sou · H4B336 · 2016-05-16 00:00:00 — När en utlänning får ett uppehålls- och arbetstillstånd i , utfärdar ett uppehållstillståndskort till honom eller henne. Uppehållstillståndskortet skickar till den finska beskickningen, där utlänningen kan hämta detsamma. Normalt tar det från dess att utlänningen fick besked om att han eller hon beviljats uppehållstillstånd i till dess att han eller hon får sitt uppehållstillståndskort. 11De rättsliga förutsättningarna för att lägga ut förvaltningsuppgifter till en tjänsteleverantör I utredningens uppdrag ingår att undersöka de rättsliga förutsättningarna för att lägga ut vissa förvaltningsuppgifter i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd till en extern tjänsteleverantör. De uppgifter som avses är enligt utredningsdirektiven i huvudsak att ta emot ansökningar och förmedla dem till den handläggande myndigheten. Inom det privata näringslivet har det blivit allt vanligare att anlita inhyrd personal för att möta en tillfällig arbetsanhopning. Detta sätt att möta tillfälliga arbetsanhopningar förekommer även hos myndigheter. I vissa fall kan behovet av en personalförstärkning i stället tillgodoses genom att utförandet av vissa tjänster helt eller delvis läggs ut på en extern aktör. Även andra behov – såsom behovet av ytterligare lokaler eller mer avancerad teknik – kan tillgodoses på detta sätt. Att betala en extern aktör för att denne ska sköta delar av en verksamhet brukar i dagligt tal benämnas outsourcing. Outsourcing är ett vedertaget och etablerat begrepp även i svenska språket och definieras i () som ”utläggning av verksamhet på entreprenad”. Det finns flera definitioner av outsourcing, men kortfattat handlar det om att en organisation överlämnar en funktion eller en del av sin verksamhet åt en annan organisation. Den grundläggande bestämmelsen som möjliggör för myndigheter att lägga ut förvaltningsuppgifter till en privat utförare finns i 12 kap. 4 § andra stycket regeringsformen (RF). I bestämmelsen anges att förvaltningsuppgifter kan överlämnas åt juridiska personer De rättsliga förutsättningarna för att lägga ut förvaltningsuppgifter … och enskilda individer. I 10 kap. 8 § RF anges vidare att offentligrättsliga uppgifter i vissa fall kan överlåtas till utländska eller internationella organ. I RF används således begreppen överlämnas och överlåtas synonymt för att beskriva den företeelse som inrymmer det som i vardagligt tal kallas outsourcing. rekommenderar emellertid att man i första hand använder begreppen utläggning och lägga ut i stället för outsourcing och outsourca. Utredningen har därför valt att i betänkandet använda begreppen utläggning och lägga ut – i stället för outsourcing – vid utredningens beskrivning av ovan nämnda företeelse. I de fall som utredningen redogör för innehållet i en bestämmelse i RF använder utredningen emellertid det uttryck som används där. I detta kapitel lämnas en redogörelse för de bestämmelser som är av betydelse för en eventuell utläggning av förvaltningsuppgifter till en eller flera externa tjänsteleverantörer i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd. 11.2Regeringsformens bestämmelser om utläggning av förvaltningsuppgifter 11.2.1Utläggning av förvaltningsuppgifter till andra än myndigheter Enligt 12 kap. 4 § andra stycket RF kan förvaltningsuppgifter hos en myndighet överlämnas åt juridiska personer – t.ex. bolag, föreningar, samfälligheter eller stiftelser – och enskilda individer. Om uppgiften innefattar myndighetsutövning måste ett sådant överlämnande emellertid ha stöd i lag. Enligt 10 kap. 8 § RF kan en förvaltningsuppgift i vissa fall också överlåtas till ett utländskt eller internationellt organ. Vid en sådan överlåtelse kan det utländska eller internationella organet, till vilket en överlåtelse har skett, fatta beslut i ett enskilt ärende med bindande rättslig verkan i . Av bestämmelsens första stycke framgår att kan överlåta en rättskipnings- eller förvaltningsuppgift, som inte grundar sig direkt på regeringsformen, till ett icke svenskt organ. Med ”rättskipnings- eller förvaltningsuppgift, som inte grundar sig direkt på regeringsformen” avses enligt förarbetena till bestämmelsen (prop. 1984/85:61) sådana uppgifter som principiellt förbehålls svenska organ i regeringsformen men som ”konkret anges De rättsliga förutsättningarna för att lägga ut förvaltningsuppgifter … i normer av lägre valör och där tilldelas bestämda myndigheter”.1 Enligt 10 kap. 8 § första stycket RF kan vidare i lag bemyndiga regeringen eller en annan myndighet att i särskilda fall besluta om en överlåtelse av en rättskipnings- eller förvaltningsuppgift, som inte direkt grundar sig på regeringsformen. En överlåtelse behöver således inte ske direkt genom beslut eller genom att tar ställning till varje konkret uppgiftsöverföring. kan i stället i lag uppdra åt regeringen eller annan myndighet att besluta om en överlåtelse i det enskilda fallet. Denna möjlighet torde framför allt utnyttjas i de fall då det inte är fråga om ett generellt beslut om överlåtelse av uppgifter av en viss typ utan beslut om utläggning av rättskipnings- eller förvaltningsuppgifter i särskilda fall. Om den uppgift som ska överlåtas till ett utländskt eller internationellt organ innefattar myndighetsutövning föreskrivs det i 10 kap. 8 § andra stycket RF att ska besluta om en överlåtelse eller ett bemyndigande i den ordning som anges i 10 kap. 6 § andra stycket RF. Enligt den senare bestämmelsen krävs det då att minst tre fjärdedelar av de röstande och mer än hälften av ledamöter röstar för förslaget. beslut i ovan nämnda situationer kan i stället fattas i den ordning som gäller för stiftande av grundlag, vilket innebär att det t.ex. kan bli aktuellt med en beslutande folkomröstning i frågan. Det kan konstateras att bestämmelserna i 12 kap. 4 § andra stycket och 10 kap. 8 § RF överlappar varandra såvitt gäller överlämnande av förvaltningsuppgifter till ett företag, om företaget skulle anses utgöra en ”utländsk inrättning”. Uppräkningen i 10 kap. 8 § RF var visserligen knappast avsedd att omfatta privata affärsföretag, eftersom den enligt Grundlagberedningen utformades för att i största möjliga utsträckning beakta ”de skiftande former i vilka det internationella samarbetet bedrivs eller kan komma att bedrivas” .2 Bestämmelsen i 12 kap. 4 § andra stycket RF innehåller inte heller någon begränsning i fråga om nationell tillhörighet. När det gäller ett överlämnande av förvaltningsuppgifter åt enskilda individer enligt 12 kap. 4 § andra stycket RF har man i några lagstiftningsärenden funnit att 1984/85:61 s. 11 f. 2Se SOU 1972:15 s. 187. De rättsliga förutsättningarna för att lägga ut förvaltningsuppgifter … detta kan ske även till personer som inte är svenska medborgare.3 Däremot har man ansett att det inte går att överlämna en förvaltningsuppgift som innebär myndighetsutövning åt en enskild individ i utlandet utan att också beakta bestämmelsen i 10 kap. 8 § RF.4 11.2.2Uppgifter som omfattar myndighetsutövning För att en myndighet ska kunna överlämna en eller flera förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning åt en extern aktör krävs som redan nämnts lagstöd (12 kap. 4 § andra stycket RF). Ska överlåtelsen ske till ett utländskt eller ett internationellt organ ska bemyndigandet dessutom ske i den särskilda ordning som stadgas i 10 kap. 6 § andra stycket RF (se 10 kap. 8 § RF). När det gäller innebörden av begreppet myndighetsutövning hänvisas i förarbetena till regeringsformen (prop. 1973:90) till de uttalanden som gjordes i denna fråga vid tillkomsten av den äldre förvaltningslagen (1971:290).5 I förarbetena till den äldre förvaltningslagen (prop. 1971:30) anför departementschefen att utmärkande för all myndighetsutövning är att det rör sig om beslut, gynnande eller missgynnande, eller andra åtgärder som ytterst är ett uttryck för samhällets maktbefogenheter i förhållande till medborgarna. Myndighetsutövning kan således förkomma dels i form av missgynnande beslut, t.ex. förbud, föreläggande eller liknande, dels i form av gynnande beslut, t.ex. tillstånd att bedriva en viss verksamhet eller beviljande av en social förmån. Karakteristiskt är emellertid att den enskilde befinner sig i ett slags beroendeförhållande till myndigheten. Vid ett missgynnande beslut måste den enskilde rätta sig efter beslutet, eftersom denne annars riskerar att tvångsmedel av något slag används mot honom eller henne. Rör det sig om ett gynnande beslut, kommer beroendeförhållandet till uttryck på det sättet att den enskilde för att komma i åtnjutande av exempelvis en rättighet är tvungen att vända sig till myndigheten för att få densamma och att myndighetens tillämpning av de föreskrifter som gäller på området får avgörande betydelse för honom eller henne. För att myndighetsutövning ska föreligga fordras att myndigheten grundar sin befogenhet att bestämma 3Se t.ex. prop. 1987/88:26 s. 14 och 16. 1987/88:3 s. 105–106, 194 och 198. 1973:90 s. 397. De rättsliga förutsättningarna för att lägga ut förvaltningsuppgifter … om ett visst förhållande på en författning eller något annat beslut av regeringen eller . Endast ärenden som mynnar ut i bindande beslut omfattas av begreppet myndighetsutövning. Ärenden som uteslutande avser råd eller andra oförbindande besked innefattar inte myndighetsutövning. Inte heller är det fråga om myndighetsutövning när en myndighet avger ett yttrande till en annan myndighet. Förvaltningsuppgifter som inte synes innebära myndighetsutövning kan dock vara kopplade till vissa moment som innebär myndighetsutövning. Som exempel kan nämnas att undervisning ofta är förknippad med betygssättning, som i sin tur innebär myndighetsutövning.6 I den nu gällande förvaltningslagen (1986:223) definieras inte begreppet myndighetsutövning. I förarbetena till den nya lagen (prop. 1985/86:80) anges dock att begreppet i sak har samma innebörd som i den äldre lagen.7 Huruvida myndighetsutövning ska avgränsas till enbart själva beslutet eller om handläggningen i ett ärende som innefattar myndighetsutövning också ska anses utgöra en del av myndighetsutövningen framgår inte av förarbetena till regeringsformen eller av juridisk doktrin. () har emellertid i ett beslut (JO 2001/02 s. 250) – som rörde anlitande av privata rättssubjekt som utredare inom – tagit ställning i frågan. I sitt beslut slog JO fast att bestämmelsen i nuvarande 12 kap. 4 § andra stycket RF inte kan ges annan innebörd än att stadgandet tar sikte på hela handläggningen av ett ärende och att beredningen av och beslutet i ärendet således i princip måste anses utgöra oskiljaktiga delar av en och samma förvaltningsuppgift. Enligt JO innebär detta att om en förvaltningsuppgift innefattar myndighetsutövning hos en myndighet kan myndigheten, enligt nuvarande 12 kap. 4 § andra stycket RF, inte lägga ut handläggningen av uppgifter till ett privaträttsligt subjekt utan lagstöd. Mot bakgrund av att det i det aktuella ärendet saknades ett sådant lagstöd konstaterade JO att det därför inte heller var möjligt för en kommun att överlämna ett sådant utredningsuppdrag som var aktuellt till ett bolag eller ett annat privaträttsligt subjekt, alldeles oavsett om kommunen behöll huvudansvaret för att uppgiften utförs eller inte. 1971:30 s. 330 ff. 1985/86:80 s. 55. De rättsliga förutsättningarna för att lägga ut förvaltningsuppgifter … JO har i senare beslut vidhållit ovanstående ställningstagande, bl.a. i ett beslut (JO 2010/11 s. 288) som rörde en ambassad som hade låtit ett privat serviceföretag motta, kontrollera och vidarebefordra viseringsansökningar. I beslutet konstaterade JO att beslutsfattandet i viseringsärenden är myndighetsutövning. Den handläggning som i det aktuella fallet hade skett hos serviceföretaget hade föregått ambassadens viseringsbeslut och bl.a. syftat till att få fram ett komplett beslutsunderlag. Handläggningen hade vidare inneburit att ingivna handlingar granskats och att kompletteringar begärts från den enskilde. Den handläggning som skett hos serviceföretaget hade således inte inskränkt sig till att besvara allmänna frågor, lämna upplysningar per telefon och tillhandahålla blanketter m.m. JO gjorde därför bedömningen att serviceföretagets åtgärder fick anses innefatta myndighetsutövning. Eftersom förfarandet saknade författningsstöd konstaterade JO att förfarande var rättsstridigt. 11.2.3Upptagande av biometriska uppgifter i form av fingeravtryck och ansiktsfotografi samt tillfälle till DNA-analys Bestämmelser till skydd mot påtvingade kroppsliga ingrepp Enligt 2 kap. 6 § RF är varje medborgare gentemot det allmänna skyddad mot påtvingade kroppsliga ingrepp. Det skydd som avses i 2 kap. 6 § RF kan endast begränsas genom lag (2 kap. 20–25 §§ RF). Upptagande av fingeravtryck har i tidigare lagstiftningsarbete ansetts innefatta ett intrång i den personliga och kroppsliga integriteten enligt 2 kap. 6 § RF. Upptagande av biometri i form av digitalt fotografi har emellertid inte ansetts åtnjuta skydd enligt sist nämnda lagrum.8 Skyddet i 2 kap. 6 § RF omfattar såväl svenska medborgare som utlänningar som är bosatta här om något annat inte uttryckligen framgår. Upptagningen av biometriska kännetecken med anledning av en ansökan om uppehålls- och arbetstillstånd sker inte sällan utanför riket. I dessa fall aktualiseras inte skyddet för den personliga och kroppsliga integriteten enligt 2 kap. 6 § RF. 8 SOU 1975:75 s. 358 f. och prop. 2010/11:123 s. 12. De rättsliga förutsättningarna för att lägga ut förvaltningsuppgifter … ning av biometriska kännetecken sker inom gränser åtnjuter emellertid utlänningen skydd enligt sistnämnda lagrum om inte annat följer av särskilda föreskrifter i lag.9 Genom lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna gäller konventionen som lag i . Av 2 kap. 19 § RF följer att lag eller annan föreskrift inte får meddelas i strid med åtaganden på grund av . Av artikel 8 i framgår dels att var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens (punkten 1), dels att denna rättighet inte får inskränkas av offentlig myndighet annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller till förebyggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter (punkten 2). I artikel 8 behandlas skyddet för den personliga integriteten i de fall en kränkning av denna inte är en sådan allvarlig kränkning att den omfattas av artikel 3, som avser skydd mot tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling. Såsom exempel på ingrepp som faller in under artikel 8 är blodprovstagning i samband med nykterhetskontroll vid bilkörning.10 Rätten enligt artikel 8 inbegriper även ett skydd mot att bli fotograferad.11 Likaså torde upptagning av fingeravtryck omfattas av skyddet enligt artikel 8.12 Som utredningen har redogjort för i avsnitt 4.8 ska bevis om uppehållstillstånd utfärdas i form av en sådan handling som avses i rådets förordning om en enhetlig utformning av uppehållstillstånd för medborgare i tredjeland ([EG] nr 380/2008 om ändring av förordning (EG) nr 1030/2002 av ). Enligt artikel 4 a i EG-förordningen om en enhetlig utformning av uppehållstillstånd ska uppehållstillståndet innefatta ett lagringsmedium som inne- 9SOU 2009:91 s. 43. 10Danelius, Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, femte upplagan, 2015, s. 371 ff. 11Danelius, a. a. s. 372. 2010/11:123 s. 12. De rättsliga förutsättningarna för att lägga ut förvaltningsuppgifter … håller ansiktsbild och två fingeravtryck av innehavaren. Enligt artikel 4 b ska medlemsstaterna för detta ändamål samla in biometriska kännetecken bestående av ett ansiktsfotografi och två fingeravtryck från tredjelandsmedborgare som ansöker om uppehållstillstånd. Förfarandet ska fastställas i enlighet med de nationella rutinerna i den berörda medlemsstaten och med de säkerhetsföreskrifter som fastställs i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt konvention om barnets rättigheter. Bestämmelserna i om en enhetlig utformning av uppehållstillstånd gäller som lag i . I EG-förordningen anges inte uttryckligen att personer som söker uppehållstillstånd ska lämna biometriska uppgifter eller att behöriga myndigheter i medlemsstaterna får ta upp sådana uppgifter. Vid införandet av biometriska kännetecken i uppehållstillståndskort (prop. 2010/11:123) anförde regeringen att det skulle kunna hävdas att EU-förord- ningen om en enhetlig utformning av uppehållstillstånd utgör ett tillräckligt rättsligt stöd för att fotografera eller ta den sökandens fingeravtryck för utfärdandet av uppehållstillståndskort. Med hänsyn till att EU-bestämmelserna är ganska allmänt utformade ansåg regeringen emellertid att EU-förordningen borde kompletteras med föreskrifter i UtlL.13 Bestämmelser om uppehållstillståndskorten infördes därför i UtlL och UtlF . I 4 kap. 22 § UtlF anges t.ex. att ett bevis om uppehållstillstånd ska utfärdas i form av en sådan handling som avses i rådets förordning om en enhetlig utformning av uppehållstillstånd. Av 9 kap. 8 a § UtlL följer vidare att en utlänning som ansöker om uppehållstillstånd är skyldig att låta , en utlandsmyndighet eller fotografera honom eller henne och ta hans eller hennes fingeravtryck. Enligt samma bestämmelse gäller skyldigheten även när ett uppehållstillståndskort ska utfärdas av annan anledning än att en utlänning ansöker om uppehållstillstånd, t.ex. då ett tidigare utfärdat kort förkommit. 2010/11:123 s. 13. De rättsliga förutsättningarna för att lägga ut förvaltningsuppgifter … Som utredningen har redogjort för i avsnitt 8.2.2 ska enligt 13 kap. 15 § UtlL i vissa ärenden om uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning ge den sökande och anknytningspersonen tillfälle att få en DNA-analys utförd avseende det biologiska släktskap som åberopas. Ett sådant erbjudande ska lämnas om den övriga utredningen om släktskapet inte är tillräcklig för att uppehållstillstånd ska beviljas och det inte är uppenbart att det åberopade släktskapsförhållandet inte föreligger. Bestämmelsen om DNA-analys är i första hand avsedd att underlätta familjeåterförening mellan minderåriga barn och deras föräldrar, men är tillämplig även i andra anknytningsärenden där biologiskt släktskap åberopas. Om bedömer att ansökan om uppehålls- och arbetstillstånd ska avslås av andra skäl än otillräcklig bevisning av släktskapet, behöver emellertid inte tillfälle till DNA-analys ges. DNA-analysen är frivillig. Ett samtycke som lämnas utan tillräcklig insikt i vad samtycket innebär eller till följd av att den enskilde upplever sig sakna en reell möjlighet att vägra lämna samtycke anses inte vara ett frivilligt samtycke. Den sökande ska därför alltid informeras om syftet med DNA-analysen. Motsvarande information ska lämnas till referenspersonen i . Den sökande och referenspersonen kan därefter samtycka till att en DNA-analys görs och att resultatet av analysen används i ärendet om uppehållstillstånd. Någon skyldighet för den sökande eller referenspersonen att medverka till en provtagning finns inte. Samtycket lämnas i ett särskilt formulär. I och med att provtagningen är frivillig torde den inte utgöra ett sådant intrång i den personliga integriteten som kräver stöd i lag. 11.3.1Allmänt om offentlig upphandling När upphandlande myndigheter och enheter, exempelvis statliga myndigheter, kommuner, landsting och vissa offentligt ägda bolag avser att ingå avtal med en leverantör om köp av varor, tjänster eller byggentreprenader ska de som huvudregel genomföra en offentlig upphandling. En offentlig upphandling genomförs huvudsakligen i De rättsliga förutsättningarna för att lägga ut förvaltningsuppgifter … form av ett annonserat anbudsförfarande. Det finns även olika undantag i upphandlingsregelverket där ett annonserat förfarande inte krävs. De inköp som avser enklare varor eller tjänster, med liten variation i kvalitativa egenskaper bland anbudsgivare, är priset ofta avgörande för vem som vinner upphandlingen. I de fall upphandlande myndigheter gör inköp baserat på tilldelningsgrunden lägsta pris säkerställs kvaliteten på varan eller tjänsten genom att kräva en viss miniminnivå, i form av ska-krav, på både anbudsgivarnas kapacitet och på kontraktsföremålet. I vissa upphandlingar spelar emellertid inte bara priset roll utan även kvaliteten på varan, tjänsten eller byggentreprenaden har en avgörande roll vid kontraktets utförande. I dessa fall tillmäts andra faktorer, än endast ekonomiska faktorer, betydelse vid tilldelning av kontrakt. Faktorerna kan exempelvis utgöras av olika kvalitetsaspekter, miljö- och sociala hänsyn och andra faktorer som kan påverka kontraktets fullgörande. Bestämmelser om hur en offentlig upphandling ska genomföras regleras bl.a. i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling () och lagen (2007:1092) om upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster (LUF). Med offentlig upphandling avses de åtgärder som vidtas av en upphandlande myndighet i syfte att tilldela ett kontrakt eller ingå ett ramavtal avseende varor, tjänster eller byggentreprenader (2 kap. 13 § ). Det svenska upphandlingsregelverket har sin grund i och syftar bl.a. till att främja en fri rörlighet av varor, tjänster och byggentreprenader, främja en kostnadseffektiv användning av skattemedel och underlätta för mindre leverantörer att göra affärer med det offentliga. Vid all upphandling ska de upphandlande myndigheterna tillämpa de allmänna EU-rättsliga principerna (se 1 kap. 9 § ). Dessa principer innebär bl.a. att upphandlande myndigheter ska behandla leverantörer på ett likvärdigt och icke-diskrimi- nerande sätt. De upphandlande myndigheterna ska också genomföra upphandlingar på ett öppet och förutsebart sätt. Myndigheterna ska dessutom ta hänsyn till principerna om ömsesidigt erkännande och proportionalitet. I görs en åtskillnad mellan ett tjänstekontrakt och ett tjänstekoncessionsavtal. Tjänstekoncessioner faller emellertid utanför LOU:s tillämpningsområde. Med tjänstekontrakt avses enligt 2 kap. 18 § första stycket ett kontrakt som gäller utförande av vissa tjänster. En tjänstekoncession är enligt 2 kap. 17 § ett De rättsliga förutsättningarna för att lägga ut förvaltningsuppgifter … kontrakt av samma slag som ett tjänstekontrakt men som innebär att ersättningen för tjänsterna helt eller delvis utgörs av en rätt att utnyttja tjänsten. Det senare innebär att tjänsteleverantören tar på sig en betydande del av verksamhetsrisken. Med risk avses i detta sammanhang bland annat risken att bli utsatt för konkurrens, risken för bristande efterfrågan och risken för att intäkterna inte ska täcka verksamhetens samtliga kostnader. Vidare beaktas också om leverantören kommer bära risken för ansvar för eventuella skador. Ett typexempel på tjänstekoncession är när ett privat parkeringsbolag tar på sig ansvaret att bevaka vissa kommunalt ägda parkeringsplatser mot att få lyfta de parkeringsavgifter som kunden betalar.14 beslutade regeringen om lagrådsremissen ”Nytt regelverk om upphandling”. Lagrådsremissen innehåller förslag till en ny lag om offentlig upphandling och en ny lag om upphandling inom försörjningssektorerna. Vidare innehåller lagrådsremissen förslag till en lag om upphandling av koncessioner. finns inget regelverket för upphandling av koncessioner. De nya upphandlingslagarna skulle ha varit implementerade i svensk rätt , men arbetet med detta har försenats. I stället förväntas de träda i kraft . Den föreslagna lagen om upphandling av koncessioner innehåller bestämmelser om allmänna principer för upphandling motsvarande de i . Genom den föreslagna lagen om upphandling av koncessioner genomförs och rådets direktiv /23/EU av om tilldelning av koncessioner.