sou · H4B377 · 2016-10-31 00:00:00 — omsorgsprogrammet.11 beslutade , på uppdrag av regeringen, om förbättrade möjligheter att läsa in grundläggande högskolebehörighet inom ramen för programfördjupningen på alla yrkesprogram.12 –2016 har därtill arbetat med ett regeringsuppdrag som avser förändringar i program- strukturen inom naturbruksprogrammet.13 I övrigt har få för- ändringsförslag avsett program- eller inriktningsnivån. Det är viktigt att behov av förnyelse och anpassning av utbild- ningarna till omvärldsförändringar uppmärksammas. finns ett behov av stabilitet i utbildningssystemet. Vid utred- ningens intervjuer med företrädare för har myndigheten betonat att stabiliteten i systemet är viktig och att reformen var en stor förändring som behöver att etablera sig. I lägesbedömning 2015 aviserade myndigheten en ambition att framöver arbeta mer systematiskt med skolans styr- dokument. De styrdokument som nämndes var läroplaner, kurs- och ämnesplaner samt kunskapskrav. Därtill uttalades att en mer systematisk översyn av styrdokumenten bör omfatta såväl löpande justeringar och uppdateringar som större revideringar som genomförs med längre tidsintervall, t.ex. vart fjärde eller . påpekade också att ett intensifierat arbete med skolans styrdokument förutsätter att regeringens styrning av myn- digheten är sådan att det finns möjlighet att arbeta långsiktigt med uppgifter enligt instruktionen. Som en bedömning angavs att bör få förutsättningar att kontinuerligt och systematiskt se över skolans styrdokument.14 11Skolverket: Redovisning av uppdrag att föreslå förändringar inom vård- och omsorgs- programmet. 12Skolverket: Redovisning av uppdrag angående programfördjupningen på yrkesprogram- men. 13Regleringsbrev för avseende . 14Skolverket: lägesbedömning 2015.2015. Utbildningsutbud – förnyelse och … 18.1.5De nationella programråden är viktiga fora för att identifiera behov av förändringar ansvarar för de nationella programråden för gymnasial yrkesutbildning enligt 10 § i myndighetens instruktion. För yrkes- programmens del fungerar de nationella programråden som viktiga fora för olika intressenter att ta upp sin syn på behov av anpass- ningar och förändringar av programmen. Flera förslag till föränd- ringar har kommit upp inom råden. Det är rimligt att anta att yrkesprogrammen oftare blir föremål för förändringar utifrån omvärldsförändringar än de högskoleför- beredande programmen. Trots denna skillnad kan det finnas ett behov av ett programråd även för de högskoleförberedande programmen, som ett forum för att identifiera omvärldsför- ändringar och diskutera behov av förändringar. har själva påbörjat ett sådant arbete och har goda erfarenheter av att organisera ett gemensamt programråd för de sex högskoleför- beredande programmen. I programrådet ingår lärosätesrepresen- tanter och representanter för högskolemyndigheterna. 18.2Ett allsidigt utbildningsutbud ur ett regionalt perspektiv 18.2.1Det breda nationella utbildningsutbudet är svårt att upprätthålla i hela landet Varje kommun ansvarar för att ungdomarna i kommunen erbjuds gymnasieutbildning av god kvalitet. Vilka utbildningar som erbjuds och antalet platser på dessa ska så långt det är möjligt anpassas med hänsyn till ungdomarnas önskemål. Alla behöriga ungdomar ska erbjudas utbildning på nationella program. Erbjudandet ska om- fatta ett allsidigt urval av nationella program och inriktningar.15 Ansvaret för att garantera ett sådant allsidigt urval ligger således på varje hemkommun. På många håll i landet är det dock inte möjligt att erbjuda merparten av de 18 nationella programmen och de 60 olika inrikt- ningarna. Den främsta orsaken är helt enkelt att elevunderlaget, 15 15 kap. 30 § och 16 kap. 42 § skollagen. Utbildningsutbud – förnyelse och … tillgången till rätt lärarkompetens och kapaciteten för på vissa håll i landet är otillräckliga för att motsvara ett så stort och varierat utbud. Det finns en rad exempel på att små utbildningar har lagts ned. Utbildningsutbud och elevers intresse påverkar varandra, vilket innebär att en utbildning som är stor och spridd har lätt att attrahera fler elever medan en liten och mindre tillgänglig utbildning riskerar att mötas av ett minskande elevintresse . Detta kan vara negativt för dels elevers tillgång till utbildningar, dels arbetsmarknadens kompetensförsörjning. En kommun är ibland en alltför liten organisatorisk enhet för att hantera frågor om utbild- ningsutbud. Utvecklingen har också, enligt , generellt sett gått i en riktning mot koncentration av utbildningsutbudet till vissa geografiska områden; det har skett en ökad regionalisering eller centralisering av utbudet.16 Detta har både skett spontant som en effekt av elevers val, och planerat genom regional samverkan kring frågor om planering av utbildningsutbudet. Regional samverkan kan bidra till att upprätthålla ett brett utbud Om underlaget av elever eller lärare eller andra resurser är för litet för att en viss utbildning ska vara möjlig att erbjuda lokalt kan det vara positivt om den åtminstone kan erbjudas regionalt. Regional samverkan med detta syfte förekommer på många håll i landet, inom ramen för bland annat kommunalförbund och regionala organ med ansvar för regional utveckling. har beskrivit utvecklingen och problematiken när det gäller utbildningsutbudet ur ett lokalt och regionalt perspektiv, samt förespråkat en stärkt regional samverkan kring utbud av gymnasieutbildningar. har myndigheten problematiserat sådan samverkan och pekat på att det finns faktorer som kan komplicera den.17 16Skolverket: Skolmarknadens geografi. 17Skolverket: Samlad redovisning och analys inom yrkesutbildningsområdet. 2015; : lägesbedömning 2015. 2015; : Samlad redovisning och analys inom yrkesutbildningsområdet. 2014; : Nationella program. 2014; : Det svåra valet. 2013; : Skolmarknadens geografi. 2011; : Konkurrensen om eleverna. Utbildningsutbud – förnyelse och … SOU 2016:77 Det finns en mångfald av gymnasieskolor med offentliga respektive enskilda huvudmän och med olika förutsättningar. Omkring en tredjedel av alla gymnasieskolor har enskild huvudman och på dessa finns omkring en fjärdedel av eleverna.18 Det är betydligt vanligare att elever i storstadskommuner går i en fristående gymnasieskola () än elever i glesbygdskom- muner ().19 En viktig skillnad är att fristående skolor ska ta emot alla ungdomar som har rätt till den sökta utbildningen i gymnasieskolan, oavsett bostadsort.20 Kommunala skolor ska i första hand ta emot elever från den egna kommunen eller ett sam- verkansområde. Att genom regional samverkan säkerställa att en viss utbildning kan erbjudas på åtminstone ett eller ett par ställen i regionen löser inte alla problem. För många elever kan en sådan situation innebära att de måste resa långt för en viss utbildning, även om den finns inom regionen. Å andra sidan är det inte ett realistiskt alternativ att erbjuda alla eller de flesta utbildningar överallt, givet dagens system med många och finfördelade utbildningar. Utbildningar som läggs ned utan regional samordning leder också till stora avstånd, kanske ännu större för vissa elever. Det förekommer en rad olika slags samverkan på regional nivå om olika aspekter av utbildningsfrågor. Det förekommer exem- pelvis samverkan mellan skolhuvudmän om utbildningsutbud, sam- verkan mellan gymnasieskola och vuxenutbildning om gemensamt resursutnyttjande, samverkan mellan skola och arbetsliv om kvali- tet i yrkesutbildningarna samt samverkan mellan olika aktörer om kompetensförsörjningsfrågor. När det gäller kvalitetsfrämjande samverkan mellan skola och arbetsliv finns, som nämnts i kapitel 14 Nationella program – utveckling , ett statsbidrag som syftar till att yrkescollege eller liknande samverkansmodeller ska stimuleras och spridas i fler branscher.21 När det gäller övergripande frågor om regional utveck- ling ligger det s.k. regionala utvecklingsansvaret på specifika 18Enligt statistik avseende gymnasieskolan har av alla skolenheter enskild huvudman och på dessa skolenheter finns av alla gymnasieelever. Uppgifterna avser läsåren 2014/15 och 2015/16. 19Skolverket: Beskrivande data 2014. Uppgifterna avser /14. 20Det finns dock vissa begränsningar i denna skyldighet. (Citerat i SOU 2015:97). Utbildningsutbud – förnyelse och … Dessa aktörer utgörs av vissa länsstyrelser, landsting, sam- verkansorgan samt . I fråga om kompetensför- sörjning har dessa aktörer i uppdrag att inom ramen för s.k. regionala kompetensplattformar utveckla samverkan inom kompe- tensförsörjning och utbildningsplanering.22 Enligt en studie om regionalt kompetensförsörjningsarbete är den regionala nivåns koordinerande roll inom utbildnings- och arbetsmarknadsområdet en utmaning på grund av att det formella mandatet är svagt.23 Ansvaret för att alla ungdomar ska erbjudas utbildning på nationella program ligger, som tidigare nämnts, på kommunerna. Därtill kan lokala prioriteringar och ambitioner stå i konflikt med en regional logik. Även andra faktorer kan bidra till att upprätthålla ett brett utbud När det gäller yrkesutbildningar som lokalt väljs av enbart ett fåtal elever kan möjligheten att anordna dessa enbart i form av lärlings- utbildning underlätta. Då får eleven gå alla yrkeskurser i form av arbetsplatsförlagt lärande, och andra kurser tillsammans med elever som går andra utbildningar. tog upp problematiken med att vissa utbildningar har ett mycket svagt elevunderlag, och föreslog att s.k. branschskolor inrättas för vissa utvalda yrkesutbildningar. Tanken är att den mest specialiserade delen av en utbildning skulle för- läggas till ett nationellt nav, en branschskola. Syftet är att behålla vissa utbildningar i ett lokalt utbud trots ett svagt elevunderlag.24 I budgetpropositionen aviserades att regeringen efter beredning avser att återkomma med förslag till i denna fråga.25 Teoretiskt sett skulle ett system med färre och mindre specialiserade utbildningar innebära större möjligheter att erbjuda alla eller flertalet utbildningar på så många platser i landet att de var 22Regeringskansliet: En nationell strategi för hållbar regional tillväxt och attraktionskraft –2020. 23Ramböll: Regionalt kompetensförsörjningsarbete. 2016/17:1. Utbildningsutbud – förnyelse och … reellt tillgängliga för alla eller flertalet elever. Detta skiljer sig dock avsevärt från dagens system och är inte aktuellt. 18.3.1Förnyelse och fortlöpande anpassningar Det finns en nationell struktur för att löpande hantera anpassningar av utbildningarna, när behov uppstår med anledning av exempelvis förändringar i arbetslivet eller den tekniska utvecklingen i sam- hället. Gränsen för ansvar vad gäller att identifiera och hantera förändringsbehov är dock delvis otydlig. Därtill är beslut- anderätten fördelad mellan , regeringen och . Vad gäller avnämares synpunkter på behov av förändringar och anpassningar av utbildningarna finns ett nationellt programråd för vart och ett av de tolv yrkesprogrammen. Krav på detta ingår i det nationella regelverket för gymnasieskolan. Däremot finns inte motsvarande krav när det gäller de högskoleförberedande pro- grammen. Den nationella strukturen är därmed i viss mån otydlig i fråga om ansvarsfördelning och ambitionsnivå när det gäller hur för- ändringsbehov ska hanteras. Detta innebär en risk för att de olika utvecklingsbehoven inte ses samlat och för att de inte identifieras eller hanteras på ett effektivt sätt. 18.3.2Allsidigt utbud ur ett regionalt perspektiv Det är svårt att på alla håll i landet lokalt erbjuda ungdomar ett brett och allsidigt urval av de 18 nationella programmen och de 60 inriktningarna. Bakgrunden är att elevunderlaget, tillgången till rätt lärarkompetens och kapaciteten för på vissa håll i landet är otillräckliga för att motsvara ett så stort och varierat utbud. Utvecklingen har gått i riktning mot koncentration av utbildningsutbudet till vissa geografiska områden. Det finns en mångfald av gymnasieskolor med olika huvudmän och olika förutsättningar. Det förekommer olika former av regional samverkan som syftar till att på regional nivå upprätthålla ett brett utbud. finns det faktorer som kan komplicera sådan Utbildningsutbud – förnyelse och … samverkan, t.ex. att lokala prioriteringar kan stå i konflikt med en regional logik och att det formella mandatet att planera på regional nivå är svagt. Det förekommer även andra åtgärder och idéer som syftar till att lokalt eller regionalt upprätthålla ett brett utbud av nationella program och inriktningar. 19 Ett estetiskt ämne Av utredningens uppdrag framgår att alla nationella program i gymnasieskolan bör erbjuda en bred gemensam kunskapsbas. Därför ska utredningen bl.a. analysera och föreslå hur alla nation- ella program i gymnasieskolan kan innefatta ett estetiskt ämne. I direktiven betonas att det är väsentligt att alla gymnasieelever får utveckla och använda sin fantasi och kreativitet. Det anges att estetik, kreativitet och förmåga att uttrycka sig konstnärligt är en tillgång i många yrken, och att det är väsentligt att alla ungdomar får komma i kontakt med olika kulturella uttryck och möjlighet att utveckla sina skapande talanger. Enligt utredningens direktiv var det en försämring att ämnet estetisk verksamhet togs bort i sam- band med Gy11. Regeringen bedömer att estetiska ämnen behöver ingå i en allsidig utbildning och att ett sådant ämne därför bör ingå i alla nationella program i gymnasieskolan. 19.1Estetisk verksamhet var tidigare ett kärnämne i gymnasieskolan Före Gy11 ingick en kurs i kärnämnet estetisk verksamhet i samtliga nationella program i gymnasieskolan. Det finns också en lång tradition av undervisning i estetiska ämnen i den svenska gymnasieskolan.1 ansågs utbildning i estetiska ämnen i synnerhet vara bra för allmänbildning och förfining av karaktären.2 ansågs de estetisk-praktiska ämnena viktiga i gymnasieskolan främst för att tillgodose ungdomars behov 1Lilliedahl J: Musik i (ut)bildning. Gränsdragningar och inramningar i läroplans(kon)texter för gymnasieskolan. 2Lilliedahl J: Svag kunskapsteori när estetiska ämnen försvagades. av att upprätthålla och öka sin färdighet att uttrycka sig genom musik, bild eller rörelse och för ungdomars personlighetsut- veckling.3 I En reformerad gymnasieskola slås fast att ”alla människor behöver utbildning i dessa [estetiska] ämnen; det svarar mot ett allmänt medborgerligt och mänskligt utbildningsbehov”.4 Det var dock först med gymnasiereformen som estetisk-praktisk undervisning för alla elever i gymnasieskolan kom att bli en realitet, då som kärnämnet estetisk verksamhet. Kursen estetisk verksamhet som omfattade 50 gymnasiepoäng ingick i samtliga nationella program. Ämnets mål uttrycktes enligt följande. Eleverna skall utveckla känsla för estetiska värden. Eleverna bör bli förtrogna med olika konstnärliga och estetiska uttryck och utveckla sin förmåga att kritiskt granska, tolka och fördjupa sina kulturella upplevelser. Kursen skall ge eleverna praktisk erfarenhet av ett eller flera konstnärliga uttrycksmedel. De skall få möjlighet att uppleva stimulansen av egen skapande verksamhet. Estetiskt innehåll ansågs också gynna undervisningen i andra ämnen och fick på så vis en ökad legitimitet inom gymnasieskolan.5 19.1.1Motiv för att ta bort ämnet estetisk verksamhet Utredningen som föregick Gy11 föreslog att kärnämneskursen estetisk verksamhet skulle tas bort som ett gymnasiegemensamt ämne.6 Ett argument för detta var att eleverna skulle ges möjlighet till ytterligare fördjupning inom karaktärsämnena och därmed en ökad yrkesförberedelse på yrkesprogram respektive högskole- förberedelse på högskoleförberedande program. För vissa av kärn- ämnena innebar utredningens förslag mindre utrymme på vissa program och för estetisk verksamhet att ämnet utgick helt. Motivet var att utredaren bedömde att det var viktigare att andra ämnen var obligatoriska. Det föreslogs i stället att estetiska kurser alltid skulle erbjudas som individuellt val. Utredaren överlämnade frågan om vilka dessa kurser skulle vara till fortsatta bered- 3SOU 1981:96: En reformerad gymnasieskola. 4SOU 1981:96: En reformerad gymnasieskola. 5Lilliedahl J: Musik i (ut)bildning. Gränsdragningar och inramningar i läroplans(kon)texter för gymnasieskolan. 6SOU 2008:27: – en reformerad gymnasieskola. ningsarbete men bedömde att den tidigare kärnämneskursen estetisk verksamhet inte skulle erbjudas. I läroplanen för de frivilliga skolformerna, Lpf94,7 angavs att skolan ansvarar för att varje elev som slutfört gymnasieskolan kan hämta stimulans ur estetiskt skapande och kulturella upplevelser. För att uppfylla detta mål måste skolan, enligt den tidigare nämnda utredarens uppfattning, se till att estetiska och kulturella inslag ingick i skolans verksamhet, även om det inte längre skulle finnas en obligatorisk kurs med detta syfte. Utredaren framförde ingen egentlig kritik mot ämnet estetisk verksamhet. I stället tyd- liggjordes att utredningen stod inför ett klassiskt dilemma: tid gentemot innehåll. Nuvarande utredning har inte haft tillgång till någon samman- fattande utvärdering av ämnet estetisk verksamhet. En iakttagelse utredningen har gjort är dock att det verkar ha funnits vissa problem kring estetisk verksamhet på skolorna. Den obligatoriska kursen var kort och har för utredningen beskrivits som ibland alltför öppen på ett sätt som gjorde att mycket blev möjligt inom ramen för kursen, utan tillräcklig kvalitetssäkring. Som stöd för den tidigare utredningens förslag att ta bort ämnet estetisk verksamhet lyftes bl.a. att många ämnen i skolan, i synner- het de humanistiska, är till för att stärka ett kulturellt bild- ningsideal i skolan, och det påpekades att det inte bara är när man har estetisk verksamhet på schemat som man ägnar sig åt kultur i gymnasieskolan. De estetiska ämnena skulle fortfarande ha stort utrymme i , och elever som valde till sådana ämnen i gymnasieskolan skulle få en omfattande undervisning i dem även på den nivån.8 Det inkom dock många kritiska remissynpunkter på förslaget att ta bort estetisk verksamhet.9 beklagade att estetisk 7Lpf94, SKOLFS 1994:2. 8Interpellation av , 2011/12:155. 9Sammanställning av remissyttranden över betänkandet – en reformerad gymnasieskola, U2008/2521/G; Lilliedahl J: Musik i (ut)bildning. Gränsdragningar och inramningar i läroplans(kon)texter för gymnasieskolan. verksamhet inte återfanns bland de gymnasiegemensamma ämnena. Ämnet bidrog enligt till att utveckla elevens fantasi, kreativitet och estetiska sinne och även till elevens kunskaps- utveckling. framhöll även den stora betydelse som design och musik fått för svensk tillväxt och betonade vikten av att skapa intresse för områdena. Andra remissinstanser framförde bl.a. att den estetiska verksamheten har betydelse för det samhälleliga produktionsfältet och att hög estetisk och kommunikativ kom- petens är bland de viktigaste kvalifikationerna för att arbeta med utveckling och nytänkande och för att nå ut med både budskap, tankar och produkter. Andra påpekade att ämnet gav en inblick i det svenska kulturarvet och att det är viktigt att utifrån estetiska uttrycksmedel fundera över vad det är att vara människa i av ständiga förändringar. Flera remissinstanser påtalade elevers rätt att uttrycka sig på andra sätt än genom skriftspråket. I många yttranden hänvisades också till och rådets rekom- mendation om nyckelkompetenser för livslångt lärande. Det angavs att den åttonde kompetensen – kulturell medvetenhet och kultur- ella uttrycksformer – ger uttryck för en politisk konsensus som borde avspeglas i gymnasieskolans inramning.10 Regeringen valde dock att gå på utredarens linje i sin pro- position.11 Sedan höstterminen 2011 är därför ett estetiskt ämne inte längre ett obligatoriskt inslag i de nationella programmen. 19.1.3En gymnasieskola utan estetisk verksamhet Utredningen kan konstatera att majoriteten av gymnasieung- domarna får mindre estetisk kunskap i gymnasieskolan än före Gy11. I läroplanen för gymnasieskolan anges visserligen att det är skolans ansvar att varje elev kan dels söka sig till litteratur och övrigt kulturutbud som en källa till kunskap, självinsikt och glädje, dels hämta stimulans ur kulturella upplevelser och utveckla känsla för estetiska värden. Skolan ska i utbildningen nyttja kontakter med det omgivande samhället och dess kulturliv. Det innebär att ett estetiskt perspektiv bör ingå i all gymnasieutbild- 10Europaparlamentets och rådets rekommendation av om nyckel- kompetenser för livslångt lärande (2006/962/EG), 2006. 2008/09:199. ning, oavsett utbildningsinriktning. Enligt diskussioner i utred- ningens referens- och fokusgrupper är det dock ibland svårt att få genomslag för ett sådant perspektiv i utbildningarna. Detta kan bero på olika saker, t.ex. svårigheter att få till stånd ämnes- samverkan eller att all undervisning i estetiska ämnen i vissa kommuner har förlagts till en enskild skola medan övriga skolor kan sakna sådan lärarkompetens. Det har påpekats för utredningen att om läroplanens estetiska perspektiv implementerades fullt ut så skulle det bidra till gymnasieskolans breda bildningsuppdrag, och ett obligatoriskt estetiskt ämne skulle då kanske upplevas som överflödigt. Alla elever på nationella program har rätt att läsa minst en kurs i ett estetiskt ämne inom ramen för det individuella valet.12 Eftersom många kurser i Gy11 omfattar 100 gymnasiepoäng får elever som väljer en sådan kurs i ett estetiskt ämne troligen mer utbildning i ämnet än de elever som tidigare läste den obligatoriska kursen estetisk verksamhet om 50 poäng. De estetiska kurserna konkurrerar dock med andra kurser inom ramen för det individ- uella valet, och enligt uppgifter till utredningen väljs estetiska kurser ofta bort till förmån för kurser som ger meritpoäng, främst på högskoleförberedande program. På yrkesprogram verkar estetiska kurser väljas bort till förmån för kurser som leder till grundläggande behörighet och fördjupande yrkeskurser. Detta är bl.a. i linje med regeringens intention att fler elever ska välja kurser som ger meritpoäng, men det minskar elevers intresse för att välja de estetiska ämnena. Företrädare för estetiska ämnen lyfter fram detta som ett stort problem. Estetiska programmet erbjuder en möjlighet att läsa många estetiska kurser. Andelen elever på estetiska programmet minskar dock. Andra program än det estetiska programmet kan också sägas ha en estetisk karaktär, t.ex. hantverksprogrammet. Många yrkes- ämnen innehåller estetiska inslag och perspektiv. Dessutom finns en möjlighet för skolor att ansöka om en s.k. särskild variant inom det estetiska området,13 dvs. en utbildning inom ett nationellt program där hela eller delar av det sammantagna utrymmet för en nationell inriktning och för programfördjupning på ett nationellt 124 kap. 7 § gymnasieförordningen. 135 kap. 1 § och 3 § gymnasieförordningen. program kan avvika från vad som annars gäller. Det kan innebära t.ex. inslag av estetiska kurser även på andra högskoleförberedande program. Estetiska särskilda varianter har varit särskilt vanliga när det gäller musik men har breddats mot fler estetiska uttryck och är relativt vanligt förekommande. Utöver ovan nämnda möjligheter kan skolor ibland också erbjuda estetiska kurser inom programfördjupningen och det före- kommer att elever läser estetiska kurser som utökat program. Enligt vad som framkommit i utredningens samråd har dock skolornas utbud av estetiska kurser på många håll minskat jämfört med före Gy11 och elever tycks som nämnts i minskande utsträck- ning välja sådana kurser. Teaterföreställningar, musikfram- trädanden och utställningar skapade av eleverna själva har i vissa fall försvunnit från skolorna. Skolavslutningar innehåller allt mer sällan musik och körframträdanden, och luciatåg har blivit svårare att genomföra utan en musiklärare på skolan. Skolmiljön anses i vissa fall ha blivit tystare och mindre rik i och med borttagandet av estetisk verksamhet som obligatorisk kurs. 19.2Vikten av estetiska ämnen för kreativitet och bildning