sou · H4B392 · 2016-12-20 00:00:00 — Konsekvensutredningar, kostnadsberäkningar och konsekvensbeskrivningar Särskilt inom , , och har man kommit långt med kommunala och regionala risk- och sårbarhetsanalyser i vilka sociala frågor ingår (2016). Vilka som berörs av regleringen Samordningen med dess funktioner berör i första hand landets kom- muner, länsstyrelserna och Myndigheten för samhällsskydd och be- redskap. Kommunernas ansvar reglerades dock inte i förordningarna: Samordnaren redovisar i kapitel 8 varför det inte anses nödvändigt. Eftersom det handlar om samordning kommer en rad myndig- heter, organisationer och civilsamhället också att beröras. 9.2Kostnadsberäkning för nationell och regional samordning I kapitel 6 beskrevs de uppgifter som Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap föreslås ansvara för i rollen som nationell sam- ordnare. Övergripande innebär uppdraget att vara den nationella kontaktpunkten och ta ansvar för olika initiativ av nationell eller övergripande karaktär. Uppdraget har många likheter med det upp- drag som den nuvarande nationella samordnaren har, men med skill- naden att både en uppstarts- och konsolideringsfas har passerats och att det därmed framöver kommer att finnas större utrymme för ut- veckling. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap behöver själv forma sin organisation och anvisa resurser utifrån uppdraget som nationell samordnare för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Som utgångspunkt för att kunna bedriva verksamhet görs bedömningen att motsvarande resurser som Sam- ordnaren förfogar över behöver tillföras Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. måste hänsyn tas till att myndigheten ska bygga upp egen kompetens om våldsbejakande extremism och hur lokalsam- hället hanterar detta problem. Detta resursbehov bör dock kunna kompenseras genom att behovet av administrativa och liknande funk- tioner i allt väsentligt redan är tillgodosett. Det som avgör dimen- Konsekvensutredningar, kostnadsberäkningar och konsekvensbeskrivningar sioneringen är givetvis den nationella samordnarens ambitionsnivå, men också hur länsstyrelsernas roll kan utvecklas som viktiga aktörer mellan nationell och lokal nivå. Samordnarens bedömning är att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap bör tillföras , vilket mot- svarar regeringens finansiering av Samordnarens verksamhet . I kapitel 6 beskrevs också att föreslås få en viktig roll vad avser arbetet mot våldsbejakande extremism. I budget- propositionen föreslår regeringen att ska avsättas för att inrätta regionala brottsförebyggande samordnare vid länsstyrelserna. Avsikten är att åstadkomma ett långsiktigt strukturerat stöd som kan möta kommuners och andra lokala aktörers behov av samverkan, kompetensstöd och expertstöd. Motsvarande resonemang kan direkt överföras till länsstyrelsernas roll i arbetet mot våldsbejakande extremism. Den bild som Sam- ordnaren fått är att det finns begränsade resurser vid länsstyrelserna för arbetet med krisberedskap. Länsstyrelserna har också fått en roll i att utveckla civilförsvaret. Med tanke på den underfinansiering som Samordnaren uppfattat att det finns på området krisberedskap samt att nya uppgifter tillförs vad avser civilförsvaret och vad som föreslås i detta betänkande när det gäller våldsbejakande extremism, ser Samordnaren det som svårt att finansiera verksamheten inom befintlig ram. Detta skulle tala för att det behövs ett resurstillskott för att kunna bedriva verksamheten mot våldsbejakande extremism med kvalitet. Det finns såväl likheter som skillnader mellan ett regionalt ut- vecklat brottsförebyggande arbete och arbetet mot våldsbejakande extremism. Behovet av stöd till kommunerna är generellt sett stort inom bägge områdena. För att strukturera arbetet finns behov av samordning av kommunernas arbete och att stödja dem i arbetet med att ta fram lägesbild och handlingsplan för de prioriterade åtgärder som behöver genomföras. Vid en första anblick kan det kännas naturligt att den regionala brottsförebyggande samordnaren vid länsstyrelserna har att hantera frågor såväl vad avser det brotts- förebyggande arbetet som arbetet mot våldsbejakande extremism. I kapitel 5 (5.2.3 och 5.2.4) beskrevs att arbetet mot våldsbejakande extremism behöver ett bredare perspektiv än traditionellt brotts- förebyggande arbete. Samordnarens bedömning är att det brotts- Konsekvensutredningar, kostnadsberäkningar och konsekvensbeskrivningar förebyggande arbetet framöver kommer att ha en tydligare inrikt- ning mot situationell brottsprevention. Arbetet mot extremism har, som beskrivits i betänkandet, en nära koppling till arbete med risk- och sårbarhets- analyser. Detta tillsammans med det bredare anslag som arbetet mot våldsbejakande extremism kräver talar för att samordningen av området bör knytas nära funktion för arbete med krisberedskap. Samordnaren har förslagit att såväl den nya Nationella samordna- ren som länsstyrelserna tillförs medel för att kunna utveckla arbetet mot våldsbejakande extremism. Vad avser rollen som Nationell samordnare är det viktigt att arbetet inte tappar fart inför överlämnandet /2018. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap har en dryg miljard i anslag . Det kan tyckas naturligt att en myndighet av den storleken också ska kunna klara detta nya uppdrag inom ram. Det som talar mot ett sådant resonemang är att samordnings- uppdraget är en prioriterad och ny uppgift som särskilt inlednings- vis kommer att ta en hel del resurser. Samordnaren har inhämtat att myndigheten står inför stora utmaningar när det gäller den närligg- ande frågan om uppbyggnad av det civila försvaret. Även länsstyrelserna får en ny roll som regionala samordnare vilket innebär ett resursbehov. Det kan visserligen argumenteras för att de medel som tillförs länsstyrelserna för att inta rollen som ett stöd till kommunerna i det brottsförebyggande arbetet också skulle innefatta våldsbejakande extremism. Risken är dock stor att det brottsförebyggande perspektivet kommer att dominera på bekostnad av våldsbejakande extremism. Skälet är att de brottsförebyggande och trygghetsskapande frågorna är mer vanligt förekommande än extre- mism. Efterfrågan kommer att vara stor på det brottsförebyggande området. Därför förordar Samordnaren att särskilda medel tillförs länsstyrelserna för det regionala samordningsansvaret mot vålds- bejakande extremism och att denna fråga snarare hänförs till kris- beredskapen än det brottsförebyggande arbetet. Konsekvensutredningar, kostnadsberäkningar och konsekvensbeskrivningar Samordnaren har inte föreslagit någon lagstiftning som träffar kom- munerna. I stället har Samordnaren argumenterat för att centrala för- slag som en samordningsfunktion, lägesbild och hand- lingsplan är i överensstämmelse med det kommunala allmänintresset; våldsbejakande extremism har sin udd riktad mot det demokratiska systemet, i vilket kommunerna och den kommunala självstyrelsen utgör bärande delar; brotten drabbar egna kommunmedlemmar och inkräktar på deras fri- och rättigheter, vilka är en del av demokratin. Samordnaren menar också att en samordningsfunk- tion, lägesbild och handlingsplan ligger i linje med bland annat socialtjänstlagen, även om det inte går att utläsa ett uttryckligt krav. har allt fler kommuner pekat ut kontaktpersoner och dessutom inrättat samordningsfunktioner samt tagit fram läges- bilder och formulerat handlingsplaner. Samordnarens uppfattning är att denna positiva utveckling kommer att fortsätta när den nya samordningen tar vid 2018, dessutom med som regional motor. Konsekvensanalys för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Utmärkande för personer och rörelser under etiketten våldsbejak- ande extremism är att de ser våld som ett medel för att uppnå politiska, ideologiska och religiösa mål. Politiska motståndare an- grips och särskilt vit makt-miljöns anhängare utövar våld mot per- soner och kränker deras fri- och rättigheter. Det innebär att be- tänkandet i dess helhet syftar till att ”förebygga” extremistiskt våld. Den strategi som betänkandet utgår från har dock inte sin tonvikt på traditionella brottsförebyggande åtgärder utan det demokrati- stärkande perspektivet. Till det kommer att motverka att personer ansluter sig våldsbejakande extremism, vilket givetvis kan ske genom demokratistärkande åtgärder, men också med framför allt sociala insatser. Det är också sådana insatser som behövs för att underlätta för personer att lämna våldsbejakande extremism. Konsekvensutredningar, kostnadsberäkningar och konsekvensbeskrivningar Som tidigare nämnts finns risk att arbetet mot våldsbejakande extremism kan mötas av motstånd och i sällsynta fall av hot och andra former av otillåten påverkan. Det är ett led i det lokala demo- kratistärkande arbetet att slå vakt om de kommunala verksamheter- nas integritet, stärka förtroendevalda och tjänstemän för att mot- verka olika former av otillåten påverkan, från våld till korruption. De som arbetar aktivt med att motverka våldsbejakande extremism ska känna arbetsgivarens stöd och det ska också finnas en bered- skap för att sätta in relevanta åtgärder. Att på detta sätt stärka myndigheters integritet och motstå otillåten påverkan är ett led i att stärka demokratin. I den högerextremistiska ideologin finns tydliga maskulinitetsideal i form av krigaren och vikingen (Norocel 2016). Dessa ideal spelar en viktig roll för unga män som söker sin identitet. Engagemanget i den högerextrema miljön kan därför fungera som en maskulin övergångsrit. Den våldsbejakande islamistiska extremismen innehåller också tydliga manlighetsideal (2016). Dessa kan på liknande sätt som för den högerextrema miljön fungera som en dragningskraft för unga män in i rörelsen. Den propaganda som sprids i sociala medier målar upp bilden av en tillvaro fylld av äventyr och manlig gemenskap. Till det kommer andra faktorer som exempelvis upp- levd manlig förnedring, marginalisering och erfarenheter från makt- relationer präglade av våld. Även för unga kvinnor innehåller både den högerextrema och extrema islamistmiljön drivkrafter i form av ett traditionellt kvinno- ideal med familj och barn i centrum. Från ett genusperspektiv har dessa idéer det gemensamma att de innehåller framför allt en historiserad hypermaskulinitet som oftast omfattar ett våldsorienterat maskulinitetsideal. Dessa ideologiska aspekter vilar inte sällan på föreställningen om en kärnfamilj som behöver mannens beskydd från yttre illvilliga krafter. Genom att utmana stereotypa könsnormer motverkas även delar av det tankegods som stora delar av extremistmiljöerna vilar på, idéer som kan vara lockande för framför allt yngre män. Konsekvensutredningar, kostnadsberäkningar och konsekvensbeskrivningar mot våldsbejakande extremism har därför en vidare spännvidd än att verka för demokrati och förebygga eller förhindra extremistisk brottslighet. Inom den autonoma miljön är jämställdhetsfrågorna framträdande (2016, Lodenius ). tillsatte regeringen en särskild utredare som samordnare för att förbättra samverkan mellan myndigheter, kommuner och organisationer på nationell, regional och lokal nivå i syfte att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Ditintills hade frågan uteslutande hanterats av Säkerhetspolisen, som första, sista och enda instans. Det framstod med stor tydlighet att det förebyggande arbetet behövde stärkas, samarbeten utvecklas och frågan aktuali- seras på agendan i en bredare kontext. Kunskapsläget var lågt och många insåg inte att de hade en viktig roll i arbetet att motverka extremism. har regeringen beslutat om tre tilläggsdirektiv till Samordnaren (dir. 2015:27, 2015:86 och 2016:43). Utredningen har fått förlängt uppdrag till . Tre av uppdragen be- slutades och redovisas i detta betänkande. Samordnaren som fungerat som en genomförandekommitté har sedan starten utvecklats och förstärkts, såväl innehållsmässigt som personal- och resursmässigt. Kommittén har framgångsrikt bidragit till att frågan om våldsbejakande extremism finns på dagordningen i varierande grad i alla kommuner. Kommuner och Landsting har ett kongressbeslut som lyfter fram frågan. Ett flertal myndigheter har fått regeringsuppdrag att på olika sätt han- tera frågan. Utöver uppdragen att analysera och föreslå hur det förebygg- ande arbetet bör samordnas och organiseras nationellt och vilket ansvar kommunerna har, finns även andra angelägna uppdrag i direktiven. Kommittén har därutöver vid samtal och besök identifierat behov som behöver få en lösning. Det fortsatta demokratistärkande arbetet, att motverka anslut- ning till våldsbejakande extremism och att underlätta utträde har fortsatt hög prioritet. har ett förhållandevis stort antal personer som rest till och för att delta i strider eller på annat sätt stödja terror- klassade organisationer. Det rör sig enligt Säkerhetspolisen om cirka 300 personer. Dessa har varit bosatta i några få kommuner och i flera fall bestått av kamratgäng. Ett 50-tal har omkommit och cirka 150 personer har återvänt till . Det har blivit uppenbart att ett förebyggande arbete för att förhindra radikalisering och del- tagande i strider behöver förstärkas. Även risken för att personer med avsikt och förmåga att utföra attentat i eller andra länder måste förhindras liksom att rekrytering och annat understöd som finansiering till terrororganisationer hanteras. Det arbetet måste till stor del ske lokalt, där människor bor och verkar. Det har blivit tydligt att det är i kommunerna, tillsammans med andra myn- digheter, organisationer och civilsamhällesaktörer som det före- byggande arbetet behöver förstärkas. Lokal samordning, lokal lägesbild, lokal handlingsplan. I alla kommuner har Samordnaren kontaktpersoner och i vissa kom- muner finns det en samordnande funktion. Men för att arbeta effek- tivt krävs kunskap om läget i kommunen. Vilka utmaningar finns? Vad vet man? Vem vet vad och hur kan en lokal lägesbild utformas? Det är Samordnarens uppfattning att det avgörande är att foga sam- man flera aktörers olika kunskaper om aktiviteter och förekomst av extremism. Då krävs ett lokalt, strukturerat samarbete. Utifrån den lokala lägesbilden i kommunen ska sedan en hand- lingsplan utformas med de aktiviteter och åtgärder som krävs för att möta behoven som identifierats. Samordnaren har sammanställt en rekommendation till hur en handlingsplan kan se ut. Fördjupad kunskap: anordna möten med samtliga kommuner. Vid Samordnarens olika möten och besök i kommunerna har det framförts behov av ytterligare konkret hjälp och fördjupad kun- skap. Det finns ett engagemang och en tydlig inriktning från kom- munerna att arbeta med frågorna, men de behöver stöd i hur det ska gå till. Därför kommer Samordnaren att i samarbete med länsstyrelserna bjuda in kommunerna till kunskapsseminarier för att ge erforderligt stöd. Ambitionen är att också kunna samarbeta med andra relevanta aktörer. –2016 har träffat så gott som samtliga kommuner och vid dessa besök initierat utmaningen kring vålds- bejakande extremism. behövs en fördjupning av kunskaperna och konkret stöd i metoder och modeller för hur man kan arbeta i syfte att stärka demokratin, motverka inträde i våldsbejakande grupper och underlätta utträde ur sådana miljöer. Det som efterfrågas vid kommunbesöken är manualer och check- listor som hjälp i det praktiska arbetet. Det efterfrågas även utbild- ningsinsatser och ökad kunskap, såväl rörande arbetet med läges- bilder, handlingsplaner som stöd till personer som riskeras att dras in i våldsbejakande rörelser och deras anhöriga. Särskilda risker finns för yngre syskon till dem som radikaliserats. Hinder och möjligheter för en effektiv samverkan följas upp . Samordnaren har för avsikt att återkomma med en mer konkret beskrivning av dessa upplevda hinder för samverkan. Vid i princip alla möten med praktiker aktualiseras frågor kring sekretess- regler, som uppfattas som hinder. Behöver lagstiftningen ses över vad avser överföring av information mellan myndigheter? Används befintliga möjligheter fullt ut? Samordnarens uppfattning är att det i första hand är utbildningsinsatser för första linjens medarbetare som efterfrågas. Det innebär inte att det även kan behövas förslag på för- fattningsändringar. Bland annat kan ifrågasättas om regelverk kring polisanmälan är relevant. heter kan röja sekretessen och lämna vidare uppgifter till polis och åklagare. En avvägning behöver göras när behovet av att skydda den enskildes integritet står i kontrast mot skyddet för liv och hälsa hos den breda allmänheten. En annan fråga gäller Säkerhetspolisens information till Polis- myndigheten och vilka uppgifter som de kan och bör lämnas ut, exempelvis till . Det kan gälla uppgifter om personer som reser till eller från krigshärdar. Vid sidan av de rent straffrätts- liga frågorna kan det finnas behov av lokala insatser kring hemma- hörande barn och andra sociala aspekter. Kunskaps- och metodstöd till yrkesverksamma. har flera myndigheter, bland annat , haft regeringens uppdrag att utarbeta stöd för verksamma medarbetare och chefer inom i detta fall . Det är önskvärt och efterfrågat att alla myndigheter som kommer i kontakt med vålds- bejakande extremism tar fram kunskaps- och metodstöd för respek- tive medarbetarkategori. De som kommer i kontakt med individer i riskzonen för våldsbejakande extremism återfinns bl.a. inom skola, fritidshem, socialtjänst, kriminalvård, sjukvård inkl. psykiatri, flyk- tingmottagande och ungdomsvård. Forskning och beprövad erfarenhet, nationellt och internationellt. Samordnaren har initierat forskning och format ett nätverk av fors- kare inom området. kommer en forskningsöversikt att färdigställas som beskriver vilken forskning som bedrivs och vad som behöver utforskas . Våldsbejakande extremism har bäring på många olika discipliner och behöver ses från ett mång- dimensionellt perspektiv. Inte minst behövs mer forskning om förebyggande insatser och hur risken för att fler i en familj eller släkt radikaliseras när en närstående dragits in i en våldsbejakande rörelse (familjestöd). Väldigt lite kunskap finns kring avhoppar- verksamhet för de som är motiverade att lämna extremism. Även metoder för första linjens personal behöver utvecklas. Samordnaren har format ett nationellt nätverk av praktiker, som delar kunskap och erfarenheter med varandra. I nätverket finns, utöver deltagare från kommuner, även representanter från civilsam- hället. Det har varit värdefullt för Samordnaren att samla dessa personer och få en direkt koppling till det som praktiker möter i sin vardag. Genom detta nätverk får Samordnaren också en snabb inblick i utveckling och behov. Kunskapshus som modell, utvärderas . De så kallade kunskapshus som Samordnaren bidragit till att skapa är ett försök att samla kompetens lokalt i ett nära samarbete i kom- munerna. Kunskapshusen finns på fyra orter i : , , och . Det är kommuner som har erfaren- het av att arbeta med extremism i olika former. Där har man kommit längre än i de flesta andra kommuner och insett betydelsen av att inte endast samverka utan mer konkret arbeta tillsammans över organisationsgränser för att uppnå resultat. Det arbete som hitintills skett har visat på betydelsen av nära personliga relationer och tilltro, behovet av att känna ett starkt stöd från ledningen (chefer och för- troendevalda) samt vikten av att våga och tillåtas pröva nya metoder. Kunskapshusens verksamhet kommer att utvärderas externt . Utan spaning, ingen aning: Lägesbilder lokalt och nationellt. I enlighet med regeringens direktiv ska Samordnaren ta fram underlag om den lokala utvecklingen av det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism i samverkan med berörda myndig- heter i referensgruppen och Kommuner och Landsting. En av dessa rapporteringar sker i detta betänkande, en mer utförlig enkätstudie kommer att presenteras och den tredje lägesbilden redovisas i samband med kommitténs slutrapport vid utgången av 2017. Samarbetet med trossamfunden, övriga ideella sektorn och lokala företag behöver utvecklas. Organisationer och trossamfund är viktiga aktörer i arbetet att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Här behöver Samord- naren utveckla kontaktytorna och fördjupa relationerna, såväl natio- nellt som lokalt. En planering finns att få till stånd ett fördjupat samarbete. Fler behöver göra mer. Utöver samarbete med trossamfund behöver det breda samhället involveras, civilsamhällesorganisationer inom såväl idrott- och kul- turlivet behöver finnas för att ge människor tillgång till menings- fulla fritidsaktiviteter och möjlighet till gemenskap och samman- hang. finns ett stort engagemang i frivilligrörelsen som behöver uppmuntras och tas tillvara. Därutöver finns behov att in- volvera lokala företag, för att ge möjlighet till praktik och arbete. Unga i arbete, meningsfull sysselsättning, integration och arbets- kamrater med annan bakgrund skapar sammanhållning och bidrar till social hållbarhet. Kontakter med bostads- och parkeringsbolag behövs för att få deras information kring aktiviteter och företeelser som kan vara tecken på radikalisering och brottslighet. Samhällets olika delar be- höver mobiliseras för att stärka och utveckla demokratin och före- bygga radikalisering som kan leda till våldsyttringar. Förmå individer att lämna extremistiska organisationer. Vilket stöd finns? Vad kan man göra? Bland de som rest till krigshärdar för att ansluta sig till terror- organisationer finns de som väljer att återvända till . Det kan bero på olika orsaker, till exempel att det inte blev som man hade föreställt sig, att man skadats eller av helt andra orsaker. Vid hem- komsten till behöver kommunen dit personen kommit ha en beredskap för hur man ska hantera situationen. De rättsvårdande myndigheterna har sin viktiga uppgift, men efter den återstår mycket av rehabiliterande och praktiska uppgifter i syfte att mini- mera risken för att individen begår brott och för att försöka få denne tillbaka till ett fungerande liv igen. Exitstrategier behöver där- för utvecklas. finns erfarenheter av att stödja individer som vill lämna högerextremism, men metoder och samarbeten är inte lika utvecklade för individer som vill lämna våldsbejakande islamistisk extremism. Detta behöver utvecklas. Underlätta övergång av ansvar till ny nationell samordnare. Utifrån förslagen i betänkandet om organiseringen av arbetet mot våldsbejakande extremism nationellt efter kommitténs avslutande, betonar Samordnaren att övergången till den myndighet som reger- ingen beslutar måste underlättas. ser Samordnaren det som naturligt och nödvändigt att bidra till att denna övergång av ansvaret till Myndigheten för samhällsskydd och beredskap och länsstyrelserna kan ske effektivt och smidigt. : Regeringens hemsida. , , , T. och Högardh, D. (2015). Kunskapsinven- tering inom fälten antagonistiska hot och social oro med rele- vans för rikets säkerhet. (2016). Ayres, L. och Braithwaite, J. (1992). Transcending the Deregulation Debate. , A. och , A. (2016). Det sociala kontraktet i en digital tid. : Digitaliserings- kommissionen. , R. och Cave, M. (1999). Theory, Strategy, and Practice. Bjørgo, T. (2013). Strategies for preventing terrorism. Houndmills: Palgrave . Brå (2009:15). Våldsam politisk extremism. Antidemokratiska grupperingar på yttersta höger- och vänsterkanten. : och Säkerhetspolisen. Brå (2011:13). Hinder och möjligheter med lokala poliskontor. : Brottsförebyggande rådet.3:81. Brå (2014). Remissyttrande över SOU 2013:81. Brå (2015). Brå (2015:15). Administrativa åtgärder mot ekonomisk och organiserad brottslighet. Brå (2015:23). Politikernas trygghetsundersökning 2015. Förtroendevaldas utsatthet under . Brå (2016). Samverkan i lokalt brottsförebyggande arbete. Brotts- förebyggande rådet, Polisen och kommuner och lands- ting. Brå (2016a). Statistik över polisanmälningar med identifierade hatbrottsmotiv och självrapporterad utsatthet för hatbrott. Brå (2016:13). Otillåten påverkan mot myndighetspersoner. Brå (2016:15).