sou · H4B314 · 2016-03-01 00:00:00 — Risken för att seriösa försäljare riskerar att försvinna till följd av att de inte kommer ha ekonomiskt utrymme att hantera tillståndsavgifter har också påtalats. Flera länsstyrelser har konstaterat att den eventuella nackdelen med ett tillståndsförfarande är det merarbete som detta kan medföra för den som ska ansvara för tillståndsgivningen. En av de länsstyrelser som motsatt sig en övergång till en tillståndsordning har anfört att en tillståndsförfarande riskerar att ge intryck av att myndigheten garanterar att tobaksförsäljning sker i enlighet med gällande regler och att detta kan leda till att verksamhetens eget ansvar glider över på tillsynsmyndigheten. Det har också från flera håll understrukits att illegal tobaksförsäljning är illegal oavsett om den är anmälnings- eller tillståndspliktig och att kriminella förfaranden ska utredas av de brottsbekämpande myndigheterna och inte tillsynsmyndigheten. Synpunkter i fråga om utformningen av en tillståndsplikt Drygt tre fjärdelar av kommunerna har föreslagit att prövningen av en ansökan om försäljningstillstånd ska prövas av kommunerna. Ytterligare en handfull kommuner har närmast förutsatt att pröv- ningen ska ske på nivå. Som skäl för en sådan ordning har anförts att kommuner har bäst lokalkännedom samt upparbetade rutiner för handläggning av serveringstillstånd samt andra arbets- uppgifter som berör verksamhetsutövarna, t.ex. tillsyn avseende livsmedelshantering. En hantering av tillståndsansök- ningarna har därför av många kommuner bedömts kunna under- lätta för både verksamhetsutövarna och kommunerna. Någon kom- mun har påtalat att det är opraktiskt att, som vid försäljning av receptfria läkemedel, en central myndighet håller i tillståndspröv- ningen medan tillsynsansvaret ligger på kommunerna. En handfull kommuner har föreslagit att tillståndsprövningen i stället ska hanteras av , polismyndigheten eller Folk- hälsomyndigheten. Det främsta argumentet för en sådan ordning är att den bedöms leda till en mer likvärdig bedömning. Någon kom- mun har påtalat att en central tillståndsprövning med fördel skulle kunna utmynna i ett nationellt tillsynsregister från vilket kom- munerna skulle kunna ta fram de uppgifter som behövs vid utformningen av kommunala tillsynsplaner. Likaså skulle registret kunna innehålla uppgifter om kommunernas tillsynsbesök och de eventuella avikelser som framkommer vid sådana besök. När det gäller själva utformningen av en tillståndsordning har en klar majoritet av de tillfrågade kommunerna förespråkat en ordning som i allt väsentligt motsvarar den som gäller vid ansökan om ser- veringstillstånd. Nästintill samtliga kommuner har bedömt att en vandelsprövning och ett ändamålsenligt egenkontrollprogram bör utgöra nödvändiga villkor vid en tillståndsprövning. Ett stort antal kommuner har också föreslagit att ett försäljningstillstånd ska kunna villkoras av att verksamhetsutövaren har klarat ett kunskapstest och från några håll har föreslagits att sådana test ska utformas enligt en nationell standard. Vidare har många kommuner framhållit vikten av att kommunen vid handläggningen av en tillståndsansökan får möjlighet att inhämta relevanta uppgifter från andra myndigheter, t.ex. , och , eller möjlighet att remittera ansökan till dessa myndigheter. Några enstaka kommuner har förelagit att en tillståndsprövning bör avse även försäljningslokalen och att tobaksförsäljning bör be- gränsas till t.ex. butiker och bensinstationer. Andra förslag som kan nämnas är krav på tillståndsbevis för att få handla tobak av grossister, krav på intyg om betald skatt från leverantörer för att få inhandla tobak och krav på att tobaksförsäljning inte ska få utgöra den huvudsakliga inkomstkällan. Ett tiotal kommuner har föreslagit att tillståndsprövningen ska göras ”mindre omfattande” och ”enklare” än motsvarande pröv- ningar vid serveringstillstånd. Flera av dessa kommuner har påtalat att tillståndsordningen i annat fall skulle riskera att bli dyr och leda till onödig byråkrati. Avslutningsvis kan i detta sammanhang nämnas att någon kom- mun har framhållit behovet av att klargöra vem som ska sköta till- ståndsgivningen samt utöva tillsyn över försäljning som sker via Internet. De länsstyrelser som har förordat en tillståndsplikt har föreslagit att en sådan utformas på ett likande sätt som vid serveringstill- stånd, men påtalat att vissa av de krav som ställs vid alkoholservering, t.ex. störningar för närboende och krav på god- kända livsmedelslokaler inte bör omfattas av tillståndsprövningen som därför inte behöver vara lika omfattande. De flesta länsstyrel- ser förefaller vara eniga om att en tillståndsprövning främst bör avse sökandens vandel och en kontroll av att sökanden självmant har betalat sina skatter och avgifter. har förkla- rat att verksamhetsutövarna ofta är okunniga om tobakslagen och att en kortare utbildning i förening med ett kunskapsprov därför lämpligen kan ingå som ett led i tillståndsförfarandet. Även har redovisat den uppfattningen att kommunerna är bäst lämpade att hantera en tillståndsprövning. Myndigheten har framhållit att kommunerna utövar den omedel- bara tillsynen över försäljningen av tobak och därför har goda möj- ligheter att snabbt vidta lämpliga åtgärder i de situationer som tobakslagens bestämmelser inte följs. Enligt bör alkohollagens bestämmelser om serveringstillstånd kunna tjäna som vägledning vid utformningen av en tillståndsordning för tobaks- försäljning. Synen på behovet av ökade resurser Av de drygt 50 kommuner som kommenterat behovet av ökade resurser har ett tiotal, främst mindre kommuner med ett förhåll- andevis begränsat antal försäljningsställen, gjort bedömningen att en tillståndsplikt bör kunna genomföras utan utökade resurser. Övriga kommuner har i stället hävdat att en övergång från ett anmälnings- förfarande till en tillståndsordning kommer att kräva, eller troligt- vis kommer att kräva, utökade kommunala resurser, i synnerhet i det initiala skedet. Uppskattningen av resursbehovet varierar kraftigt mellan de olika kommunerna, från några procent till fördubblade resurser. Flera kommuner har påtalat att antalet försäljningsställen för tobak vida överstiger antalet serveringsställen och pekat på att den initiala tillståndsprövningen riskerar att bli mycket tidskrävande. Det har dock från flera håll konstaterats att den faktiska resursåtgången blir beroende av tillståndspliktens närmare utformning. Vissa farhågor har också framförts för att tillståndshanteringen riskerar att ske del- vis på bekostnad av tillsynsarbetet. Många kommuner har betonat att det förhållandet att tillståndsgivning normalt sett är avgiftsfinan- sierad innebär att avgifterna måste anpassas utifrån den ökade tids- åtgång som en övergång från ett anmälnings- till ett tillstånds- förfarande medför och att detta kommer att bli kännbart för detalj- handeln. Flera kommuner har också framhållit att det initiala merarbete som en tillståndsplikt kan antas medföra till viss del sannolikt kom- mer att vägas upp av att förutsättningarna för att bedriva effektiv tillsyn ökar. Någon kommun har påtalat att de resurser som läggs på arbetet med att minimera antalet unga rökare skulle kunna minska med en tillståndsplikt. Länsstyrelserna har pekat på behovet av extra resurser hos kom- munerna samt möjligheten att finansiera dessa genom avgifter. Det har dock påpekats att en seriös och noggrann prövning av en till- ståndsansökan kan medföra tidsvinster för tillsynsarbetet. Flera länsstyrelser har också gjort bedömningen att även kostnader kommer att öka med en tillståndsplikt. Man har pekat på behov av omställningsarbete för uppbyggnad av system och struk- turer samt utbildningsinsatser och annan kompetensutveckling, både inom och i förhållande till kommunerna. har gjort bedömningen att det kommer att krävas ökade resurser för hanteringen och tillsynen om anmäl- ningsplikten byts ut mot en tillståndsplikt. Vidare har myndigheten gjort gällande att tobakstillsynen är lågt prioriterad i många kommuner. De lagändringar som genomfördes förefaller inte ha påver- kat kommunernas tillsynsarbete i någon nämnvärd utsträckning. Undersökningen visar att många kommunala tillsynsmyndigheter upplever den nuvarande anmälningsplikten som ineffektiv och de administrativa sanktionsmedlen som tandlösa. Denna uppfattning delas också av många länsstyrelser. Många tillsynsmyndigheter har pekat på problemet med att meddelade försäljningsförbud kan kringgås genom att verksamheten överlåts till en närstående. riteten av kommunerna har efterfrågat skarpare sanktionsmöjlig- heter, t.ex. direktverkande sanktioner och möjlighet att meddela försäljningsförbud för än vad som är möjligt. finns det kommuner som anser att det nuvarande sys- temet är tillräckligt och att förekommande tillsynsproblem har att göra med resurstilldelning och regeltillämpning snarare än regel- verket i sig. En klar majoritet av kommunerna och länsstyrelserna, liksom , har förklarat sig positiva till införandet av en tillståndsplikt för tobaksförsäljning. Möjligheten att vid en till- ståndsordning dels pröva sökandens lämplighet, dels återkalla ett tillstånd vid överträdelser framträder som huvudargumenten för en tillståndsordning. De huvudsakliga argumenten mot en sådan ord- ning riktar sig mot den förväntade ökade administrationen, i synner- het i inledningskedet, och farhågor för att tillståndsprövningen kan komma att ske på bekostnad av tillsynsarbetet. Många av de till- synsmyndigheter som har motsatt sig en övergång till en tillstånds- ordning har också ifrågasatt den faktiska nyttan av en sådan föränd- ring. När det gäller utformningen av en eventuell tillståndsplikt är majoritetsuppfattningen att tillståndsansökningar bör prövas av kom- munerna. De flesta tillsynsmyndigheter förordar också att pröv- ningen utformas på i huvudsak samma sätt som den som gäller vid alkoholservering enligt alkohollagen. Protocol to eliminate illicit trade in tobacco products. 2.Commerce – legislation and jurisprudence. 3.Tobacco industry – legislation. II.WHO Framework Convention for Tobacco Control. (NLM classification: HD 9130.6) All rights reserved. Publications of the are available on the WHO web site () or can be purchased from WHO Press, , , 1211 27, (tel.: ; fax: ; e-mail: ). Requests for permission to reproduce or translate WHO publications –whether for sale or for non-commercial distribution– should be addressed to WHO Press through the WHO web site (/about/licensing/copyright_form/en/index.html). The designations employed and the presentation of the material in this publication do not imply the expression of any opinion whatsoever on the part of the World Health Organization concerning the legal status of any country, territory, city or area or of its authorities, or concerning the delimitation of its frontiers or boundaries. Dotted lines on maps represent approximate border lines for which there may not yet be full agreement. The mention of specific companies or of certain manufacturers’ products does not imply that they are endorsed or recommended by the in preference to others of a similar nature that are not mentioned. Errors and omissions excepted, the names of proprietary products are distinguished by initial capital letters. All reasonable precautions have been taken by the to verify the information contained in this publication. However, the published material is being distributed without warranty of any kind, either expressed or implied. The responsibility for the interpretation and use of the material lies with the reader. In no event shall the be liable for damages arising from its use. Printed by the , , . Text of the Protocol to Eliminate Illicit Trade in Relationship between this Protocol and other agreements Protection of personal data Licence, equivalent approval or control system Security and preventive measures by Internet, telecommunication or any other evolving technology Free zones and international transit Unlawful conduct including criminal offences Liability of legal persons Information sharing: confidentiality and protection of information Article 23 Assistance and cooperation: training, technical assistance and cooperation in scientific, technical and technological matters Assistance and cooperation: investigation and prosecution of offences Measures to ensure extradition Reporting and exchange of information INSTITUTIONAL ARRANGEMENTS AND FINANCIAL RESOURCES Meeting of the Parties Relations between the Meeting of the Parties DEVELOPMENT OF THE PROTOCOL Amendments to this Protocol Adoption and amendment of annexes to this Protocol Ratification, acceptance, approval, formal confirmation or accession Decision FCTC/COP5(1) – Protocol to Eliminate Illicit Trade History of the negotiations of the Protocol to Eliminate Illicit Article 15 of the WHO Framework Convention on Tobacco Control (Illicit trade in tobacco products) Article 33 of the WHO Framework Convention on Tobacco Control (Protocols) Protocol to Eliminate Illicit Trade in The Protocol to Eliminate Illicit Trade in is the first protocol to the WHO Framework Convention on Tobacco Control (WHO FCTC), and a new international treaty in its own right. It was adopted by consensus on at the fifth session of the Conference of the Parties (COP) to the WHO FCTC (, Republic of , 12–). The Protocol builds upon and complements Article 15 of the WHO FCTC, which addresses means of countering illicit trade in tobacco products, a key aspect of a comprehensive tobacco control policy. The Protocol was developed in response to the growing international illicit trade in tobacco products, which poses a serious threat to public health. Illicit trade increases the accessibility and affordability of tobacco products, thus fuelling the tobacco epidemic and undermining tobacco control policies. It also causes substantial losses in government revenues, and at the same time contributes to the funding of transnational criminal activities. The objective of the Protocol is the elimination of all forms of illicit trade in tobacco products, in accordance with the terms of Article 15 of the WHO FCTC. The Protocol, in particular, aims to secure the supply chain of tobacco products – measures widely considered to be the “heart” of the Protocol. It requires the of a global tracking and tracing regime within five years of entry into force of the Protocol, comprising national and/or regional tracking and tracing systems and a global information sharing point located in the Convention Secretariat. Other provisions to ensure control of the supply chain cover licensing, due diligence, record , and security and preventive measures, as well as measures in relation to Internet- and telecommunication-based sales, duty free sales, and free zones and international transit. The Protocol also covers important matters concerning offences, with provisions on liability, prosecutions and sanctions, seizure payments and special investigative techniques, as well as the disposal and destruction of confiscated products. Another key group of substantive articles addresses the issue of international cooperation, such as measures on information sharing, technical and law enforcement cooperation, protection of sovereignty, jurisdiction, mutual legal and administrative assistance, and extradition. The Protocol establishes the reporting obligations of the Parties, linked to the reporting system of the WHO FCTC, as well as the financial and institutional arrangements necessary for its implementation. The Protocol stipulates that the Protocol to Eliminate Illicit Trade in Meeting of the Parties shall be the governing body of the Protocol, and that the Convention Secretariat shall also be the Secretariat of the Protocol. The Protocol was opened for signature on 10 January 2013 at WHO Headquarters in . than 50 Parties participated in this event, during which 12 Parties, representing all six regions, signed the Protocol. The Protocol then remained open for signature at United Nations Headquarters in until 9 January 2014. The Secretary-General of the United Nations is the Depositary for the Protocol (Article 46). to the WHO FCTC may become a Party to the Protocol. The Protocol shall enter into force on the 90th day following the deposit of the 40th instrument of ratification, acceptance, approval, formal confirmation or accession with the Depositary. The development and adoption of the Protocol is the result of close cooperation between the Parties and multiple sectors of government, demonstrating how a unified stand on a public health subject can benefit important government objectives on health and beyond. Continued intersectoral and international collaboration, including cooperation with relevant international organizations, as called for in the Protocol, will be crucial to its successful implementation. The Protocol to Eliminate Illicit Trade in is a milestone in strengthening global action against tobacco and is a new legal instrument in public health. It supplements the WHO FCTC with a comprehensive tool to counter and eventually eliminate illicit trade in tobacco products and to strengthen legal dimensions for international health cooperation. Head, Convention Secretariat Protocol to Eliminate Illicit Trade in to Eliminate Illicit Trade in The Parties to this Protocol, Considering that on 21 2003, the Fifty-sixth World Health Assembly adopted by consensus the WHO Framework Convention on Tobacco Control, which came into force on 27 February 2005; Recognizing that the WHO Framework Convention on Tobacco Control is one of the United Nations’ most rapidly ratified treaties and a fundamental tool for attaining the objectives of the ; Recalling the Preamble to the Constitution of the , which states that the enjoyment of the highest attainable standard of health as a fundamental right of every human being without distinction of race, religion, political belief, economic or social condition; Determined also to give priority to their right to protect public health; Deeply concerned that the illicit trade in tobacco products is contributing to the spread of the tobacco epidemic, which is a global problem with serious consequences for public health that calls for effective, appropriate and comprehensive domestic and international responses; Recognizing further that illicit trade in tobacco products undermines price and tax measures designed to strengthen tobacco control and thereby increases the accessibility and affordability of tobacco products; Seriously concerned by the adverse effects that the increase in accessibility and affordability of illicitly traded tobacco products has on public health and the well- being, in particular of young people, the poor and other vulnerable groups; Seriously concerned about the disproportionate economic and social implications of illicit trade in tobacco products on developing countries and countries with economies in transition; Protocol to Eliminate Illicit Trade in Aware of the need to develop scientific, technical and institutional capacity to plan and implement appropriate national, regional and international measures to eliminate all forms of illicit trade in tobacco products; Acknowledging that access to resources and relevant technologies is of great importance for enhancing the ability of Parties, particularly in developing countries and countries with economies in transition, to eliminate all forms of illicit trade in tobacco products; Acknowledging also that, although free zones are established to facilitate legal trade, they have been used to facilitate the globalization of illicit trade in tobacco products, both in relation to the illicit transit of smuggled products and in the manufacture of illicit tobacco products; Recognizing also that illicit trade in tobacco products undermines the economies of Parties and adversely affects their stability and security; Also aware that illicit trade in tobacco products generates financial profits that are used to fund transnational criminal activity, which interferes with government objectives; Recognizing that the illicit trade in tobacco products undermines health objectives, imposes additional strain on health systems and causes losses of revenue to the economies of the Parties; Mindful of Article 5.3 of the WHO Framework Convention on Tobacco Control in which Parties agree that in setting and implementing their public health policies with respect to tobacco control, Parties shall act to protect these policies from commercial and other vested interests of the tobacco industry in accordance with national law; Emphasizing the need to be alert to any efforts by the tobacco industry to undermine or subvert strategies to combat illicit trade in tobacco products and the need to be informed of activities of the tobacco industry that have a negative impact on strategies to combat illicit trade in tobacco products; Mindful of Article 6.2 of the WHO Framework Convention on Tobacco Control, which encourages Parties to prohibit or restrict, as appropriate, sales to and/or importation by international travellers of tax- and duty-free tobacco products; Recognizing in addition that tobacco and tobacco products in international transit and transhipment find a channel for illicit trade; Protocol to Eliminate Illicit Trade in Taking into account that effective action to prevent and combat illicit trade in tobacco products requires a comprehensive international approach to, and close cooperation on, all aspects of illicit trade, including, as appropriate, illicit trade in tobacco, tobacco products and manufacturing equipment; Recalling and emphasizing the importance of other relevant international agreements such as the United Nations Convention against Transnational Organized Crime, the United Nations Convention against Corruption and the United Nations Convention against Illicit Traffic in Narcotic Drugs and Psychotropic Substances and the obligation that Parties to these Conventions have to apply, as appropriate, the relevant provisions of these Conventions to illicit trade in tobacco, tobacco products and manufacturing equipment and encouraging those Parties that have not yet become Parties to these agreements to consider doing so; Recognizing the need to build enhanced cooperation between the Convention Secretariat of the WHO Framework Convention on Tobacco Control and the United Nations Office on Drugs and Crime, the and other bodies, as appropriate; Recalling Article 15 of the WHO Framework Convention on Tobacco Control, in which Parties recognize, inter alia, that the elimination of all forms of illicit trade in tobacco products, including smuggling and illicit manufacturing, is an essential component of tobacco control; Considering that this Protocol does not seek to address issues concerning intellectual property rights; and Convinced that supplementing the WHO Framework Convention on Tobacco Control by a comprehensive protocol will be a powerful, effective means to counter illicit trade in tobacco products and its grave consequences, Hereby agree as follows: Protocol to Eliminate Illicit Trade in PART I: INTRODUCTION 1.“Brokering” means acting as an agent for others, as in negotiating contracts, purchases, or sales in return for a fee or commission. 2.“Cigarette” means a roll of cut tobacco for smoking, enclosed in cigarette paper. This excludes specific regional products such as bidis, ang hoon, or other similar products which can be wrapped in paper or leaves. For the purpose of Article 8, “cigarette” also includes fine cut “roll your own” tobacco for the purposes of making a cigarette. 3.“Confiscation”, which includes forfeiture where applicable, means the permanent deprivation of property by order of a court or other competent authority.