sou · H4B350 · 2016-08-17 00:00:00 — På liknande sätt förhåller det sig med direktivens bestämmelser om att anmälan, i samband med uppsägningar på grund av arbetsbrist, ska ske till flaggstatens behöriga myndighet och om fortsatt anställning vid övergång av en verksamhet med fartyg till annan arbetsgivare men inte vid överlåtelser av fartyg som föremål. Dessa bestämmelser kräver inte någon ändring i lag (se avsnitt 8.7 och 8.8). De föreslagna ändringarna i lagen (2011:427) om europeiska företagsråd, angående hur möten ska planeras, kräver inte några omfattande förberedelser för de företag, arbetstagare och arbetstagarorganisationer som berörs. Den tid som är nödvändig för lagstiftningsprocessen är tillräcklig också i det perspektivet. Samtliga förändringar som föreslås är därmed av sådan karaktär att de kan genomföras så snart möjligt. Förslagen bör därför kunna träda i kraft , vilket är närmast före det datum då direktivet ska vara genomfört. Bedömning: Något behov av övergångsbestämmelser finns inte. I och med att författningsförslagen består av bestämmelser av närmast ordningskaraktär samt justerade hänvisningar till EU- rättsakter bedömer utredningen att det inte föreligger något behov av övergångsbestämmelser. Bedömning: Förslagen medför inte några konsekvenser för staten. Genomförandet av sjöfolksdirektivet ([EU] 2015/1794) i svensk rätt bedöms inte medföra några beaktansvärda konsekvenser för staten. Eftersom har valt att tillämpa de berörda arbetsrättsliga direktiven även i fråga om sjöfolk har effekterna av sjöfolksdirektivet redan internaliserats. Arbetsförmedlingen utgör den myndighet som mottar varsel vid uppsägningar. Bedömning: Förslagen kan indirekt bidra till att ytterligare utjämna konkurrensen inom den europeiska sjöfarten och fiskerinäringen. Effekten bedöms dock bli relativt marginell. Vidare kommer sjöfolk inte att särbehandlas i förhållande till andra arbetstagarkategorier i samma utsträckning. Bättre villkor kan komma att bidra till att göra sjömansyrket mer attraktivt. För näringslivet och enskilda arbetstagare gäller att den mest påtagliga effekten av sjöfolksdirektivet ([EU] 2015/1794) kan bli att konkurrensen och arbetsvillkoren inom den europeiska sjöfarten och fiskerinäringen indirekt utjämnas ytterligare, genom att möjligheten för unionens medlemsstater att undanta sjöfolk från de berörda direktiven utgår. Det blir därigenom exempelvis svårare för utländska rederier att konkurrera genom att erbjuda sämre villkor för arbetstagarna vid vissa företagsöverlåtelser. Effekten bedöms dock bli relativt marginell. Sjöfolk kommer efter genomförandet av sjöfolksdirektivet heller inte att i samma utsträckning särbehandlas i förhållande till andra arbetstagarkategorier. Detta kan bidra till att göra sjömansyrket mer attraktivt. Förslagen i lagen (2011:427) om europeiska företagsråd, angående hur möten om möjligt ska planeras, bedöms medföra marginella kostnadsmässiga eller andra konsekvenser. Förslagen berör gemenskapsföretag eller företagsgrupperingar som träffas av nämnda lag, och där europeiskt företagsråd har inrättats eller att initiativ till sådant råd har tagits. Enligt vad utredningen erfarit finns det europeiskt företagsråd vid ett svenskt rederi. Beträffande de transoceana rederier som eventuellt kan tänkas träffas av lagen men inte tidigare tillämpat reglerna beräknas kostnaderna enligt kommissionen till (möten där satellitkommunikation kan användas).1 För rederier som bedriver kustfart eller europafart och därmed ofta anlöper hamnar kan förslaget medföra lägre, om ens några kostnader. Här handlar det mer om att rederierna måste ha rutiner för planering av möten på så sätt att en ledamot eller suppleant som har befattning ombord på fartyg på ett rimligt sätt kan delta på mötena. 1 SWD (2013) 462 final EN, s. 40. Bedömning: Förslagen bedöms inte påverka samhället i övrigt eller internationella åtaganden. Förslagen bedöms inte påverka den kommunala självstyrelsen, det brottsförebyggande arbetet, sysselsättningen eller den offentliga servicen i olika delar av landet, små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, jämställdheten mellan kvinnor och män, möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen eller ha betydelse för den personliga integriteten. Förslagen påverkar heller inte internationella åtaganden, såsom förhållandet till Internationella arbetsorganisationen (). 11.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:13) om vissa anställningsfrämjande åtgärder Regeringen eller, om regeringen bestämmer det, Arbetsförmedlingen får föreskriva undantag från 1–12 §§ och meddela närmare föreskrifter för tillämpningen av dessa bestämmelser. Sådana undantag eller föreskrifter får dock inte innebära att mindre förmånliga regler ska tillämpas för arbetstagarna än som följer av rådets direktiv /59/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar, i lydelsen enligt och rådets direktiv (EU) 2015/1794 av om ändring av och rådets direktiv /94/EG, 2009/38/EG och 2002/14/EG samt rådets direktiv /59/EG och 2001/23/EG, vad gäller sjöfolk. Paragrafen har ändrats redaktionellt. Bestämmelsen innehåller en hänvisning till rådets direktiv /59/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar. Hänvisningen har ändrats på så sätt att det av lagtexten framgår vilken lydelse av direktivet 98/59/EG som avses. Därutöver har vissa mindre språkliga ändringar företagits. Övervägandena finns i kapitel 9. 11.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet Ett avtal är ogiltigt i den mån det innebär att rättighet eller skyldighet enligt denna lag upphävs eller inskränks. Genom ett kollektivavtal får det dock göras avvikelser från 11, 12, 14 och 19 §§, 20 § första stycket, 21, 22 och 28 §§, 29 § tredje meningen, 33– 40 §§, 43 § andra stycket samt 64 och 65 §§. får inte innebära att mindre förmånliga regler ska tillämpas för arbetstagarsidan än som följer av rådets direktiv /59/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar eller av rådets direktiv /23/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av företag eller verksamheter, båda i lydelsen av och rådets direktiv (EU) 2015/1794 av om ändring av och rådets direktiv /94/EG, 2009/38/EG och 2002/14/EG samt rådets direktiv /59/EG och 2001/23/EG, vad gäller sjöfolk. I ett kollektivavtal får det också föreskrivas längre gående fredsplikt än som anges i 41, 41 a, 41 b och 44 §§ eller ett längre gående skadeståndsansvar än som följer av denna lag. Paragrafen har ändrats redaktionellt. Andra stycket innehåller en hänvisning till rådets direktiv /59/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar och till rådets direktiv /23/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av företag eller verksamheter. Hänvisningen har ändrats på så sätt att det av lagtexten framgår att den gäller direktivet 98/59/EG respektive direktivet 2001/23/EG samt vilken lydelse av direktiven som avses. Övervägandena finns i kapitel 9. 11.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:80) om anställningsskydd Om det i en annan lag eller i en förordning som har meddelats med stöd av en lag finns särskilda föreskrifter som avviker från denna lag, ska dessa föreskrifter gälla. Ett avtal är ogiltigt i den mån det upphäver eller inskränker arbetstagarnas rättigheter enligt denna lag. Genom ett kollektivavtal får det göras avvikelser från 5–6, 22 och 25– 27 §§. Om avtalet inte har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation, krävs dock att det mellan parterna i andra frågor gäller ett kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en sådan organisation eller att ett sådant kollektivavtal tillfälligt inte gäller. Under samma förutsättning är det också tillåtet att genom ett kollektivavtal bestämma den närmare beräkningen av förmåner som avses i 12 §. Genom ett kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation får det även göras avvikelser från 11, 15, 21, 28, 32, 33, 40 och 41 §§. Det är också tillåtet att genom ett sådant kollektivavtal göra avvikelser 1.från 6 b–6 e §§ under förutsättning att avtalet inte innebär att mindre förmånliga regler ska tillämpas för arbetstagarna än som följer av –rådets direktiv /23/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av företag eller verksamheter, i lydelsen enligt och rådets direktiv (EU) 2015/1794 av om ändring av och rådets direktiv /94/EG, 2009/38/EG och 2002/14/EG samt rådets direktiv /59/EG och 2001/23/EG, vad gäller sjöfolk, eller –rådets direktiv /533/EEG av om arbetsgivares skyldighet att upplysa arbetstagarna om de regler som är tillämpliga på anställningsavtalet eller anställningsförhållandet, i den ursprungliga lydelsen, 2.från 30 a §, när det gäller besked enligt 15 §, och 3.från 30, 30 a och 31 §§, när det gäller den lokala arbetstagarorganisationens rättigheter. Avtal om avvikelser från 21 § får träffas även utanför kollektivavtalsförhållanden, om avtalet innebär att kollektivavtal som med stöd av fjärde stycket har träffats för verksamhetsområdet ska tillämpas. En arbetsgivare som är bunden av ett kollektivavtal enligt tredje eller fjärde stycket får tillämpa avtalet även på arbetstagare som inte är medlemmar av den avtalsslutande arbetstagarorganisationen men sysselsätts i arbete som avses med avtalet. Paragrafen har ändrats redaktionellt. Fjärde stycket innehåller en hänvisning till rådets direktiv /23/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av företag eller verksamheter. Hänvisningen har ändrats på så sätt att det av lagtexten framgår vilken lydelse av direktivet 2001/23/EG som avses. Övervägandena finns i kapitel 9. 11.4Förslaget till lag om ändring i lönegarantilagen (1992:497) Staten svarar enligt denna lag för betalning av arbetstagares fordran (statlig lönegaranti) hos en arbetsgivare som 1.har försatts i konkurs i eller i ett annat nordiskt land, 2.är föremål för företagsrekonstruktion enligt lagen(1996:764) om företagsrekonstruktion, eller 3.i ett annat land i Europeiska unionen (EU-land) eller inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES-land) än är föremål för ett sådant insolvensförfarande som avses i artikel 2.1 i och rådets direktiv /94/EG av om skydd för arbetstagare vid arbetsgivarens insolvens, i lydelsen enligt och rådets direktiv (EU) 2015/1794 av om ändring av och rådets direktiv /94/EG, 2009/38/EG och 2002/14/EG samt rådets direktiv /59/EG och 2001/23/EG, vad gäller sjöfolk. Paragrafen har ändrats redaktionellt. Tredje punkten innehåller en hänvisning till och rådets direktiv /94/EG av om skydd för arbetstagare vid arbetsgivarens insolvens. Hänvisningen har ändrats på så sätt att det av lagtexten framgår vilken lydelse av direktivet 2008/94/EG som avses. Övervägandena finns i kapitel 9. 11.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2011:427) om europeiska företagsråd Denna lag gäller när gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget i en företagsgrupp har sitt säte i . Om gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget i en företagsgrupp inte har sitt säte i någon EES-stat, gäller lagen när 1.gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget har utsett en filial eller ett företag i att svara för de förpliktelser som följer av och rådets direktiv /38/EG av om inrättande av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare, i lydelsen enligt och rådets direktiv (EU) 2015/1794 av om ändring av och rådets direktiv /94/EG, 2009/38/EG och 2002/14/EG samt rådets direktiv /59/EG och 2001/23/EG, vad gäller sjöfolk, eller 2.det inte har utsetts någon verksamhet eller något företag i någon EES-stat att svara för förpliktelserna enligt och rådets direktiv /38/EG, i lydelsen enligt och rådets direktiv (EU) 2015/1794, och den filial eller det kontrollerade företag som har flest arbetstagare inom EES finns i . Bestämmelserna i 18 § om informationsskyldighet för filialer och kontrollerade företag i , i 24, 25 och 38–40 §§ om hur arbetstagarrepresentanter från ska utses och i 56 § om skydd för arbetstagarrepresentanter gäller oavsett var gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget i en företagsgrupp har sitt säte. Paragrafen har ändrats redaktionellt. Första stycket 1 och 2 innehåller en hänvisning till och rådets direktiv /38/EG av om inrättande av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare. Hänvisningarna har ändrats på så sätt att det av lagtexten framgår vilken lydelse av direktivet 2009/38/EG som avses. I andra punkten har hänvisningen gjorts i förkortad form eftersom direktivet omnämnts i sin helhet tidigare i samma paragraf. Övervägandena finns i kapitel 9. Genom ett kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation får det göras avvikelser från denna lag. Avvikelser får dock inte göras om avtalet innebär att mindre förmånliga regler ska tillämpas för arbetstagarsidan än som följer av och rådets direktiv /38/EG, i lydelsen enligt och rådets direktiv (EU) 2015/1794. Paragrafen har ändrats redaktionellt. Andra stycket innehåller en hänvisning till och rådets direktiv /38/EG av om inrättande av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare. Hänvisningen har ändrats på så sätt att det av lagtexten framgår vilken lydelse av direktivet 2009/38/EG som avses. Hänvisningen har gjorts i förkortad form eftersom direktivet omnämnts i sin helhet tidigare i samma lag. Övervägandena finns i kapitel 9. Förhandlingsmöten ska om möjligt planeras så att ledamot, eller suppleant, som har befattning ombord på fartyg kan delta på mötet. Vid behov ska övervägas att genomföra mötet med hjälp av teknik för deltagande på distans. Paragrafen är ny. Bestämmelsen bygger på den reglering om en förhandlingsdelegations förhandlingsmöten som finns i lagen och överensstämmer i huvudsak med sjöfolksdirektivets artikel 2.2. Övervägandena återfinns i avsnitt 7.7. Det europeiska företagsrådet har rätt till minst ett möte med gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget i en företagsgrupp och till att då få information och samråda om utvecklingen i gemenskapsföretagets eller företagsgruppens affärsverksamhet och om dess framtidsutsikter. Möten ska om möjligt planeras så att ledamot, eller suppleant, som har befattning ombord på fartyg kan delta på mötet. Vid behov ska övervägas att genomföra mötet med hjälp av teknik för deltagande på distans. Inför mötet ska gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget ge företagsrådet en skriftlig rapport om det som mötet ska handla om. Paragrafen har ändrats. I andra stycket införs en regel om att möten om möjligt ska planeras så att ledamot, eller suppleant, som har befattning ombord på fartyg (besättningsmedlem) kan delta fysiskt i mötet eller på distans. Det är enligt lagen möjligt för parterna att avtala om avvikelser från regeln. Övervägandena finns i avsnitt 7.7. En särskild utredare ska analysera sjöfolksdirektivet, som ändrar vissa arbetsrättsliga EU-direktiv, och föreslå hur direktivet ska genomföras i svensk rätt. Utredaren ska bedöma i vilken omfattning direktivet motiverar författningsändringar och utarbeta de författningsförslag som behövs för att anpassa svensk lagstiftning till direktivet. Uppdraget ska redovisas . Olika kategorier av arbetstagare inom sjöfartssektorn (sjöfolk) har varit undantagna eller har kunnat undantas från tillämpningsområdet i fem arbetsrättsliga EU-direktiv. Genom och rådets direktiv (EU) 2015/1794 av om ändring av och rådets direktiv /94/EG, 2009/38/EG och 2002/14/EG samt rådets direktiv /59/EG och 2001/23/EG, vad gäller sjöfolk (sjöfolksdirektivet) har undantagen för sjöfolk tagits bort i direktiven. Dessutom har, med hänsyn till sjöfartssektorns särart, vissa tillägg och anpassningar gjorts i direktiven. De direktiv som ändras är och rådets direktiv /94/EG om skydd för arbetstagare vid arbetsgivarens insolvens (lönegarantidirektivet), och rådets direktiv /38/EG om inrättande av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare (direktivet om europeiska företagsråd), och rådets direktiv /14/EG om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen (direktivet om information och samråd), rådets direktiv /59/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar (direktivet om kollektiva uppsägningar) och rådets direktiv /23/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av företag eller verksamheter (överlåtelsedirektivet). Syftet med ändringarna är att stärka skyddet för arbetstagare oavsett vilken sektor de arbetar i, att säkerställa att liknande villkor gäller mellan medlemsstaterna, samt att leva upp till de rättigheter som läggs fast i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna. Sjöfolksdirektivet trädde i kraft och ska vara genomfört . Genomförandet av de arbetsrättsliga direktiven och undantagen i fråga om sjöfolk Lönegarantidirektivet innehåller bestämmelser till skydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens och ska garantera arbetstagarna betalning av deras utestående fordringar. Direktivet har främst genomförts genom lagen (1992:497) om lönegaranti. I artikel 1.3.b i direktivet gavs medlemsstaterna möjlighet att utesluta fiskare som avlönas separat från direktivets tillämpningsområde. har vid genomförandet av direktivet inte infört något sådant undantag. Direktivet om europeiska företagsråd Direktivet om europeiska företagsråd innehåller bestämmelser om gränsöverskridande information och samråd i vissa företag eller företagsgrupper. Direktivet har främst genomförts genom lagen (2011:427) om europeiska företagsråd. I artikel 1.7 i direktivet gavs medlemsstaterna möjlighet att bestämma att direktivet inte skulle gälla besättningsmedlemmar i handelsflottan. har vid genomförandet av direktivet inte infört något sådant undantag. Direktivet om information och samråd Direktivet om information och samråd innehåller minimiföreskrifter som ska göra det möjligt för arbetstagare att få information från och samråda med arbetsgivare om skeenden som kan komma att påverka deras anställningssituation. Direktivet har främst genomförts genom ändringar i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. I artikel 3.3 i direktivet gavs medlemsstaterna möjlighet att göra undantag från direktivets bestämmelser genom särskilda bestämmelser för besättningar på fartyg som trafikerar öppet hav. har vid genomförandet av direktivet inte infört några sådana undantag. Direktivet om kollektiva uppsägningar Direktivet om kollektiva uppsägningar innehåller bestämmelser till skydd för arbetstagare vid kollektiva uppsägningar, bl.a. om att arbetsgivaren ska informera och överlägga med arbetstagarnas representanter inför planerade kollektiva uppsägningar. Direktivet har främst genomförts genom ändringar i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, lagen (1982:80) om anställningsskydd och lagen (1974:13) om vissa anställningsfrämjande åtgärder. Av artikel 1.2.c i direktivet framgick att det inte skulle tillämpas på besättningar på sjögående fartyg. har vid genomförandet av direktivet inte infört något sådant undantag. Överlåtelsedirektivet innehåller bestämmelser till skydd för arbetstagare vid övergång av verksamhet, bl.a. om att arbetsgivaren är skyldig att informera och samråda med arbetstagarnas representanter inför planerade övergångar. Direktivet har främst genomförts genom ändringar i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet och lagen (1982:80) om anställningsskydd. Av artikel 1.3 i direktivet framgick att det inte skulle tillämpas på sjögående fartyg. har vid genomförandet av direktivet inte infört något sådant undantag. Uppdraget att analysera sjöfolksdirektivet och föreslå hur det ska genomföras i svensk rätt Regeringens utgångspunkt är att arbetsrättslig reglering i princip bör vara generell och inte undanta vissa grupper. Eventuella undantag måste prövas från fall till fall. Till exempel beträffande sjöfolk måste eventuella undantag kunna motiveras av sektorns särdrag och särskilda förutsättningar. Av skälen till sjöfolksdirektivet framgår att förekomsten av undantag och/eller möjligheter att införa undantag för sjöfolk kan ha negativ inverkan på arbetstagares rätt till information och samråd samt till rättvisa arbetsvillkor. Såvida förekomsten av undantag och/eller möjligheten att införa undantag inte är objektivt motiverade och sjöfolk inte behandlas lika, bör bestämmelser som medger sådana undantag utgå. Artiklarna 1 – 5 i direktivet tar därför i huvudsak sikte på att sjöfolk ska omfattas av de olika arbetsrättsliga direktivens tillämpningsområde. När det gäller lönegarantidirektivet innebär sjöfolksdirektivet (se artikel 1) endast att den undantagsmöjlighet som tidigare fun- nits tas bort. Detsamma gäller direktivet om information och samråd (se artikel 3). Eftersom vid genomförandet av dessa direktiv inte har infört några undantag eller särskilda bestämmelser för sjöfolk, bör dessa förändringar inte innebära att svensk rätt påverkas i någon större omfattning. Däremot har det ansetts nödvändigt att anpassa vissa av bestämmelserna i de andra direktiven som ändras genom sjöfolksdirektivet för att återspegla särdragen i den berörda sektorn (se skäl 11). Detta med tanke på sjöfartssektorns särart och de särskilda arbetsvillkor som gäller för de arbetstagare som tidigare omfattats av de undantag som upphävts genom sjöfolksdirektivet. framgår av artikel 6 i sjöfolksdirektivet att genomförandet av direktivet inte får föranleda en minskning av den allmänna skyddsnivån för arbetstagare som omfattas av direktivet i förhållande till vad de redan har tillerkänts av medlemsstaterna på de områden som omfattas av de ändrade direktiven. Deltagande i europeiska företagsråd Möjligheten att undanta besättningsmedlemmar i handelsflottan från tillämpningsområdet för direktivet om europeiska företagsråd tas bort genom artikel 2 i sjöfolksdirektivet. Genom samma artikel införs därutöver bestämmelser om behörighet för en besättningsmedlem på ett sjögående fartyg som är ledamot av ett särskilt förhandlingsorgan eller av ett europeiskt företagsråd, eller dennes suppleant, att delta i möten inom ramen för något av de förfaranden som fastställs i direktivet om europeiska företagsråd. Sådan behörighet att delta ska finnas, såvida ledamoten inte befinner sig till sjöss eller befinner sig i en hamn i ett annat land än det där rederiet har sitt säte när mötet äger rum. Vidare ska möten, om möjligt, planeras så att ledamöter som är besättningsmedlemmar kan delta, och möjligheten att använda ny informations- och kommunikationsteknik ska övervägas i det fall ledamoten inte kan delta i ett möte. •analysera sjöfolksdirektivets ändringar i direktivet om europeiska företagsråd, •bedöma om befintliga bestämmelser i nationell rätt kan anses förenliga med direktivets bestämmelser eller om författningsändringar är nödvändiga, och •lämna nödvändiga författningsförslag. Meddelande till behörig myndighet i flaggstaten vid kollektiva uppsägningar