sou · H4B332 · 2016-04-27 00:00:00 — har som förvaltningsmyndighet för livsmedels- frågor till uppgift att i konsumenternas intresse arbeta för säkra livsmedel och ansvarar bland annat för dricksvattenföreskrifterna och de s.k. ”Lås- och bom”- föreskrifterna.45 har ett instruktionsenligt ansvar för nationell samordning av dricks- vattenfrågor, särskilt när det gäller anpassningar till klimatföränd- ringar samt kris- och beredskapsplanering avseende dricksvatten- försörjning.46 Verket har som följd av uppdraget utvecklat ett nationellt nätverk som stöd för arbetet och har inom detta även en särskild arbetsgrupp för krisberedskap.47 I samarbete med det nationella nätverket för dricksvatten har verket tagit fram en nationell strategi för dricksvattenförsörjning under korta kriser.48 Strategins övergripande mål är en säker dricks- vattenförsörjning som i mängd och kvalitet klarar att försörja konsumenter och samhällsviktiga verksamheter/funktioner i kris. Ett antal strategiska moment betonas särskilt, vilket i samman- fattning avser att stärka/utveckla 43Rådets direktiv /51/Euratom av om fastställande av krav avseende skydd av allmänhetens hälsa mot radioaktiva ämnen i dricksvatten (EUT L 296, 7.11.2013, s. 12, Celex 32013L0051). 44Livsmedelsverket (2015). 2014/34782, 2015- 06-09. 451 § förordningen (2009:1426) med instruktion för . 46Ibid., 3 §. 47Livsmedelsverket (2010). Nationellt nätverk för dricksvatten, Handlingsplan 2010–2013. Arbetsgruppen för krisberedskap är en fortsättning på samrådsgruppen SAMVA:s arbete, som i viss mån avsåg försörjningsfrågor. 48Livsmedelsverket (2014). Nationell strategi för dricksvattenförsörjning under korta kriser 2014–2020. i samarbete med Nationella nätverket för dricksvatten. Med korta kriser avses kortvariga störningar upp . krisberedskapen avseende reservkraft, nödvattenplanering och krishanteringsförmåga, arbetet med risk- och sårbarhetsanalyser (RSA) och kontinui- tetshantering för ökad redundans och kontinuitet i hela kom- munen, regional samverkan och samarbete, inklusive försörjnings- och krishanteringsförmåga, planering för skydd av befintlig och framtida försörjning på lokal, regional och nationell nivå, konsumenternas förmåga att klara en dricksvattenkris, samt beslutsfattarnas kunskaper och branschens förmåga att kommu- nicera.49 Det betonas från sida att strategin, som gäller allmän dricksvattenförsörjning, ska ses som ett planerings- och kunskapsunderlag. Det är således inte bindande för kommuner och berörda myndigheter. samordningsansvar för kris- och beredskaps- planering har i vissa sammanhang uppfattats som begränsat till korta kriser. Ansvarsförhållanden för kriser i det längre tids- perspektivet () samt under höjd beredskap och krig behöver enligt regeringen tydliggöras. För att stärka leveranssäkerheten och höja beredskapen inom området bedöms ett tydliggörande av ansvaret för livsmedelsförsörjningen i sin helhet vara ett angeläget utvecklingsområde.50 inrättade 2004 på eget initiativ en särskild stödfunktion för allvarliga kriser i dricksvattenförsörjningen, vattenkatastrofgruppen VAKA. Stödfunktionen nås dygnet runt via särskilt larmnummer hos SOS Alarm och består av erfarna personer från dricksvattenproduktion, miljöskydd, laboratorieverk- samhet och räddningstjänst. Gruppen har tillgång till ett om- fattande nätverk med olika typer av expertkunnande. Expertstöd kan ges på telefon eller på plats och har , med stöd av externa projektmedel från krisberedskapsanalaget, kunnat göras kostnads- 2013/14:144, s. 187. fritt för kommunerna. har som särskilt deluppdrag haft att utvärdera VAKA-gruppen och vid behov lämna förslag på utveckling av gruppens verksamhet och fortsatta finan- siering. En rad vägledande dokument har tagits fram av Livsmedels- verket avseende krisberedskap. Som exempel kan nämnas vägled- ning för risk- och sårbarhetsanalyser för dricksvattenförsörjning, beredskapsplanering och krishantering för dricksvatten samt stöd vid upprättande av krishanteringsplaner.51 Andra exempel på Livs- medelsverkets riktade insatser är projektet stad och det s.k. , som behandlas närmare i avsnitt 9.5.1. har också ett särskilt ansvar för krisbered- skapen.52 ingår i samverkansområdena Teknisk infrastruktur och Farliga ämnen.53 ska även ha tjänsteman i beredskap och en ledningsfunktion.54 får vidare utföra laborativa uppdragsundersök- ningar inom sitt verksamhetsområde, se avsnitt 9.3.5.55 Myndigheten för samhällsskydd och beredskap Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, MSB, har i uppgift att utveckla samhällets förmåga att förebygga och hantera olyckor och kriser. Myndigheten ska utveckla och stödja samhällets bered- skap mot olyckor och kriser och vara pådrivande i arbetet med förebyggande och sårbarhetsreducerande åtgärder, arbeta med sam- ordning mellan berörda aktörer i samhället för att förebygga och hantera olyckor och kriser, bidra till att minska konsekvenser av olyckor och kriser, följa upp och utvärdera samhällets krisbered- skapsarbete och se till att utbildning och övningar kommer till 51Livsmedelsverket (2007), Risk- och sårbarhetsanalys för dricksvattenförsörjning, Livs- medelsverket (2008), Beredskapsplanering för dricksvatten, (2008), Kris- hantering för dricksvatten, samt (2013), Stöd vid upprättande av kris- hanteringsplaner inom livsmedel och dricksvatten. 5210 § samt bilagan till förordningen (2015:1052) om krisberedskap och bevakningsansvariga myndigheters åtgärder vid höjd beredskap. 53Ibid., 7 § samt bilagan. 54Ibid., 11 och 12 §§ samt regeringsbeslut Fö2014/1195/SSK. 552 och 13 §§ förordningen (2009:1426) med instruktion för . stånd inom myndighetens ansvarsområde.56 Vid allvarliga olyckor och kriser ska MSB bistå och stödja samordningsinsatser, stötta främst kommuner och länsstyrelser och bistå med underlag och information.57 Beträffande lagstiftningen om skydd mot olyckor utövar MSB normalt den centrala tillsynen.58 MSB:s materiella och i vissa fall personella stöd- och förstärk- ningsresurser är avsedda att användas först när kommunala och regionala resurser är uttömda. Depåer med material finns lagrade på en rad platser i landet. Resurserna avser för nationellt bruk främst kemikalieolyckor, oljeutsläpp, översvämning och skogsbrand.59 Myndigheten ska bland annat se till att berörda aktörer vid en kris får tillfälle att samordna krishanteringsåtgärderna, samordna in- formation till allmänhet och media samt stödet till centrala, regionala och lokala organ i fråga om information och lägesbilder.60 Beträffande risk- och sårbarhetsanalyser har MSB föreskrivit om redovisning av arbetet och uppföljning av sådana analyser för såväl statliga myndigheter som kommuner, se närmare avsnitt 9.6.1. MSB har ett har ett särskilt ansvar för krisberedskapen.61 Myn- digheten ingår bland annat i samverkansområdena Teknisk infra- struktur och Farliga ämnen.62 MSB ska även ha tjänsteman i bered- skap och en ledningsfunktion.63 Dricksvattenförsörjning utgör en samhällsviktig verksamhet, i betydande utsträckning också direkt relaterad till andra samhälls- viktiga sektorer, som energiförsörjning samt skydd och säkerhet. MSB fick 2010 ett regeringsuppdrag att ta fram en nationell strategi för skydd av samhällsviktig verksamhet och ett upp- drag att också utveckla en handlingsplan, se närmare avsnitt 9.4.2. MSB har även fått i uppdrag att i samverkan med berörda aktörer utveckla förslag till resultatmål för krisberedskapen. 561 § förordningen (2008:1002) med instruktion för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. 57Ibid., 7 §. 585 kap. 1 § lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. 59MSB (2013). MSB:s förstärkningsresurser – Ett stöd när regionens egna resurser inte räcker till. 607 § förordningen (2008:1002) med instruktion för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. 6110 § samt bilagan till förordningen (2015:1052) om krisberedskap och bevakningsansvariga myndigheters åtgärder vid höjd beredskap. 62Ibid., 7 § samt bilagan. 63Ibid., 11 och 12 §§ samt regeringsbeslut Fö2014/1195/SSK. har bland annat skett för dricksvattenförsörjningen, vilket behand- las närmare i avsnitt 9.8.2. MSB fördelar vidare statliga bidragsmedel till statliga myndig- heter och kommuner från anslag 2:4 Krisberedskap, utgifts- område 6. ska övervaka planläggningen av smittskyd- dets beredskap och inom sitt ansvarsområde ta initiativ till åtgärder som skyddar befolkningen mot smittsamma sjukdomar och andra allvarliga hälsohot i kris och under höjd beredskap.64 har ett särskilt ansvar för krisbered- skapen och ingår i samverkansområdet Farliga ämnen.65 Myndig- heten ska även ha tjänsteman i beredskap och en lednings- funktion.66 ska upprätthålla den laboratoriebered- skap som behövs och tillhandahålla mikrobiologiska laboratorie- undersökningar som är av unik natur eller som av andra skäl inte utförs av andra laboratorier. Myndigheten ska även upprätthålla diagnostisk beredskap, inklusive jourverksamhet, och utföra mikro- biologiska laboratorieundersökningar av sådana högsmittsamma ämnen som utgör särskild fara för människors hälsa.67 Detta behandlas närmare i avsnitt 9.3.5. har ett geografiskt områdesansvar på regional nivå och ska där utgöra en sammanhållande funktion mellan lokala aktörer, som exempelvis kommuner, landsting och näringsliv, och den nationella nivån. Vid myndigheten ska finnas ett regionalt råd för skydd mot olyckor och krisberedskap. ska stödja kommuner och andra inom länet som ansvarar för krisberedskap, 648 § förordningen (2013:1020) med instruktion för . 657 och 10 §§ samt bilagan till förordningen (2015:1052) om krisberedskap och bevaknings- ansvariga myndigheters åtgärder vid höjd beredskap. 66Ibid., 11 och 12 §§ samt regeringsbeslut Fö2014/1195/SSK. 6710 och 12 §§ förordningen (2013:1020) med instruktion för . avseende planering, risk- och sårbarhetsanalyser samt utbildning och övning. Ytterligare samordningsfrågor kan avse information till allmänhet och media och efter beslut från regeringen prioriteringar av externa statliga och internationella resurser som kan komma att ställas till förfogande. ska även följa upp kommu- nernas åtgärder enligt krisberedskapslagstiftningen och rapportera vilka åtgärder kommunerna vidtagit samt en bedömning av effekterna av dessa till MSB. lanserades en ny modell för uppföljning, som bland annat tydliggör att länsstyrel- serna ska genomföra uppföljningsbesök hos samtliga kommuner . Vidare ska regionala risk- och sårbarhets- analyser upprättas av , se avsnitt 9.6.1.68 ansvarar även för att dess personal får den utbildning och övning som behövs. För att uppnå detta mål ska en plan för utbildnings- och övningsverksamhet upprättas och genomföras.69 är vidare utpekad att ha ett särskilt ansvar för krisberedskapen.70 ingår i samverkansområdet Geo- grafiskt områdesansvar och deltar i arbetet inom samverkans- områdena Teknisk infrastruktur och Farliga ämnen.71 ska även ha en tjänsteman i beredskap och en ledningsfunktion.72 Beträffande lagstiftningen om skydd mot olyckor utövar läns- styrelsen den regionala tillsynen. ansvarar även för räddningstjänst vid utsläpp av radioaktiva ämnen. Vid omfattande räddningsinsatser i får ta över ansvaret för räddningstjänsten i de kommuner som berörs.73 beslutar även om skyddsobjekt.74 6852–54 §§ förordningen (2007:825) med länsstyrelseinstruktion och 6 och 8 §§ förord- ningen (2015:1052) om krisberedskap och bevakningsansvariga myndigheters åtgärder vid höjd beredskap. 699 § förordningen (2015:1052) om krisberedskap och bevakningsansvariga myndigheters åtgärder vid höjd beredskap. 70Ibid., 10 §. 71Ibid., 7 § och bilagan samt MSB (2011), Vägledning för arbetet inom samverkansområden. Att arbeta i samverkansområden enligt förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap, s. 35–37. 7253 § förordningen (2007:825) med länsstyrelseinstruktion. 735 kap. 1 § lagen (2003:778) om skydd mot olyckor och 4 kap. 15 och 33 §§ förordningen (2003:789) om skydd mot olyckor. 743 § skyddsförordningen (2010:523). Kommunerna ska själva, så långt det är möjligt, klara att hantera sina risker. De ska också samverka inom regionen kring händelser de inte kan klara själva. Om resurserna ändå inte räcker, kan MSB i vissa fall ge materiellt och personellt stöd. Det gäller då främst inom utpekade områden som kemikalieolyckor, oljeutsläpp, över- svämning och skogsbrand.75 Större sådana händelser och kriser kan också komma att beröra dricksvattenförsörjningen. Kommunens grundläggande ansvar för att tillgodose behovet av dricksvatten- försörjning genom en allmän va-anläggning påverkas dock inte av en extraordinär händelse. Oavsett hur kommunen ordnat driften av dricksvattenvattenförsörjningen (genom egen förvaltning, kommu- nalförbund, kommunalt bolag eller privat aktör) är det ytterst kommunen som enligt ansvarsprincipen har det fortsatta ansvaret för verksamheten.76 Kommunen ska analysera vilka extraordinära händelser som kan inträffa i kommunen och hur dessa händelser kan påverka den egna verksamheten, bland annat dricksvatten- försörjningen. Resultatet ska värderas och sammanställas i en risk- och sårbarhetsanalys. En plan för hantering av extraordinära händelser ska fastställas.77 Kommunen är skyldig att se till att poli- tiker och tjänstemän får den utbildning och övning som behövs.78 I överenskommelsen om kommunernas krisberedskap (se avsnitt 9.3.6) anges att kommunen för varje ny mandatperiod ska ta fram ett styrdokument för sitt arbete med krisberedskap. Styr- dokumentet ska innehålla en beskrivning av det arbete och de åtgärder som ska ske för att helt eller delvis reducera risker och sårbarheter, samt för att öka förmågan att kontinuerligt bedriva samhällsviktig verksamhet. Styrdokumentet ska också innehålla en övnings- och utbildningsplan för mandat- perioden. Vidare ska styrdokumentet innehålla en plan för hur man ska hantera extraordinära händelser.79 75MSB (2013). MSB:s förstärkningsresurser – Ett stöd när regionens egna resurser inte räcker till. 76Livsmedelsverket (2009). Dricksvatten – En överblick av den rättsliga regleringen av myn- digheternas ansvar i vardag och vid kris, s. 32, 39 och 41, . 772 kap. 1 § lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extra- ordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. 78Ibid., 2 kap. 8 §. 79MSB och SKL (2013), Överenskommelse om kommunernas krisberedskap, . Kommunen avgör vilka åtgärder den ska vidta för att kunna minska sårbarheten i sin verksamhet och ha en god förmåga att hantera krissituationer i fred.80 Vidtagna åtgärder rapporteras till länsstyrelsen.81 I kommunen ska det finnas en s.k. krisledningsnämnd som ska fullgöra uppgifter under extraordinära händelser i fredstid. får fatta beslut om att överta hela eller delar av verksamhetsområden från övriga nämnder i kommunen.82 Kommunen har vidare ansvar för räddningstjänst inom det egna området. ska planeras och organiseras så att räddningsinsatserna kan påbörjas inom godtagbar tid och genom- föras på ett effektivt sätt. Kommunerna ska ta till vara möjlig- heterna att utnyttja varandras resurser för räddningstjänst. För varje mandatperiod ska kommunen fastställa handlingsprogram för brand- och olycksförebyggande arbete samt räddningstjänst.83 Kommunen ansvarar även för att det finns fungerande anordningar för alarmering av räddningsorganen.84 Vid olycka som inneburit att miljön har blivit skadad ska räddningsledaren, efter avslutad insats, underrätta den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet och länsstyrelsen.85 Kommunen ska göra en säkerhetsanalys, vilket innebär att undersöka vilka uppgifter i deras verksamhet som ska hållas hemliga med hänsyn till rikets säkerhet och vilka anläggningar som kräver ett säkerhetsskydd med hänsyn till rikets säkerhet eller skyddet mot terrorism.86 De kommunala nämnder som utövar offentlig kontroll av livs- medel ska, i samarbete med bland annat smittskyddsläkare och länsstyrelse, genomföra epidemiologiska utredningar vid utbrott av 801 kap. 1 § lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extra- ordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. 812 § förordningen (2006:637) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extra- ordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. 82Ibid., 2 kap. 2–6 §§. Det gäller i den utsträckning som är nödvändig med hänsyn till den extraordinära händelsens art och omfattning. 831 kap. 3 § och 3 kap. 3, 7–8 §§ lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. 84Ibid., 6 kap. 10 §. 856 kap. 1 § förordningen (2003:789) om skydd mot olyckor. 865 § säkerhetsskyddsförordningen (1996:633). vattenburen smitta.87 De ska även upprätta och vid behov genomföra beredskapsplaner.88 Kommuner och Landsting, SKL, är en arbetsgivar- och intresseorganisation med kommuner, landsting och regioner som medlemmar. SKL arbetar på olika sätt med att ge stöd åt kommu- nerna i deras arbete med krisberedskap. De kommuner som ligger i framkant kan inspirera andra, vilket bland annat möjliggörs genom nätverksarbete, konferenser och skriftligt stödmaterial. SKL ingår även i arbetet inom samverkansområdet Geografiskt områdes- ansvar.89 Producenter och distributörer av allmänt dricksvatten har inte något utpekat ansvar för krisberedskapen i lagstiftningen. De ansvarar dock i sin egenskap av producenter och distributörer enligt drickvattenföreskrifterna för att vidta nödvändiga åtgärder när det utgående dricksvattnet inte uppfyller angivna gräns- och parametervärden eller om dricksvattnet av annan anledning kan utgöra en hälsorisk. Det bakomliggande syftet är att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och kon- sumenternas intressen. De åtgärdstyper som kan vara aktuella är bland annat försörjning med alternativt dricksvatten från dunkar, tankar eller som förpackat dricksvatten (nödvattenförsörjning), inkoppling av reservvatten, information och rådgivning till användarna, t.ex. om att inskränka användningen av dricksvattnet eller kokning. Krävs omedelbara åtgärder för att skydda människors hälsa ska den nämnd i kommunen som bedriver offentlig kontroll genast informeras. Även konsumenterna ska informeras.90 ställer vidare krav på att den som producerar eller tillhandahåller dricksvatten ska inrätta, genomföra och upprätta ett eller flera permanenta förfaran- 87Livsmedelsverkets föreskrifter (LIVSFS 2005:7) om epidemiologisk utredning av livs- medelsburna utbrott. 883 d § föreskrifter (LIVSFS 2005:21)om offentlig kontroll av livsmedel. 89MSB (2011). Vägledning för arbetet inom samverkansområden. Att arbeta i samverkans- områden enligt förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap, s. 35–37. 901 § livsmedelslagen (2006:804), 16–17 §§ dricksvattenföreskrifterna samt (2014). Vägledning Dricksvatten, , s. 121. den grundade på de s.k. HACCP-principerna, när det är nödvän- digt för att uppfylla kraven i föreskrifterna.91 Dessa principer redo- visas närmare i avsnitt 8.2.2. I branschriktlinjerna för egenkontroll med HACCP anges rutiner som rekommenderas för den dagliga verksamheten. En sådan rutin avser nödvattenförsörjning.92 Dricks- vatten som tappas från tankar ska uppfylla angivna värden i dricks- vattenföreskrifterna hos användare även om det är fråga om nöd- vattenförsörjning. Det finns även krav på att fordon och/eller containrar ska hållas rena samt krav på provtagning och analys vid nödvattenförsörjning.93 Beträffande personal finns krav på att det ska finnas en person tillgänglig som är driftsansvarig vid vatten- verk. De allmänna hygienreglerna ställer även krav på utbildning av personalen.94 Enligt de s.k. ”Lås- och bom”-föreskrifterna ska den som pro- ducerar respektive tillhandahåller allmänt dricksvatten till mer än 2 000 personer vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa att obehöriga personer inte kan skaffa sig tillträde till vattenverk, reservoarer och andra anläggningar. Obehörig åtkomst ska också säkras så att drift- och övervakningssystem skyddas. Det ska även upprättas en handlingsplan, se avsnitt 9.7.2.95 Producenter och distributörer kan även ansöka hos om att få sina anläggningar förklarade som skyddsobjekt. De kan även vara skyldiga att göra en säkerhetsanalys.96 Det kan noteras att kraven i lagstiftningen kan träffa olika rätts- subjekt beroende på hur dricksvattenförsörjningen i kommunen organiseras. Kommunen har det grundläggande ansvaret för att till- godose behovet av dricksvattenförsörjning enligt vattentjänstlagen men kravet på att upprätthålla en skälig säkerhetsnivå vid de all- 912 b § dricksvattenföreskrifterna som hänvisar till artikel 5.2 i och rådets förordning (EG) nr 852/2004 av om livsmedelshygien (EGT L 139, 5.12.1998, s.1, Celex 32004R0852). 92Svenskt Vatten (2014). med HACCP vid produktion och distribution av dricksvatten. Publikation P111, s. 30–31. 932 a § 3, 8 § c samt avsnitt C II i bilaga 3. 942 a § 9 och 4 § dricksvattenföreskrifterna. 95Livsmedelsverkets föreskrifter (LIVSFS 2008:13) om åtgärder mot sabotage och annan skadegörelse riktad mot dricksvattenanläggningar. 965 § säkerhetsskyddsförordningen (1996:633). Det gäller, förutom för staten och kommu- nerna, för aktiebolag, handelsbolag, föreningar och stiftelser över vilka staten, kommuner eller landsting utövar ett rättsligt bestämmande inflytande samt enskilda, om verksamheten är av betydelse för rikets säkerhet eller särskilt behöver skyddas mot terrorism enligt 1 § säkerhetsskyddslagen (1996:627). männa va-anläggningarna vänder sig specifikt till huvudmannen.97 föreskrifter om förebyggande av sabotage och annan skadegörelse samt dricksvattenföreskrifterna riktar sig i sin tur till den som producerar dricksvatten eller tillhandahåller det från en distributionsanläggning. I de fall den allmänna va-anlägg- ningen ägs av någon annan än kommunen eller om huvudmannen upplåtit åt någon annan att sköta driften av anläggningen, kan de olika kraven träffa olika rättssubjekt. Svenskt Vatten, den branschorganisation som företräder vatten- tjänstföretagen i , har bland annat tagit fram säkerhetshand- bok för dricksvattenproducenter i samarbete med Livsmedels- verket. ska fungera som ett stöd för den person hos drickvattenproducenten som arbetar med och ansvarar för säkerhetsfrågorna.98 Vikten av en väl fungerande och tillgänglig laborativ kapacitet som en del av krisberedskapen aktualiserades av Klimat- och sårbarhets- utredningen.99 Även diskuterade den laborativa kapaciteten och menade vid sin granskning av krisberedskaps- frågorna att laboratorie- och analysstödet är sårbart vid den över- belastning som en allvarlig kris innebär. Säker hantering kan inte garanteras och det statliga stödet har inte tillräcklig uthållighet vid starkt tryck.100 Laboratorieverksamheten har , i likhet med många andra branscher, genomgått förändringar. Dricks- vattenproducenternas upphandling av laboratorietjänster präglas numera av att ett mindre antal marknadsledande och ackrediterade aktörer nyttjas inom och utom landet. Avgörande för krisberedskapen är i vilken utsträckning upp- handlingen också skett utifrån ett krisberedskapsperspektiv. Till- gänglighet och kvällar kan vara avgörande i händelse av t.ex. hälsorelaterade utbrott. Saknas sådan tillgänglighet kan det 9713 § 3 vattentjänstlagen. Huvudman definieras i 2 § som den som äger en allmän va- anläggning. 98Svenskt Vatten (2012). 99SOU 2007:60, bilaga B 13, s. 49. 100Riksrevisionen (2008). Dricksvattenförsörjning – beredskap för stora kriser. RiR 2008:8, s. 10. komplicera och förlänga händelsen eller krisen. I vägledning för upphandling av analystjänster framgår att krav bör ställas redan i upphandlingsskedet, för att kunna tillgodose bråds- kande analyser vid utbrott kopplat till vattenburen smitta.101 Dessa analysbehov kan av naturliga skäl uppstå årets . Kom- mersiella laboratorier kan erbjuda efterfrågad tillgänglighet, men kan inte kontinuerligt förväntas ha den erfarenhet och sakkunskap som de statliga laboratorierna har (se nedan).