sou · H4B331 · 2016-04-18 00:00:00 — Skillnader i antal kan bero på att uppgifter är in- samlade och att omprövningar eller överklag- anden efter en fastighetstaxering kan medföra ändringar i Skatte- verkets fastighetstaxeringsregister. En annan anledning kan vara att vindkraftverk vilka har ett taxeringsvärde som inte uppgår till inte registreras i fastighetstaxeringsregistret (jfr 6 kap. 2 § FTL). 6.4Allmänt om sol- och vågkraft, m.m. Det finns två typer av solenergianläggningar: solvärme och solkraft. Enligt () skulle solenergi som mest kunna stå för en tredjedel av jordens energibehov . Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. Solkraft är solljus omvandlat till elektrisk ström. Omvandlingen kan ske antingen med hjälp av direkt teknik (solceller) eller indi- rekt med hjälp av termisk solkraft. Direkt teknik är omvandlingen av solljus (fotoner) till elektrisk energi (elektroner i rörelse). En solcell består av en liten skiva av halvledarmaterial som genererar en spänning och en elektrisk ström när den utsätts för ljus. Traditionellt har flera solceller seriekopp- lats samman till en solpanel (eller solcellsmodul) för att öka ut- spänningen. För ökad elektrisk spänning seriekopplas solcellerna i moduler. På modulnivå är verkningsgraden normalt cirka 15–21 pro- cent, medan har uppnåtts i laboratorier. Använder en anläggning solföljare ökas den årliga produktionen kraftigt, vilket dock även gäller kostnaderna. Generellt sett går ut- vecklingen av solceller snabbt både när det gäller teknisk effektivi- tet och sänkta tillverkningskostnader. Exempel på nya typer av sol- celler som utvecklas i , med stöd av , är CIGS tunnfilmssolceller, färgsensibiliserade solceller, organiska sol- celler och solceller av nanotrådar. Det finns också solceller som är integrerade i tak eller fasad. Det förekommer dessutom hybrid- system med både solceller och solfångare som levererar såväl elek- trisk ström som varmvatten. Indirekt termisk teknik innebär att solenergisystemet använder speglar eller linser för att koncentrera solljuset. Värmen driver en sterlingmotor eller kokar vatten till ånga som driver t.ex. en turbin, vilken producerar elektrisk ström. Solenergianläggningar har inte några större driftskostnader, fram- för allt inte solcellsanläggningar eftersom de helt saknar rörliga delar. Produktionskostnaden bestäms därför i huvudsak av installations- kostnaden och av kapitalkostnaden för anläggningen. Solenergin är förnybar och produktionen av sådan el kan tilldelas elcertifikat. Den totala installerade effekten för solkraft var i . Produktionen uppskattas till , vilket motsvarar av elanvändningen i landet2. Utbyggnaden av solkraftskapaciteten har 2 årsredovisning 2015 samt samma myndighets sammanfattning av IEA- PVPS’ svenska solcellsrapport . Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. ökat betydligt bl.a. till följd av kraftigt sänkta investe- ringskostnader. Utbyggnaden stimuleras även bl.a. av investeringsstöd och elcertifikat. För solkraftens utveckling se figur 6.2. Figur 6.2 Solkraftens utveckling åren 1992–2014 Kumulativ effekt (nätanslutna system) Kumulativ effekt (icke-nätanslutna system) Källa: Svensk solenergi. Solfångare kan användas för uppvärmning av byggnader och varm- vatten. Energin från solljuset fångas upp av en mörk yta (en så kal- lad absorbator). Värmen förs vidare med hjälp av en cirkulerande vätska eller gas. Vanligen behövs också en ackumulator där oanvänd värme kan lagras. I var det främst som det experimenterades med större solvärmeanläggningar. Några av de största anläggningarna finns också här i landet. är det dock vanligast med mindre solvärmeanläggningar på småhus. kallas solfångare för solpaneler, vilket kan skapa begreppsförvirring om solkraft och solvärme sammanblandas. Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. SOU 2016:31 I har solstrålningen momentant en maximal effekt om per kvadratmeter och innehåller drygt 1 100 kilowattim- mar energi per kvadratmeter och år. Solfångare genererar momen- tant en maximal värmeeffekt om per kvadratmeter och 200–värme per kvadratmeter och år och bero- ende på typ av system. Solceller genererar momentant en maximal eleffekt om per kvadratmeter och 50–elenergi per kvadratmeter och år beroende på systemtyp 3. Erfarenhetsmässigt är den årliga nettoproduktionen cirka 800– per kilowatt installerad effekt för ett svenskt solcellssystem orienterat rakt mot söder, utan skugga , och 30–50 graders lutning4. Den svenska solkraften är stadd i stark tillväxt. Det övervägande antalet anläggningar är små och kan hänföras till så kallad mikro- produktion av el, jfr avsnitt 6.5.6. och två största solcellsparker är anläggningarna ”MegaWattparken” mellan och (produktionskapacitet ) respektive ”” i Mosseberg utanför (produktions- kapacitet ). Anläggningarna togs 2014 respektive 2015. Vid den allmänna fastighetstaxeringen (AFT 13) taxerades två solkraftverk vilka hade ett totalt byggnadsvärde om samt ett markvärde om . Efter den särskilda fastighetstaxeringen var det totala byggnadsvärdet för de åtta taxerade solkraftverken. Markvärdet för dessa verk uppgick till och det totalt taxeringsvärde för solkraftverken blev således . Efter den särskilda fastighetstaxeringen ökade det totala byggnadsvärdet till för de elva solkraftverk som då taxerades. Mark- värdet uppgick till och totalt taxeringsvärde för solkraftverken blev därmed . 4Elforsk rapport 14:40, El från nya och framtida anläggningar 2014. Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. Vågkraftverk använder vågornas rörelser som energikälla. Enligt IEA skulle vågenergi kunna stå för av jordens energibehov. Det finns många olika sätt att konstruera ett vågkraftverk och därigenom omvandla vågenergi till elektricitet. Kraftverken kan delas in i olika grupper beroende på horisontell storlek och orientering. Mindre vågkraftverk är ofta tänkta att samverka där flera enheter bildar en vågkraftspark. Vågkraftverk kan även kategoriseras efter placering (vid strandlinjen, nära land eller ute till havs samt över eller under vattenytan) och hur energiutvinningen ur vågorna sker. I är en vågkraftsanläggning under uppbyggnad nordväst om i kommun. Den där använda vågkraftstekniken är vågkraftsaggregat, så kallade linjärgeneratorer, vilka är placerade på havsbotten. Tekniken utnyttjar höjdskillnaden mellan vågtopp och vågdal och är anpassad för att ge hög effekt vid låg våghastighet. Aggregaten är förbundna med bojar på ytan som fångar upp vågor- nas rörelseenergi vilken omvandlas till elektricitet i generatorer. Aggregaten är i sin tur sammankopplade med varandra genom under- vattensställverk till en vågkraftspark, från vilken växelström leve- reras via en sjökabel direkt till det landbaserade elnätet. Placeringen på bottnen skyddar anläggningen från det slitage som regelbundet förekommer ovan vattenytan och minskar således behovet av under- håll. Totalt beräknas de cirka 340 aggregaten ge en sammanlagd installerad effekt om och kunna producera 25 giga- wattimmar . Anläggningen blir därmed världens största våg- kraftspark5. började de första bojarna att generera elektrisk ström för leverans till elnätet. Det är första gången som en nätan- slutning av ett undervattensgeneratorställverk har genomförts. Vid den särskilda fastighetstaxeringen hade vågkraftver- ket, som då fortfarande var under uppbyggnad, ett taxeringsvärde om . Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. 6.4.3Ytterligare bakgrund – andra kraftverkstyper Det finns ytterligare kraftverkstyper som eventuellt kan bli aktuella för fastighetstaxering, t.ex. geotermiska kraftverk, salt- kraftverk, strömkraftverk och tidvattenkraftverk. Havet är en i stort outnyttjad förnybar energikälla som kan bi- dra till de energi-, klimat- och miljöpolitiska målen. testas oli- ka tekniker för att utvinna energi ur haven i full skala. har en stark position på området när det gäller forskning och utveck- ling. Våg- och strömkraft, men också salt- och temperaturgradient- kraft, ger relativt stabil och förutsägbar elproduktion. Sådan pro- duktion kan därmed få en viktig roll när det gäller att balansera den ökande andelen intermittent energiproduktion, såsom vind- och solkraft, vilken av naturliga anledningar inte är oavbrutet tillgänglig. beslutade att avsätta 53 mil- joner kronor till programmet ”energiomvandling”. Program- met pågår från till och med och avser energiomvandlingssystem som använder energi från havet som resurs, dvs. vågkraft, strömkraft samt salt- och tempe- raturgradientkraft.6 I älvar, sund och hav finns strömmande vatten som utgör en förnybar energikälla med god potential. finns ett experimentellt strömkraftverk vid i . Det har en vertikalaxlad turbin placerad på botten av älven som är kopplad direkt till en generator. Denna är anpassad till vattnets långsamma rörelser och omvandlar den kinetiska energin i det strömmande vattnet till elektrisk kraft. Den nominella effekten är 7,5 kilowatt7. Kraftverket fastighetstaxeras dock inte då byggnadens värde beräk- nas understiga (jfr 7 kap. 16 § 1 FTL). Geotermisk energi, dvs. värme lagrad i berggrunden, kan använ- das för såväl uppvärmning som elproduktion (geotermiskt kraftverk). Utnyttjandet av geotermisk energi medför en relativt liten belastning på miljön. kan bevilja elcertifikat för geotermisk kraft. Ett bra exempel på omfattande användning av 6www.energimyndigheten.se/forskning-och-innovation/forskning/fornybar-el/havsenergi/ program/marin-energiomvandling/ 7http:///elektricitetslara/centrum-for-fornybar-elenergiomvandling/ marin-stromkraft/ Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. geotermisk energi är där denna står för en betydande del av landets energiförsörjning. I varierar tillgängligheten av sådan energi över landet. I t.ex. kommer en inte oväsentlig del av värmetillförseln i fjärrvärmenätet från geotermisk energi. Så kallad bergvärme kan utgöras av geotermisk energi, men är ofta sådan kombinerad med jordvärme, dvs. i jord lagrad solenergi (värme). Bergvärme används ofta i småhus. Tekniskt sett sker geotermisk kraftproduktion genom att för- ångad vätska driver en turbin. byggdes kraftverk av aktuellt slag endast på ytterkanterna av de tektoniska plattorna, eftersom geotermiska källor med höga temperaturer finns nära marknivån på dessa ställen. har dock tekniska landvinningar gjort att försök t.ex. i och görs även på andra platser. Där krävs emellertid vatten från större djup med högre temperatur eller ytterligare tekniska lösningar (värmeväxlare). Saltkraftverk utnyttjar att energi frigörs när sötvatten möter salt- vatten, t.ex. när en älv rinner ut i havet. Energin kan tillvaratas för produktion av el via osmos. Där möter finns enligt uppgift en stor saltkraftpotentiell mot bakgrund av vatten- massornas olika salthalt. I t.ex. och bedrivs forskning om saltkraft. forskades det också vid i om sådana kraftverk. Det finns olika slags tidvattenkraftverk. Dessa utnyttjar tidvatt- nets rörelser för att utvinna energi. I praktiken faller de dock utan- för ramen för denna utredning då ett tidvattenkraftverk inte är vågkraftverk samt att det inte heller förväntas tas i drift några tidvattenkraftverk i . Detta då skillnaden mellan hög- och lågvatten normalt måste vara bortåt för att det ska vara lönsamt att driva en sådan anläggning. finns dock även annan teknik som möjliggör utvinning av energi ur långsamma tidvatten- och havsströmmar. Det är givet att kraftverk generellt sett bör fastighetstaxeras som elproduktionsenheter. Enligt utredningens mening bör detta dock kvalificeras till att gälla de typer av kraftverk vars produktions- tekniker är så etablerade att de används för kommersiell produktion av starkström. Så är inte fallet när det gäller de nya kraftverkstyper som framgår av den korta redogörelsen ovan eller ytterligare fram- tida innovationer. När en kraftverkstyp väl är eller snart kommer Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. att bli etablerad i ovannämnda mening får det anses ankomma på att i fastighetstaxeringssammanhang på vanligt vis hem- ställa om erforderliga lagändringar, om inte ett lagstiftningsärende i frågan redan har initierats på annat sätt. Utredningens förslag: Vindkraftverk ska vara en egen kraftverks- typ i fastighetstaxeringslagen och inte längre omfattas av lagens definition av värmekraftverk. Elproduktionsenheter ska vid värderingen av dem delas in efter den värderingsmetod – med förslagets beteckningar energimeto- den eller effektmetoden – som används för detta ändamål. Begreppet ”värmekraftverk” definieras i 6 kap. 14 § och 15 kap. 1 § FTL. Där framgår, med viss förenkling, att begreppet avser kärn- kraftverk, kraftvärmeverk, kondenskraftverk och vindkraftverk. Utredaren ska enligt direktiven analysera om vindkraftverk bör in- delas på något annat sätt eller om befintlig indelning är ändamåls- enlig. En utgångspunkt är då, som påpekas i avsnitt 6.1, att det får anses vara normalspråkligt och materiellt otillfredsställande att vind- kraftverk definieras som värmekraftverk, eftersom de inte är det tekniskt sett. års allmänna fastighetstaxering värderades värmekraft- verken som industrienheter och det enligt en produktionskostnads- metod. När begreppet ”värmekraftverk” väl togs in i fastighetstaxerings- lagen inför sistnämnda taxering fanns det inte några diskrepanser av inledningsvis nämnt slag. Införandet avsåg bara begreppet som så- dant, dvs. utan någon uppräkning av kraftverkstyperna det om- fattade. I förarbetena angavs dock att gruppen värmekraftverk bl.a. består av kärnkraftverk, olje- och koleldade kondenskraftverk, kraft- värmeverk och gasturbiner (prop. 1985/86:160, s. 27). Vindkraftverk nämns inte i propositionen. Det får också anses naturligt med tanke på kraftslagets begränsade storlek . I sammanhanget kan exempelvis noteras, att när arbetsuppgifterna Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. för en diskuteras i SOU 1984:37 del 1 (s. 259), är det under huvudrubriken ”Vattenfallsenheter” det anförs att nämnden … torde kunna handha pumpkraftverken utan särskilda regler liksom förekommande vindkraftverk och andra speciella kraftverk [kurs. I fastighetstaxeringslagen definierades begreppet värmekraftverk med kraftverksslag inför den allmänna fastighetstaxeringen . Ändringarna har, som framgår av prop. 1998/99:109 (s. 35), sin grund i en promemoria från dåvarande , vilken finns tillgänglig i det lagstiftningsärendet (dnr Fi1999/00153). Nå- gon närmare motivering till varför vindkraftverken hänförs till huvud- gruppen värmekraftverk finns dock inte i propositionen. Det kon- stateras enbart att till värmekraftverk räknas vid taxeringen kärn- kraftverk, kraftvärmeverk, kondenskraftverk, gasturbiner och vind- kraftverk (prop. 1998/99:109, s. 54). Frågan är då, mot bakgrund av de inledningsvis redovisade bris- terna, om begreppet ”värmekraftverk” medför sådana lagtekniska eller andra fördelar att det bör behållas även fortsättningsvis eller alternativt justeras eller ersättas. Utredningen konstaterar att begreppet har en lagteknisk funk- tion. Dess uppgift är att fungera som en samlingsterm för ett antal kraftverkstyper som omfattas av gemensamma regler. Lagtexten blir därigenom mer koncentrerad. De enskilda kraftverkstyperna hade alltså kunnat ha skrivits ut, även om lagtexten då hade blivit tyngre, utan att tillämpningen hade förändrats. bör obser- veras, som nämnts ovan, att begreppets innebörd från början över- ensstämde med den normalspråkliga betydelsen när det gäller kraft- verkstyperna som avsågs. Det var först med införandet av vind- kraftverken i lagen inför den allmänna fastighetstaxeringen som den nu aktuella problematiken uppkom. Att vindkraftverken hänfördes till huvudgruppen värmekraftverk får i allt väsentligt anses ha varit av praktiska skäl. Syftet torde enbart ha varit att de ska omfattas av bestämmelserna för den värderingsmetod som har an- setts lämpligast för dem. Sammantaget är grunden för den nuvarande definitionen av vind- kraftverk som värmekraftverk lagteknisk. Vidare är det enligt utred- ningens mening möjligt att, med förhållandevis enkla justeringar av regelverket, uppnå samma materiella resultat som Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. som bestämmelsernas lydelse och ordens normalspråkliga mening kan bringas i överensstämmelse. Det föreslås därför att vindkraft- verk ska vara en egen kraftverkstyp i fastighetstaxeringslagen och inte längre ingå i lagens definition av värmekraftverk. För det talar även att ytterligare kraftverkstyper som drivs med förnybara energi- källor föreslås införas i lagen, se avsnitt 6.5.3. Förslaget kräver följdändringar när det gäller beteckningarna på de två gällande värderingsmetoderna för kraftverk. Rubrikerna när- mast före 15 kap. 2 och 10 §§ har lydelsen ”Vattenkraftverk” respektive ”Värmekraftverk”. Om tillämpningsområdet för den se- nare värderingsmetoden med förslaget även omfattar den fristående kraftverkstypen vindkraftverk, och de nedan föreslagna nya kraft- verkstyperna, krävs en ny rubrik. Mot denna bakgrund är det lämp- ligt att generellt sett frikoppla rubriksättningen från typen av kraft- verk. Det är mer ändamålsenligt att rubrikerna syftar på för de två värderingsmetoderna karakteristiska dragen. Följaktligen föreslås dagens rubriker ersättas med ”Energimetoden – vattenkraftverk” respektive ”Effektmetoden – värme-, sol-, vind- och vågkraftverk”. Skälet till det är att när det gäller vattenkraftverk är det centralt för värderingen av dem hur mycket elektrisk energi det så kallade norm- kraftverket producerar under ett normalår (jfr 15 kap. 3–9 §§ FTL). För den andra metoden, som avser övriga kraftverkstyper, är i stället verkets installerade effekt en dominerande värderingskomponent (jfr 15 kap. 10–15 §§ FTL). Regelverket för värdering av kraftverk i 15 kap. fastighetstaxe- ringslagen är emellertid förhållandevis komplicerat. Enligt utred- ningens mening är det därför värdefullt om det i kapitlets inledning i en paragraf anges enligt vilken av de två värderingsmetoderna en kraftverkstyp och tillhörande mark ska värderas enligt. Sådana ”in- formationsparagrafer” utan materiella bestämmelser ska visserligen enligt vedertagen lagstiftningsteknik användas sparsamt. Om det är befogat finns dock inget hinder häremot (jfr t.ex. inkomstskatte- lagen [1999:1229] där sådana upplysningar finns på flera ställen). En paragraf av detta slag föreslås följaktligen. Slutligen bör nämnas att utredningen har övervägt, både när det gäller justeringen av begreppet ”värmekraftverk” och den aktuella rubriksättningen, om detta begrepp kan ersättas med ett nytt så- dant som på ett naturligt vis omfattar alla kraftverkstyper utom vattenkraftverk. Utredningen har dock inte lyckats finna någon Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. gemensam term som är både lättbegriplig och materiellt korrekt. Exempelvis har konstlade begrepp som ”effektkraftverk” förkastats. Vid avvägningen mellan en koncentrerad lagtext och begriplighet anser utredningen därför att det mest funktionella är att behålla det etablerade begreppet värmekraftverk, i enligt ovan justerad form, medan övriga kraftverkstyper regelmässigt skrivs ut i lagtexten. Förslaget föranleder ändringar i 4 kap. 10 §, 6 kap. 14 §, 7 kap. 3 § 5 samt 15 kap. 1 och 10–15 §§ FTL. Därtill införs en ny 15 kap. 1 a § och nya rubriker närmast före 15 kap. 2 och 10 §§ FTL. Dessutom justeras 3 § första stycket d och f lagen (1984:1052) om statlig fastig- hetsskatt, förkortad FSL. Utredningens bedömning: Det saknas skäl att byta värderings- metod för vindkraftverk. Dessa ska således även fortsättningsvis värderas enligt metoden som föreslås betecknas effektmetoden. Vid en översyn av terminologin som används vid värderingen av kraftverk är en närliggande fråga om den värderingsmetod som används för vindkraftverken bör förändras i materiellt hänseende. innehåller fastighetstaxeringslagen två värderingsmetoder – en för vattenkraftverk och en för övriga kraftverkstyper (under samlingstermen värmekraftverk). Vindkraftverk värderas alltså en- ligt den senare metoden. I utredningens direktiv anges att det generella uppdraget på fas- tighetstaxeringens område omfattar de värderingsregler som gäller för taxering av elproduktionsenheter. Regelverket för värderingen av vattenkraften och värmekraften bygger, även med beaktande av att bestämmelserna för vattenkraften har justerats (prop. 1998/99:109, s. 40 och fastighetstaxeringsförordningen genom SFS 2006:327), alltjämt ytterst på att värderingen av kraftslagen är sam- ordnad (jfr SOU 1979:81, s. 35 och prop. 1979/80:40, s. 146). Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. Utredningen kommer inte att göra någon allmän översyn av vär- deringsmodellerna för kraftverk eftersom det, i korthet, inte kan anses ingå i det särskilda uppdraget. Frågan om den nuvarande jämkningen på grund av lönsamheten ska ersättas med avkastnings- värdering av det slag som gäller för vattenkraftverk kan inte heller anses omfattas av direktivens allmänna förenklingsmandat, efter- som det kan ifrågasättas om en sådan värderingsmodell skulle inne- bära en förenkling. Det sagda betyder bl.a. att de vid olika tidigare tidpunkter framförda önskemålen från och branschen att värmekraftverk bör avkastningsvärderas, i stället för som produktionskostnadsvärderas, inte tas upp av utredningen. Därmed finns inte heller anledning att överväga en övergång till avkastningsvärdering av vindkraftverk, eller eventuellt ytterligare alternativa värderingsmodeller, bara för att denna kraft- verkstyp föreslås brytas ut ur huvudgruppen värmekraftverk. bör bara övervägas om dagens värderingsmetod bör justeras för ytter- ligare ändamålsenlighet avseende kraftverkstypen vindkraftverk. utgår värderingen av vindkraftverk, och andra kraftverk än vattenkraftverk, från verkets installerade effekt och typ. Att den in- stallerade effekten, dvs. hur mycket el som maximalt kan produce- ras , är viktig för värderingen av ett vindkraft- verk behöver inte ifrågasättas. Detsamma gäller lämpligheten av att värderingen styrs av vilken typ av värmekraftverk den avser. Varje kraftverkstyp har en egen riktvärdeangivelse. Föreligger skillnader i inmatningskostnaderna för el i olika delar av landet, och dessa skulle ha en påtaglig inverkan på elproduktionsenhetens marknadsvärde, medger det gällande regelverket att dessa kan beaktas genom värde- områdesindelning (7 kap. 2 § FTL). Dagens värderingsmodell tar även hänsyn till att vindkraftverk förslits i betydande omfattning, dvs. kraftverkets ålder har central betydelse. Det beaktas genom en nedskrivningsfaktor för byggna- dernas värdeminskning (15 kap. 15 § FTL och 1 kap. 34 h § fastig- hetstaxeringsförordningen [1993:1199], förkortad FTF). Vidare be- räknas riktvärdet för en värderingsenhet som avser kraftverksbygg- nad till ett värmekraftverk genom att av kraftverkets värde i nybyggt skick multipliceras med en nedskrivningsfaktor (15 kap. 15 § andra stycket FTL). Det tas hänsyn till den värde- minskning som har uppkommit mellan det år då anläggningen kunde Sol-, vind- och vågkraftverk samt terminologiska frågor, m.m. tas i bruk (idrifttagningsåret) och andra året före det år då allmän fastighetstaxering sker (nivååret). Skilda vindkraftverk kan ha olika goda produktionsförutsättningar. Avvikande drifttid kan beaktas genom regelverket för så kallade säregna förhållanden (7 kap. 5 § FTL och 1 kap. 34 f § FTF). Vid bestämmande av riktvärdeangivelsen förutsätts en fullasttid mellan 1 800 och . Med fullasttid avses kvoten mellan den genomsnittliga årsproduktionen och den installerade effekten. I allmänna råd SKV A 2012:9 finns en tabell där av- vikelser från den normala fullasttiden ska innebära en upp- eller nedjustering av taxeringsvärdet. Mot ovanstående bakgrund finner utredningen i sammanfatt- ning att dagens värderingsmodell är ändamålsenlig för vindkraft- verk.