sou · H4B373 · 2016-10-28 00:00:00 — 2.De nya föreskrifterna tillämpas första gången på föräldrapenning för ett barn som blir bosatt här i landet efter ikraftträdandet. 3.Äldre föreskrifter i 12 kap. 12 § gäller dock fortfarande i de fall föräldrapenning lämnas eller har lämnats för ett barn för tid före ikraftträdandet. 2Utredningens uppdrag och arbete Regeringen beslutade att tillkalla en särskild ut- redare med uppdrag att göra en översyn av reglerna för föräldra- ledighet och föräldraförsäkring. Direktiven fogas till betänkandet som bilaga 1. I uppdraget har ingått att analysera och föreslå åtgärder för att begränsa möjligheten att använda föräldrapenning för föräldrar som kommer till med barn. Begränsningen har till syfte att för- korta tiden före etablering på arbetsmarknaden. Utredaren har där- utöver haft i uppdrag att ta del av erfarenheterna av hur andra länders system för föräldraledighet och föräldraförsäkring utformas för gruppen nyanlända flyktingar och anhöriginvandrare och om möj- ligt göra en analys av effekterna av dessa system, att särskilt beskriva konsekvenserna för barn av de överväganden som görs avseende begränsningen av föräldrapenningen samt att beakta internationella åtaganden så att förslagen är förenliga med EU-rättsliga regleringar och andra ingångna internationella avtal. I uppdraget har också in- gått att lämna förslag som är ändamålsenliga, tydliga och enkla att administrera och som bidrar till att nå de jämställdhetspolitiska del- målen om ekonomisk jämställdhet och en jämn fördelning mellan föräldrarna av det obetalda hem- och omsorgsarbetet samt har barnets bästa i fokus. Utredningens uppdrag i dessa delar redovisas i detta delbetänk- ande. Utredningens slutbetänkande om en samlad översyn av reglerna om föräldraförsäkring och föräldraledighet ska redovisas . Det innebär att de frågor och förslag som kommer att analyseras, kartläggas och presenteras i slutbetänkandet kan komma Utredningens uppdrag och arbete att påverka de ställningstaganden kring t.ex. föräldraledighetens längd och åldersgränser som görs i detta delbetänkande. Utredningens arbete inleddes . har fyra sammanträden hållits med experter och sakkunniga. Utred- ningen har i enlighet med direktiven även samrått med Utredningen om trygghetssystemen och internationell rörlighet (S 2014:17) samt följt lagstiftningsarbetet med tillfälliga uppehållstillstånd. Utredningen har under arbetets gång även haft diskussioner med företrädare för , , , och . Utredningens bakgrundsanalyser har i huvudsak utgått från befint- lig forskning och statistik. Utredningen har dock beställt och samman- ställt uppdaterade uppgifter kring migrationsmönster, arbetskrafts- deltagande och etablering för föräldrar som kommer till samt om användningen av föräldrapenning. En kartläggning har genomförts av de skilda möjligheter till för- äldraledighet och föräldrapenning som existerar i , , och . Utredningen har under arbetet med kartlägg- ningen haft kontakt med företrädare för departement och ansvariga myndigheter i , och . Urvalet av länder har gjorts med utgångspunkt från att dessa länder har föräldrapenning- system som liknar och har dessutom haft en relativt stor eller mycket stor invandring . Betänkandet innehåller åtta kapitel. Kapitel 3 redogör för gällande rätt, framför allt avseende socialförsäkring, diskriminering och migra- tion. Det följande kapitlet har som syfte att beskriva migrations- mönster och prognoser över invandring, ålders- och könsfördelning för de föräldrar som kommer till med barn samt familjesitua- tion. Ett särskilt fokus läggs på föräldrarnas arbetsmarknadsanknyt- ning och försörjningskällor samt på invandrade barns uppväxtvill- kor, t.ex. avseende hushållens ekonomiska situation och barnens deltagande i förskola. Kapitel 5 redogör för hur de föräldrar som Utredningens uppdrag och arbete kommer till med barn använder föräldrapenning. Kapitlet innehåller även en internationell utblick kring system för föräldra- penningsförmåner och särskilt vilka villkor som gäller för föräldrar som kommer till de olika länderna med barn. Kapitel 6 innehåller utredningens överväganden och förslag. En konsekvensbeskrivning av utredningens förslag presenteras i kapitel 7. Delbetänkandet av- slutas med författningskommentarer och bilagor. I bilagorna åter- finns utredningens direktiv samt en redovisning av ett alternativt sätt att begränsa rätten till föräldrapenning. I kapitlet redogörs för den rättsliga reglering som utredningen har att beakta. Redogörelsen indelas i svensk rätt, EU-rätt och inter- nationell rätt. Den rättsliga reglering som är relevant spänner över flera rättsområden varför utredningen funnit att den valda indel- ningen är mest lämplig. En konsekvens av indelningen är att svensk rätt och EU-rätt redovisas separat. Det ska dock framhållas att dessa rättssystem är väl integrerade med varandra och att de ska förstås i ett sammanhang. I detta avsnitt beskrivs relevant svensk rätt. Det handlar dels om regler avseende socialförsäkringen, dels om regler avseende diskri- minering med avseende på etnisk tillhörighet. Vidare beskrivs också relevanta delar av det regelverk som gäller för personer som av olika anledningar migrerar till . Socialförsäkringen är enligt 4 kap. 2 § socialförsäkringsbalken (SFB) indelad i bl.a. förmåner som grundas på bosättning i (bo- sättningsbaserade förmåner) och förmåner som grundas på arbete i (arbetsbaserade förmåner). Försäkrad för sådana förmåner är enligt 4 kap. 3 § SFB den som uppfyller kraven för bosättning eller arbete samt gällande krav på försäkringstider. För att omfattas av socialförsäkringsskyddet ska den försäkrade dessutom uppfylla de andra villkor som gäller för respektive förmån enligt 5–7 kap. När det gäller rätten till föräldrapenning finns bestämmelser i bl.a. 11 och 12 kap. SFB. I 2 kap. 5 § SFB finns det en upplysning om att unionsrätten inom EU eller inom EES eller avtal om social trygghet eller andra avtal som ingåtts med andra stater kan medföra begränsningar i tillämpligheten av bestämmelserna i balken. I 4 kap. 5 § anges att den som, enligt vad som följer av och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghetssystemen, omfattas av lagstiftningen i en annan stat inte är försäkrad för sådana förmåner enligt balken som mot- svarar förmåner som avses i förordningen. Den som är bosatt i är enligt 5 kap. 9 § SFB försäkrad för föräldrapenning på lägstanivå och grundnivå. En person ska enligt huvudregeln i 5 kap. 2 § SFB anses vara bo- satt i om han eller hon har sin egentliga hemvist i landet. Enligt förarbetena till bestämmelsen ska den enskildes normala vistelseort tillmätas avgörande betydelse för var han eller hon ska anses bosatt (prop. 1998/99:119 s. 89). Enligt hjälpregeln i 5 kap. 3 § första stycket SFB ska den som kommer till och kan antas komma att vistas här än anses vara bosatt i landet. Bedömningen i bosättningsfrågan bygger alltså på en prog- nos över vistelsetiden i och ska göras på grundval av den enskildes personliga förhållanden. Syftet med vistelsen kan ha viss betydelse och personens sysselsättning vägs in i bedömningen (a. prop. s. 90 ff.). Hjälpregeln ska enligt bestämmelsen dock inte gälla om synnerliga skäl talar mot det. Med synnerliga skäl avses enligt förarbetena t.ex. när utlänningar avtjänar fängelsestraff här i landet (a. prop. s. 92). Av 5 kap. 3 § andra stycket SFB framgår att en utlänning som enligt 4 § andra stycket folkbokföringslagen (1991:481) inte ska folkbokföras inte heller ska anses vara bosatt här. Enligt bestäm- melsens tredje stycke ska vidare en i bosatt person som lämnar landet fortfarande anses vara bosatt här om utlandsvistelsen kan antas vara längst . Bestämmelsen i 4 § andra stycket folkbokföringslagen innebär att en utlänning som har fått uppehållstillstånd med eller efter s.k. tillfälligt skydd i samband med massflykt enligt ett särskilt förfar- ande i utlänningslagen (2005:716), inte ska folkbokföras för kortare vistelser här än , om han eller hon inte har fått en flykting- statusförklaring (eller äldre motsvarighet) eller ett resedokument eller om det finns andra synnerliga skäl för folkbokföring. I 5 kap. 4–8 §§ SFB finns avvikande regler i bosättningsfrågan för särskilda personkategorier. Särskilda bestämmelser finns för stats- anställda (4 §), utländska diplomater m.fl. (5 §), biståndsarbetare m.fl. (6 §), utlandsstuderande m.fl. (7 §) och för familjemedlemmar till dessa kategorier (8 §). Bestämmelserna innebär i korthet att dessa personer fortfarande ska anses bosatta här i landet även om de vistas i utlandet. Den som bosätter sig i och som inte är folkbokförd här ska anmäla sig till . Även den som lämnar för som kan antas ha betydelse för socialförsäkringsskyddet enligt 5 kap. ska anmäla det till (110 kap. 43 § första stycket och 45 § SFB). Vid inflyttning till finns särskilda bestämmelser om för- säkringsskyddets tidsmässiga omfattning. Till den som bosätter sig i men inte är folkbokförd här får enligt 5 kap. 11 § SFB bosättningsbaserade förmåner inte lämnas tillbaka än före den månad när anmälan om bosättningen gjordes till eller när på annat sätt fick kännedom om bosättningen. Till den som enligt utlänningslagen behöver ha uppehållstillstånd i får enligt 5 kap. 12 § SFB bosättningsbaserade förmåner lämnas tidigast från och med den dag då ett sådant tillstånd börjar gälla men inte tillbaka än före det att tillståndet beviljades. Om det finns synnerliga skäl, får förmåner lämnas även om uppehållstillstånd inte har beviljats. Förmåner läm- nas dock inte för tid då bistånd enligt lagen (1994:137) om mot- tagande av asylsökande m.fl. har lämnats till den försäkrade, om förmånerna är av motsvarande karaktär. Den som arbetar i är enligt 6 kap. 6 § SFB försäkrad för föräldrapenning på grundnivå eller sjukpenningnivå. Med arbete avses enligt huvudregeln i 6 kap. 2 § första stycket SFB förvärvs- arbete i verksamhet här i landet. Av bestämmelsens andra stycke följer att även arbete som utförs av en person som bedriver närings- verksamhet med fast driftställe i ska ses som arbete här i landet om verksamheten är hänförlig till det driftstället. Särskilda, avvikande, regler finns bl.a. för vissa personkategorier i 6 kap. 3– 5 §§ SFB (sjömän, utsända arbetstagare m.m. och diplomater m.fl.). En anmälan om arbete i som görs av den som arbetar här utan att vara bosatt ska lämnas till . Vidare ska den som lämnar för som kan antas ha betydelse för socialförsäkringsskyddet enligt 6 kap. anmäla detta till Försäkrings- kassan (110 kap. 44 och 45 §§ SFB). För arbetstagare börjar försäkringsskyddet att gälla från och med av anställningstiden och för övriga, dvs. icke- anställda, från och med den dag då arbetet har påbörjats. Försäk- ringen upphör att gälla efter den dag då arbetet har upphört av någon annan anledning än ledighet för semester, ferier eller motsvarande uppehåll (efterskyddstid). Försäkringen upphör dock tidigare om den enskilde börjar arbeta i ett annat land och omfattas av motsvarande försäkring i det landet eller om det finns andra särskilda skäl (6 kap. 8 § SFB). Den som enligt utlänningslagen behöver ha arbetstillstånd i eller ett uppehållstillstånd med motsvarande verkan har inte rätt till arbetsbaserade förmåner förrän ett sådant tillstånd har be- viljats. Ersättning får lämnas tidigast från och med den dag då till- ståndet börjar gälla men inte tillbaka än före det att tillståndet beviljades (6 kap. 14 § SFB). Föräldrapenning på grund- eller sjukpenningnivå lämnas för tid då den försäkrade vistas utomlands så länge rätten till förmånen består, under förutsättning att barnet är bosatt i , eller om medger det, när ett barn hämtas i samband med adoption (6 kap. 16 § SFB). Allmänt om rätten till föräldrapenning Föräldrapenningsförmåner lämnas enligt 11 kap. 2 § SFB i form av föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning. Föräldrapenning läm- nas för vård av barn med anledning av barns fördelse eller vid adop- tion av barn. Rätt till föräldrapenning har enligt 12 kap. 2 § SFB en försäkrad förälder som vårdar barn under tid när han eller hon inte förvärvs- arbetar eller avstår från förvärvsarbete. Vem som är förälder fram- går av reglerna i 1 kap. . Med förälder likställs för- älders make som stadigvarande sammanbor med föräldern, förälders sambo som har varit gift med eller har eller har haft barn med föräldern, särskilt förordnad vårdnadshavare som har vård om barnet och blivande adoptivförälder (11 kap. 4 § SFB). För rätt till föräldrapenning gäller också som villkor att föräldern till huvudsaklig del faktiskt vårdar barnet på det sätt som krävs med hänsyn till barnets ålder (12 kap. 3 § SFB). Barnet ska också vara bosatt i (11 kap. 8 § SFB). Ett ytterligare villkor är att för- äldrapenning med anledning av ett barns födelse inte lämnas om det för samma barn och tid lämnas en motsvarande förmån enligt utländsk lagstiftning (11 kap. 15 § SFB). Enligt 12 kap. 12 § SFB lämnas föräldrapenning med anledning av ett barns födelse under sammanlagt för båda för- äldrarna. Vid flerbarnsfödsel lämnas föräldrapenning under ytter- ligare för varje barn utöver det första. I bestäm- melsens tredje stycke finns en särskild regel om begränsning av det antal dagar för vilka det annars skulle kunna lämnas föräldra- penning. Regeln trädde i kraft och innebär att föräldrapenning för tid efter det att barnet har fyllt lämnas för sammanlagt för båda föräldrarna. Vid flerbarns- födsel lämnas ytterligare för varje barn utöver det första. Fyraårsgränsen räknas från den dag barnet fyller (prop. 2013/14:4 s. 72). I fråga om adopterade barn räknas fyraårs- gränsen i stället från den tidpunkt när adoptanten har fått barnet i sin vård (11 kap. 7 § andra stycket SFB). Enligt övergångsbestämmelserna tillämpas begränsningen för barn som har fötts efter ikraftträdandet eller, vid adoption, när den som adopterat barnet har fått barnet i sin vård efter ikraftträdandet. Föräldrapenning lämnas inte tillbaka än före den dag då ansökan om föräldrapenning kom in till Försäk- ringskassan. Om det finns synnerliga skäl lämnas föräldrapenning ändå (12 kap. 12 a § SFB). Föräldrapenning lämnas längst till dess barnet har fyllt eller till den senare tidpunkt då barnet har avslutat det femte skol- året i (12 kap. 13 § SFB). Tolvårsgränsen trädde i kraft . Enligt övergångs- bestämmelserna gäller tolvårsgränsen föräldrapenning för barn som har fötts efter ikraftträdandet, eller vid adoption, när den som adop- terat barnet har fått det i sin vård efter i kraftträdandet. Fördelning av föräldrapenning och ersättningsnivåer I 12 kap. 14–17 §§ SFB finns bestämmelser om hur föräldrapenningen ska fördelas. En förälder som har ensam vårdnad om ett barn får föräldrapenning under hela den tid som anges i 12 § (14 §). För- äldrar som har gemensam vårdnad får i stället föräldrapenning under hälften vardera av (15 §). Genom lagstiftning som trädde i kraft infördes i 12 kap. 15 § SFB bestämmelser som innebär att vardera föräldern har rätt till föräldrapenning på sjukpenningnivån eller grundnivån och på lägsta- nivån . Om en av föräldrarna inte har rätt till föräldrapenning får den andra föräldern enligt bestämmelsen för- äldrapenning för . Att en förälder inte har rätt till för- äldrapenning kan enligt förarbetena t.ex. bero på att han eller hon inte är bosatt i och inte heller arbetar här (prop. 1994/95:197 s. 16). I 12 kap. 15 a § SFB finns en fördelningsbestämmelse om hur föräldrapenning ska fördelas mellan föräldrarna, när antalet dispo- nibla dagar har reducerats på grund av fyraårsgränsen i 12 kap. 12 § tredje stycket SFB. Bestämmelsen innebär att det antal dagar för vilka föräldrapenning kan lämnas efter fyraårsgränsen ska fördelas i förhållande till hur många ersättningsdagar som vardera föräldern hade kvar före fyraårsgränsen. I 12 kap. 15 b § regleras hur antalet dagar som kan disponeras för föräldrapenning ska fördelas mellan föräldrarna, när den ena av föräldern får rätt till föräldrapenning först för tid efter fyraårsgrän- sen. Detta kan vara fallet, om en förälder har kommit att omfattas av försäkringen först efter fyraårsgränsen (prop. 2013/14:4 s. 75). Bestämmelsen innebär att föräldrarna ska dela på det antal dagar som återstår för föräldrapenning efter fyraårsgränsen. Har den först berättigade föräldern fått föräldrapenning efter fyra- årsgränsen bör motsvarande antal dagar i första hand räknas av från denna förälders egna dagar. Bestämmelsen i 12 kap. 17 § SFB ger föräldrarna möjlighet att avstå från rätten att få föräldrapenning till förmån för varandra. kan föräldrapenning på sjukpenningnivå dock inte avstås för varje barn eller för barnen gemensamt vid flerbarnsfödsel. För barn födda före detta datum är begränsningen . Föräldrapenning kan enligt 12 kap. 18 § SFB lämnas på tre nivåer; sjukpenningnivå, grundnivå och lägstanivå. Sjukpenningnivån inne- bär att förälderns sjukpenninggrundande inkomst ligger till grund för beräkning av föräldrapenningen (uppgår till av inkomsten). Föräldrapenning på grundnivå lämnas om föräldern saknar sjukpenninggrundande inkomst eller inte uppfyller vissa kvali- ficeringsvillkor. För hel föräldrapenning uppgår grundnivån till (12 kap. 23 § SFB). Beloppet höjdes från till genom lagstiftning som trädde i kraft . Äldre föreskrifter gäller fortfarande för föräldra- penning som avser tid före ikraftträdandet. För hel föräldrapenning är lägstanivån för barn födda och senare (12 kap. 24 § SFB). Av de för vilka det kan lämnas föräldrapenning kan förmånen lämnas på sjukpenningnivå eller grund- nivå . För resterande lämnas föräldrapenning på lägstanivå (12 kap. 19 § SFB). I 12 kap. 33–34 a §§ SFB finns bestämmelser om avräkning av föräldrapenningen om en förälder har fått motsvar- ande förmån på grundval av utländsk lagstiftning. Regler om enligt vilken ersättningsnivå ersättningen ska utgå finns i 12 kap. 35–38 §§. I 12 kap. 39–41 §§ finns regler om ersättningsnivån för tiden därefter. I 12 kap. 41 a– 41 h §§ finns särskilda bestämmelser om ersättningsnivåer för för- äldrapenning för tid efter barnets fjärde levnadsår. När det gäller flerbarnsfödsel finns bestämmelser om ersättningsnivåer i 12 kap. 42– 46 §§ SFB. Avtal som rör social trygghet har ingått avtal med flera andra länder som rör social trygg- het. I huvudsak syftar avtalen till att undvika luckor i socialförsäk- ringsskyddet och dubbla ersättningar. Avtalen innehåller i flera fall regler om likabehandling. Avtal har ingåtts med såväl EU-länder som tredje land. Det finns även en nordisk konvention om social trygghet. Nordisk konvention om social trygghet Ända har det slutits nordiska avtal om social trygghet. Den senaste nordiska konventionen gäller enligt lagen (2013:134) om nordisk konvention om social trygghet . Konventionen är anpassad till regelverket i och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av om sam- ordning av de sociala trygghetssystemen (samordningsförordningen). Förordningen beskrivs mer nedan. Konventionens bestämmelser gäller i förhållande till , , , , och . Konventionen har med anledning av numer en begränsad betydelse. Den kan dock påverka tillämplig lagstiftning för tredjelandsmedborgare som rör sig inom (prop. 2012/13:31 s. 16). Bilaterala avtal som har ingått har ingått ett femtontal avtal som rör social trygghet med länder utanför EU/EES. Flera av dessa gäller i huvudsak bara pen- sionsförmåner. Dessutom har ingått avtal med andra EU- och EES-länder innan blev medlem i EU. Om har ett sådant avtal tillämpas normalt samordningsförordningen och inte avtalet. Det finns dock undantag, t.ex. om avtalet innehåller mer fördelaktiga bestämmelser. Av de avtal som ingått med länder utanför EU/EES är det bara avtalen med Bosnien- ,1 ,2 ,3 Israel4 och Turkiet5 som avser föräldrapenning. Avtalen har i flera fall liknande struktur och inne- håller bestämmelser om likabehandling. avtal med gäller för personer som är eller har varit omfattade av lagstiftningen i någon eller båda av de fördragsslut- ande länderna samt för personer som härleder sin rätt från en sådan person (artikel 3). Medborgare i de fördragsslutande länderna, flyk- tingar och statslösa samt personer som härleder rättigheter från dessa personer, ska vid bosättning i det andra landet likställas med landets egna medborgare (artikel 4). I avtalet finns bestämmelser om tillämplig lagstiftning. De innebär att huvudregeln är att den som förvärvsarbetar omfattas av lagstiftningen i det land där arbetet utförs (artikel 6). Konventionen ger också möjlighet till s.k. utsänd- ning. Med utsändning avses den situationen när en person som är anställd av en arbetsgivare i ett fördragsslutande land sänds ut av arbetsgivaren till det andra fördragsslutande landet för att där arbeta för dennes räkning. Det är då det förra landets lagstiftning som ska gälla för henne eller honom (artikel 7). Även i avtal med regleras att bl.a. medborgare i det andra fördragsslutande landet som är bosatt i värdlandet ska likställas med landets egna medborgare (artikel 3). Huvudregeln är att en person ska omfattas av lagstiftningen i det land där denne är bosatt (artikel 5). För förmåner som inte är avhängiga av bosätt- ning gäller att tillämplig lagstiftning är det land där personen är sysselsatt. Det finns särskilda regler för bl.a. arbetstagare som är utsänd av sin arbetsgivare (artikel 6). I avtalet finns särskilda bestäm- melser rörande moderskap och barns födelse som bl.a. innebär att om någon fullgjort perioder som uppgår en- ligt ett av ländernas lagstiftning ska perioder som fullgjorts i ett av länderna beaktas om det krävs för att erhålla en förmån (artikel 9). 1Förordningen (2002:380) om tillämpning av konventionen mellan och rörande social trygghet i förhållandet mellan och . 2Lagen (2006:286) om konvention om social trygghet mellan och . 3Förordningen (1982:249) om tillämpning av en konvention mellan och om social trygghet. 4Förordningen (1983:325) om tillämpning av en konvention mellan och om social trygghet. 5Lagen (2005:234) om konvention mellan och om social trygghet. Avtalet med liknar det som finns med . I avtalet regleras att bl.a. medborgare i det andra fördragsslutande landet som är bosatt i något av länderna ska likställas med landets egna medborgare (artikel 3). Huvudregeln är att en person ska omfattas av svensk lagstiftning om denne är bosatta i (artikel 6). I avtalet finns avvikande regler för bl.a. utsända arbetstagare (arti- kel 7). I avtalet finns särskilda bestämmelser om moderskap och barns födelse (avdelning III). Det finns bl.a. bestämmelser om sammanläggning av försäkringsperioder som fullgjorts i något av länderna i den mån perioderna inte sammanfaller (artikel 10). avtal med gäller för ländernas medborgare, för personer som är eller har varit omfattade av lagstiftningen i något av länderna samt för personer som härleder sin rätt från en sådan person (artikel 3). Likabehandlingsprincipen i konventionen gäller endast för medborgare i de fördragsslutande länderna, flyktingar och statslösa bosatta i någon av de fördragsslutande länderna samt för personer som härleder rättigheter från dessa personer (arti- kel 4). En av grundreglerna i konventionen, från vilken undantag finns, är att förmåner ska utbetalas vid bosättning i det andra för- dragsslutande landet. Konventionens bestämmelser om tillämplig lagstiftning innebär bl.a. att huvudregeln är att den som förvärvs- arbetar omfattas av lagstiftningen där denne arbetar. Personer som inte arbetar (även inkluderat en utsänd persons medföljande familje- medlemmar) omfattas av bosättningslandets lagstiftning (artikel 7). Konventionen ger också möjlighet till utsändning. avtal med gäller för de fördrags- slutande ländernas medborgare samt för personer som härleder sin rätt från dessa (artikel 2). I avtalet finns bestämmelser om lika- behandling med det andra landets medborgare (artikel 3). Konven- tionens bestämmelser om tillämplig lagstiftning innebär att en person omfattas av svensk rätt om personen är bosatt i (artikel 4).