sou · H4B377 · 2016-10-31 00:00:00 — I gymnasieskolans läroplan konstateras att studie- och yrkes- vägledning i vid mening har stor betydelse. Studie- och yrkesväg- ledningen ska enligt läroplanen organiseras så att eleverna får information om och vägledning inför de olika val som skolan erbjuder och inför val av framtida utbildningar och yrken. Skolans målsättning ska vara att varje elev medvetet ska kunna ta ställning till sin fortsatta studie- och yrkesinriktning på grundval av samlade erfarenheter och kunskaper, öka sin förmåga att analysera olika val- möjligheter och bedöma vilka konsekvenser dessa kan ha samt ha kännedom om arbetslivets villkor, särskilt inom sitt studieområde. Skolan ska bl.a. bidra med underlag för elevernas val av utbildning och yrke samt informera och vägleda eleverna inför deras val av kurser, fortsatta utbildning och yrkesverksamhet. Skolans personal ska också motverka sådana begränsningar i valet som grundar sig på föreställningar om kön eller på social eller kulturell bakgrund. I undervisningen ska kunskaper och erfarenheter från arbets- och samhällsliv som eleverna har eller skaffar sig under utbildningens gång utnyttjas och bidra till att presumtiva elever får information om skolans utbildningar.97 Enligt behöver rektorn se till att det finns förutsätt- ningar för samverkan på skolan. Studie- och yrkesvägledarens roll är central i arbetet med information och vägledning och i viss mån även i undervisningen inom området.98 Det är emellertid inte den enskilda studie- och yrkesvägledarens uppgift att axla hela ansvaret för skolans vägledning även om studie- och yrkesvägledaren har särskild kompetens inom området. Lärare kan i undervisningen t.ex. koppla delar av kursplaners och ämnesplaners centrala innehåll till elevens framtida studie- och yrkesval. Denna typ av inslag behöver tydliggöras som en del av studie- och yrkesvägledningen så att eleven kan koppla kunskaperna till sin egen studie- och yrkes- valsprocess.99 För att åstadkomma en sådan helhet behöver rektorn enligt se till att det i undervisningen finns förutsättningar för samverkan mellan lärare och studie- och yrkesvägledare.100 97SKOLFS 2011:144 avsnitt 2.4. 98Skolverket: Allmänna råd. Arbete med studie- och yrkesvägledning. 99Skolverket: Stödmaterial för studie- och yrkesvägledning i undervisningen för grundskola och gymnasieskola. 2012 respektive 2013. 100Skolverket: Allmänna råd. Arbete med studie- och yrkesvägledning. SOU 2016:77 Studieavbrott och ofullständiga studier – orsaker … Arbetet med studie- och yrkesvägledning ska alltså integreras i undervisningen. Tillgången till studie- och yrkesvägledning varierar menar att elevernas kunskaper om arbetsmarknaden och integreringen av studie- och yrkesvägledning i undervisningen behöver stärkas. Myndigheten bedömer att studie- och yrkesvägled- ning hos många huvudmän är en lågt prioriterad verksamhet, vilket beror på att kunskapen om betydelsen av studie- och yrkesväg- ledning varierar bland dem som ska organisera, dimensionera och fördela resurser till verksamheten.101 På systemnivå finns stora variationer i antalet anställda vägledare. Enligt en undersökning genomförd av ansvarar i vissa fall en vägledare för flera tusen elever. I genomsnitt ansvarar varje studie- och yrkesvägledare för 576 elever i årskurs 7–9. I ungefär hälften av landets 290 kommuner ansvarar varje studie- och yrkesvägledare för mellan 79 och 422 elever, men en del kommuner saknar nästan helt vägledare, enligt undersökningen.102 har kunnat konstatera att det förekommer missnöje bland ungdomarna med den studie- och yrkesvägledning de fått i . Det finns elever som uppger att de inte fått tillfälle att fördjupa sin kunskap om olika utbildningars kopplingar till arbetslivet, och det finns också ungdomar som förmedlar att de har saknat möjlighet att få information om olika utbildningar. Skol- verket bedömer att det innebär att elevers bakgrund kan få stor betydelse för dels vilka utbildningsalternativ de uppfattar finns, dels vad de olika alternativen innebär. beskriver i en studie som bygger på intervjuer med elever som bytt studieväg i gymnasieskolan att eleverna upplevt att deras första val av gymnasieprogram ”inte var deras grej”. Det är inte ovanligt att eleverna uppger att de inte fått tillräckligt med information eller vägledning inför valet till gymnasieskolan, vilket fått 101Skolverket: Vad gör ungdomar efter gymnasieskolan? 102Lärarnas riksförbund: Vad säger statistiken om skolan i din kommun? Elevresultat, lik- värdighet, resursanvändning, lärarlöner och behörighet . Studieavbrott och ofullständiga studier – orsaker … som konsekvens att de mer råkat hamna på ett visst program snarare än att de aktivt sökt sig till det.103 Elever som bytt studieväg efterlyser enligt mer information om olika alternativ och uttrycker en önskan om mer vägledning.104 Enligt finns internationella studier som visar att elever som fått god tillgång till studie- och yrkesvägledning gör färre studieavbrott och programbyten. menar att det är så pass många elever som börjar om på ett nytt program i gymnasie- skolan, vilket ofta förlänger studietiden, att det finns ekonomiska incitament för kommunerna att satsa på förebyggande insatser. understryker att det är viktigt att omstarter inte ses som misslyckanden för enskilda elever.105 5.5.5Vikten av att skolan samverkar med andra samhällsfunktioner Som framgår ovan finns det många orsaker till studieavbrott och att elever inte når målen för sin utbildning. Ungdomars behov av stöd och hjälp kan vara komplexa. Skolan kan genom sina insatser stödja eleven i den pedagogiska situationen och med förebyggande och hälsofrämjande insatser. Vissa ungdomar har emellertid behov av stöd och insatser även från andra myndigheter och samhällsfunk- tioner utanför skolan, t.ex. , hälso- och sjukvården eller polisen. Genom att skolan identifierar behov och samverkar med det omgivande samhället ökar förutsättningarna för att ung- domar får professionell hjälp av rätt samhällsinstans. Som framgår av avsnitt 5.5.2 ovan är samverkan även en betydelsefull framgångs- faktor i det praktiska arbetet med att motverka studieavbrott. Flera utredningar har emellertid kunnat konstatera att det finns problem avseende ansvars- och rollfördelning mellan de samhällsfunktioner som ofta behöver ingå i samverkande insatser för att hjälpa Enligt Utredningen om utsatta barn i skolan 103Skolverket: Gymnasial lärlingsutbildning 2008–2011. Deltagande, elevernas erfarenheter och studieresultat. 104Skolverket: Börja om på nytt program i gymnasieskolan. Statistik och elevröster. 105Skolverket: Börja om på nytt program i gymnasieskolan. Statistik och elevröster. 106SOU 2010:95: Se, tolka och agera – om rätten till en likvärdig utbildning. Studieavbrott och ofullständiga studier – orsaker … innebär den decentraliserade styrningen av skolan att skillnaderna i verksamheten är större inom och mellan skolor än mellan kommuner. Enligt utredningen finns signaler om bristande kunskaper om och misstro mellan olika parter som behöver ingå i de samverkande insatserna, t.ex. skola och socialtjänst. Otydlig- heten om vem som har rätt att ta initiativ till samverkan har fått till följd att skolan i vissa fall avstår från att ta initiativ till samverkan trots att detta har varit påkallat. Utredningen om utsatta barn i skolan betonar att det är viktigt att utarbeta rutiner för samverkan, särskilt på individnivå. Sam- verkan på individnivå bygger i huvudsak på den enskildas eller vård- nadshavarnas samtycke. Finns inget samtycke kan en samverkan i princip inte initieras. Samverkan kan inte heller innefatta ett utbyte av känslig information om individen, om inte den enskilda eller vårdnadshavaren samtycker till detta eller om inte sekretess- och tystnadspliktslagstiftningen medger utbyte av information efter en menprövning. Utredningen menar att samhällsaktörerna måste verka aktivt för att få samtycke från enskilda att lämna ut uppgifter inom ramen för samverkan samt, när detta inte går, utnyttja de möjligheter som kan finnas i vissa fall att trots allt lämna ut uppgifter efter en menprövning i fall där detta kan vara lämpligt.107 Förslagen från Utredningen om utsatta barn i skolan bereds för publiceringen av betänkande i regerings- kansliet. Det finns flera exempel på projekt som syftat till en förbättrad samordning av samhällets insatser för barn och unga. redovisade t.ex. 2007 resultatet av ett regeringsuppdrag som innebar att myndigheten tillsammans med och Specialpedagogiska myndigheten (SPSM) skulle analysera förutsättningarna för att samordna individuella planer för barn och ungdomar med funktions- nedsättning.108 I rapporten föreslogs en förbättrad samordning av socialtjänstlagen, hälso- och sjukvårdslagen och skollagen. Den före- slagna samordningen kom att realiseras mellan hälso- och sjukvården och . Skolan lämnades dock utanför.109 Även i en 107SOU 2010:95: Se, tolka och agera – om rätten till en likvärdig utbildning, s. 270 ff. 108Socialstyrelsen: Gemensam planering – på den enskildes villkor. 109 finns en lagstadgad skyldighet i både hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) 3 f § och socialtjänstlagen (2001:453) 2 kap. 7 §, som innebär att de båda huvud- Studieavbrott och ofullständiga studier – orsaker … överenskommelse mellan , om att genomföra det s.k. för att samordna sam- hällets resurser för barn och unga som har eller riskerar att utveckla psykisk ohälsa,110 pekas på behovet av att tydliggöra ansvars- och rollfördelning mellan och inom hälso- och sjukvården, social- tjänsten och skolan.111 Behovet av samordning av samhällets insatser för att förhindra studieavbrott har även identifierats specifikt för ungdomar som är föremål för tvångsvård. Att övergången mellan Statens institutions- styrelse (SiS), som är den statliga myndighet som bedriver tvångs- vård av bl.a. unga112, och den ordinarie skolan blir smidig och sker utan fördröjning är betydelsefullt för att eleven inte ska tappa den motivation den lyckats få på institutionen. Mot denna bakgrund har SiS tillsammans med Specialpedagogiska skolmyndigheten på regeringens uppdrag utvecklat och prövat en modell (Sisam) för skolsamverkan mellan SiS ungdomshem, och skolan i ungdomens hemkommun. Modellens utgångspunkt är att de in- blandade aktörerna ska arbeta aktivt för att inte tappa kontakten med den ungas hemskola under institutionsvistelsen och förbinder sig att följa en avtalad ansvarsfördelning och avtalade rutiner. Av SiS slutredovisning till regeringen framgår att resultatet av projektet är försiktigt positivt.113 Exemplet med Sisam visar att det finns sätt på vilket myndigheter och olika delar av den kommunala verksam- heten kan samverka kring elever med komplexa behov, utan att frågor om sekretess och ansvarsfördelning blir ett oöverstigligt hinder. männen tillsammans ska upprätta en samordnad individuell plan när den enskilda behöver stöd i samordningen av insatserna. Syftet är att säkerställa samarbetet mellan huvudmännen så att den enskildas behov av hälso- och sjukvård och socialtjänst tillgodoses. 110Godkännande av en överenskommelse om intensifierat samverkansarbetet för barn och ungas psykiska hälsa (S2011/6057/FS). Projektet har fått en fortsättning genom nya överenskommelser, bl.a. det pågående projektet psykisk hälsa. 111SOU 2016:46: Samordning, ansvar och kommunikation – vägen till ökad kvalitet i utbildningen för elever med vissa funktionsnedsättningar. 112Verksamheten omfattar vård och behandling av ungdomar med allvarliga psykosociala problem och ungdomar som har dömts till sluten ungdomsvård. 113Statens institutionsstyrelse: Slutredovisning av regeringens uppdrag till Statens institutions- styrelse och Specialpedagogiska skolmyndigheten – att utveckla och pröva en samverkansmodell för skolverksamheten. Dnr 1176-2013, 2016. SiS påpekar att implementering tar tid och att resultaten avser situationen efter att inletts. Studieavbrott och ofullständiga studier – orsaker … I det här kapitlet redogör utredningen för hur man ska förstå och tolka begreppet studieavbrott, vad som orsakar studieavbrott och att elever inte når målen för sin utbildning samt vilka arbetssätt som visat sig vara framgångsrika för att förhindra avbrott och ofull- ständiga studier. De av varje årskull som inte får en examen på tre eller utgörs både av ungdomar som helt lämnat gymnasie- skolan och elever som går kvar i skolan utan att nå de uppställda kraven för en gymnasieexamen. Studieavbrott kan därmed sägas vara antingen aktiva eller passiva. I diskussionen om studieavbrott och genomströmning i gymnasieskolan görs ofta ingen distinktion mellan elever som helt lämnat skolan och elever som går kvar utan att nå målen för sin utbildning. En del elever lämnar gymnasieskolan men återkommer något eller och det kan vara svårt att avgöra om elever som inte finns registrerade i gymnasieskolan påföljande år har gjort ett tillfälligt studieuppehåll eller om de lämnat utbildningen definitivt. Enligt den statistik som tagit fram till utredningen är av eleverna registrerade i gymnasieskolan endast ett eller och kan alltså sägas göra tidiga studieavbrott. Det finns dock betydande skillnader mellan hur länge elever som börjar sin tid i gymnasieskolan på ett nationellt program respektive ett introduktionsprogram går i gymnasieskolan. Av elever som börjar sin gymnasietid på ett nationellt program gör tidiga studieavbrott. Motsvarande andel för eleverna som börjar sin gymnasietid på ett introduktionsprogram är . Det finns många olika faktorer som kan förklara studieavbrott eller att elever inte når målen för utbildningen. Utbildningssystemets övergripande organisation och struktur, elevernas individuella förut- sättningar och gymnasieskolans arbetssätt lyfts i olika sammanhang fram som förklaringar. Förklaringsfaktorerna bakom elevers studie- avbrott eller ofullständiga studier kan vara komplexa och olika faktorer kan dessutom förstärka varandra. Bristen på studiemotivation är en återkommande förklaring när ungdomar själva beskriver orsaken bakom att de har valt att avbryta sina gymnasiestudier. Eleverna förklarar sin bristande motivation med att man har haft bristande förkunskaper från , att Studieavbrott och ofullständiga studier – orsaker … man inte fått det stöd som krävts för att klara målen, att man hamnat på fel program eller att man har drabbats av en ”gymnasie- chock”, vilket innebär att eleverna varit oförberedda på den höga studietakten och de ökade kraven på självständighet i gymnasie- skolan jämfört med . Vad gäller vilka sociala faktorer i gymnasieskolan som ökar risken för avbrott uppger vissa elever att de inte känt sig hemma i klassen eller att de har haft svårt med de sociala kontakterna i skolan. En del elever upplever även att de har utsatts för kränkande behandling.114 Den bristande studiemotiva- tionen har alltså flera orsaker och ska förstås i vid bemärkelse. Låg studiemotivation handlar alltså sällan om att undervisningen och skolan inte är tillräckligt ”rolig” utan snarare om att eleverna av olika skäl upplever att skolan inte i tillräcklig omfattning lyckas möta deras behov. Studieavbrott föregås ofta av sjunkande studieresultat och ökad frånvaro. Om skolan har fungerande system för att fånga upp signalerna kan verkningsfulla åtgärder sättas in för att förhindra ett annalkande avbrott eller studiemisslyckande. Det finns exempel på skolor som arbetar på ett systematiskt sätt med att förhindra studieavbrott, men på många skolor finns brister i det förebyggande arbetet. Elevhälsan och studie- och yrkesvägledningen är viktiga funktioner för att förhindra avbrott eller att elever inte når utbild- ningens mål. Bland annat Skolinspektionen har dock vid flera till- fällen kunnat påvisa brister i huvudmännens sätt att arbeta med dessa funktioner. Bristerna består bl.a. i att elevhälsan inte hinner med det förebyggande och hälsofrämjande arbetet och att tillgången på kvalificerad studie- och yrkesvägledning inte alltid är tillfreds- ställande samt att vägledningen i för liten utsträckning integreras i undervisningen. Forskning och praktiska erfarenheter visar att det finns arbets- sätt som är verkningsfulla för att förebygga studieavbrott och ofullständiga studier. En central utgångspunkt för att de insatser som görs ska vara effektiva är att arbetet utgår från den enskilde elevens behov. Genom ett elevcentrerat arbetssätt kan framgångs- faktorer som systematisk uppföljning av elevernas utveckling och 114 : Varför hoppade du av? En studie om orsakerna till att ungdomar byter studie- inriktning eller hoppar av gymnasiet. 2007; : Studieavbrott och stödinsatser i gymnasieskolan. 2008; SCB: Ungdomar utan fullföljd gymnasieutbildning. Studieavbrott och ofullständiga studier – orsaker … närvaro, utvecklingen av förtroendefulla relationer genom ett gott bemötande mellan elever och lärare, flexibilitet i arbetssättet samt samverkan mellan olika kompetenser i skolan skapa goda förut- sättningar för att elever ska stanna kvar i skolan och även lyckas nå målen för utbildningen. Skolan behöver också samverka med sam- hällsfunktioner utanför skolan för att elever ska kunna få en livs- situation som gör det möjligt för dem att tillgodogöra sig gymnasie- utbildningen. Det finns dock brister i skolans samverkan med bl.a. , vilket kan bero på en oklar roll- och ansvarsfördel- ning samt en osäkerhet om hur man ska arbeta för att kunna sam- verka utan att komma i konflikt med t.ex. sekretesslagstiftningen vad gäller utbyte av uppgifter om enskilda ungdomar. Exempel finns dock på projekt där man arbetar systematiskt för att upprätta rutiner mellan skola, socialtjänst och statliga myndigheter för att undanröja dessa hinder i det praktiska arbetet. Utredningen noterar vidare att de förslag om förbättrad samverkan mellan skolan och andra samhällsaktörer som Utredningen om utsatta barn i skolan115 presenterade 2010 för publiceringen av Gymnasie- utredningens betänkande bereds i . 115 SOU 2010:95: Se, tolka och agera – om rätten till en likvärdig utbildning. 6Arbetsmarknadens utveckling och ungdomars etablering I direktiven till utredningen betonas att alla ungdomar behöver gå en gymnasieutbildning som förbereder för livet som vuxen, och att en slutförd gymnasieutbildning är ett kvitto på att man har utvecklat förmågor som är viktiga både i arbetslivet och för vidare studier. Där betonas också att ungdomar utan gymnasial utbildning möter stora svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Enligt en specifik utredningspunkt i direktiven ska utredningen analysera om det med utgångspunkt i efterfrågan på arbetsmarknaden, elevernas val och huvudmannens förutsättningar att erbjuda ett allsidigt urval av utbildningar finns anledning att göra justeringar av det nationella utbudet av program och inriktningar i gymnasieskolan. I detta kapitel ges en övergripande bild av befolkningens utbild- ningsnivå, sysselsättning och arbetslöshet, aktuella bedömningar och prognoser om kommande kompetensbehov samt ungdomars etablering. Dessa är omvärldsfaktorer av relevans vid diskussioner om gymnasieutbildning. Utbildningsnivån i har ökat . Andelen med högst grundskola har minskat från en tredjedel till av befolkningen . Gymnasieutbildning är den vanligaste utbildningsnivån i och andelen med gymnasie- utbildning har fluktuerat mellan av befolkningen i åldersgruppen 25–, men betydande skillnader finns mellan könen. Allt fler kvinnor har kommit att utbilda sig på universitet och högskola, vilket har medfört att andelen kvinnor med högst grundskola eller gymnasieskola har minskat. Arbetsmarknadens utveckling och ungdomars etablering män har också stigit, vilket avspeglas i att andel män med högst grundskola har sjunkit från av befolkning . Men till skillnad från för kvinnorna har andelen män med gymnasial utbildning stigit från . Liksom kvinnorna har männen alltmer kommit att läsa en eftergymnasial utbildning, vilket lett till en ökning av andelen eftergymnasialt utbildade män från (se figur 6.1 nedan). Anm.: Ungdomar i åldersgruppen 15–befinner sig ofta i utbildning och har därför inte inkluderats i figuren. Personer med minst 750 poäng eller studier på gymnasial nivå och samlat betygsdokument ingår i gruppen med gymnasial utbildning. I samband med 1990-talets expansion av högskoleplatser kom framför allt kvinnor att läsa på universitet och högskola, vilket avspeglar sig i ökningen av andelen kvinnor med eftergymnasial utbildning. Även en stor andel män valde att läsa på universitet och Arbetsmarknadens utveckling och ungdomars etablering högskola men bland dessa sker ökningen på både gymnasial och eftergymnasial nivå. Konsekvensen av detta har blivit att andelen kvinnor med universitets- eller högskoleutbildning nu är lika stor som andelen män med gymnasial utbildning, dvs. omkring 47 pro- cent (se figur 6.1 ovan). Befolkningen kan delas upp i en del som befinner sig på arbets- marknaden, antingen som sysselsatt eller arbetslös, och en del som befinner sig utanför arbetskraften. De utanför arbetskraften är framför allt pensionärer och heltidsstuderande men även sjuka utan arbete samt en grupp övriga som inte arbetar. I detta avsnitt redogörs för dem som ingår i arbetskraften och som antingen är sysselsatta eller arbetslösa. Arbetskraften består av både sysselsatta och arbetslösa, dvs. de som arbetar eller står till arbetsmarknadens förfogande. Med undantag för åren för den ekonomiska krisen har syssel- sättningen ökat ; särskilt markant har utvecklingen varit för kvinnor. ökade sysselsättningen med drygt 1 miljon kvinnor och män, varav sysselsättningen för kvinnor ökade med ca 770 000 personer och sysselsättningen för män ökade med drygt 280 000 personer. Arbetsmarknadens utveckling och ungdomars etablering har sysselsättningsgraden inte utvecklats lika positivt . Fram till den ekonomiska krisen ökade både antalet sysselsatta och sysselsättningsgraden men stagnerade sysselsättningsgraden. I ett längre perspektiv, , har kvinnorna ökat sin andel på arbetsmarknaden från till 2015, även om deras sysselsättningsgrad var och (se figur 6.3 nedan). Arbetsmarknadens utveckling och ungdomars etablering Anm.: Tidsserieavbrott 2005. Perioden –2004 avser åldersgruppen 16–och perioden –2015 avser åldersgruppen 15–. Av figur 6.3 framgår att skillnaden mellan kvinnor och mäns sysselsättningsgrad minskade successivt under 1970- och 1980- talen. har skillnaden i sysselsättningsgrad mellan kvinnor och män varit relativt kring 4–6 procent- enheter. Krisåren 1992–1994 är undantag, då männens sysselsätt- ningsgrad sjönk kraftigare än kvinnornas, vilket ledde till att skill- naden i sysselsättningsgrad mellan kvinnor och män temporärt minskade till 2–. Sysselsättningsutvecklingen kan studeras utifrån yrkeskategorier. I figur 6.4 visas hur det totala antalet sysselsatta fördelar sig på olika yrken . Indelningen av yrken är organiserad efter arbete och kvalifikationer, inte specifikt efter utbildningsnivå. Ett arbete definieras utifrån de arbetsuppgifter som utförs av en person som är anställd eller är egenföretagare. Arbetsmarknadens utveckling och ungdomars etablering definieras som de kunskaper och färdigheter som krävs för att utföra arbetet. Detta innebär att anställda inom en yrkeskategori kan ha olika utbildningsnivåer. Bland exempelvis chefsyrken åter- finns samtliga utbildningsnivåer – från grundskolenivå upp till forskarutbildning. Undantaget är legitimationsyrken som i regel alltid kräver en viss högskoleutbildning. Anm.: Yrkena är klassificerade enligt Standard för svensk yrkesklassificering 2012. har framför allt har gruppen yrken som kräver kort eller lång högskoleutbildning ökat (se figur 6.4; yrkeskategori 2+3 yrken med högskolekompetens). Högskole- utbildade utgör numera den största gruppen sysselsatta med en andel på av samtliga sysselsatta 2015. Bland dessa var lärare den största yrkeskategorin. Vidare visar figur 6.4 att gruppen sysselsatta med yrken inom administration och kundstjänst minskat från drygt 430 000 till ca 307 000 sysselsatta.