandena har sedan kommit att bestå. De har med i huvudsak bevarat uttrycks- sätt och sakinnehåll, på förslag av tryckfrihetssakkunniga, förts vidare in i nu gällande TF (Förslag till tryckfrihets- förordning, SOU 1947:60 s. 45 f.). Här ska bakgrunden till och innehållet i dessa bestämmelser, liksom hur de genomgått endast små förändringar, redovisas närmare. De motsvarande moderna stadgandena i YGL tas inte upp här. 1 kap. 1 § första stycket TF Den gällande lydelsen av bestämmelsen är: Med tryckfrihet förstås varje svensk medborgares rätt att, utan några av myndighet eller annat allmänt organ i förväg lagda hinder, utgiva skrifter, att sedermera endast inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna straffas därför, än om detta innehåll strider mot tydlig lag, given att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning. En översyn av språk och struktur i TF och YGL Genom 85 och 86 §§ regeringsform fördes tryckfriheten in som en central del i den nya konstitutionella regleringen. I stadgandet i 85 § återställdes princip, nämligen att tryck- frihetsförordningen ska vara en grundlag. Regeringsformens mater- iella stadgande om tryckfriheten togs in i dess 86 § där första meningen löd: Med tryckfrihet förstås varje svensk mans rättighet att, utan några av den offentliga makten i förväg lagda hinder, utgiva skrifter; att seder- mera endast inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna därför straffas, än om detta innehåll strider emot tydlig lag, given att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning. Denna bestämmelse lyftes sedan nästan ordagrant, med endast tre redaktionella förändringar, alltså in TF som det här ovan återgivna 1 kap. 1 § första stycket. Det är tydligt att dessa förändr- ingar inte rör det egentliga idéinnehållet utan endast är av formell eller språklig natur. Som en särskild omständighet kan nämnas att 86 § regeringsform inte ändrades när indragningsmakten infördes tryckfrihetsförordning. Då förde i ingressen till tryckfrihetsförordningen in texten från 86 § regeringsformen med ett visst avgörande tillägg: ”… utan några av den offentliga makten i förväg lagda av tryckfrihetsförordningen ej föreskrivna (kurs. här) hinder”. Man förbisåg då att hela denna nya ordning i tryckfri- hetsförordningen därmed kom att stå i strid med den kvarstående bestämmelsen i 86 § regeringsformen. Denna diskrepans kom att bestå till 1941 då detta tillägg också kom att föras in i 86 § reger- ingsformen, då för att möjliggöra en censurlag under beredskaps- tid. Någon sådan lagstiftning kom dock aldrig att sättas i kraft. Vid fredsslutet ströks tillägget ur 86 § regeringsformen och dess ursprungliga lydelse återställdes där och TF. 1 kap. 1 § andra stycket TF Den gällande lydelsen av bestämmelsen är: I överensstämmelse med de i första stycket angivna grunderna för en allmän tryckfrihet och till säkerställande av ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning skall det stå varje svensk medborgare fritt att, med iakttagande av de bestämmelser som äro i denna förordning med- En översyn av språk och struktur i TF och YGL delade till skydd för enskild rätt och allmän säkerhet, i tryckt skrift yttra sina tankar och åsikter, offentliggöra allmänna handlingar samt meddela uppgifter och underrättelser i vad ämne som helst. Denna bestämmelse har en koppling redan till tryckfri- hetsförordning där det i ingressen angavs att ett syfte med tryck- frihetsförordningen är att möjliggöra ”oberoende inbördes upplys- ning (för allmänheten) uti varjehanda nyttiga ämnen”. Här finns också den direkta kopplingen till den införda offentlighets- principen och dess syfte. I memorial 1809 till en ny tryckfrihetsförordning (det som blev tryckfrihets- förordning) anfördes att det varit angeläget att bereda en allmän upplysning och att dana en rektifierad (korrigerad eller tillrätta- lagd) opinion, berättigad och skicklig att offentligen granska och bedöma nationens stora angelägenheter och att det enda medlet som fanns härtill var tankens lagliga yttrandefrihet i skrift och tryck. Utskottet föreslog också en ingress till den nya tryckfrihetsför- ordningen. I förslaget citerades 86 § regeringsform och angavs som grunden för tryckfriheten. Till detta lade utskottet en förklaring om rätten att, med iakttagande av föreskrifterna mot tryckfrihetens missbruk, för var och en att fritt och öppet uttrycka sina tankar och meddela sig i alla ämnen, i vad skrivart som helst, och oavsett vad föremålet skulle vara. Den ingress till 2 § tryckfrihetsförordning som antogs hade följande lydelse. I överensstämmelse med här ovan för en allmän och lagbunden tryck- frihet lagda grunder, skall det, under de nedanför [i brottskatalogen i 3 §] stadgade förbehåll, stå varje författare fritt, att över allt vad som är eller kan bli föremål för mänsklig kunskap, genom tryck kungöra sina tankar. Tillsammans med det nämnda uttalandet i memorialet om angelägenheten att bereda en allmän upplysning bildar detta den andra av de tre formuleringarna –1810 som fortfarande ger en ram för svensk tryck- och offentlighetsrätt. Texten kompletterades 1949 med att uttrycket ”till säkerställande av ett fritt menings- utbyte och en allsidig upplysning” lades till. Hela formuleringen togs då in direkt i lagtexten som ett andra stycke i 1 kap. 1 § i nu gällande TF. Därmed kunde den också läggas till grund för de ända- målstolkningar som preciserat gränsen för TF:s och senare även En översyn av språk och struktur i TF och YGL YGL:s exklusiva tillämpningsområden. Av betydelse är härvid att tryckfrihetens politiska funktion särskilt betonades av de tryck- frihetssakkunniga som 1944 lade fram det betänkande som ligger bakom TF (SOU 1947:60 s. 45 f.). Här finns med uttrycket ”till säkerställande av ett fritt menings- utbyte och en allmän upplysning” den uttryckliga kopplingen också till syftet med offentlighetsprincipen som den anges i 2 kap. 1 § TF i nu gällande lydelse ”Till främjande av ett fritt menings- utbyte och en allsidig upplysning skall varje svensk medborgare ha rätt att taga del av allmänna handlingar.” 1 kap. 4 § första stycket TF Den gällande lydelsen av bestämmelsen är: