sou · H4B336 · 2016-05-16 00:00:00 — De så kallade agenterna befinner sig ofta direkt utanför utlandsmyndigheterna och kan vara oseriösa, ge de sökande vilseledande information och orsaka störningar. Eftersom ett samarbete med en tjänsteleverantör medför färre besökare till utlandsmyndigheten, minskar också ”agenternas” marknad utanför lokalerna och de åtföljande störningarna. Så kallade agenter kan också finnas utanför tjänsteleverantörernas lokaler. En tjänsteleverantör kan dock på ett annat sätt ”konkurrera” med agenterna och erbjuda motsvarande service. Det senare är ett bättre alternativ, eftersom tjänsteleverantörens verksamhet sker under former som de svenska myndigheterna kan övervaka och tillföra kompetens. har utnyttjat möjligheten att lägga ut vissa förvaltningsuppgifter i viseringsärenden till en extern tjänsteleverantör. Erfarenheterna är överlag positiva, men de visar också att ett samarbete med en extern part för med sig nya arbetsuppgifter Är det lämpligt att lägga ut vissa förvaltningsuppgifter i ärenden … (se vidare i avsnitt 16.4). Utlandsmyndigheterna måste t.ex. avsätta tid för att utbilda tjänsteföretagets anställda och utöva tillsyn. En utläggning kräver också fortlöpande kontroller av de uppgifter tjänsteleverantören utfört. Vid behov måste utlandsmyndigheterna även vidta korrigeringar och påtala brister. Trots dessa tillkommande uppgifter väger fördelarna sammantaget över i de fall man har valt att samarbeta med en extern tjänsteleverantör. Tjänsteleverantörerna har avtal och samarbetar med en rad stater vilket stimulerar och skapar ekonomiska förutsättningar för utveckling av nya tjänster. I samarbetet på viseringsområdet ansvarar t.ex. tjänsteleverantören för att utveckla it-stöd för att registrera och elektroniskt överföra en ansökan till utlandsmyndigheten, i enlighet med krav. De svarar också för att skanna alla handlingar, vilket ger möjligheter att ställa krav på format och kvalitet, något som i sin tur underlättar elektronisk handläggning och i förlängningen elektronisk arkivering. Utredningen drar därför slutsatsen att det vid en utläggning av en del förvaltningsuppgifter i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd till en extern tjänsteleverantör finns förutsättningar för att öka kvaliteten och effektiviteten i dessa ärenden. Ett minskat behov av kompletteringar och kortare handläggningstider skulle gagna såväl de sökande som utlandsmyndigheterna och . Sammantaget kan ett samarbete med en tjänsteleverantör frigöra resurser på utlandsmyndigheterna för att hantera de uppgifter i migrationsärendena som kvarstår hos myndigheterna, vilket också skulle kunna bidra till kortare väntetider. Där det är lämpligt kan frigjord tid i stället användas för andra uppgifter som skulle komma utlandsmyndigheternas brukare till godo alternativt skulle resurserna kunna minskas. Är det lämpligt att lägga ut vissa förvaltningsuppgifter i ärenden … 12.5En utläggnings konsekvenser för garantierna för rättssäkerhet och skyddet för den personliga integriteten Bedömning: Vid en utläggning av vissa förvaltningsuppgifter i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd till en extern tjänsteleverantör kommer förvaltningslagens (1986:223) bestämmelser om serviceskyldighet inte att vara tillämpliga på tjänsteleverantörens verksamhet. Detta eftersom en extern tjänsteleverantör utgör ett privaträttsligt subjekt och inte en myndighet. Den grad av serviceskyldighet som vid en utläggning bör ställas på en extern tjänsteleverantör får i stället regleras i avtal. Skälen för bedömningen: I förvaltningslagen finns allmänna bestämmelser om hur en förvaltningsmyndighet ska handlägga ett ärende. Förvaltningslagen är tillämplig på en mycket stor del av den offentliga förvaltningen. Förvaltningslagens främsta syfte är att värna medborgarnas rättssäkerhet när de har med myndigheter att göra och att säkerställa myndigheternas service till allmänheten. Enligt 4 § förvaltningslagen ska en myndighet lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Det kan t.ex. handla om att ge en anvisning om hur man bör utforma en ansökan eller fylla i en blankett. Frågor från enskilda ska besvaras . Om någon enskild av misstag vänder sig till fel myndighet, bör myndigheten hjälpa honom eller henne till rätta. Skyldigheten att lämna upplysningar gäller mot såväl enskilda fysiska och juridiska personer som massmedia. Skyldigheten att lämna upplysningar är emellertid inte obegränsad. Hjälp ska i stället lämnas i den utsträckning som är lämpligt med hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verksamhet. Förvaltningslagen gäller inte för en extern tjänsteleverantör eftersom denne inte är en myndighet utan ett privaträttsligt subjekt. Av detta följer bl.a. att förvaltningslagens bestämmelser om serviceskyldighet inte blir tillämpliga på en tjänsteleverantörs verksamhet vid en utläggning av vissa förvaltningsuppgifter i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd. Den grad av serviceskyldighet som bör Är det lämpligt att lägga ut vissa förvaltningsuppgifter i ärenden … ställas på en extern tjänsteleverantör får vid en utläggning i stället regleras i avtal. Härigenom kan man enligt utredningens mening uppnå en tillräcklig servicenivå även vid en utläggning. Bedömning: Offentlighetsprincipen är inte tillämplig hos en tjänsteleverantör vid en utläggning av förvaltningsuppgifter till denne, eftersom tjänsteleverantören är ett privaträttsligt subjekt. Vid ett samarbete med en extern tjänsteleverantör bör handlingar och övrigt utredningsunderlag därför endast förvaras tillfälligt hos tjänsteleverantören, för att sedan överlämnas till eller en utlandsmyndighet hos vilka offentlighetsprincipen är tillämplig. Skälen för bedömningen: Offentlighetsprincipen innebär ett grundläggande krav på öppenhet i princip all statlig verksamhet. I första hand förknippas offentlighetsprincipen med den i 2 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen fastlagda grundsatsen om allmänna handlingars offentlighet. Enligt denna grundsats ska varje medborgare ha rätt att ta del av allmänna handlingar till främjande av ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning. Rätten att ta del av allmänna handlingar har till syfte att vara en garanti för rättssäkerhet och för effektiviteten i förvaltningen och i folkstyret. Verksamhet som bedrivs av en privat utförare omfattas inte av offentlighetsprincipen. Enskilda och massmedia har således ingen rätt att begära ut uppgifter från en privat utförare. Den arbetsrättsliga lojalitetsplikten och bestämmelser till skydd för företagshemligheter kan tvärtom ställa krav på de anställda i privata företag att inte lämna ut information och handlingar som begärs av enskilda eller massmedia. Vid en utläggning av vissa förvaltningsuppgifter i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd blir offentlighetsprincipen således inte tillämplig hos tjänsteleverantören. Eftersom en tjänsteleverantör är ett självständigt rättssubjekt har inte heller , eller utlandsmyndigheterna någon rätt att lägga sig i leverantörens verksamhet, om det inte uttryckligen anges i avtal. Utgångspunkten är således att tjänsteleverantören själv hanterar frågor från enskilda och massmedia om att få ut handlingar. Är det lämpligt att lägga ut vissa förvaltningsuppgifter i ärenden … Önskas en annan ordning får det regleras i avtal mellan , och utlandsmyndigheterna å ena sidan och tjänsteleverantören å andra sidan. Vid ett samarbete med en extern tjänsteleverantör i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd bör de handlingar och övrigt utredningsunderlag som hanteras av tjänsteleverantören endast förvaras tillfälligt hos tjänsteleverantören, för att sedan överlämnas till eller utlandsmyndigheterna hos vilka offentlighetsprincipen är tillämplig. Bedömning: Sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400, OSL) gäller inte hos privaträttsliga subjekt, såsom en extern tjänsteleverantör. För att åstadkomma sekretess för de uppgifter som vid en utläggning kan förekomma i ett ärende om uppehålls- och arbetstillstånd hos en extern tjänsteleverantör måste man i stället avtala om tystnadsplikt. Endast den som bryter mot tystnadsplikten enligt OSL eller annan svensk författning kan straffas för tjänstefel eller brott mot tystnadsplikt, varför skyddet för uppgifter i ett ärende om uppehålls- och arbetstillstånd skulle se annorlunda ut hos en extern tjänsteleverantör än hos de handläggande myndigheterna. Detta är något som får beaktas när man fattar beslut om en eventuell utläggning. Skälen för bedömningen: Bestämmelser om sekretess hos myndigheter finns bl.a. i OSL. Sekretess innebär ett förbud mot att röja en uppgift, vare sig det sker muntligen eller genom att en allmän handling lämnas ut eller på annat sätt (2 kap. 1 § OSL). Förbud att röja eller utnyttja en sekretessbelagd uppgift gäller för den myndighet där uppgiften är sekretessbelagd. Ovanstående tystnadsplikt gäller också för den person som på grund av sin anställning eller sitt uppdrag hos myndigheten, på grund av hans eller hennes tjänsteplikt eller på en annan liknande grund för det allmännas räkning deltar eller har deltagit i myndighetens verksamhet och i det sammanhanget har fått kännedom om uppgiften. Ett åsidosättande av sekretessen enligt OSL kan föranleda ansvar enligt bestämmelserna i Är det lämpligt att lägga ut vissa förvaltningsuppgifter i ärenden … 20 kap. 1 och 3 §§ (BrB) om tjänstefel och brott mot tystnadsplikt (se vidare i avsnitt 12.5.7). De uppgifter som förekommer i ett migrationsärende kan vara känsliga. Detta gäller särskilt i de ärenden där en sökande ansöker om uppehållstillstånd i på grund av anknytning till en person som har beviljats asyl här. I 21 kap. 5 § OSL och 37 kap. OSL finns särskilda bestämmelser om sekretess för uppgifter som rör utlänningar. För att sekretessen ska upprätthållas är det av central betydelse att de som handlägger ett ärende om uppehålls- och arbetstillstånd har en tystnadsplikt som omfattar de uppgifter som han eller hon får reda på i samband med handläggningen av ärendet. Att ovanstående sekretessbestämmelser i ska tillämpas av och utlandsmyndigheterna vid deras handläggning av ett ärende om uppehålls- och arbetstillstånd står klart. Frågan är om sekretessbestämmelserna också ska tillämpas av personalen hos en extern tjänsteleverantör vid en utläggning av vissa förvaltningsuppgifter i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd. OSL är som huvudregel inte tillämplig på den som är anställd hos ett privat företag eller i övrig privat verksamhet. Sekretessbestämmelserna i blir dock tillämpliga om en utförare på de grunder som nämns i 2 kap. 1 § OSL kan anses delta i eller utlandsmyndigheternas verksamhet för det allmännas räkning på uppdrag av någon av dessa myndigheter. Vid ett överlämnande av vissa förvaltningsuppgifter i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd till en extern tjänsteleverantör skulle tjänsteleverantörens personal inte vara anställd hos eller utlandsmyndigheterna. De skulle inte heller delta i myndigheternas verksamhet på grund av tjänsteplikt. Utförs arbetsuppgifterna av personer som är anställda av tjänsteleverantören torde de inte heller ”på annan liknande grund” anses delta i myndighetens verksamhet för det allmännas räkning, varpå bestämmelserna i om sekretess inte blir tillämpliga. Av det ovanstående följer således att sekretessen enligt OSL inte torde gälla för sådana uppgifter som förekommer hos en extern tjänsteleverantör i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd. Personalen hos tjänsteleverantören omfattas därmed inte av den tystnadsplikt som enligt 2 kap. 1 § andra stycket OSL skulle ha gällt om eller utlandsmyndigheternas egen personal hade handlagt ärendet. För att åstadkomma sekretess för de uppgifter Är det lämpligt att lägga ut vissa förvaltningsuppgifter i ärenden … som förekommer hos en tjänsteleverantör måste man i stället avtala om tystnadsplikt. Skyddet för uppgifterna skulle då få en annan grund. En principiellt sett mycket viktig skillnad mellan sekretess enligt OSL och annan grundad tystnadsplikt är att endast den person som har tystnadsplikt enligt OSL eller annan svensk författning omfattas av ett straffrättsligt ansvar enligt 20 kap. 3 § . Om en tjänsteman hos en utlandsmyndighet röjer en sekretesskyddad uppgift kan hon eller han ställas till ansvar straffrättsligt och dömas för tjänstefel eller brott mot tystnadsplikt. Det kan däremot inte tjänsteleverantörens anställda i motsvarande situation. De sanktioner som skulle kunna bli aktuella är i stället skadestånd och avtalat vite. Ett otillåtet utlämnande av en uppgift av någon hos en extern tjänsteleverantör skulle således få andra konsekvenser än om uppgiften lämnades ut av en anställd hos t.ex. en utlandsmyndighet. Till det ovanstående kommer att om diplomatiska förbindelser skyddar uppgifter hos en utlandsmyndighet, men inte hos enskilda företag. Av denna anledning bör uppgifter i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd inte lagras hos en extern tjänsteleverantör vid en utläggning, utan hos utlandsmyndigheterna eller . Att skyddet för uppgifter i ett ärende om uppehålls- och arbetstillstånd ser annorlunda ut hos en tjänsteleverantör är något som måste beaktas när man fattar beslut om en eventuell utläggning. I detta sammanhang bör det också nämnas att en eventuell utläggning inte hindrar den sökande från att vända sig till en utlandsmyndighet med sina uppgifter. 12.5.4Rätten till partsinsyn och myndigheternas kommuniceringsskyldighet Bedömning: Rätten till partsinsyn och myndigheternas kommuniceringsskyldighet torde inte påverkas av om vissa förvaltningsuppgifter – som inte innefattar utredning eller beslutsfattande – i ett ärende om uppehålls- och arbetstillstånd läggs ut på en extern tjänsteleverantör. Är det lämpligt att lägga ut vissa förvaltningsuppgifter i ärenden … Skälen för bedömningen: Svenska myndigheters handläggning av utlänningsärenden regleras bl.a. i förvaltningslagen. Av dess 16 § framgår bl.a. att en sökande, klagande eller annan part som huvudregel har rätt att ta del av det som har tillförts ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild (partsinsyn). Vidare framgår det av 17 § första stycket i samma lag att ett sådant ärende som huvudregel inte får avgöras utan att den som är sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom eller henne själv och han eller hon har fått tillfälle att yttra sig över uppgiften (kommunikation). Förvaltningslagen är emellertid subsidiär, vilket innebär att om det i en annan lag eller förordning finns en bestämmelse som avviker från förvaltningslagen så ska den bestämmelsen gälla (3 § första stycket förvaltningslagen). En sådan bestämmelse – med ett innehåll som alltså avviker från de generella regler som förvaltningslagen innehåller – finns i 13 kap. 9 § UtlL. Av denna bestämmelse följer att föreskrifterna om partsinsyn och kommuniceringsskyldighet i 17 § förvaltningslagen i ärenden om visering, tidsbegränsat uppehållstillstånd, arbetstillstånd och återkallelse av permanent uppehållstillstånd eller tredjelandsmedborgares ställning som varaktigt bosatt i endast gäller när utlänningen är bosatt eller annars vistas i . Om den sökande i ett sådant ärende varken är bosatt eller vistas i finns det följaktligen inte någon – enligt gällande nationell lagstiftning – rättighet för honom eller henne att underrättas om de uppgifter som tillförs ärendet eller yttra sig innan ärendet avgörs. Av förarbeten och praxis följer att bestämmelsen i 13 kap. 9 § UtlL ska tillämpas restriktivt och inte tolkningsvis utvidgas till att gälla också i andra typer av ärenden än vad som uttryckligen anges. I praxis har t.ex. uttalats att en ansökan om uppehållstillstånd för bosättning i är att anse som ett ärende om permanent uppehållstillstånd under förutsättning att den sökande inte uttryckligen önskar ett tidsbegränsat uppehållstillstånd (se prop. 1971:155 s. 62, Utlänningslagen – Vägledande beslut, UN 400-00, och Migrationsöverdomstolens avgörande MIG 2011:20). Rätten till partsinsyn och myndigheternas kommuniceringsskyldighet utgör några av de viktigaste garantierna för att ett avgörande ska bli materiellt riktigt och för att allmänheten ska kunna känna förtroende för den offentliga förvaltningen. Är det lämpligt att lägga ut vissa förvaltningsuppgifter i ärenden … som fattar beslut i ett ärende har också ett ansvar för att rätten till partsinsyn tillgodoses och att kommuniceringsskyldigheten fullgörs. Som vi redogjort för i avsnitt 4.6 och 5.5 är den myndighet som enligt huvudregeln i 5 kap. 20 § och 6 kap. 5 § UtlL beslutar om uppehålls- och arbetstillstånd. Detta alldeles oavsett var en ansökan ges in och om en eller flera uppgifter skulle läggas ut på en extern tjänsteleverantör. och de utlandsmyndigheter till vilka delegerat en rätt att fatta beslut i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd ansvarar – i egenskap av beslutande myndigheter – för att en part underrättas om vad som tillförs utredningen i hans eller hennes ärende och får tillfälle att yttra sig över detta innan myndigheten fattar sitt beslut. Den enskildes rätt till partsinsyn och myndigheternas kommuniceringsskyldighet torde således inte påverkas av om vissa uppgifter i ett ärende om uppehålls- och arbetstillstånd skulle läggas ut på en extern tjänsteleverantör. Bedömning: och utlandsmyndigheterna torde – i egenskap av personuppgiftsansvariga myndigheter – kunna sluta personuppgiftsbiträdesavtal med en extern tjänsteleverantör vid en utläggning av vissa förvaltningsuppgifter i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd. Frågan om personuppgiftsbiträdesavtal bör regleras via det avtal som reglerar ett överlämnande av vissa förvaltningsuppgifter. Skälen för bedömningen: Regler till skydd för den personliga integriteten och om behandling av personuppgifter finns på såväl internationell som nationell nivå. På internationell nivå finns bestämmelser i form av internationella konventioner och regleringen inom EU. På nationell nivå finns dels grundläggande och allmänna regler, dels särskilda s.k. registerförfattningar. Personuppgiftslagen (1998:204, PUL) utgör en generellt tillämplig skyddsreglering som gäller för de myndigheter och enskilda som behandlar personuppgifter. PUL har till syfte att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personuppgifter. I PUL uppställs vissa grundläggande krav på all behandling av per- Är det lämpligt att lägga ut vissa förvaltningsuppgifter i ärenden … sonuppgifter som omfattas av lagen. Den personuppgiftsansvarige, vilket oftast är den organisation där personuppgifterna behandlas, ska bl.a. se till att personuppgifter bara behandlas om det är lagligt samt att personuppgifter alltid behandlas på ett korrekt sätt och i enlighet med god sed. Vidare ska personuppgifter endast samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål. Ändamålet med en behandling av personuppgifter måste bestämmas redan när uppgifterna samlas in. Den personuppgiftsansvarige ska definiera avsikten med insamlingen och användningen av personuppgifterna på ett så precist sätt som möjligt. Personuppgifterna får sedan inte behandlas för något ändamål som är oförenligt med det för vilket uppgifterna samlades in. Den personuppgiftsansvarige kan överlåta den faktiska behandlingen av personuppgifter till ett personuppgiftsbiträde, men denne kan aldrig överlåta personuppgiftsansvaret. Det är således alltid den personuppgiftsansvarige som är ytterst ansvarig för att PUL följs och att de registrerade behandlas korrekt. Ett personuppgiftsbiträde är vanligtvis en fysisk eller juridisk person utanför den egna organisationen som anlitats för att utföra uppgifter för den personuppgiftsansvariges räkning, varigenom personuppgifter behandlas. Enligt 9 § utlänningsdatalagen (2016:27) är , och en utlandsmyndighet var och en personuppgiftsansvarig för den behandling av personuppgifter som myndigheten utför. är dock personuppgiftsansvarig för utlandsmyndigheternas automatiserade behandling av personuppgifter. I anledning av samarbete med en extern tjänsteleverantör på viseringsområdet uttalade Datainspektionen i ett samrådsärende (Datainspektionens diarienr 1819-2012) att en extern tjänsteleverantör torde hantera personuppgifter i samband med viseringsansökningar för medlemsstatens räkning och inte på uppdrag av den sökande. Den externa tjänsteleverantören bör därför anses vara personuppgiftsbiträde i den mening som avses i PUL. Mot ovanstående bakgrund har tecknat personuppgiftsbiträdesavtal med den externa tjänsteleverantör till vilken man har lagt ut vissa förvaltningsuppgifter i viseringsärenden. På motsvarande sätt torde – som personuppgiftsansvarig myndighet – vid en utläggning av vissa förvaltningsuppgifter i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd kunna sluta personuppgiftsbiträdesavtal med en extern tjänsteleverantör. Är det lämpligt att lägga ut vissa förvaltningsuppgifter i ärenden … heterna endast ansvarar för myndighetens behandling av personuppgifter i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd torde det inte alltid vara nödvändigt för dem att sluta personuppgiftsbiträdesavtal med den externa tjänsteleverantören vid en sådan utläggning. Om det vid en utläggning av förvaltningsuppgifter i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd finns behov av personuppgiftsbiträdesavtal borde det kunna regleras via det avtal som reglerar en utläggning av förvaltningsuppgifterna. Bedömning: Enligt förordningen (2014:115) med instruktion för utrikesrepresentationen utövar tillsyn över utlandsmyndigheterna. Därutöver utövar även ombudsmän () enligt lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän och Justitiekanslern () enligt lagen (1975:1339) om Justitiekanslerns tillsyn och förordningen (1975:1345) med instruktion för Justitiekanslern tillsyn över utlandsmyndigheterna och deras verksamhet. Vid en utläggning av vissa förvaltningsuppgifter i ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd blir ovanstående författning om tillsyn inte tillämplig. Inte heller JO eller JK äger rätt att utöva tillsyn över en extern tjänsteleverantör. Tillsynen av en tjänsteleverantörs verksamhet får i stället regleras i avtal vid en utläggning. Skälen för bedömningen: Enligt 4 kap. 1 § förordningen med instruktion för utrikesrepresentationen utövar tillsyn över utlandsmyndigheterna. Enligt samma bestämmelse har den som genomför en tillsyn rätt att ta del av alla handlingar vid myndigheten. Personalen ska vidare lämna de upplysningar och det bistånd som behövs för tillsynen. Därutöver utövar även JO och JK tillsyn över utlandsmyndigheterna och deras verksamhet. JO:s grundläggande uppgift enligt 13 kap. 6 § RF är att utöva tillsyn över rättsreglernas tillämpning i den offentliga verksamheten. JO:s tillgång till upplysningar och handlingar är i detta sammanhang obegränsad, vilket bl.a. betyder att sekretess inte gäller gentemot JO. Närmare regler om JO:s tillsyn finns i lagen med instruktion för ombudsmän. Är det lämpligt att lägga ut vissa förvaltningsuppgifter i ärenden … i nämnda lag stadgas att under JO:s tillsyn står statliga och kommunala myndigheter, tjänstemän och befattningshavare vid dessa myndigheter, andra som innehar en tjänst eller ett uppdrag varmed följer myndighetsutövning (såvitt avser denna verksamhet) och tjänstemän och uppdragstagare i statliga affärsverk i vissa fall. Bestämmelser om JK:s tillsyn finns i lagen om Justitiekanslerns tillsyn och förordningen med instruktion för Justitiekanslern. JK har enligt 1 § i ovan nämnda lag ”tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden”. Statliga myndigheter samt tjänstemän och andra befattningshavare vid dessa myndigheter omfattas enligt 2 § lagen av JK:s tillsyn i den utsträckning som regeringen föreskriver. I 3 § förordningen finns sådana föreskrifter.