sou · H4B34 · 2016-01-15 00:00:00 — I 15 § anges vidare att en sådan utbildningsanordnare som avses i 14 § ska vidta åtgärder för att förebygga och förhindra att något barn eller någon elev eller student som deltar i eller söker till verksamheten utsätts för trakas- serier som har samband med de i 14 § angivna diskrimineringsgrun- derna. 3 kap. 16 § innehåller bestämmelser om en utbildningsanord- nares skyldighet att upprätta en likabehandlingsplan. Enligt para- grafen ska en utbildningsanordnare som avses i 14 § upp- rätta en plan med en översikt över de åtgärder som behövs för att främja lika rättigheter och möjligheter för de barn, elever eller stu- denter som deltar i eller söker till verksamheten, oavsett kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsätt- ning eller sexuell läggning. Planen ska också omfatta en översikt över de åtgärder som behövs för att förebygga och förhindra tra- kasserier som avses i 15 §. Planen ska innehålla en redogörelse för vilka av dessa åtgärder som utbildningsanordnaren avser att påbörja eller genomföra . också att en redovisning av hur de planerade åtgärderna enligt första stycket har genomförts ska tas in i efterföljande års plan. Som redan har nämnts har DO tillsynsuppgifter enligt lagens 4 kap. Härtill kommer en rätt för DO att föra talan för den enskildes räkning (6 kap. 2 §). Den som bryter mot förbuden mot diskriminering eller som inte uppfyller sina skyldigheter att utreda och vidta åtgärder mot tra- kasserier ska betala diskrimineringsersättning. Om det finns särskilda skäl kan ersättningen sättas ned helt eller delvis. Detta framgår av 5 kap. 1 §. På utbildningsområdet vilar ersättningsskyldigheten på huvudmannen för den aktuella verksamheten enligt 5 kap. 2 §. Det kan i detta sammanhang nämnas att det i förarbetena anges att det bör vara möjligt att en utbildningsanordnare regressvis söker få sin kostnad ersatt av det företag eller den person som vållat den, om utbildningsanordnaren med tillämpning av 2 kap. 5 § tvingas betala diskrimineringsersättning för diskriminering som en uppdragstagare orsakat (prop. 2007/08:95 s. 193). Mål som rör utbildningsområdet handläggs som tvistemål vid allmän domstol. I 6 kap. 3 § finns en särskild bestämmelse om bevis- bördans placering i sådana mål. Om den som anser sig ha blivit diskriminerad eller utsatt för repres- salier visar omständigheter som ger anledning att anta att han eller hon har blivit diskriminerad eller utsatt för repressalier, är det svaranden som ska visa att diskriminering eller repressalier inte har förekommit. I kapitel 9 har redovisats bestämmelser om förbud mot diskrimine- ring av elever. I detta kapitel redogörs för bestämmelserna i 6 kap. skollagen om förbud mot kränkande behandling. I skollagens (2010:800) 6 kap. finns bestämmelser om åtgärder mot kränkande behandling. Bestämmelserna har till ändamål att motverka kränkande behandling av barn och elever och tillämpas på utbild- ning och annan verksamhet enligt lagen (1 §). Bestämmelserna innehåller ett förbud mot kränkande behandling av barn och elever som gäller huvudmannen och skolpersonalen. Förbudet riktas alltså inte mot barn och elever. Kränkningar barn och elever emellan ska i stället motverkas genom olika aktiva åtgär- der och skyldighet för skolan och dess personal att anmäla, utreda och vidta åtgärder mot kränkande behandling. 10.2.1Begreppet kränkande behandling m.m. I 6 kap. 3 § definieras elev, barn, personal, huvudman och kränkande behandling. Elev har samma definition som den som anges i 1 kap. 3 §, nämligen den som deltar i utbildning enligt skollagen med undan- tag för barn i förskolan. Utöver den här definitionen avses också med elev den som söker annan utbildning än förskola enligt lagen. Med barn avses den som deltar i eller söker plats i förskolan eller annan pedagogisk verksamhet enligt 25 kap. Benämningen personal avser anställda och uppdragstagare i verksamhet enligt skollagen. personalbegreppet ingår personer med ledningsfunktion i verksam- heterna, dvs. även rektor eller motsvarande, varför dessa inte behöver anges särskilt i övriga paragrafer där deras skyldigheter inte avviker från annan personal (prop. 2007/08:95 s. 575). Med kränkande behandling avses ett uppträdande som utan att vara diskriminerande enligt diskrimineringslagen kränker ett barns eller en elevs värdighet. Det som avses är kränkande yttranden, den mobbning och liknande beteenden som har sin grund i att någon exempelvis är överviktig, har en viss hårfärg eller är ”plugghäst” etc. Kränkande behandling kan dock föreligga utan att den som kränker anger någon specifik egenskap hos det barn eller den elev som utsätts för kränkningar. Att man utan verbala nedsättande omdömen över exempelvis någons hårfärg eller klädsel ger uttryck för sitt missnöje med jämna mellanrum genom att t.ex. knuffa eller rycka någon i håret eller sätta krokben för personen i fråga kan också utgöra kränkande behandling i lagens mening. Också psykiska kränkningar genom t.ex. utfrysning omfattas av begreppet (prop. 2005/06:38 s. 136 f). Diskriminerande handlingar ryms språkligt inom begreppet ”krän- kande behandling” men är mer avgränsande. Eftersom ett uppträ- dande, för att det ska bedömas som kränkande behandling, inte ska vara diskriminerande enligt diskrimineringslagen är det alltså bestäm- melserna i diskrimineringslagen som styr omfattningen av vad som är en kränkande behandling enligt skollagen. Med detta menas att det är först efter att det har konstaterats att en handling inte ryms inom begreppet diskriminering som det blir aktuellt att se om den i stället kan ses som en kränkande behandling. En kränkande be- handling utgör därför per definition inte diskriminering enligt diskri- mineringslagen. Liksom när det gäller diskriminering gäller för kränkande behand- ling att det ska vara fråga om märkbara och tydliga kränkningar. Till skillnad från trakasserifallen måste det i dessa fall stå klart för den som utsätter någon för sådan kränkande behandling att han eller hon kränker personen i fråga. Eftersom det i dessa fall inte finns någon klart skyddad kategori måste det barn eller den elev som känner sig illa behandlad, såvida det inte är uppenbart att beteendet är kränkande, göra klart för den som beter sig illa att han eller hon känner sig kränkt av dennes uppträdande (prop. 2005/06:38 s. 137). Det kan vara problematiskt med gränsdragningen mellan olika begrepp inom området för kränkningar. som är naturliga på det stadium där det förekommer ordinära bråk mellan barn i de lägre åldrarna utesluts, eftersom det finns ett krav på att det ska röra sig om uppträdanden som kränker elevens värdig- het (SOU 2004:50 s. 124). I förarbetena anges vidare bl.a. följande. En rättmätig tillrättavis- ning av en lärare kan exempelvis ibland upplevas av en elev som en kränkning under det att omgivande kamrater ser den som nödvändig för att skapa arbetsro. En pojke eller flicka kan alltså uppleva sig kränkt även om det i sammanhanget är berättigat med en tillsägelse. Enligt (artikel 28) ska alla lämpliga åtgärder vidtas för att disciplinen i skolan upprätthålls på ett sätt som är förenligt med barnets mänskliga värdighet och i överensstämmelse med kon- ventionen. Det är naturligtvis inte rimligt att varje beteende som ett barn eller en elev subjektivt upplever som en kränkning ska kunna leda till en anmälan. Det är skillnad mellan å ena sidan en trött och stressad lärares ogenomtänkta tillsägelser eller tonåriga flickors och pojkars retsamma jargong och å andra sidan mobbning och trakasserier. Det handlar om värdegrunden och om förskole- verksamhetens, skolbarnomsorgens, och gymnasiesko- lans uppdrag att fostra, som det är en fråga om att respek- tera såväl barnets som elevens integritet och självkänsla (prop. 2005/06:38 s. 103). Detta är ett stort dilemma i det praktiska arbetet. Kränknings- begreppet är vitt i sin principiella utformning och tar sin utgångs- punkt i den subjektiva uppfattningen hos den som uppfattar sig som kränkt. Det kan vara mycket svårt att i praktiken hantera detta med korrekta avvägningar. Aktivitetskravet måste tas på allvar – de fall som fordrar ingripanden måste också bli föremål för sådana. Det ska i detta sammanhang också sägas att skolan inte får ha för låg ambition att ta upp även djupt kontroversiella, eller m.a.o. odemokra- tiska, åskådningar till behandling i utbildningen utan att detta ska kunna anses som kränkande av enskilda elever. Detta ställer också krav på läraren att här vara tydlig i sina ställningstaganden, som givet- vis ska vara förenlig med skolans demokratiska värdegrund. Bestämmelserna om åtgärder och förbud mot kränkande behand- ling är tvingande. Det går alltså inte att avtala bort rättigheter eller skyldigheter enligt 6 kap. (6 kap. 4 § ). 10.2.2Ansvaret för personalens handlande Enligt 5 § är det huvudmannen som svarar för att personalen fullgör de skyldigheter som anges i kapitel 6 när den handlar i tjänsten eller inom ramen för uppdraget. Skyldigheterna gäller för uppdragstagare som är verksamma exempelvis enligt 23 kap. 4 § skollagen. Huvud- mannen svarar alltså också för uppdragstagares handlande. Som fram- går av lagtexten förutsätts då att det föreligger ett uppdrag från verk- samhetens sida. Ansvaret för anställdas handlande gäller bara om det förekommit i tjänsten, och på motsvarande sätt sträcker sig ansvaret för den person som annars undervisar eller är verksam i skolan bara till vad hon eller han gör inom ramen för sitt uppdrag. Huvudmannens ansvar omfattar fel och försummelser av alla kate- gorier av uppdragstagare. Det får förutsättas att huvudmannen genom avtal eller på annat sätt gör klart att lagens bestämmelser är tillämp- liga på uppdragstagarna. Under alla omständigheter är det huvudman- nens uppgift att informera uppdragstagarna om att deras åtgärder och beslut som strider mot skollagen kan innebära ett skadestånds- ansvar för huvudmannen (prop. 2005/06:38 s. 137). Såsom när det gäller diskrimineringsersättning torde det för huvudmannen finnas en möjlighet att få sin kostnad för skadestånd regressvis ersatt av det företag eller den person som vållat den. Liksom vad gäller diskrimineringsförbudets i 2 kap. 5 § diskri- mineringslagen tillämpningsområde sträcker sig ansvaret för skolan när det gäller en lärares relation med sina elever mycket långt. Också kontakter anses ha ett sådant samband med lärarens tjänst att huvudmannen får svara för kränkningar från lärarens sida, i varje fall om det drabbar någon elev som läraren har att göra med i sitt arbete (prop. 2005/06:38 s. 137 f.). Utbildningsanordnarens ansvar för arbetstagare och uppdrags- tagare är alltså som redan här framgått långtgående. Innebörden av detta ansvar utvecklas ytterligare i förarbetena (se avsnitt 9.3.2 och prop. 2007/08:95 s. 192 f.). Utbildningsanordnarens ansvar i detta avseende kan illustreras av en del beslut från Barn- och elevombudet. I ett beslut (dnr 45- 2013:7037) bedömdes huvudmannens ansvar omfatta kränkande ut- talanden som en föreläsare som skolan bjudit in gjorde till en elev. I ett annat beslut (dnr 45-2013:5061) bedömdes att en elev blivit utsatt för kränkande behandling av kökspersonal i samband med att eleven var i skolans matsal. En busschaufför som körde en skolskjuts gjorde uttalanden som bedömdes vara omfattade av huvudmannens ansvar i ett beslut om kränkningsersättning (dnr 45-2013:3051). Barn- och elevombudet betonar i ett annat beslut att huvudmannens handlings- plikt att utreda och vidta åtgärder mot kränkande behandling också omfattar situationer när en för skolan utomstående agerar på skolan (dnr 45-2009:3896). I fallet bedömde Barn- och elevombudet att en elev blivit utsatt för kränkande behandling genom att en förälder till en annan elev tagit in eleven från skolgården till hallen mot dennes vilja och därefter hållit fast eleven på golvet och hindrat honom från att lämna rummet. 10.2.3Åtgärder och förbud mot kränkande behandling Bestämmelserna om åtgärder och förbud mot kränkande behandling bär i flera fall likheter med bestämmelser enligt diskrimineringslagen. Liksom när det gäller bestämmelserna om diskriminering inom ut- bildningsområdet finns det regler om förebyggande och förhindrande arbete avseende kränkande behandling. Det åligger huvudmannen att se till att det inom ramen för varje särskild verksamhet bedrivs ett målinriktat arbete för att motverka kränkande behandling av barn och elever enligt 6 §. Närmare bestämmelser om detta finns i 7 och 8 §§. Enligt 7 § ska huvudmannen se till att det genomförs åtgärder för att förebygga och förhindra att barn och elever utsätts för kränkande behandling. Inom en skola måste rektorn och annan personal vara uppmärksam på den jargong och beteendemönster som råder mellan eleverna och se till att miljön på skolan inte inbjuder till sådana missförhållanden. Vad som närmare krävs beror till stor del av omständigheterna i det enskilda fallet, t.ex. dels barnens och elevernas ålder och möjlig- heterna i övrigt att kontrollera deras förehavanden, dels i vad mån kränkningar kan förutses och hur pass allvarliga de kan väntas bli (prop. 2005/06:38 s. 140). Huvudmannen ska också, enligt 8 §, se till att det upp- rättas en plan mot kränkande behandling med en översikt över de åtgärder som behövs för att förebygga och förhindra kränkande be- handling av barn och elever. 8 § anger också att planen ska innehålla en redogörelse för vilka av dessa åtgärder som avses att påbörjas En redogörelse för hur de planerade åtgärderna har genomförts ska tas in i efterföljande plan. En liknande plan ska som bekant upprättas enligt 3 kap. 16 § diskri- mineringslagen. Det finns inget som hindrar att kraven enligt 6 kap. 8 § skollagen och de som följer av 3 kap. 16 § diskrimineringslagen uppfylls i en och samma plan (prop. 2007/08:95 s. 577). I 9 § finns ett förbud mot kränkande behandling som anger att huvudmannen eller personalen inte får utsätta ett barn eller en elev för sådan behandling. 10.2.4Anmälan, utredning och åtgärder mot kränkande behandling En lärare, förskolelärare eller annan personal som får kännedom om att ett barn eller en elev anser sig ha blivit utsatt för kränkande be- handling i samband med verksamheten är skyldig att anmäla detta till förskolechefen eller rektorn. Förskolechefen och rektorn är i sin tur skyldiga att anmäla detta till huvudmannen. Huvudmannen är i sådana fall skyldig att skyndsamt utreda omständigheterna kring de uppgivna kränkningarna och i förekommande fall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att förhindra kränkande behandling . Detta framgår av 10 § första stycket. I andra stycket anges att skyldigheten för en lärare, förskolelärare eller annan personal att anmäla till förskolechefen eller rektorn gäller på motsvarande sätt om ett barn eller en elev anser sig ha blivit utsatt för trakasserier eller sexuella trakasserier på sätt som avses i diskrimineringslagen. En be- stämmelse om utrednings- och åtgärdsskyldighet beträffande trakas- serier och sexuella trakasserier finns i 2 kap. 7 § diskrimineringslagen. Att huvudmannen är skyldig att i förekommande fall vidta de åtgärder som skäligen kan krävas för att förhindra kränkande be- handling benämner Barn- och elevombudet att huvud- mannen får en handlingsplikt, se t.ex. beslut , dnr 45-2009:3896. I fallet, som gällde en elev som blivit kränkt av en förälder till en annan elev, uttalar Barn- och elevombudet bl.a. följande. …det är av yttersta vikt att personal som får kännedom om en pågå- ende kränkning söker avbryta den. Skolan har ett tillsyns- ansvar. Det är alltså skolans uppgift att utöva tillsyn över barnen i skolan som de vistas i verksamheten. Skolan ska erbjuda barnen en trygg miljö (se beslutet s. 5). Barn- och elevombudet ansåg i det aktuella fallet att det var en brist att personal inte avbröt den pågående kränkningen av eleven. Eftersom tiden från det att personal fick kännedom om kräk- ningen till att den avbröts var mycket kort, och mot bakgrund av att vissa åtgärder vidtogs när personal fått kännedom om händelsen, fanns det dock inte skäl till kritik i fallet (beslutet s. 6). När det gäller kravet på samband mellan skolverksamheten och en inträffad kränkning framgår av förarbetena att huvudmannens ansvar för åtgärder mot kränkande behandling bl.a. anses sträcka sig till vad som händer på väg till och från den aktuella verksamheten, t.ex. vid färd i en skolbuss. Det kan däremot inte begäras att ansva- riga personer ingriper mot kränkningar i andra sammanhang, såvida dessa inte har ett nära samband med vad som förekommit i verk- samheten (prop. 2005/06:38 s. 142). I den s.k. Lundsbergsdomen1 blev uttrycket ”i samband med verksamheten” belyst. Bakgrunden var den att Skolinspektionen hade beslutat om tillfälligt verksamhetsförbud vid Lundsbergs skola. Grunden för beslutet var bl.a. att två elever utsatts för kränkande behandling av några äldre elever på ett av skolans elevhem. Den fråga som hade att ta ställning till var om Skolinspektionens tillsyn enligt skollagen också omfattar den inter- natverksamhet som huvudmannen bedrev. konstaterade att det var samma stiftelse som var huvudman för både skol- och internatverksamhe- ten vid skolan. Det var också ostridigt att det fanns ett nära samband mellan de båda verksamhetsgrenarna, såväl geografiskt som organi- satoriskt och pedagogiskt. Mot denna bakgrund menade att eventuella kränkningar som elever vid Lundsbergs skola utsätter sina skolkamrater för på elevhemmen måste anses ha sådant samband med skolverksamheten att huvudmannen enligt 6 kap. 10 § skollagen är skyldig att vidta åtgärder. 1 Högsta förvaltningsdomstolens beslut i mål nr 8148-8150-13. Följande beslut från Barn- och elevombudet och Skolinspek- tionen får vidare illustrera exempel på samband mellan en skol- verksamhet och en inträffad kränkning. I ett beslut från Barn- och elevombudet utgick kränkningsersättning efter att en elev blivit utsatt för kränkande behandling av en chaufför på en skolbuss (dnr 45-2013:3051). Skolinspektionen framhöll i ett beslut (dnr 41- 2041:5516) att ”nollningar” anses ha ett samband med en skolas verk- samhet. En skola är alltså skyldig att förebygga och vidta åtgärder mot kränkningar som sker i samband med ”nollningar”. 10.2.5Skadestånd och rättegång m.m. Om huvudmannen eller personalen åsidosätter de nämnda skyl- digheterna ska huvudmannen enligt 12 § dels betala skadestånd till barnet eller eleven för den kränkning som detta innebär, dels ersätta annan skada som har orsakats av åsidosättandet. (Skadestånd utgår även i vissa andra fall, se vidare i 12 §). I ringa fall av kränkning lämnas inget skadestånd. Om det finns särskilda skäl, kan skadeståndet för kränkning sättas ned eller helt falla bort. Det är Barn- och elevom- budet (BEO) vid Skolinspektionen som riktar skadeståndsanspråk mot huvudmän som brustit i arbetet mot kränkande behandling. I en tvist om skadestånd får Skolinspektionen som part föra talan för ett barn eller en elev som medger det enligt 15 §. Sådana mål förs vid allmän domstol enligt reglerna om tvistemål där förlikning om saken är tillåten. I 14 § finns en bestämmelse om bevisbördan som lyder. Om ett barn eller en elev som anser sig ha blivit utsatt för kränkande behandling enligt 9 § eller repressalier enligt 11 § visar omständigheter som ger anledning att anta att han eller hon har blivit utsatt för sådan behandling, är det huvudmannen för verksamheten som ska visa att kränkande behandling eller repressalier inte har förekommit. Utredningen om aktiva åtgärder mot diskriminering har lämnat be- tänkandet Nya regler om aktiva åtgärder mot diskriminering (SOU 2014:41). Där föreslås bl.a. att bestämmelser om aktiva åtgärder i diskrimineringslagen på skolans område flyttas till skollagen och sam- ordnas med reglerna om kränkande behandling samt att tillsyns- uppgiften flyttas till Skolinspektionen. Betänkandet innehåller också ett förslag om att utbildningsanordnare ska vara skyldiga att arbeta med aktiva åtgärder genom att tillämpa en anvisad metod, ett syste- matiskt arbete med aktiva åtgärder. Förslaget bereds nu i . En utredning om bättre möjligheter att motarbeta diskriminering (dir. 2014:10) har tillsatts. Utredningen ska föreslå hur arbetet mot diskriminering kan organiseras och effektiviseras. Uppdraget omfattar bl.a. att analysera hur samarbetet mellan DO och Skolinspektionen fungerar och bedöma behovet av förändringar. Uppdraget ska redo- visas . 11Skolvalen och vissa praktiska frågor i skolans vardag I det här kapitlet tar utredningen upp sådant som har beröring med skolans demokratiska uppdrag. Ett centralt moment här är skolvalen. Ett stort antal elever har deltagit i skolval och i sam- band med detta olika kringaktiviteter på temat demokrati. Förutom arrangerandet av skolval beskrivs också i det här kapitlet innehållet i publicerat stödmaterial och praktiska erfarenheter av detta material. Utredningen redogör också för ett urval av aktiviteter för elever som syftar till att bl.a. visa demokratins former. 11.2Publicerat stödmaterial – innehåll och praktiska erfarenheter Som ett sätt att arbeta med det demokratiska uppdraget kan skolan bjuda in politiska partier till skolan för att ge eleverna fördjupade kunskaper om demokratins innehåll och dess former. Hur skolan ska förhålla sig när det gäller att bjuda in politiska partier medför i många fall inga problem. Frågan leder dock i vissa fall till en osäker- het från skolans sida kring förutsättningarna för olika politiska partiers möjlighet att få bjudas in till skolan. I syfte att tydliggöra vad som gäller för politisk information i skolan och att vara ett stöd för rektorer, lärare och huvudmän har ett antal publikationer bl.a. från olika myndigheter getts ut. I samband med allmänna val och inför genomförandet av skolval 2010 gav regeringen i uppdrag att ta fram ett stödmaterial om förutsättningarna för opinionsbildande verksamhet i skolan riktat till huvudmän och skolor (U2010/1216/S). Skolvalen och vissa praktiska frågor i skolans vardag redovisade uppdraget och publicerade därefter stöd- materialet Politisk information i skolan på myndighetens webbplats. Syftet med stödmaterialet var att ge vägledning till rektorer, lärare och huvudmän om hur de skulle förhålla sig till skolans politiska omvärldskontakter. Därefter följde på regeringens upp- drag upp hur stödmaterialet tagits emot och hanterats av rektorer (/1985/S). Med anledning av uppföljningen och ändringar i skolförfattningar och regeringsformen reviderade stöd- materialet . I materialet redovisas relevant lagstiftning och uttalanden från JO, JK och . I ett särskilt avsnitt (avsnitt 4) sammanfattas rättsläget med utgångspunkt från ställningstaganden av Regeringsrätten (numera Högsta förvalt- ningsdomstolen), JO och JK. Materialet innehåller också bl.a. ett avsnitt som tar sikte på hur skolan kan förbereda sig rent praktiskt inför politiska partiers deltagande i skolan. har också tagit fram , Mer om politisk information i skolan. Denna skrift är en kortfattad version av Politisk information i skolan. Kommuner och Landsting (SKL) är en arbetsgivar- och intresseorganisation för alla kommuner, landsting och regioner i . SKL ger ut skriften i skolan. Vad gäller?. Skriften är avsedd att vara ett komplement till stödmate- rial och är framtagen för att diskutera hur skolan kan agera i fall när extrema och främlingsfientliga partier vill komma in i skolan och sprida sitt budskap. Materialet bygger till stor del på uttalanden från Regeringsrätten, JO och JK. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (MUCF) är en statlig myndighet som tar fram kunskap om ungas levnadsvillkor bl.a. genom att följa upp och regeringens mål för den nationella ungdomspolitiken.1 MUCF tar också fram kunskap om det civila samhällets förutsättningar och fördelar bidrag till förenings- liv, kommuner och internationellt samarbete.