sou · H4B317 · 2016-03-03 00:00:00 — I praktiken medför artikeln för svensk del att en utländsk förvaltare, i samma utsträckning som en svensk förvaltare, kan begära hos domstol eller Kronofogde- myndigheten att tvångsåtgärder vidtas. 8.2.4Bevis om utseende av förvaltare I artikel 22 regleras vad som krävs av förvaltaren när han eller hon ska styrka sin behörighet som förvaltare. För att göra detta krävs att förvaltaren kan visa upp en bestyrkt kopia av det ursprungliga beslutet eller ett intyg utfärdat av behörig domstol. I artikelns andra stycke anges vad som gäller beträffande översättning till annat språk av behörighetsbeslutet eller -intyget.14 I artikel 22 har några redaktionella ändringar gjorts. Dels har man bytt ut ordet vidimerad mot bestyrkt vad gäller kopian på be- slutet att utse förvaltare. I andra stycket samma artikel står det ”avser utöva” medan det i den tidigare insolvensförordningen står ”utövar”. Någon ändring har emellertid inte gjorts i den engelska översättningen, varför artikeln torde ha samma innebörd som tidi- gare.15 Artikel 22 motsvarar, med nämnda redaktionella ändringar, artikel 19 i den tidigare insolvensförordningen. Artikel 23.1 anger att en borgenär som på något sätt har fått betalt av gäldenären efter det att ett huvudinsolvensförfarande inletts ska lämna tillbaka betalningen till förvaltaren. Syftet med detta är att alla gäldenärens borgenärer ska behandlas lika. Artikeln förutsätter dock att betalning sker ur tillgångar som finns i någon annan stat än inledandestaten. Vad gäller disposition av egendom i inledande- staten regleras detta i den statens rättsordning.16 Artikel 23.2 handlar om avräkning när utdelning aktualiseras i flera pågående insolvensförfaranden. 14Se , s. 184. 15I de båda engelska lydelserna står det följande (artikel 19 respektive artikel 21), ”certified copy” respektive ”intends to act”. 16Se , s. 188. fått betalt för en del av sin fordran i ett insolvensförfarande får han eller hon inte ta del av utdelning i ett annat insolvensförfarande rörande samma gäldenär förrän andra borgenärer med samma för- månsrätt har fått motsvarande utdelning. Artikeln är tillämplig oav- sett vad som stadgas i respektive medlemsstats nationella rätt. I allt väsentligt motsvarar artikel 23 artikel 20 i den tidigare insolvensförordningen. Någon ändring i sak har inte gjorts. 8.2.6Infriande av en skuld till gäldenären Artikel 31.1 föreskriver att en borgenär i god tro, med befriande verkan, kan betala en gäldenär trots att skulden rätteligen skulle betalas till förvaltaren i en annan medlemsstat. I artikel 31.2 sägs att om en sådan skuld infriats innan ett offentliggörande i annan medlemsstat skett (se artikel 28) presu- meras borgenären vara i god tro. Presumtionen är dock den om- vända för det fall betalning sker efter att offentliggörande skett. Artikel 31 motsvarar artikel 24 i den tidigare insolvensförord- ningen. Artikel 33 innehåller en bestämmelse som ger medlemsstater rätt att vägra erkänna ett insolvensförfarande eller verkställa beslut som fattats i samband med ett sådant förfarande. Det kan göras med hänvisning till ordre public, det vill säga att erkännande eller verk- ställighet skulle vara uppenbart oförenligt med rättsordningen i den aktuella medlemsstaten. I artikeln anges att detta särskilt gäller för det fall erkännande eller verkställighet är oförenligt med statens grundläggande rättsprinciper och individens grundlagsenliga fri- och rättigheter. Principen om ordre public är gammal inom den internationella privaträtten, men den är också omstridd då det är svårt att ange dess gränser.17 Artikel 33 överensstämmer, utan ändringar, med artikel 26 i den tidigare insolvensförordningen. 17 , s. 161. 8.3Utredningens överväganden och förslag Bedömning: Några kompletterande bestämmelser eller författ- ningsändringar i svensk rätt behöver inte göras med anledning av innehållet i artiklarna 19–23 samt 31–33 i den reviderade insolvensförordningen. Artiklarna 19 till 23 samt 31 till 33 i den reviderade insolvens- förordningen innehåller några nyheter i förhållande till den tidigare insolvensförordningen. I artikel 21.3 har förvaltarens behörighet utvidgats något till att även omfatta rätten att använda tvångsmedel vid utövandet av sitt uppdrag i en annan medlemsstat än inledandestaten. Detta dock under förutsättning att tvångsåtgärden beslutats av domstol i denna medlemsstat. Ändringen torde inte ha någon betydelse för svenska förhållanden, se ovan. Lydelsen i artikel 32 har ändrats jämfört med lydelsen i mot- svarande bestämmelse i den tidigare insolvensordningen, artikel 25. Hela den tredje punkten i bestämmelsen har tagits bort i den revide- rade insolvensförordningen. Syftet med denna ändring torde vara att öka effektiviteten i insolvensförfarandena och undvika att medlems- staterna försvårar för varandra genom att hänvisa till att ett beslut inte kan erkännas på grund av att man felaktigt hänvisar till skydd för personlig säkerhet respektive att det skulle innebära att post- hemligheter skulle kunna röjas. Sammanfattningsvis anser utredningen att de ändringar som skett i förevarande artiklar inte medför något behov av komplette- rande bestämmelser eller författningsändringar i svensk rätt. 9 Ett svenskt insolvensregister Den reviderade insolvensförordningen innehåller regler som inne- bär att medlemsstaterna ska utforma (se artiklarna 24–30 samt 78–83). Registren syftar både till att för- bättra informationen till domstolar och borgenärer och till att för- hindra att parallella insolvensförfaranden inleds i olika medlemsstater. Registren ska sammankopplas genom den europe- iska e-juridikportalen och därigenom bli sökbara för intressenter i samtliga medlemsstater. Förordningen innehåller även bestämmelser som anger vilka obligatoriska uppgifter som registren ska innehålla. Det kan vara fråga om ett eller flera . Även den tidigare insolvensförordningen innehåller regler om registrering av insolvensförfaranden (se artiklarna 22 och 23) i andra medlemsstater än inledandestaten. Enligt den tidigare insolvens- förordningen får förvaltaren begära att inledandet av ett förfarande ska registreras i existerande nationella register. Om en medlemsstat har nationella bestämmelser om obligatorisk registrering av insol- vensförfaranden ska förvaltaren eller behörig myndighet vidta de åtgärder som behövs för att registrering ska ske. För svenskt vid- kommande regleras detta i 3 och 4 §§ lagen (2005:1046) med kom- pletterande bestämmelser till insolvensförordningen (nedan kom- pletteringslagen). I 3 § stadgas att ett huvudförfarande som beslu- tats i en annan medlemsstat och som avser en gäldenär med drift- ställe i ska anmälas till för kungörande. Dess- utom ska ett sådant förfarande registreras på samma sätt som om förfarandet beslutats i , det vill säga att beslut om konkurs ska antecknas i samma offentliga register oavsett om konkursen är beslutad i eller i en annan medlemsstat. I 4 § samma lag för- tydligas att det i är förvaltaren och rekonstruktören som har den registreringsskyldighet som avses i artikel 22.2 i den tidi- gare insolvensförordningen. Det som skiljer bestämmelserna om registrering i den reviderade insolvensförordningen från vad som anges i den tidigare insolvens- förordningen är att samtliga insolvensförfaranden, både nationella och sådana som har inletts i andra medlemsstater, numera måste registreras och att dessa register sedan ska vara sökbara genom den europeiska e-juridikportalen. 9.1.2Nuvarande lagstiftning om registrering av svenska insolvensförfaranden I svensk rätt finns ett flertal olika lagar och förordningar som inne- bär att beslut om konkurs eller företagsrekonstruktion ska registre- ras. Av 12 § konkursförordningen (1987:916) framgår att ett stort antal myndigheter ska informeras om ett konkursbeslut. Av samma paragraf framgår att underrättelsen ska ske genast. Av 13 § samma förordning framgår att underrättelsen ska innehålla uppgift om för- valtarens namn och adress samt gäldenärens person- eller organisa- tionsnummer. I förekommande fall ska också information som är av betydelse för att identifiera viss egendom ingå i underrättelsen. Registrering ska också ske när det har meddelats ett beslut om företagsrekonstruktion. När företagsrekonstruktion har beslutats ska underrättelse enligt 3 § förordningen (1996:783) om företags- rekonstruktion skickas till , i vissa fall till Finansinspektionen1 samt till tillsynsmyndigheten i konkurs. Under- rättelsen ska innehålla uppgift om vem som har utsetts till rekon- struktör. Har beslutet om företagsrekonstruktion upphävts eller har företagsrekonstruktionen upphört, ska även detta registreras. Av 15 kap. 5 § konkurslagen framgår att för regis- ter över fysiska personers och dödsbons konkurser. I samma para- graf anges vilka uppgifter får ta med i registret. 1 Om det står klart att gäldenären är deltagare i ett anmält avvecklingssystem enligt lagen (1999:1309) om system för avveckling av förpliktelser på finansmarknaden. register får enligt 15 kap. 6 § konkurslagen användas för att lämna uppgifter till den som begär detta. I 16 § handelsregisterlagen (1974:157) anges bland annat att om vissa näringsidkare har försatts i konkurs ska konkursbeslutet regi- streras i handelsregistret tillsammans med uppgift om vem som har utsetts till konkursförvaltare.2 Har konkursbeslutet upphävts eller har konkursen avslutats ska även detta registreras. Enligt 25 kap. 48 § aktiebolagslagen (2005:551) ska beslut om konkurs och beslut om företagsrekonstruktion registreras i aktie- bolagsregistret. Om en ekonomisk förening i konkurs eller om beslut om företagsrekonstruktion enligt lagen om företagsrekonstruktion meddelas för föreningen, ska tingsrätten, enligt 11 kap. 20 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, för registrering underrätta registreringsmyndigheten3 om beslutet och vem som har utsetts till konkursförvaltare. Länsstyrelserna för register över stiftelser där man även registre- rar uppgifter om konkurs och rekonstruktion. Arbetsuppgiften är koncentrerad till sju länsstyrelser, där varje länsstyrelse för register över stiftelserna i sitt område. Länsstyrelserna får information om konkurs och rekonstruktion från domstolarna. En konkurs i eller rekonstruktion av en stiftelse registreras i enlighet med 10 kap. 1 och 4 §§ stiftelselagen (1994:1220). En del av länsstyrelsernas regis- ter är tillgängligt för allmänheten, det s.k. ändamålsregistret som kan nås från länsstyrelsernas hemsidor. Den information som kan nås via webbplatsen omfattar bl.a. stiftelsens namn, organisations- nummer och ändamål. 2Av 1 § handelsregisterlagen framgår bland annat att följande näringsidkare kan registreras i handelsregistret: 1.enskilda personer som utövar eller avser att utöva näringsverksamhet (enskilda närings- idkare), 3.ideella föreningar som utövar eller avser att utöva näringsverksamhet, 4.registrerade trossamfund som utövar eller avser att utöva näringsverksamhet, och 5.bolagsmän i enkla bolag, om bolagsmännen utövar eller avser att utöva näringsverksamhet 3Registreringsmyndigheten är i det här fallet , se 2 § förordningen (1987:978) om ekonomiska föreningar. Det finns inget register över beslut om skuldsanering. Den information som skulle kunna vara aktuell för ett offentligt insol- vensregister finns emellertid dels i ären- dehanteringssystem för skuldsanering, dels i de kungörelser som publiceras i Post- och . I Kronofogdemyndig- hetens verksamhet med skuldsanering finns det en samling upp- gifter som används gemensamt i verksamheten och som behandlas automatiserat för ändamål som är författningsreglerade. I 2 kap. 16 § lagen om behandling av uppgifter i verksamhet (2001:184) betecknas den uppgiftssamlingen ”skuld- saneringsdatabas”. I 34 kap. 6 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) finns en sekretessbestämmelse som är specifikt inriktad på skuldsaneringsverksamhet. Bestämmelsen innebär att sekretess kan gälla för vissa uppgifter inom den verksamheten. Kungörande av beslut om konkurs samt beslut om ackordsför- handling (men inte beslut om företagsrekonstruktion) sker i Post- och (PoIT). Beslut om att inleda skuldsanering, liksom slutliga beslut om skuldsanering kungörs på samma sätt. PoIT är ett kungörelseorgan (det vill säga en skrift som inte kräver utgivningsbevis) som sköts av . Kungörelserna finns på internet4 och uppdateras varje vardag. Kungörelserna är sökbara på webbplatsen från publiceringsdatumet. är personuppgiftsansvarig enligt personuppgiftslagen (1998:204) för den behandling av personuppgifter som verket utför för att fram- ställa och hålla PoIT tillgänglig. Uppgifter som publicerats i PoIT går inte att ändra utan i de fall ändringar behöver göras krävs en ny kungörelse. I detta avseende skiljer sig alltså PoIT från hur olika former av register normalt är utformade. Kungörelserna i PoIT publiceras på uppdrag och utan närmare materiell kontroll av Bolags- verket. Regleringen rörande PoIT finns i förordningen (2006:1226) om Post- och . 4 Se /poit 9.1.4Registrets innehåll enligt den reviderade insolvensförordningen Artikel 24 i den reviderade insolvensförordningen anger att alla medlemsstater ska ansvara för att uppgifter om insolvensförfaran- den förs in i ett register och därigenom offentliggörs. Offentlig- görandet ska ske möjligt efter att ett insolvensförfarande inletts. Enligt artikel 92 i den reviderade insolvensförordningen ska artikel 24 tillämpas . Artikel 24 innehåller en uppräkning av de uppgifter som enligt förordningen måste framgå av registret. Dessa är följande. –Dagen för insolvensförfarandets inledande. –Vid vilken domstol insolvensförfarandet inletts (samt målnummer). –Vilken typ av förfarande som inletts. –Uppgift om vilka bestämmelser domstolens behörighet grundar sig på (det vill säga om det enligt artikel 3 är fråga om ett huvud- insolvensförfarande, ett sekundärt insolvensförfarande eller ett självständigt territoriellt begränsat förfarande). –Om gäldenären är en juridisk person ska dess namn, registre- ringsnummer och säte eller postadress anges. –Om gäldenären är en enskild person ska namn, registrerings- nummer och postadress anges. –Förvaltarens namn och kontaktuppgifter. –I förekommande fall ska tidsfrist för att anmäla fordringar anges. En hänvisning till beräkningen av denna tidsfrist är dock till- räcklig. –I förekommande fall ska även datum för avslutande av huvud- insolvensförfarande anges. –Det ska framgå av registret till vilken domstol och, i förekom- mande fall, inom vilken tidsfrist som ett överklagande av beslu- tet om att inleda insolvensförfarandet ska ges in (eller en hän- visning till kriterierna för beräkningen av denna tidsfrist). Av artikel 24.3 framgår att listan på obligatoriska uppgifter i arti- kel 24.1 inte hindrar medlemsstater från att bestämma att ytterlig- are information ska tas in i de nationella insolvensregistren. Ett exempel på en sådan uppgift skulle kunna vara insolvensrelaterade näringsförbud för ställföreträdare. I artikel 24.5 anges att offentliggörandet av uppgifterna i registren inte ska ha någon annan rättslig verkan än den som anges i nationell rätt och i artikel 55.6 om standardformulär för borgenärer (se av- snitt 11). Att ett insolvensförfarande finns med i registret behöver således inte innebära att registreringen har samma rättsverkningar som om uppgiften skulle vara kungjord i övriga medlemsstater. I artikel 24.4 anges att medlemsstaterna inte är skyldiga att regi- strera de uppgifter som anges ovan beträffande enskilda personer som inte bedriver verksamhet som egenföretagare eller fria yrkes- utövare. Vid svenska förhållanden innebär detta att insolvensregist- ret inte behöver omfatta insolvensförfaranden som rör fysiska per- soner som inte bedriver näringsverksamhet. Medlemsstaterna är inte heller skyldiga att göra denna information tillgänglig för all- mänheten genom systemet för sammankoppling av register. För att kunna undanta enskilda krävs dock att kända utländska borgenärer på annat sätt underrättas om hur de kan överklaga beslutet att in- leda ett insolvensförfarande (se artikel 54). Om en medlemsstat utnyttjar undantaget för enskilda föreskriver förordningen att insol- vensförfarandet inte ska påverka utländska borgenärers fordringar om dessa borgenärer inte har mottagit sådan information om för- farandet. 9.1.6Möjligheter att begränsa tillgången till informationen i registren Av artikel 27.3 framgår att medlemsstaterna har möjlighet att kräva att den som vill få del av information i registret avseende vissa en- skilda (personer som inte bedriver verksamhet som egenföretagare eller fria yrkesutövare, och enskilda personer som är egenföretagare eller fria yrkesutövare, förutsatt att insolvensförfarandet inte avser den verksamheten) måste ange s.k. kompletterande sökkriterier. Kravet på att ange kompletterande sökkriterier får dock inte ställas när det gäller information om vilken typ av insolvensförfarande som har inletts och i förekommande fall eventuell relevant under- kategori av sådana förfaranden som har inletts i enlighet med natio- nell rätt. Medlemsstaterna har också möjlighet (se artikel 27.4) att besluta att information om enskilda endast får lämnas ut efter att en begä- ran om detta gjorts hos den behöriga myndigheten. Dessutom får medlemsstaten konstruera registerbestämmelserna på ett sådant sätt att utlämnande av uppgifter som rör enskilda kräver att ett legitimt intresse för tillgången till sådan information föreligger. Den person som begär information från registret ska ges möjlig- het att lägga fram sin begäran elektroniskt med hjälp av ett stan- dardformulär via den europeiska e-juridikportalen. Om det krävs ett legitimt intresse för att ta del av informationen ska den person som begär information ges möjlighet att motivera sin begäran genom elektroniska kopior av relevanta handlingar. Den person som begär information ska få ett svar från den behöriga myndigheten . Artikel 25 i den reviderade insolvensförordningen innehåller be- stämmelser om hur de nationella insolvensregistren ska samman- kopplas. Detta ska ske på så sätt att alla medlemsstaters insolvens- register kopplas upp mot den europeiska e-juridikportalen. Porta- len ska tillhandahålla en söktjänst på alla unionens institutioners officiella språk. ska kommissionen anta tekniska speci- fikationer som definierar metoderna för kommunikation och infor- mationsutbyte på elektronisk väg utifrån den fastställda gräns- snittsspecifikationen för systemet för sammankoppling av insol- vensregister. ska de tekniska åtgärder som säker- ställer att kraven när det gäller it-säkerhet är uppfyllda vid förmed- ling och spridning av information inom systemet för sammankopp- ling av insolvensregister vara antagna. I artikel 26 anges att varje medlemsstat ska bära kostnaderna för att upprätta och anpassa sina så att de blir kompatibla med den europeiska e-juridikportalen. Medlems- staterna ska också bära kostnaderna för att förvalta, driva och un- derhålla registren. Att medlemsstaterna själva bekostar sina system hindrar dock inte möjligheten att ansöka om bidrag för sådan verk- samhet inom ramen för unionens finansiella program. Av artikel 27 framgår att den information som registren enligt förordningen måste innehålla ska tillhandahållas kostnadsfritt. En skälig avgift får dock tas ut för sådan ytterligare information som avses i artikel 24.3. 9.2.1Medlemsstaternas ansvar avseende behandlingen av personuppgifter i Medlemsstaterna har enligt artiklarna 78 och 79 i den reviderade insolvensförordningen ansvar för insamling, lagring och behandling av personuppgifter och ska se till att de nationella insolvensregist- ren är utformade på ett sådant sätt att säkerheten för personuppgif- terna är tryggad. Medlemsstaterna ska utse en person (som kan vara fysisk eller juridisk) eller en myndighet som ska vara ansvarig för insolvensregistret. Namnet på den person eller myndighet som utses till registeransvarig ska meddelas kommissionen. Det ansvar som förordningen ålägger medlemsstaterna fråntar inte den register- ansvarige det ansvar som följer av nationell lagstiftning. Medlemsstaterna ska informera de registrerade om den fastställda tidsperiod som personuppgifter som lagrats i insolvensregistret är tillgängliga. All behandling av personuppgifter i de nationella insol- vensregistren ska ske i enlighet med artikel 2 d i direktiv /46/EG5 för offentliggörande på den europeiska e-juridikportalen. Vad gäller den registrering av insolvensförfaranden som sker i har varje register en ansvarig registreringsmyndighet. ansvarar för de register som förs avseende konkurs för enskilda och dödsbon samt avseende konkurs och företags- rekonstruktion för juridiska personer med undantag av stiftelser. Detta framgår av 1 och 3 §§ förordningen (2007:1110) med in- struktion för . Att länsstyrelserna är personuppgifts- ansvariga för stiftelseregistret framgår av 2 b § stiftelseförord- ningen (1995:1280). 9.2.2Kommissionens ansvar i samband med behandling av personuppgifter I artikel 80 anges vilket ansvar kommissionen har i samband med behandlingen av personuppgifter i insolvensregistren. I artikeln anges att kommissionen ska utöva det ansvar som åligger register- ansvariga enligt artikel 2 d i förordning (EG) nr 45/2001 i enlighet med sina respektive ansvarsområden som de definieras i denna arti- kel. Vidare anges att kommissionen ska fastställa nödvändiga stra- tegier och tillämpa de tekniska lösningar som krävs för att kunna fullgöra sina skyldigheter som registeransvarig och för att trygga säkerheten för personuppgifter vid överföringen till den europeiska e-juridikportalen. Kommissionens skyldigheter ska dock inte på- 5 Artikel 2 d i och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (det s.k. dataskyddsdirektivet) anger följande. Registeransvarig: den fysiska eller juridiska person, den myndighet, den institution eller det andra organ som ensamt eller tillsammans med andra bestämmer ändamålen och medlen för behandlingen av personuppgifter. När ändamålen och medlen för behandlingen bestäms av nationella lagar och andra författningar eller av gemenskapsrätten kan den registeransvarige eller de särskilda kriterierna för att utse honom anges i nationell rätt eller i gemenskapsrätten. verka medlemsstaternas och andra organs ansvar för innehåll i och drift av de sammankopplade nationella databaserna. Utan att det påverkar den information som ska lämnas till de registrerade i enlighet med artiklarna 11 och 12 i förordning (EG) nr 45/20016 ska kommissionen genom offentliggörande på den europeiska e-juridikportalen informera de registrerade om sin roll i behandlingen av personuppgifter och de ändamål för vilka dessa uppgifter kommer att behandlas (se artikel 81). Av artikel 82 i den reviderade insolvensförordningen framgår att inga personuppgifter avseende de registrerade ska lagras i den euro- peiska e-juridikportalen. Alla sådana uppgifter ska i stället lagras i de nationella databaserna. Personuppgifter som lagras i de nationella insolvensregistren ska endast vara tillgängliga via den europeiska e-juridikportalen så länge de är tillgängliga enligt nationell rätt, se artikel 83. 9.3Offentliggörande och registrering i en annan medlemsstat I artikel 28 finns bestämmelser om offentliggörande i andra medlems- stater än inledandestaten av beslut att inleda ett insolvensförfar- ande. I stater där gäldenären har ett driftställe är offentliggörande av ett huvudinsolvensförfarande obligatoriskt enligt artikel 28.1. Offentliggörandet ska ske i enlighet med de förfaranden som gäller för offentliggörande i den aktuella medlemsstaten. Av artikel 28.2 framgår att information som avses i artikel 28.1 även får offentlig- göras i en annan medlemsstat där förvaltaren eller en gäldenär som fortfarande råder över sina tillgångar anser det nödvändigt. Mot- svarande bestämmelser i den tidigare insolvensförordningen finns i artikel 21.