sou · H3B321 · 2016-01-01 00:00:00 — I kapitlet ska finnas allmänna bestämmelser om samverkan och vissa skyldigheter, m.m., som ska gälla försäkrade som har rätt till ersättning vid sjukdom. ska, om den försäkrade medger det, sam- verka med den försäkrades arbetsgivare och arbetstagarorganisa- tion, hälso- och sjukvården, m.fl. ska löpande följa upp de åtgärder för åter- gång i arbete som vidtas och verka för att de aktörer, som berörs av rehabiliteringen av den försäkrade, så snart det är möjligt av medicinska och andra skäl, vidtar de åtgärder som behövs för en effektiv rehabilitering av den försäkrade. Bestämmelserna i 30 kap. 2, 4, 8, 9 och 11 §§ SFB upphävs. Skälen för kommitténs förslag: Kommitténs överväganden om roll i kapitel 12 kan sammanfattas med att samordningsansvar har skapat förväntningar på att myndigheten ska tillgodose den försäkrades behov av rehabilitering. Myndigheten har dock inte själv några rehabiliteringsinsatser att sätta in, utövar ingen tillsyn i formell mening och har inga sanktions- medel. Att ansvara för samordning och tillsyn utan att förfoga över medel för detta riskerar att medföra negativa konsekvenser för en effektiv rehabilitering av den försäkrade. De aktörer som har ansvaret för rehabiliteringsinsatser riskerar att bli mindre aktiva och kan befaras avvakta samordning. Rubriken till 30 kap. SFB ska vara ”Samverkan, m.m.” i stället för ”Rehabilitering”. I kapitlet ska finnas allmänna bestämmelser om samverkan och vissa skyldigheter, m.m., när det gäller försäkrade Förslag för bättre stöd för återgång i arbete som har rätt till ersättning vid sjukdom. Vissa bestämmelser behålls oförändrade jämfört med den nuvarande lydelsen, medan vissa bestämmelser upphävs eller ändras. bidrar till ekonomisk trygghet för den för- säkrade, men är ingen rehabiliteringsaktör. Därmed saknas skäl att beträffande reglera någon annan samverkan än den som sker inom ramen för ett sjukförsäkringsärende. Det innebär t.ex. att enskilda som har försörjningsstöd med försörjningshindret arbetsoförmåga inte ska omfattas av samver- kansskyldighet. Den nya regleringen gör att det står klart att inte vidtar några egna rehabiliteringsåtgärder. Förslaget kompletterar kommitténs övriga förslag vilka syftar till att nyckelaktörerna själva så snabbt som möjligt på eget initiativ ska vidta lämpliga åtgärder. ska samverka genom att följa upp de åtgärder för återgång i arbete som vidtas. ska genom sin uppföljning verka för att de organisationer och myndigheter, som berörs av rehabiliteringen av den försäkrade, så snart det är möjligt av medicinska och andra skäl, vidtar de åtgärder som behövs för en effektiv rehabilitering av den försäkrade. När det gäller anställda är det i första hand arbetsgivaren och hälso- och sjukvården som behöver samverka. Beträffande arbetslösa är det i första hand hälso- och sjukvården och Arbetsförmedlingen som behöver samverka. Även egenföretagare kan behöva ha kon- takt med avseende återgång i arbete. roll innebär att olika utredningar samlas in, att följer upp de åtgärder som vidtas under sjuk- skrivningsprocessen och vid behov tar de kontakter som krävs för att den försäkrade ska kunna återgå i arbete . Skillnaden vid en jämförelse med nuvarande reglering är att det ska stå klart att de berörda aktörerna självmant ska vidta åtgärder för den försäkrades återgång i arbete. Det är betydelsefullt att löpande följer upp vilka åtgärder som vidtas. Annars finns en risk att handläggningen är passiv tills en ny ”bedömningstidpunkt” i rehabiliteringskedjan passeras. löpande uppföljning ska vara aktiv. ska fortsätta samverka i syfte att uppnå en effektiv användning av tillgängliga resurser inom rehabiliterings- området. Det kan t.ex. gälla att utifrån regionala skillnader i sjuk- Förslag för bättre stöd för återgång i arbete skrivningsmönster föra en dialog med hälso- och sjukvården. Det kan också gälla att samverka enligt annan lagstiftning, t.ex. lagen (2003:1210) om finansiell samordning av rehabiliteringsinsatser. Den förtydligade ansvarsfördelningen renodlar rollerna. Tyngd- punkten för arbete kommer i än högre grad att ligga på att arbeta målmedvetet för den försäkrades återgång i arbete inom ramen för försäkringsärendet. Här kommer ett aktivt arbete med uppföljning av vilka rehabiliteringsinsatser som ges att bli en mycket viktig del i arbete. Som en följd av kommitténs förslag att inte ska vara en samordnande rehabiliteringsaktör, ska 30 kap. 2, 4, 8, 9 och 11 §§ SFB upphävas och lydelsen av 30 kap. 10 § SFB ändras. Kommitténs förslag: ska fortlöpande verka för att en rehabiliteringsplan följs och att det vid behov görs ändringar i den. Arbetshjälpmedel för förvärvsarbetande ska handläggas av Arbetsförmedlingen. Skälen för kommitténs förslag: Om den försäkrade behöver en rehabiliteringsåtgärd, för vilken rehabiliteringsersättning kan läm- nas, ska under nuvarande förhållanden upprätta en rehabiliteringsplan. ska vidare fortlöpande se till att en rehabiliteringsplan följs och att det vid behov görs ändringar i den. Uttrycket ”se till” antyder att har befogen- heter att se till att rehabiliteringsplanen följs, vilket inte är fallet. Därför ska uttrycket ”se till” ersättas med ”verka för”. Arbetshjälpmedel för förvärvsarbetande ska handläggas av i stället för, som , av . Kommittén delar bedömning att Arbetsförmedlingen bör få ett helhetsansvar för stöd till arbetshjälpmedel. Enligt skapar den nuvarande uppdelningen av ansvaret för arbetshjälpmedel mellan Arbetsförmedlingen och osäkerhet om till vilken av dessa myndigheter den enskilde ska vända sig. Dessutom får de enskilda enligt FunkA- utredningen inte en jämlik tillgång till kompetent stöd. Förslag för bättre stöd för återgång i arbete funktion som Arbetsförmedlingen har när det gäller arbetshjälpmedel är särskilt efterfrågad av personer som har syn- och hörselnedsätt- ningar. Till antalet är dessa personer den dominerande målgruppen som ansöker om bidrag till arbetshjälpmedel hos Försäkringskassan.1 Vid remissbehandlingen av betänkande SOU 2012:92 ansåg Inspektionen för socialförsäkringen och Kammarrätten i att de rättsliga förutsättningarna för förslaget behövde utredas vidare. Det berodde på att möjligheten att överklaga beslut om arbetshjälpmedel till domstol endast finns för beslut där varit beslutsfattare.2 Kommittén anser att Arbetsförmedlingen ska få helhetsansvaret för stöd till arbetshjälpmedel. De rättsliga förutsättningarna bör utredas vid den vidare beredningen av förslaget. 13.8Investeringar i långsiktig kunskapsuppbyggnad Kommitténs förslag: En samlad databas över åtgärder, som vid- tas när det gäller sjukskrivna personer i syfte att främja en åter- gång i arbete, ska upprättas. Databasen ska innehålla uppgifter om vilka åtgärder som vidtas, i sjukfallet detta sker och vem som vidtar åtgärden. ska ges i uppdrag att göra en årlig rapport där vidtagna åtgärder för att underlätta återgång i arbete och utvecklingen av de ohälsorelaterade socialförsäkringsförmånerna sammanställs på ett systematiskt sätt. Skälen för kommitténs förslag: Kommitténs ambition har varit att så långt som möjligt basera överväganden och förslag på kunskaper utifrån utvärderingar och forskning. En genomgång av den veten- skapliga litteraturen visar emellertid att kunskapsunderlaget när det gäller vilka åtgärder som hjälper människor tillbaka till arbete är begränsat. Forskningen kring medicinsk vård och rehabilitering har i huvudsak varit inriktad på vilka åtgärder som kan få den sjukskrivne att återfå sin funktionsförmåga och i relativt liten utsträckning på vilka åtgärder som är effektiva för att få tillbaka personen i arbete. 2ISF (2013c), Kammarrätten i (2013). Förslag för bättre stöd för återgång i arbete Forskningen är även bristfällig när det gäller vilka åtgärder som främjar åtgång i arbete för personer med nedsatt arbetsförmåga, vilka åtgärder som är effektiva och för vem och de är effektiva. Vad som är att betrakta som åtgärder för att främja återgång i arbete är emellertid inte entydigt, vilket i sig bidrar till svårigheterna att hitta signifikanta effekter av vidtagna åtgärder. Ett problem är också att forskningsområdet är spretigt vad avser studiedesign, inklusionskriterier, vidtagna åtgärder och utfallsmått. I många fall är också beskrivningen av vad man faktiskt studerar mycket ofullständig. Tillräcklig hänsyn tas inte heller till när i sjukfallet behandlingen ges och den försäkrades individuella förut- sättningar att ta till sig behandlingseffekter. Denna brist på evidensbaserad kunskap inom rehabiliterings- området gör att kommittén ser ett stort behov av en långsiktig kunskapsuppbyggnad när det gäller vilka åtgärder som effektivast hjälper människor med nedsatt arbetsförmåga tillbaka till arbets- livet. En förutsättning för att en sådan kunskapsuppbyggnad ska kunna ske är att det görs en enhetlig dokumentation kring vilka åtgärder som vidtas, av vem, och i sjukfallet dessa åtgärder sätts in. Det handlar om åtgärder från hälso- och sjukvården, arbetsgivaren, , kommunen, m.fl. För att kunna bedriva forskning kring vilka åtgärder som är effektiva krävs dessutom att informationen om dessa åtgärder sammanställs i databaser som kan användas för analys och forskning. En del av rehabiliteringsuppdraget ligger hos Arbetsförmedlingen som genom aktiva insatser ska stärka arbetsförmågan hos personer som har nedsatt arbetsförmåga men som inte är berättigade till sjukpenning. Många insatser ges redan av Arbetsförmedlingen. Omfattningen av Arbetsförmedlingens insatser kan komma att öka med de uppdrag som enligt kommitténs förslag läggs på den myndigheten. Arbetsförmedlingen kommer därmed att svara för en stor del av datainsamlingen när det gäller åtgärder som främjar återgång i arbete. För att på ett effektivt och heltäckande sätt kunna bygga upp en databas med uppgifter om vilka åtgärder som ges till människor med nedsatt arbetsförmåga, är det viktigt att såväl som Arbetsförmedlingens statistikuppgifter används vid en sådan register- uppbyggnad. Det är också viktigt att statistikuppgifter vid behov SOU 2015:21Förslag för bättre stöd för återgång i arbete kan kompletteras med uppgifter från , , m.fl. Det behövs dock inte bara bättre kunskap utan även forsk- ningskompetens inom detta område. Det finns ett stort behov av tvärvetenskapliga studier och kompetens i tvärvetenskaplig forsk- ning inom området för att förståelsen kring vilka åtgärder som är verkningsfulla ska öka. Kommittén anser att den registeruppbyggnad som gjorts inom det arbetsmarknadspolitiska området lett av IFAU kan tjäna som en modell för hur en databas ska byggas för att kunna användas i forskningssyfte. Den centrala och viktigaste framgångsfaktorn för detta registerbygge är att forskarvärlden påverkat vilka uppgifter som samlats in och hur de registreras i databasen. Kommittén föreslår därför att en gemensam databas över vilka rehabiliterings- åtgärder som vidtagits i sjukfallet utvecklas av , Arbetsförmedlingen och Inspektionen för socialförsäkring samt att representanter från forskningsvärlden knyts till detta projekt. Kommittén ser vidare ett behov av att det utredningsarbete som bedrivs vid sammanställs i en årlig rapport där vidtagna åtgärder för att underlätta återgången i arbete och utveck- lingen av de ohälsorelaterade socialförsäkringsförmånerna samman- ställs på ett systematiskt sätt. En förlaga till en sådan rapport bör vara Arbetsförmedlingens årliga arbetsmarknadsrapport som dels innehåller en beskrivning av utvecklingen på arbetsmarknaden, dels en utvärdering av de arbetsmarknadspolitiska program som genom- förts. Rapporten på socialförsäkringsområdet bör i analogi med detta innehålla en utvärdering av effektiviteten i olika rehabiliteringsåtgär- der samt en beskrivning av inflöde, utflöde, fallängd och samlad frånvaro inom de olika socialförsäkringsförmånerna. Vilka olika mått som används för att beskriva detta kan med fördel samordnas med de definitioner som används internationellt. Förslag för bättre stöd för återgång i arbete 13.9En nationell web-portal för återgång i arbete Kommitténs förslag: Staten bör, som en del i satsningen på återgång i arbete, avsätta särskilda resurser för utbildning och rådgivning till arbetsgivare. Lämpliga myndigheter bör ges i uppdrag, att tillsammans med medicinsk och annan expertis samt arbetsmarknadens par- ter, ta fram en nationell web-portal för återgång i arbete. Web- portalen bör innehålla information, utbildning, fakta och möjlig- heter till konsultativ rådgivning. Skälen för kommitténs förslag: För att underlätta för arbetsgivare att ta sitt ansvar för arbetsanpassning och rehabilitering bör lämp- liga myndigheter ges i uppdrag att, tillsammans med medicinsk och annan expertis samt arbetsmarknadens parter, ta fram en nationell web-portal för återgång i arbete. Informationen bör ge en allsidig bild av olika insatser som finns för att stödja återgång i arbete, inklusive de som baseras på parternas samverkan, samt hur ansvaret är fördelat. Den internetbaserade utbildningen bör kunna användas frivilligt och gratis av arbetsgivare och andra intressenter. Utbild- ningen bör innehålla olika grundläggande moment, exempelvis: –behov av insatser vid olika typer av nedsatt arbetsförmåga, –fakta om värdet av tidiga insatser på arbetsplatsen och riskerna med längre sjukskrivningar, –kunskaper om framgångsrika metoder för återgång i arbete, med betoning på klara ansvarsförhållanden och effektiv samverkan, –arbetstagarens rättigheter och arbetsgivarens ansvar enligt arbetsmiljölagen (1977:1160) och socialförsäkringsbalken, –vilka resurser som finns tillgängliga inom hälso- och sjukvården, företagshälsovården, Arbetsförmedlingen och , –olika handlingsalternativ för personer som behöver byta arbete, osv. Web-portalen bör löpande publicera sammanfattningar av aktuella och relevanta studier om återgång i arbete. Det ska vara möjligt för arbetsgivare att på portalen ställa frågor om råd för återgång i Förslag för bättre stöd för återgång i arbete Det ska kunna handla både om juridiska, arbetsmedicinska, försäkringstekniska m.fl. frågor. Till portalen bör knytas experter från olika myndigheter och verksamheter. 14Utvecklingsmöjligheter för bättre stöd för återgång i arbete 14.1Stöd till arbetsgivarnas insatser för återgång i arbete: fler aktörer och ökad valfrihet Kommitténs bedömning: I syfte att skapa bättre förutsättningar för arbetsgivare att fullgöra sitt ansvar för rehabilitering bör sam- hällets stöd utvecklas. Det bör i samråd med arbetsmarknadens parter övervägas hur stödet till arbetsgivare gällande expertresurser för rehabilitering kan utvecklas. Det är särskilt viktigt att utveckla stödet för mindre arbetsgivare som har svårare än stora arbetsgivare att leva upp till det ansvar som åligger dem. Skälen för kommitténs bedömning: Det är ett omfattande ansvar som åligger arbetsgivarna både vad gäller det förebyggande arbets- miljöarbetet och ansvaret för att vidta åtgärder för medarbetare som drabbats av ohälsa för att de ska kunna fortsätta arbeta. Att insatser på arbetsplatserna är viktiga för att lyckas få tillbaka män- niskor i arbete är väl dokumenterat. Allmänt kan större krav ställas på arbetsgivare med många anställda när det gäller skyldigheten att vidta åtgärder för återgång i arbete än på arbetsgivare med få anställda. Mindre arbetsgivare har allmänt sett lägre sjukfrånvaro än gen- omsnittet på arbetsmarknaden. Detta i kombination med ett beg- ränsat antal anställda gör att det är relativt ovanligt med frånvaro som kräver insatser från arbetsgivarens sida för återgång i arbete. Det är därför svårt och kostsamt för arbetsgivaren att löpande upprätthålla egen kompetens kring dessa frågor. Detta gäller särskilt mindre och nystartade företag. Behovet av tillgång till stöd Utvecklingsmöjligheter för bättre stöd för återgång i arbete om en anställd behöver stöd för återgång i arbete blir därför särskilt viktigt för dessa arbetsgivare. Kommittén bedömer att särskild vikt därför behöver läggas vid de mindre arbetsgivarnas förutsättningar att fullgöra det ansvar de har att få sina anställda tillbaka i arbete i efter en period med ohälsa. På svensk arbetsmarknad finns flera olika sätt för arbetsgivare att skaffa sig denna typ av stöd. Det vanligaste är att teckna avtal om företagshälsovård. har även möjligheten att teckna rehabiliteringsförsäkringar vuxit fram. Dessa försäkringar ser olika ut men innehåller i regel tjänster som liknar dem som företagshälsovård traditionellt erbjuder. En kompletterande form av rådgivande stöd ges även av bransch- organisationer och andra arbetsgivarorganisationer. Arbetsgivare har också möjlighet att få bidrag för inköp av utredande insatser som syftar till att förebygga sjukfall och underlätta för anställda att återgå i arbete efter sjukskrivning, så kallat arbetsplatsnära stöd. Kommittén bedömer att det är den enskilde arbetsgivaren som själv bäst kan bedöma vilken form av stöd som är mest lämpligt för det egna behovet. Staten bör därför bejaka den mångfald som finns inom detta område och utarbeta sitt stöd till arbetsgivarnas före- byggande arbetsmiljöarbete och deras insatser för återgång i arbete utifrån detta. I syfte att skapa bättre förutsättningar för arbetsgivare att full- göra sitt ansvar för rehabilitering bör därför samhällets stöd utvecklas. Det bör i samråd med arbetsmarknadens parter över- vägas hur stödet till arbetsgivare gällande expertresurser för rehab- ilitering kan utvecklas. Särskilt viktigt är detta för mindre arbets- givare. 14.2Trepartssamtal för rehabiliteringsöverenskommelser på arbetsmarknaden Kommitténs bedömning: Arbetsmarknadens parter är centrala för att skapa bättre förutsättningar för anställda att komma till- baka till arbete efter en period av ohälsa. Detta kan vara tillbaka till samma arbete, anpassat arbetet eller hos en ny arbetsgivare. Utvecklingsmöjligheter för bättre stöd för återgång i arbete Regeringen bör mot denna bakgrund aktivt bidra till att under- lätta avtal mellan arbetsmarknadens parter som innefattar omställ- ningsstöd även till personer som drabbats av ohälsa. Skälen för kommitténs bedömning: En övervägande del av de anställda på svensk arbetsmarknad omfattas av kollektivavtal. Enligt uppgick kollektivavtalens täckningsgrad till 2009.1 Det finns över 110 centrala parter, 50 arbetsgivarorganisationer och drygt 60 fackförbund, som tillsam- mans tecknar totalt över 650 kollektivavtal. Omställningsavtal finns i stort sett på hela den kollektivavtalstäckta delen av arbetsmark- naden. Diskussioner mellan parterna om att utöka avtalen till att också omfatta uppsagda på grund av ohälsa har förts . Dess- utom förs diskussioner om att resurser ska avsättas till kompetens- utveckling inom ramen för avtalen. Kommittén bedömer att staten som en del i en bred satsning på återgång i arbete aktivt bör bidra till att underlätta avtal mellan arbetsmarknadens parter som innefattar omställningsstöd även till personer som drabbats av ohälsa. Staten kan stimulera utvecklingen på flera olika sätt, med finansiella bidrag, kunskapsstöd, uppdrag till olika myndigheter, tillgång utbildning och annat stöd, tillgång till kritisk information om de anställda (efter den enskildes med- givande) osv. Staten bör även se över hur de direkta insatser som arbetsgivare gör samt samverkan i arbetsgivarringar bäst kan främ- jas. 1Medlingsinstitutet (2011b). 1.Deltagande med väpnad styrka En utökad beslutsbefogenhet för regeringen. MiFID II och MiFIR. 3.Med fokus på kärnuppgifterna. En angelägen anpassning av Polismyndig- hetens uppgifter på djurområdet. 4.Ett svenskt tonnageskattesystem. 5.En ny svensk tullagstiftning. 6.Mer gemensamma tobaksregler. Ett genomförande av tobaksprodukt- direktivet. 7.Krav på privata aktörer i välfärden. 8.En översyn av årsredovisningslagarna. 10.Gränser i havet. 11.Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2015. Kontroll, dokumentation och finansiering för ökad säkerhet. 13.Tillämpningsdirektivet till utstationeringsdirektivet – Del I. 14.Sedd, hörd och respekterad. ihälso- och sjukvården. 15.Attraktiv, innovativ och hållbar – strategi för en konkurrenskraftig jordbruks- och trädgårdsnäring. 16.Ökat värdeskapande ur immateriella tillgångar. 17.För kvalitet – Med gemensamt ansvar. 18.Lösöreköp och registerpant. 19.En ny ordning för redovisningstillsyn. 20.Trygg och effektiv utskrivning från sluten vård. 21.Mer trygghet och bättre försäkring. Del 1 + 2. Tillämpningsdirektivet till utstationeringsdirektivet – Del I [13] MiFID II och MiFIR. + Bilagor [2] Ett svenskt tonnageskattesystem. [4] En ny svensk tullagstiftning. [5] Krav på privata aktörer i välfärden. Överprövning av upphandlingsmål m.m. [12] En ny ordning för redovisningstillsyn. Deltagande med väpnad styrka i utbildning utomlands. En utökad beslutsbefogenhet för regeringen. Med fokus på kärnuppgifterna. En ange- lägen anpassning av Polismyndig- hetens uppgifter på djurområdet. En översyn av årsredovisningslagarna. [9] Lösöreköp och registerpant. Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2015. Kontroll, dokumentation och finansie- ring för ökad säkerhet. Attraktiv, innovativ och hållbar – strategi för en konkurrenskraftig jordbruks- och trädgårdsnäring. Ökat värdeskapande ur immateriella tillgångar. Mer gemensamma tobaksregler. Ett genomförande av tobaks- produktdirektivet. Sedd, hörd och respekterad. Ett ändamålsenligt klagomålssystem i hälso- och sjukvården. För kvalitet – Med gemensamt ansvar. Trygg och effektiv utskrivning från sluten vård. Mer trygghet och bättre försäkring. Del 1 + 2. Gränser i havet.