sou · H4B374 · 2016-11-08 00:00:00 — Grön Ungdom har rätt att utse ett kongressombud för varje påbörjat trehundratal medlemmar. Ombud har rösträtt vid kongressen. För att en motion ska behandlas vid kongressen krävs att den får stöd av en lokal- eller distriktsorganisation, ett nätverk eller av Grön Ungdom eller Gröna Studenter. I valberedningen, som utses av kongressen och bereder valärenden till nästföljande kongress, ska två personer, en av vardera kön, utsedda av Grön Ungdoms årsmöte ingå som ordinarie ledamöter. sidoorganisationer är Moderatkvinnorna och . De har egna stadgar, som dock fastställs av . Moderatkvinnorna är dock ett nätverk inom partiet och ingen egen juridisk person. Den som är medlem i Moderatkvinnorna eller i Moderata Ungdomsför- bundet är också medlem i riksorganisationen och i den distrikts- organisation och i den lokalorganisation inom vars verksamhets- område medlemmen är bosatt eller sökt och erhållit medlemskap i. har 170 lokalorganisationer. Vid val av ombud till kongressen ska distriktsorganisationerna, enligt deras normalstadgar, se till att Moderatkvinnorna och blir representerade. Ombuden har rösträtt vid kongressen. Sidoorganisationerna har därutöver rätt att väcka för- slag vid kongressen. En ledamot från vardera sidoorganisation är också ledamot av valberedningen som bereder de val som före- kommer vid kongressen. Ordföranden i vardera Moderatkvinnorna och är ledamot i partistyrelsen, viceordförandena fungerar som ersättare. Viceordförandena är också ständigt adjungerade ledamöter i partistyrelsen, med yttrande- rätt och rätt att till protokollet anteckna avvikande mening. Vidare ingår ordförandena i Moderatkvinnorna och i det verkställande utskottet. På distrikts- och lokal nivå motsvarar representationen i princip den på riksnivån för sido- organisationernas distrikts- och lokalorganisationer på dessa nivåer. Socialdemokraternas sidoorganisationer är Social- demokratiska , , Socialdemokrater för Tro och Solidaritet, Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… Vissa av sidoorganisationernas lokalorganisationer är anslutna till distriktsorganisation inom partiet, varvid dess med- lemmar räknas som medlemmar i partiet. Sidoorganisationerna har rätt att utse vardera en representant till kongressen med yttrande- och förslagsrätt vid den. Ordförandena i sidoorganisationerna har rätt att närvara vid partistyrelsens sammanträden och har yttrande- och förslagsrätt vid dessa. Ordförandena i sidoorganisationerna har också närvaro- yttrande- och förslagsrätt vid verkställande ut- skottets sammanträden utom i vissa särskilda fall. sidoorganisationer är Sverigedemokratisk Ungdom, SD-Kvinnor och Fädernas kyrka. Medlemskap i demokraterna är en förutsättning för att kunna bli medlem i SD- kvinnor men inte för att bli medlem i Sverigedemokratisk Ung- dom. Sidoorganisationerna har rätt att vid kongressen närvara med ordförande, vice ordförande och vardera tre personer ytterligare. De närvarande vid kongressen kan av partistyrelsen beviljas yttranderätt och förslagsrätt, dock inte rösträtt. Vidare anges i stadgarna att partistyrelsen har rätt att till sig adjungera personer och att den bör adjungera ordföranden för vart och ett av sido- organisationerna. Den som är adjungerad kan beviljas yttranderätt och förslagsrätt, men inte rösträtt. I övrigt gäller att sidoorgani- sationerna ska lämna verksamhetsberättelse och ekonomisk berättelse till riksorganisationen. sidoorganisationer är Ung Vänster och . Dess medlemmar är inte automatiskt medlemmar i . Representanter för sidoorganisationerna kallas till partistyrelsens sammanträden och har yttranderätt vid dem. Även till distriktsorganisationernas styrelsers sammanträden kallas repre- sentanter för sidoorganisationerna, vilka har yttranderätt där. Som nämnts i avsnitt 7.2.1 är Socialdemokraternas lokalorgani- sationer, inklusive de av dess sidoorganisationers lokalorgani- sationer som är anslutna till partiet, cirka 3 500 till antalet. Det totala antalet organisationer som är egna juridiska personer (ideella föreningar) inom Socialdemokraterna och dess sidoorganisationer är cirka 3 700. och dess sidoorganisationer går till- sammans under benämningen Centerrörelsen, vilken omfattar cirka 1 620 organisationer som är egna juridiska personer. Det totala antalet organisationer som är egna juridiska personer i de övriga Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… riksdagspartierna inklusive dess sidoorganisationer är i Krist- demokraterna cirka 650, i Liberalerna cirka 360, i cirka 380, i cirka 770, i cirka 200 och i cirka 370. I Feministiskt initiativ och dess sido- organisation är antalet organisationer som utgör egna juridiska personer cirka 50. 7.4.3Andra till partier närstående juridiska personer Riksdagspartierna tillerkänner i sina stadgar inga andra än sido- organisationerna rättigheter av sådant slag som beskrivits. Samtliga riksdagspartier har emellertid inflytande på olika sätt och i olika hög grad i ett antal bolag, föreningar och stiftelser som bedriver verksamhet av skilda slag inom områden som bl.a. fastig- hetsförvaltning, tidningsutgivning, tankesmedjor, studieförbund, kursgårdsverksamhet och internationellt utvecklingssamarbete. 7.4.4Synpunkter på redovisningsskyldighet och dess struktur Några av de intervjuade personerna anförde att lagen om insyn i finansiering av partier är tandlös om sidoorganisationerna inte omfattas av redovisningsskyldigheten. Flera av partiernas represen- tanter underströk att det är ännu mer problematiskt att ålägga ett partis riksorganisation skyldighet att intäktsredovisa för sido- organisationernas räkning än för distrikts- och lokalorganisationers samt kandidaters räkning eftersom de organisatoriska kopplingarna till sidoorganisationerna i allmänhet är ännu lösare. 7.5Lokala och regionala partier val fick 181 partier som inte är representerade i mandat i kommunfullmäktige. Dessa partier fick 539 mandat i sammanlagt 142 kommuner. I 50 kommuner ingår 55 sådana partier i det styrande blocket. I sju kommuner – , , , , , och – innehar ett lokalt parti posten som ordförande i kommunstyrelsen. Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… Några av dessa partier ställde även upp i riksdags- eller lands- tingsvalet och vissa blev representerade i flera kommuner. Exem- pelvis fick Feministiskt initiativ 25 mandat i 12 kommuner, SPI Välfärden 16 mandat i 12 kommuner och sjukvårds- parti 15 mandat i 7 kommuner. Flertalet av nämnda 181 partier är dock helt lokala partier i den meningen att de deltar i val endast till kommunfullmäktige i en kommun. Det har successivt blivit fler sådana partier. En del av dem upphör men det bildas också nya partier. Lokala partier finns representerade i såväl storstäder som i några av de allra minsta kommunerna. Exempel på röstmässigt stora lokala partier är Vägvalet i (som i kommunvalet fick 16 310 röster och ), FörNyaLund (4 834 röster och ) och Lidingöpartiet (4 230 röster och ). De andelsmässigt största lokala partierna återfinns ofta i relativt små kommuner. kommunlista fick , Åselepartiet och av rösterna i sina kommuner. I valet fick 11 lokala partier och 37 partier av rösterna. Bland de partier som fick av rösterna var 11 partier helt nya. I valet till kommunfullmäktige beställde 235 partier val- sedlar. Flera tusen olika partier fick röster och ansågs därmed delta i valet. De partier som har mandat i men inte är representerade i är samtliga s.k. sjukvårds- partier, med ursprung i en eller flera ”sjukhusstrider” där en lokal opinion agerar för att exempelvis behålla sjukhus, avdelningar och vårdcentraler på en ort. Sjukvårdspartier har fått varierande genom- slag i landstingsvalen då sådana partier fick representation i i och i . val fick fem regionala sjukvårdspartier sammanlagt 42 mandat i fem olika landsting. sjukvårdsparti är det största sjukvårdspartiet och näst största parti i . I ingår sjukvårdspartiet liksom under före- Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… gående mandatperiod i den styrande koalitionen. I fick ett nytt sjukvårdsparti, Vård för pengarna, ett starkt röststöd. Vrinnevilistan, som i valen 2006 och 2010 fick mandat i Öster- götlands läns landsting, ställde inte upp i valet . Det gjorde inte heller sjukvårdsparti som haft mandat i Väster- läns landsting . Stödet för sjukvårdspartierna är ofta koncentrerat till några enskilda kommuner inom ett landsting. Exempelvis fick Vård för pengarna totalt av rösterna i . I fick det partiet av rösterna och i . sjukvårds- parti, som fick totalt av rösterna i , hade sitt klart starkaste stöd i , och i . Sjukvårdspartiet i fick totalt av rösterna i . Partiet fick av rösterna i . Det finns även exempel på hur sjukvårdspartier med tiden fått en mer jämn förankring inom ett län. sjukvårdsparti utmärker sig genom att det har haft ett stabilt antal mandat och en bred förankring i länet. I valet till beställde 53 partier val- sedlar medan flera tusen partier fick röster och alltså ansågs delta i valet . Samtliga lokala och regionala partier är såvitt vi känner till organi- serade som ideella föreningar. bedriver sådana partier verksamhet genom en juridisk person men det förekommer att verksamheten bedrivs genom flera juridiska personer. Det före- kommer också att de har sidoorganisationer. Vissa lokala eller regionala partier har anställda men till den helt övervägande delen bedrivs dessa partiers verksamhet genom med- lemmars ideella arbete. Partiernas verksamhet finansieras nästan uteslutande av regionalt eller kommunalt partistöd och, i vissa fall, medlemsavgifter. I vissa partier betalar alla medlemmar med arvo- derade politiska uppdrag en viss procent av sitt arvode till partiet. Bidrag från enskilda är sällsynt. När partierna startar sin verk- Kartläggning av partiernas organisation och inhämtande av synpunkter… samhet krävs emellertid en annan typ av finansiering, exempelvis lån och bidrag från medlemmar. Partierna uppfyller, som framgår i avsnitt 5.4.3, i allmänhet inte kriterierna för att vara bokförings- skyldiga eller ha revisionsplikt enligt lag. Alla partier som kommittén har inhämtat upplysningar från uppgav att de har valt att ändå ordna sina räkenskaper i enlighet med bokföringslagens bestämmelser och att de låter en revisor granska räkenskaperna, i de flesta fall en lek- mannarevisor inom partiet. Ett par av partierna uppgav att de anlitar extern revisor, i något fall auktoriserad. 7.5.4Synpunkter på redovisningsskyldighet och dess struktur De regionala och lokala partier som kommittén har inhämtat upp- gifter från, dvs. främst ledamöterna i referensgruppen, framförde sammanfattningsvis följande synpunkter på en eventuell redovis- ningsskyldighet. De är positiva till att en redovisningsskyldighet införs även för regionala och lokala partier. Det skulle inte innebära en särskilt tung administrativ börda för dem förutsatt att redovisning kan ske på ett enkelt sätt. De har ordnade räkenskaper och alla upp- gifter finns lätt tillgängliga. Redan nu finns en skyldighet att redovisa till kommunen hur partiet har använt det kommunala partistödet. En av ledamöterna ansåg dock att partierna endast bör åläggas att redovisa enskilda bidrag från en och samma bidragsgivare som överstiger tröskelvärdet, inte att redovisa summan av sina intäkter. En annan underströk att det är viktigt att noggrant analysera vilka uppgifter som är relevanta för väljarna och att redovisningsskyldig- heten endast bör omfatta relevanta uppgifter. Enligt flertalet ledamöter skulle det innebära en alltför tung ekonomisk börda för deras partier att kräva att auktoriserad revisor granskar redovisningarna. Flera ledamöter menade vidare att det bör analyseras noggrant i vilken utsträckning, och under vilka förutsätt- ningar, uppgifter om privatpersoner som gett bidrag till partier ska offentliggöras. Personvalskampanjer är enligt ledamöterna ovanliga i regionala och lokala partier. Flera av ledamöterna ansåg att kandi- daterna själva bör stå för sin redovisning medan någon ledamot tyckte att partiet bör sköta redovisningen avseende de egna kandi- daterna. En ledamot ansåg att enskilda kandidater och valda leda- möter inte bör åläggas att redovisa vem som gett bidrag till dem. 8Olika betalsätt och möjligheter för bidragsgivare att vara anonyma I detta kapitel redogör vi kortfattat för bestämmelser av betydelse för betalares möjlighet att vara anonyma (avsnitt 8.2) och för utvecklingstendenser rörande sätt att betala (avsnitt 8.3). 8.2Möjligheter att vara anonym i samband med betalning I 1 kap. 10 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse anges att enskildas förhållanden till kreditinstitut inte får obehörigen röjas. Paragrafen reglerar omfattningen av den tystnadsplikt som brukar betecknas banksekretess. Denna tystnadsplikt gäller för alla banker. Alla uppgifter som rör en bankkunds mellanhavanden med banken, oavsett om de är dokumenterade eller inte, är underkastade banksekretessen. Även uppgifter rörande någon som upphört att vara kund i banken omfattas av banksekretessen (prop. 2002/03:139 s. 476 och 477). Banksekretessen är inte absolut eftersom endast obehörigt röjande av kundinformation är förbjudet. I vissa situationer är det en plikt att inte sprida uppgifter om kunder i banken. I vissa speci- fika undantagsfall finns en skyldighet att bryta tystnadsplikten, exempelvis i samband med ett förundersökningsförfarande. Här- utöver finns situationer då en bank inte är skyldig men har en rätt att göra avsteg från tystnadsplikten. Som exempel kan nämnas när Olika betalsätt och möjligheter för bidragsgivare att vara anonyma en bank lämnar uppgifter till en myndighet, som har tillsyn över personer som är kunder i banken (prop. 2002/03:139 s. 478). I annan finansiell lagstiftning finns regler om tystnadsplikt med något varierande utformning. Lagen (2010:751) om betaltjänster, betaltjänstlagen, innehåller en bestämmelse (3 kap. 12 §) rörande tystnadsplikt enligt vilken den som är eller har varit knuten till ett betalningsinstitut eller en registrerad betaltjänstleverantör som anställd eller uppdragstagare inte obehörigen får röja eller utnyttja vad han eller hon i anställningen eller under uppdraget i verksam- heten med betaltjänster har fått veta om enskildas förhållanden till institutet eller leverantören. Av förarbetena framgår att regleringen är utformad med bankrörelselagens bestämmelser som förebild (prop. 2009/10:220 s. 146). Även lagen (2011:755) om elektroniska pengar innehåller en bestämmelse (3 kap 12 §) om tystnadsplikt som gäller den som är eller har varit knuten till ett niska pengar eller en registrerad utgivare av elektroniska pengar som anställd eller uppdragstagare. Enligt bestämmelsens förarbeten (prop. 2010/11:124 s. 88 och 139) motsvarar den och avses ha samma innebörd som betaltjänstlagens regler om tystnadsplikt. En skillnad mellan banksekretessen och tystnadsplikten enligt de två sistnämnda lagarna är att brott mot banksekretessen inte är straff- bart enligt medan brott mot tystnadsplikten enligt de sistnämnda lagarna är det. Skyldighet att vidta åtgärder för att uppnå kundkännedom Bestämmelser om skyldighet för den som tillhandahåller betal- tjänster att medverka till att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism finns i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Enligt den lagen ska en verksam- hetsutövare vidta åtgärder för att uppnå kundkännedom. Omfatt- ningen av dessa åtgärder ska anpassas efter risken för penningtvätt eller finansiering av terrorism (2 kap 1 § första stycket). En verk- samhetsutövare ska vidta grundläggande åtgärder för att uppnå kundkännedom bl.a. vid enstaka transaktioner som uppgår till ett belopp motsvarande eller mer samt vid transaktioner som understiger ett belopp motsvarande men kan antas ha samband med en eller flera andra transaktioner och som tillsam- SOU 2016:74 Olika betalsätt och möjligheter för bidragsgivare att vara anonyma mans uppgår till minst detta belopp. Om det finns misstankar om penningtvätt eller finansiering av terrorism, ska åtgärder som anges i första stycket vidtas, oavsett eventuella undantag, befrielser eller tröskelbelopp (2 kap. 2 §). Med grundläggande åtgärder för kundkännedom avses bl.a. kontroll av kundens identitet genom identitetshandling, register- utdrag eller på annat tillförlitligt sätt och kontroll av den verkliga huvudmannens identitet. Utöver dessa åtgärder ska en verksam- hetsutövare vidta åtgärder för att avgöra om kunden eller kundens verkliga huvudman är en person i politiskt utsatt ställning (2 kap 3 § första och tredje styckena). Med en person i politiskt utsatt ställning avses i lagen om åtgärder mot penningtvätt och finan- siering av terrorism bl.a. parlamentsledamöter (1 kap. 5 § 7 och 5 a § 2). Vissa skärpta åtgärder för att uppnå kundkännedom ska vidtas vid affärsförbindelse eller transaktion med en person i poli- tiskt utsatt ställning (2 kap. 6 a och 7 §§). Bestämmelserna i den nu nämnda lagen om personer i politiskt utsatt ställning ska även tillämpas på dessas familjemedlemmar och kända medarbetare (2 kap. 7 a §). En verksamhetsutövare ska bevara handlingar och uppgifter om åtgärder som vidtagits för att uppnå kundkännedom (2 kap. 13 §). Om förhållandena är sådana att penningtvätt eller finansiering av terrorism kan misstänkas, ska verksamhetsutövaren lämna uppgifter om detta till (2 kap. 11 § andra stycket och 3 kap. 1 §). En fysisk eller juridisk person som lämnar uppgifter med stöd av bestämmelserna i lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism får inte göras ansvarig för att ha åsidosatt tystnadsplikt, om personen hade anledning att räkna med att uppgiften borde lämnas (3 kap. 5 § första stycket). Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet åsidosätter vissa bestämmelser i lagen om bl.a. uppgiftsskyldighet döms till böter (7 kap. 1 §). I 4 kap. 8 § betaltjänstlagen anges att betaltjänstleverantören efter det att betalningstransaktionen har genom- förts ska tillhandahålla betalningsmottagaren bl.a. uppgifter som Olika betalsätt och möjligheter för bidragsgivare att vara anonyma gör det möjligt för mottagaren att identifiera transaktionen och, när det är lämpligt, uppgift om betalaren samt information som har bifogats transaktionen. Till grund för det svenska regelverket om betaltjänster ligger betaltjänstdirektivet (och rådets direktiv /64/EG av om betaltjänster på den inre marknaden och om ändring av direktiven /7/EG, 2002/65/EG och 2006/48/EG samt upphävande av direktiv /5/EG), som har genomförts i svensk rätt genom bl.a. betaltjänstlagen. I förarbetena till betaltjänstlagen (prop. 2009/10:220 s. 178) redogörs för att det av direktivets artikel 39 a framgår att uppgifter om betalaren och om den information som överförts tillsammans med betalnings- transaktionen ska lämnas eller göras tillgängliga ”i tillämpliga fall”. Regeringen anför vidare följande: I ett tolkningsuttalande har Europeiska kommissionen uttalat att det som avses med uttrycket ”i tillämpliga fall” är att bestämmelserna i och rådets förordning (EG) nr 1781/2006 av om information om betalaren som ska åtfölja överföringar av medel ska följas vid informationsgivningen. I prome- författningskommentar till den bestämmelse som genomför artikel 39 noteras att EG-förordning 1781/2006 bl.a. uppställer krav på att alla betalningstransaktioner ska kunna spåras i betalningssystemet, men också att betalaren kan få vara anonym i förhållande till betalningsmottagaren och att information om betalarens identitet då inte ska ges till betalningsmottagaren. En ny förordning med i vissa avseenden utökade informationskrav har trätt i kraft och ska tillämpas , och rådets förordning (EU) 2015/847 av om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel och om upphävande av förordning (EG) nr 1781/2006. 8.3Sätt att betala och enskildas bidrag till partier Utvecklingstendenser rörande olika sätt att betala Utvecklingen har inneburit att allt färre betalningar sker med kontanter. Kontobaserade betalningar innebär att medel flyttas mellan två konton i en eller flera banker genom t.ex. betalning via giro (bankgiro, plusgiro) eller kortbetalning. Olika betalsätt och möjligheter för bidragsgivare att vara anonyma Vidare finns på marknaden elektroniska betaltjänster och nya sådana tjänster tillkommer i snabb takt. Såväl banker som andra före- tag erbjuder tjänster för betalningar och överföringar över internet eller via mobiltelefon utan att användaren behöver avslöja sina betalningsuppgifter såsom kort- eller bankkontonummer. Exempel på elektroniska tjänster för betalningar och överföringar via internet är PayPal och Payson. Ett sätt att betala med hjälp av mobiltelefon är genom sms-betal- ning eller betalsamtal (kallas ibland för premiumtjänster). Sådana sms och samtal sker till en högre taxa än den rådande trafiktaxan och debiteras på innehavarens telefonräkning eller kontantkort. En annan modell för betalning med mobiltelefon eller surfplatta som hjälpmedel är tjänster som gör det möjligt för enskilda att genom- föra betalningar eller överföra pengar med hjälp av en till mobil- telefonen nedladdad applikation (app) kopplad till en förbetald, direktbetald eller efterbetald betaltjänst. Exempel på sådana tjänster är WyWallet och Swish. Som nämnts går utvecklingen snabbt när det gäller vilka betal- tjänster som erbjuds på marknaden och vilka betalsätt som många människor väljer att använda sig av. Vilken information om betalaren som en betalningsmottagare får i samband med en betalning varierar mellan olika betaltjänster. Det beror på villkoren för den aktuella betaltjänsten och vilka upp- gifter betalaren väljer att uppge. Tjänster för betalningsförmedling som används vid bidrag till partier Bland de sätt att betala som riksdagspartierna samt Feministiskt initiativ och Piratpartiet på sina webbplatser uppmanar bidrags- givare att använda återfinns främst betalning via premium-sms samt till bankkonto, plusgiro och bankgiro. Möjligheterna att betala med inbetalningskort och periodiskt återkommande via autogiro nämns på flera av partiernas webbplatser. Det förekommer vidare att givare uppmanas att använda elektroniska betaltjänster så som t.ex. Payson, , WyWallet och Swish. Kommitténs uppdrag är att föreslå ett utbyggt och förstärkt regel- verk om insyn i partiers och valkandidaters finansiering. Under lagstiftningsarbetet rådde enighet om huvuddragen i lagen (2014:105) om insyn i finansiering av partier, insynslagen, (prop. 2013/14:70 s. 33 och 34, bet. 2013/14:KU35, rskr. 2013/14:163). I kommitténs direktiv (dir. 2014:90) påpekas att den centrala betydelse som partierna har i en demokrati medför att statsmak- terna måste vara särskilt försiktiga med att reglera förhållanden som påverkar partiernas organisation eller arbetsformer och en hänvisning görs till Grundlagberedningen som framhöll att det var den offentliga debatten och kritiken man i första hand fick lita till om otillfredsställande förhållanden skulle uppstå (se KU 1973:26 s. 16 och 17). Kommitténs direktiv innebär på i stort sett alla punkter att kom- mittén ska överväga frågeställningar som direkt eller indirekt kan komma att påverka partiernas organisation och arbetsformer. Vi har haft följande utgångspunkter under arbetet med förslagen. Förslaget ska inte kunna ifrågasättas från grundlagssynpunkt I 2 kap. regeringsformen (RF) återfinns bestämmelserna om de grundläggande fri- och rättigheterna. Bakom regleringen ligger ett omfattande utredningsarbete . Genomgående påpekar de olika utredningarna vikten av att grundlagsfästa föreningsfriheten mot bakgrund av den vikt de poli- tiska partierna har i en demokrati och att dessa är föreningar. T.ex. uttalade Grundlagberedningen att det var uppenbart att förenings- rätten borde nämnas i grundlagsregleringen (SOU 1972:15 s. 157). De olika utredningarna var dock medvetna om att det kunde inne-