sou · H4B358d2 · 2016-09-15 00:00:00 — 3.meddelandet utgör ett uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt. Förslaget enligt 3–7 §§ innebär att bestämmelserna i nuvarande 10 kap. 1 § andra stycket och 2 § struktureras om så att reglerna om tekniska upptagningar (3–6 §§) och program (7 §) behandlas var för sig. Vidare skrivs innehållet i reglerna ut i stället för den omfatt- ande hänvisning till bestämmelserna i som görs enligt den nu- varande lydelsen. Formuleringarna har anpassats till hur innebörden av meddelar- och anskaffarfrihet beskrivs i föreslagna 1 kap. 10 §. Det innebär att ordet ”underrättelser” tas bort och att det talas enbart om ”upp- gifter”. Detta motsvarar den nuvarande lydelsen i 1 kap. 2 §. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Det som sägs om meddelar- och anskaffarfrihet i 3 § tillämpas för en teknisk upptagning som inte har getts ut i , om uppgiften meddelats eller anskaffats här. Se kommentaren till 3 §. Meddelaren har i fall som avses i 3 och 4 §§ rätt till anonymitet enligt 2 kap. Bestämmelsen om undantag från tystnadsplikt i 2 kap. 4 § 3 ska även omfatta brotten –trolöshet vid förhandling med främmande makt, –egenmäktighet vid förhandling med främmande makt, –obehörig befattning med hemlig uppgift, –vårdslöshet med hemlig uppgift, –olovlig underrättelseverksamhet mot , –olovlig underrättelseverksamhet mot främmande makt, –olovlig underrättelseverksamhet mot person, –olovlig värvning, –tagande av utländskt understöd, –försök, förberedelse eller stämpling till trolöshet vid förhandling med främmande makt eller olovlig underrättelseverksamhet mot främmande makt eller olovlig underrättelseverksamhet mot person, eller –försök eller förberedelse till obehörig befattning med hemlig uppgift. Se kommentaren till 3 §. Om ett meddelande eller anskaffande enligt 3 eller 4 § är straffbart, gäller vad som anges i denna grundlag om meddelar- och anskaffarbrott. Mål om ansvar eller skadestånd på grund av ett sådant brott handläggs enligt bestämmelserna om yttrandefrihetsmål, om inte annat följer av 10 kap. 1 § i denna grundlag och 12 kap. 1 § andra stycket tryckfrihetsförordningen. Se kommentaren till 3 §. Om ett program sänds från en sändare utanför , gäller 3–6 §§ i fråga om rätten att meddela och anskaffa uppgifter och att vara anonym, om upp- gifterna har meddelats eller anskaffats här. I fråga om program som sänds från öppna havet eller luftrummet däröver får det dock i lag föreskrivas undantag från rätten att meddela och anskaffa uppgifter. Se kommentaren till 3 §. 12 kap. Allmänna bestämmelser Vad som föreskrivs i 14 kap. 1–3 §§ tryckfrihetsförordningen om resning, högre rätts prövning av tryckfrihetsmål och skyndsam behandling av mål gäller också i fråga om motsvarande mål enligt denna grundlag. Paragrafen motsvarar nuvarande 11 kap. 1 § första stycket. I fråga om internationellt rättsligt bistånd gäller vad som föreskrivs i lag. Sådant bistånd får inte lämnas i strid med svenska allmänna rättsprinciper på det tryck- och yttrandefrihetsrättsliga området. Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 15.2.1. Se kommentaren till föreslagna 14 kap. 5 § TF. Andra än svenska medborgare För andra än svenska medborgare får särskilda begränsningar göras genom lag i fråga om yttrandefriheten enligt denna grundlag. Paragrafen motsvarar nuvarande 11 kap. 1 § tredje stycket. ”utlänningar” i den nuvarande lydelsen ersätts av ”andra än svenska medborgare”. Ändringarna är endast redaktionella och språkliga. Frågor som inte regleras i grundlagen I frågor som inte har reglerats särskilt i denna grundlag eller i en särskild lag som har meddelats med stöd av grundlagen, gäller vad som annars är före- skrivet i lag eller annan författning. Paragrafen motsvarar nuvarande 11 kap. 1 § andra stycket. Ändring- arna är endast språkliga. 3Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden I kapitel 7 har vi redogjort för den språkliga och strukturella över- synen av TF och YGL. Som en del i detta arbete föreslås att vissa bestämmelser flyttas ned från TF till lagen (1991:1559) med före- skrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrund- lagens områden tillämpningslagen. Samtliga bestämmelser som föreslås flyttas ned finns i nuvar- ande 5 kap. TF. Vi föreslår att dessa bestämmelser i stället placeras i 2 kap. tillämpningslagen. Nedflyttningen av bestämmelser från TF till tillämpningslagen resulterar i fyra nya paragrafer i 2 kap. till- lämpningslagen. I kapitel 7 har vi även redogjort för vårt förslag att skyddet i TF och YGL ska rikta sig till ”var och en” och inte, som enligt dagens ordning, till svenska medborgare. Detta innebär att bestäm- melserna i 5 kap. 1 och 2 §§ TF och 4 kap. 2 § YGL ändras. Som en följdändring av detta bör 2 kap. 1 och 6 §§, 3 kap. 29 § och 4 kap. 3 § tillämpningslagen upphävas. När det gäller 3 kap. 29 § följer av denna bestämmelse att utlänningar på samma villkor som svenska medborgare får vara utgivare av radioprogram. Denna bestämmelse har kommit att tillämpas på det sättet att utlänningar enligt data- basregeln inte får vara utgivare för webbplatser. Genom att 3 kap. 29 § tillämpningslagen upphävs kommer denna skillnad att för- svinna. I 2 kap. tillämpningslagen görs det sammantaget genomgripande förändringar. Den nuvarande dispositionen har ändrats för att de bestämmelser som flyttas ned från TF ska passa in i kapitlet och placeras i en logisk ordning. Kapitlet blir längre och vissa rubriker har lagts till för att göra kapitlet mer överskådligt. I 6 kap. införs det en ny bestämmelse med anledning av för- slaget om regleringen om ansvarsbegränsning för utgivare för data- basverksamhet, se avsnitt 13.5.2. Vidare införs det i 6 och 11 kap. nya bestämmelser med anledning av de regler om internationellt rättsligt bistånd som vi föreslår (avsnitt 15.2.3). 2 kap. Om ägare och utgivare av periodiska skrifter m.m. Frågor om utgivningsbevis prövas av . Verket tar också emot anmälningar om utgivare och ställföreträdare för utgivare. Verket ska föra register över periodiska skrifter. Registret får föras med hjälp av automatiserad behandling. Det får innehålla uppgifter om skriftens titel, utgivningsort, utgivningsplan, ägare, utgivare och, i förekommande fall, ställföreträdare för utgivaren, tidpunkt för utfärdande och förnyelse av utgiv- ningsbevis samt förfall eller återkallelse av utgivningsbevis. Paragrafen motsvarar nuvarande 2 kap. 2 §. Ändringarna är endast språkliga. Om en ansökan om utgivningsbevis eller en anmälan om utgivare eller ställ- företrädande utgivare inte uppfyller föreskrivna krav, ska den som har gjort ansökan eller anmälan föreläggas att avhjälpa bristen. Avhjälps inte bristen, får ansökningen eller anmälan avvisas. Paragrafen motsvarar nuvarande 2 kap. 3 §. Ändringarna är endast språkliga. Regeringen får meddela föreskrifter om avgifter för ansökningar och anmäl- ningar i ärenden enligt 5 kap. tryckfrihetsförordningen och om avgifter för utdrag ur register över periodiska skrifter. Paragrafen motsvarar nuvarande 2 kap. 4 §. Utgivningsbevis för periodiska skrifter Om utgivningsorten eller utgivningsplanen ändras, ska ägaren genast anmäla detta till den myndighet som anges i 1 §. Paragrafen är ny och är resultatet av att delar av bestämmelsen i nuvarande 5 kap. 8 § andra stycket TF flyttas ned till tillämpnings- lagen. Ändringarna i förhållande till nuvarande 5 kap. 8 § andra stycket TF är endast redaktionella och språkliga. innan ett utgivningsbevis upphör enligt 5 kap. 12 § tryckfrihetsför- ordningen ska dels till den senast kända ägaren av den periodiska skriften sända en påminnelse om att bevisets giltig- het är begränsad till och att beviset upphör, om en ansökan om förny- else av beviset inte har kommit in till myndigheten före tioårsperiodens utgång, dels kungöra påminnelsen elektroniskt. Av kungörelsen ska framgå namn och adress för den senast kända ägaren, utgivningsbevisets nummer samt den titel som utgivningsbeviset avser. Paragrafen motsvarar nuvarande 3 a §. Ändringarna är endast språkliga. Ett beslut enligt 5 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen om att ett utgivnings- bevis ska anses ha upphört vid tioårsperiodens utgång meddelas av den myn- dighet som anges i 1 §. En ansökan om förnyelse får göras tidigast före och senast för periodens utgång. För en ansökan om förnyelse av ett utgivningsbevis gäller i övrigt samma bestämmelser som för den första ansökan. Om en ansökan om förnyelse har gjorts i rätt tid, fortsätter dock beviset att gälla till dess att beslutet med anledning av ansökan har fått laga kraft. Paragrafen är ny och är resultatet av en nedflyttning av delar av bestämmelsen i nuvarande 5 kap. 5 § fjärde–sjätte styckena TF till tillämpningslagen. Ändringarna i förhållande till nuvarande 5 kap. 5 § fjärde–sjätte styckena TF är endast redaktionella och språkliga. Ett beslut enligt 5 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen om att ett utgivnings- bevis ska anses förfallet ska dels sändas till den senast kända ägaren av den periodiska skriften, dels kungöras elektroniskt. Om det av särskilda skäl kan antas att den senast kända ägaren inte kan nås av en försändelse är det tillräckligt att beslutet kungörs elektroniskt. Paragrafen motsvarar nuvarande 2 kap. 3 b §. Ändringarna är endast språkliga. Ett beslut om återkallelse av utgivningsbevis meddelas av den myndighet som anges i 1 §. I ärenden som avses i 5 kap. 13 § första stycket 2–6 tryckfrihets- förordningen ska ägaren och utgivaren om möjligt få tillfälle att yttra sig. Paragrafen är ny och är ett resultat av att bestämmelsen i nuvarande 5 kap. 6 § andra stycket TF flyttas ned till tillämpningslagen. Ändringarna i förhållande till nuvarande 5 kap. 6 § andra stycket TF är endast redaktionella och språkliga. Ett slutligt beslut av i ett ärende om utgiv- ningsbevis får överklagas till allmän förvaltningsdomstol för beslutet. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen motsvarar nuvarande 2 kap. 5 §. Till penningböter döms ägare till en periodisk skrift för vilken ny utgivnings- ort eller ny utgivningsplan inte anmäls enligt 4 §. Justitiekanslern är åklagare i mål om ansvar för sådana brott som avses i första stycket. Paragrafen är ny och är en konsekvens av att en del av straff- bestämmelsen i nuvarande 5 kap. 14 § TF flyttas till tillämpnings- lagen. Detta är en följd av att bestämmelsen om anmälan om ändrad utgivningsort eller utgivningsplan i nuvarande 5 kap. 8 § andra stycket TF har flyttats till tillämpningslagen. Ändringarna i förhållande till nuvarande 5 kap. 14 § TF är endast redaktionella och språkliga. 6 kap. Om åtal och tvångsmedel Medgivande till åtal och internationellt rättsligt bistånd Allmänt åtal för tryckfrihetsbrott som anges i 7 kap. 5, 10, 12–19 eller 20 § 3 tryckfrihetsförordningen eller för motsvarande yttrandefrihetsbrott enligt yttrandefrihetsgrundlagen får väckas endast om regeringen medger det. Om en ansökan om internationellt rättsligt bistånd avser ett brott enligt första stycket, får bistånd lämnas endast om regeringen medger det. Bestämmelsen i andra stycket är ny. Den har behandlats i avsnitt 15.2.3. Det införs ett krav på att internationellt rättsligt bistånd som rör vissa tryck- och yttrandefrihetsbrott får lämnas endast om regeringen medger detta. De brott som avses är enligt TF högför- räderi, krigsanstiftan, spioneri, obehörig befattning med hemlig uppgift, vårdslöshet med hemlig uppgift, uppror, landsförräderi eller landssvek, landsskadlig vårdslöshet, ryktesspridning till fara för rikets säkerhet och uppvigling. I några fall omfattas även försök, för- beredelse och stämpling till dessa brott. Vidare omfattas vissa s.k. offentliggörandebrott som är tillämpliga vid krig eller omedelbar krigsfara. Underrättelse om information i en databas En underrättelse enligt 7 kap. 5 § yttrandefrihetsgrundlagen ska innehålla en utförlig redogörelse för de omständigheter som åberopas till grund för påstå- endet att ett yttrandefrihetsbrott kan ha begåtts. Ansökan ska även innehålla tydliga uppgifter om vilken information i databasen som underrättelsen avser. Det åligger den som framställer underrättelsen att visa att utgivaren har tagit emot denna. Paragrafen är ny. Den behandlas i avsnitt 13.4.3. I första stycket anges närmare bestämmelser om innehållet i en underrättelse från Justitiekanslern eller målsäganden enligt 7 kap. 5 § YGL om material som har funnits i en databas längre än . Det åligger den som framställer underrättelsen att visa att utgivaren har tagit emot denna, se andra stycket. 11 kap. Övriga bestämmelser Innan internationellt rättsligt bistånd lämnas i en fråga som rör ansvar för brott ska Justitiekanslern ges tillfälle att yttra sig över ansökan. Paragrafen är ny. Den har behandlats i avsnitt 15.2.3. Det införs ett krav på att Justitiekanslern ges tillfälle att yttra sig över ansökan innan internationellt rättsligt bistånd lämnas i en fråga som rör ansvar för brott. Av ledamöterna (L) och (L) Preskriptionsregler och ansvar för databaser Vår syn på frågan om yttrandefrihetsbrotten och vilka konsekvenser i form av straff, skadestånd och publiceringsförelägganden som bör komma i fråga, bygger på de tryck- och yttrandefrihetsrättsliga grundbultarna med ett enda publiceringsögonblick för vilken en enda utgivare kan ansvara som har haft möjlighet att utöva sitt veto. En kort preskriptionstid ska gälla och eventuella ingripanden mot yttranden ska förutsätta att domstol har funnit dels att yttrandefrihetsbrott är för handen, dels att varje konfiskations- liknande åtgärd uppbärs av samma motiv och krav som gäller traditionellt på detta konstitutionella område. Enligt vår mening borde ett förslag bygga på dessa principer som har gällt i och som på ett bra sätt tjänat medborgarna och den fredliga samhällsutvecklingen. Enligt vår mening är det rättsligt felaktigt och principiellt olyckligt att yttrandefrihetsbrott på en webbplats ska anses pågå intill dess att uppgiften tas bort. En kort preskriptionstid har betraktats som en central del av skyddet för tryck- och yttrandefriheten. Systemet med särskilda tryck- och yttrandefrihetsbrott i TF och YGL beror på att den rättsliga bedömningen av yttranden som påstås utgöra tryck- och yttrandefrihetsbrott är nära förbunden med yttranden som är viktiga för den allmänna opinionsbildningen. Vi vet att det sker snabba förskjutningar av uppfattningar om tillåtligheten av vad som får sägas. Vi konstaterar att den uppfattning som hävdas i fråga om att uppgifter på webbplatser ska ”pågå” inte är underbyggd vare sig med prejudikat eller rättsvetenskapliga uttalanden. funnit i NJA 2007 s 805, att brottet hets mot folkgrupp på en webbplats – utanför det grundlagsskyddade området – inte är ett pågående brott. Det synsätt som kommittémajoriteten valt cementerar dessutom den principiellt tvivelaktiga ordning som uttrycks i Högsta domstolens beslut NJA 2013 s 945 som, enligt vad ett justitieråd korrekt formulerat i ett särskilt yttrande till beslutet, ”urholkar” utgivarens ensamansvar. Inget i kommittémajoritetens förslag adresserar vare sig det förhållandet att flera utgivare skulle svara för en och samma uppgift, exempelvis vid byte av utgivare och när ställföreträdande utgivare tjänstgör under ordinarie utgivares ledighet, eller det förhållandet att det bara är en av utgivarna som har kunnat använda sitt veto mot införandet av uppgiften på webbplatsen. I förening med TF:s och YGL:s uppsåtspresumtion står det klart för oss att kommittémajoritetens uppfattning är oförenlig med flera av grundbultarna för tryck- och yttrande- friheten. Till dessa invändningar vill vi lägga att de begränsningsregler som föreslås (kapitel 13, avsnitt 13.5.3 och 13.5.4) inger starka betänkligheter med avseende på dels tanken att en uppgift som inte tas bort ska anses publicerad på nytt, dels att talan ska kunna föras mot de företag som driver webbplatserna utan begränsning , det vill säga samma problematiska rättsläge som råder med avseende på preskription. Bland flera kritiska synpunkter som vi har vill vi nämna att förslagen i den här delen skapar en djupgående osäkerhet i förhållande till (EKMR) krav på preskription (se dom i målet v. The Förslaget om ”ny publicering” ger dessutom upphov till en besvärande oklarhet i fråga om sanningshalten och försvarlighet hos en uppgift ska bedömas: den ursprungliga publiceringstidpunkten, en senare tidpunkt eller den ”nya publiceringen”? Risken med förslagen i dessa delar är att massmedieföretag som tillhandahåller uppgifter på grundlagsskyddade webbplatser kommer att reducera sin verksamhet till skada för medborgarna. Kommittémajoriteten borde, i högre grad än vad som har blivit fallet, konkret ha givit tryck- och yttrandefriheten en betydelse för människors möjligheter till orientering i alla ämnen och i praktiken framhållit dess funktion som demokratins förutsättning. De kärnvärden för ett liberalt samhällsbygge för alla människor som tryck- och yttrandefriheten utgör kommer inte till uttryck i kommittémajoritetens förslag. Av ledamoten (MP) Preskriptionsregler och ansvar för databaser Även om kommittémajoritetens förslag begränsar den så kallade arvsynden från oändlig tid till , dvs den tid en tillträdd ansvarig utgivare ansvarar för material som dennes företrädare har fattat publiceringsbeslut om, kvarstår den högst orimliga situationen att ansvaret för äldre material inte ligger hos den som fattat publiceringsbeslutet utan hos den som är ansvarig utgivare när en process inleds. Kommittémajoriteten framhåller att begränsningen till arvsynd gör det mer rimligt för en nytillträdd ansvarig utgivare att överblicka äldre material. Men även med en sådan förändring är det i praktiken ogörligt för en ansvarig utgivare att vid tillträdet genast uppdatera sig på allt material som publicerats och som fortfarande tillhandahålls på databasen. Denna ordning går också stick i stäv med den tryck- och yttrandefrihetsrättsliga grundprincipen om utgivarens ensamansvar, och att denna ska kunna ha kontroll över de publiceringsbeslut hen ansvarar för. De flesta länder som kommittén låtit göra jämförelser med har istället ordningen att preskriptionstiden räknas från publicerings- dagen. Det vore önskvärt att införa samma modell i , dvs. en ordning som innebär att den som var ansvarig utgivare vid utgiv- ningstillfället ansvarar för innehållet till dess att preskriptionstiden löpt ut. I bilaga 5 presenteras ett förslag till hur en sådan modell kan utformas. Jag anser att detta lagförslag ska ligga till grund för den proposition som regeringen avser att lägga i frågan. Huruvida lämplig preskriptionstid bör vara eller kan diskuteras. En fullständig harmoniering med tryckta tidningar motiverar en preskriptionstid , men ur perspektivet att material som publiceras digitalt har större räckvidd än en papperstidning kan en preskriptionstid motiveras, vilket då istället harmonierar med de längsta preskriptionstiderna. Av ledamöterna (V) och (V) En möjlighet att lämna internationellt rättsligt bistånd införs Den nu gällande tryckfrihetsförordningen formulerades i skuggan av det avslutade världskriget. De omfattande ingrepp i tryck- och yttrandefriheten som gjordes under kriget, till övervägande delen riktade mot antifascistisk press, framstod i efterhand som oacceptabla. En långtgående, detaljerad och ”rigid” tryckfrihetsförordning, som skulle vara omöjlig att kringgå även i ett politiskt skymningsläge, formulerades och antogs. Det ligger ett värde i att grundlagarna ger ett begränsat handlingsutrymme. En domstol eller en regering ska i ett läge där den är under hårt politiskt tryck, nationellt eller från främmande makt, kunna hänvisa till grundlagens tvingande bud. föreslår att det i TF respektive YGL införs en bestämmelse som gör det möjligt att lämna internationellt rättsligt bistånd på det grundlagsskyddade området enligt vad som anges i lag. Biståndet får enligt den föreslagna bestämmelsen ”aldrig lämnas i strid med svenska allmänna rättsprinciper på det tryck- och yttrandefrihetsrättsliga området”. Frågan har tidigare utretts av Tryck- och yttrandefrihets- beredningen och . Deras förslag har dock inte lett till lagstiftning, vilket illustrerar frågans komplexitet och känslighet. Att öppna upp ett ”fönster” i TF/YGL i syfte att underlätta internationellt rättsligt samarbete är förknippat med betydande risker. Det kan enligt vår mening bara göras om det dels föranleds av ett väsentligt behov, dels kan göras med tillräckliga garantier för att inte grundlagsändringen kan komma att tolkas på ett mer extensivt sätt än som avsetts. Vi anser inte att kommitténs betänkande uppfyller dessa kriterier. I betänkandet förs ett relativt utförligt resonemang om vad ”svenska allmänna rättsprinciper på det tryck- och yttrandefrihets- rättsliga området” kan tänkas innebära. Vi har inga invändningar i sak, men frågan är om ett förarbetesuttalande, oavsett hur stringent och välformulerat det är, inskränker tolkningsutrymmet i tillräcklig grad. Frågan om det eventuella grundlagsutrymmet för internationellt rättsligt bistånd har som sagt utretts tidigare, med delvis olika bedömningar som resultat. tolkar rättsläget med betydande nyansskillnader. Det kan därför inte tas som självskrivet att upp- fattning blir allmänt accepterad i och i andra länder. Ju går, desto större blir risken att en oprecis formulering i grundlagen utnyttjas på ett sätt som inte var avsett. Det långtgående rättsliga samarbetet inom EU bygger enligt betänkandet på ett stort ömsesidigt förtroende för att medlems- staternas rättsordningar håller en acceptabel nivå där centrala rättstatsprinciper respekteras och på ett väl utvecklat skydd för grundläggande fri- och rättigheter föreligger i övrigt. De senaste årens utveckling i ett antal EU-länder demonstrerar att denna utgångspunkt är allt annat än självklar. Vi kan relativt snabbt hamna i ett läge där det inte ligger i och/eller yttrande- frihetens intresse att fördjupa och underlätta det rättsliga samarbetet inom EU. Då behöver vi en lagstiftning som hjälper oss att värna vår nationella integritet. Även andra överväganden talar för en restriktiv hållning till ändringar på detta område, framför allt de som har att göra med förhållandet mellan svensk grundlag och . Den här diskuterade grundlagsändringen föranleds i första hand av förpliktelser att lämna internationellt rättsligt bistånd, särskilt inom EU. Dessa förpliktelser har kunnat upprätthållas utan att de kommit i öppen konflikt med grundlagen, dvs. de har inte prövats EU-rättsligt, med hänvisning till rambeslutens ingresser, där det slås fast att rambeslutet inte ”hindrar [ …] en medlemsstat från att tillämpa sina konstitutionella regler om prövning i laga ordning, föreningsfrihet, tryckfrihet och yttrandefrihet i andra medier”. Det citerade konstitutionella undantaget motsvaras av uttalande i samband med antagandet av Lissabonfördraget, där utskottet vidhöll sin tidigare uppfattning ”att en rättsakt från EU, som från svensk sida framstår som konstitutionellt oacceptabel, inte ligger inom det område där beslutanderätten överlåtits” (bet. 2008/09:KU3y). Kommitténs förslag innebär i och för sig inget explicit ifrågasättande av denna doktrin, men skulle kunna tolkas som att ändrar sin grundlag för att minska risken för en framtida rättslig prövning där viinte tror oss kunna hävda svensk grundlag gentemot . Vi menar att det är angeläget att vidhåller den hittillsvarande uppfattning om förhållande till så som den uttryckts av bl.a. och att förändringar på grundlagsområdet bör analyseras ur detta perspektiv. Med hänvisning till ovanstående reserverar vi oss mot kommitténs förslag angående internationellt rättsligt bistånd. Av ledamoten (SD) Språk och struktur i TF och YGL Rådande ordning där grundsynen är att tryck- och yttrandefriheten tillkommer svenska medborgare men att andra kan inkluderas genom bestämmelser i grundlagarna eller i lag bör inte överges.