sou · H4B389 · 2016-12-15 00:00:00 — På samma sätt har reformer som syftat till att ge individen rättigheter och skyldigheter inneburit att viktiga institutioner utvecklats i takt med industrisamhällets framväxt, förutsättningar och värderingar. Dessa reformer har t.ex. varit införandet av allmän rösträtt (1921), införandet av första semesterlagen (1938), införandet av allmänt barnbidrag (1948), att religionsfriheten träder i kraft (1951) och avskaffandet av sambeskattningen (1971). Inte minst har uttolkningen av värden utvecklats utifrån det industrialiserade samhällets villkor och behov, vilket har legat till grund för hur man har utformat modeller och lösningar för att skapa mer likvärdiga och jämlika villkor för individen och förutsättningar för demokrati. Det sociala kontraktet med ekonomisk trygghet vid arbetslöshet och lågkonjunkturer är ett exempel på detta. Sjukvårdssystemet med rätt till vård och omsorg oavsett ekonomiska förutsättningar och vårt skattesystem är andra exempel. Industrisamhällets värderingar och de olika lösningar som var möjliga då utgör också grunden för utvecklingen av statsförvaltningen och dess åtaganden. Även de former för statliga incitament som finns för att främja en, ur ett samhällsperspektiv, önskvärd utveckling baseras på denna tidsepoks förutsättningar. De teorier för analys av individ och samhälle som präglat förståelsen för människans villkor och vad staten kan och bör göra växte också fram utifrån de genomgripande förändringar som industrisamhället innebar. Behovet av att bättre förstå och förklara människan och samhället ökade, vilket gjorde att nya angreppssätt utvecklades. teori om historisk materialism och analysmodell med idealtyper är exempel på detta. har således ekonomin, politiken, näringslivet, demokratiprocesser, civilsamhället och individer haft sin grund i det industriella samhällets förutsättningar, behov och möjligheter samt dess risker och utmaningar. Ur dessa har de institutioner och strukturer, de modeller och processer, villkor och lagstiftning som vi har sprungit fram. Det är alltså under en ganska , historiskt sett, som de institutioner, som vi tar för givna, har vuxit fram. Vi står nu inför liknande genomgripande förändringar av samhället till följd av digitaliseringen. Industrisamhället behov av kunskap och kompetens ledde till framväxten av utbildningsväsendet Det fanns omfattande behov av kunskap och kompetens till följd av övergången till industrisamhället, vilket påverkade utvecklingen inom utbildningsväsendet. Framför allt var det angeläget att fler fick gå i skola och få baskunskaper som att läsa, skriva och räkna. Även undervisning för fostran till medborgare och i syfte att stärka sammanhållningen inom nationalstaten var i fokus.10 I innebar framväxten av industrisamhället också en kontinuerlig demokratisering i samhället, vilket förutsatte att människor hade tillgång till information och möjlighet att sätta sig in i samhälleliga och politiska frågor. Detta skapade behov av såväl en längre skolgång för alla som ett mer omfattande innehåll. var skolans roll för att skapa likvärdiga förutsättningar, rättigheter och skyldigheter för medborgarna central vilket fick sitt uttryck i att alla, så långt som möjligt, skulle gå i samma skolor och få möjlighet att utveckla likvärdiga kunskaper. För att säkerställa att alla barn fick kunskap beslutade att införa en allmän obligatorisk fyraårig grundläggande folkskola i och utbyggnaden av skolväsendet började.11 var folkskolan 6-årig och först blev den 7-årig. Den 9-åriga infördes och blev obligatorisk för alla. Gymnasieskolan infördes och ersatte skolformerna gymnasium, fackskola och yrkesskola.12 Även om gymnasieskolan är en frivillig skolform så går så gott som alla ungdomar i gymnasiet. 10Richardson, (2010). Svensk utbildningshistoria: skola och samhälle förr och (8:e rev. uppl.). 11Det går inte att ge en rättvis bild av den mångfacetterade och komplicerade framväxten av det svenska skolväsendet i denna text. Beskrivningarna baserar sig på statens beslut och införandet av olika skolreformer. 12http://./uppslagsverk//lång/gymnasieskola (Hämtad ) Den högre utbildningens utveckling är överväldigande och är ett tydligt exempel på hur omfattningen av utbildning har ökat. Från att det fanns ett fåtal universitet och tekniska högskolor13 till att det finns närmare trettio högskolor och universitet. Kvinnor fick tillträde till högre utbildning först . Det var länge ett fåtal som studerade inom högre utbildning, cirka 6 000 stycken (582 kvinnor och 5319 män) år 192014, till att antalet studerande inom högre utbildning pendlat mellan 350 000–425 000.15 Andelen kvinnor och män bland studenterna har legat på ungefär samma nivå under läsåren 2002/03–2012/13, på kvinnor och män.16 Utbildningsnivån har ökat mycket . /92 har antalet examinerade vid högskola mer än fördubblats till 2014/15, från 31 600 till 67 900 personer. Antalet examina har ökat ännu mer, från 32 100 till 80 900.17 har läst vidare efter gymnasieskolan, varav (25–) , de är s.k. högutbildade. Det är fler som är högutbildade, , än lågutbildade, 12 procent.18 var det som var lågutbildade, dvs. som inte hade utbildat sig vidare efter grundskola eller folkskola, medan var högutbildade.19 13Uppsala universitet, och Tekniska högskolan i (tidigare tekniska institutet). 14Statistisk årsbok för /SCB – . – : , 1914-. – (officiella statistik) Volymbeteckning: . 1(1914)- (SOS)%201914- /Statistisk-arsbok-for-Sverige-1920.pdf (Hämtad ). 15http:///sv_/Hitta-statistik/Statistik-efter-amne/Utbildning-och- forskning/Hogskolevasende/Studenter-och-examinerade-i-hogskoleutbildning-pa- grundniva-och-avancerad-niva/74409/74416/Registrerade-studenter/76753/ 16SCB (2016), Utbildningsstatistisk årsbok 2015. statistik-efter-amne/utbildning-och-forskning/befolkningens-utbildning/utbildningsstatistisk- arsbok /64475/64482/behallare-for-press/379597/(Hämtad ). 17UKÄ (2016), Universitet och högskolor, Årsrapport . 18Därutöver har eftergymnasial utbildning kortare än och har gymnasieutbildning. 19SCB (2015), Befolkningens utbildning . sverige-i-siffror/utbildning-jobb-och-pengar/befolkningens-utbildning/ (Hämtad ). 4.2.3Digitaliseringens utmärkande egenskaper och förutsättningar När vi nu befinner oss i en transformation till det digitala samhället är det värdefullt att identifiera de särskilda egenskaper som digitaliseringen har och vilka förutsättningar och förändrade villkor det digitala innebär för att kunna använda möjligheterna, identifiera utmaningarna och minimera riskerna. Vilka är då det digitala samhällets nya eller unika förutsättningar och villkor? De särskilda egenskaper som digitaliseringen har och som skiljer sig från industrisamhällets egenskaper är: •Allt som är digitalt genererar data. Individer, offentliga verksamheter, företag och även saker är uppkopplade till internet lämnar ifrån sig spår i form av data om bl.a. position, aktivitet, interaktion och respons. Verksamheter samlar också in uppgifter om sina kunder/användare, sin organisation och sina processer. •Skalbarhet är digitaliseringens rationalitet. När digitala lösningar som fungerar för olika behov och tjänster väl är utvecklade så kan de skalas upp i mycket stor omfattning. Det bidrar till att stor spridning och bred användning av lösningarna till låg kostnad blir möjlig. Det här innebär också att monopol- och oligopolförhållanden kan uppstå, med de negativa konsekvenser som följer av detta. •Digitaliseringen utvecklas exponentiellt. Särskilt kännetecknande för den digitala tekniken är hastigheten på utvecklingen. Utvecklingstakten är exponentiell. Informations- och kommunikationstekniken utvecklas kontinuerligt och snabbt med högre prestanda, nya användningsområden och funktioner. •Nätverk är organisationsformen i det digitala samhället. Digitaliseringen möjliggör nya former att organisera verksamheter i nätverk och att människor samarbetar på nya sätt, vilket bl.a. får till följd att sektorsgränser suddas ut och att nya affärsmodeller utvecklas. Dessa egenskaper gör att förutsättningar och villkor förändras för staten, företag, offentliga verksamheter, individer etc. Några sådana omvälvande förändringar är: •Stora mängder data kan analyseras, struktureras och användas för att göra helt nya saker och att göra de saker vi tidigare gjort på nya sätt. Analys av stora datamängder ger möjligheter till att öka effektivitet och kvalitet i offentliga verksamheter. •Digitaliseringen innebär att användaren (individer, verksamheter, företag) är utgångspunkt för att identifiera utvecklingsbehov och att innovation sker i samarbete med användarna. Utvecklingsarbete och innovationer förutsätter processer där medarbetare, utvecklare av nya tjänster och personer med nödvändiga kompetenser arbetar stegvis och i piloter, ofta tillsammans med användare. Dessa lösningar kan sedan skalas upp och användas brett. •Digitaliseringen möjliggör och leder till ökad individualisering. Data ger en fördjupad kunskap om individuella behov och möjligheter att möta dessa, vilket kommer kunna ge en högre kvalitet och effektivitet även i offentliga åtaganden. •Betydelsen av tid och plats förändras. Eftersom tillgängligheten till allt på nätet är stor och snabb så förändras betydelsen av tid och plats. Det innebär att information om saker, skeenden, personer, företag etc. går att användas för kunskap, kontakt, kommunikation och interaktion när du vill, var du vill. Detta påverkar människors förväntningar på hur såväl privata som offentliga tjänster ska levereras. •Digitaliseringen ger en ökad internationalisering genom att vi snabbt får kontakt med och är del av utvecklingen i omvärlden. Som individer är vi medvetna om vilka tjänster staten erbjuder i andra länder, och förväntar oss samma tjänster i , t.ex. vad gäller behandlingar av olika sjukdomstillstånd. Likaså har vi tillgång till utbildningar som ges digitalt, men produceras i andra länder. Företag verkar i en ökad internationell konkurrens som digitaliseringen ger möjligheter att nå den globala marknaden även för små företag. Sammanfattningsvis kommer digitaliseringens transformerande kraft utmana de uppfattningar som vuxit fram industrialisering om vad det statliga/offentliga åtagandet bör vara och vad som är rättvist och jämlikt. Den kommer påverka vad individer förväntar sig att staten ska göra och vad staten faktiskt kan göra. tidigare bedömningar av strategiska områden och förslag kvarstår har under de som arbetet bedrivits följt utveckling mot det it-politiska målet20, utrett och analyserat omvärldsutvecklingen och fört fram totalt 28 enskilda förslag för att ska nå det it-politiska målet. var utredningens uppdrag att göra en omvärldsanalys och att utifrån den identifiera strategiska områden för den framtida digitaliseringspolitiken. De bedömningar, slutsatser och förslag som presenteras i Digitaliseringens transformerande kraft – vägval för framtiden, SOU 2015:91, kvarstår. Utredningen har föreslagit områden som är strategiska för staten och på den nationella nivån. De sex strategiska horisontella områdena är21: 1.Kontinuerligt statligt engagemang för att främja digitaliseringen i samhället, 2.Regelverk som fungerar i och för den digitala omställningen, 3.Kompetens för det digitala samhället, 4.Infrastruktur för att främja digitaliseringen, 5.Datadriven innovation för tillväxt och välfärd, samt 6.Säkerhet och integritet i den digital tid. 20Det it-politiska målet är att ska vara bäst i världen på att använda digitaliseringens möjligheter. 21För en utförligare beskrivning av de strategiska områdena se bilaga 7 eller (2015) Digitaliseringens transformerande kraft – vägval för framtiden, SOU 2015:91. Dessa strategiska områden är också framtagna i syfte att fungera på olika nivåer i det offentliga styrsystemet, dvs. även inom landsting och kommuner. De syftar också till att fungera samlande för digitaliseringen i hela samhället eftersom de tydliggör inriktningen på den nationella nivån. har kommissionen haft i uppdrag att sammanställa och fördjupa kunskapen och förståelsen för digitaliseringens effekter på individ och samhälle. Kunskapsuppbyggnaden har koncentrerats till fyra områden: det datadrivna samhället, det sociala kontraktet i en digital tid, digitalisering för hållbart klimat och den högre utbildningens roll i en digital tid.22 I tider av genomgripande förändringar är det särskilt angeläget att bygga upp bred kunskap om utvecklingen genom att lyfta fram och tydliggöra skilda perspektiv och aspekter på olika områden. fokuserade på behoven inom it i skolan och på individens behov av digital kompetens i privatliv, samhällsliv, utbildning och arbetsliv.23 De bedömningar och förslag som förs fram i dessa delbetänkanden kvarstår. samtliga förslag presenteras under respektive strategiskt område i bilaga 6. 4.4Identifierade behov från kunskapsuppbyggnaden Kunskapsuppbyggnaden har varit omfattande.24 Fyra temarapporter har publicerats, vilka innefattar 18 artiklar av 21 skribenter.25 Underlagen har gett en bred och omfångsrik bild av digitaliseringens effekter på individ och samhälle. Några behov framstår som särskilt angelägna att lyfta fram i detta slutbetänkande. 22Se sammanfattning i kapitel 3. Fyra temarapporter har publicerats. Samtliga temarapporter finns publicerade i (2016), Digitaliseringens effekter på individ och samhälle, SOU 2016:85. (2014), En digital agenda i människans tjänst – En ljusnande framtid kan bli vår, SOU 2014:13. (2015), Gör – digital kompetens, SOU 2015:28. 24Kansliet har tagit del av en stor mängd rapporter, forskning och haft många möten med relevanta personer och aktörer såväl nationellt som internationellt. 25Se kapitel 3. Se även (2016), Digitaliseringens effekter på individ och samhälle – fyra temarapporter, SOU 2016:85 där samtliga temarapporter presenteras. 4.4.1Det statliga främjandet behöver vara stabilt, kontinuerligt och iterativt Ett kontinuerligt statligt engagemang behövs för att främja digitaliseringen i samhället såväl för att öka förståelsen för utvecklingen och digitaliseringens effekter, som för att utveckla nya arbetsformer, såsom iterativa arbetssätt, och för att införa nya verktyg och tjänster. Arbetet bör innefatta att kontinuerligt bidra och bjuda in till kunskapsbaserade samtal, dialoger och debatter i samhället, liksom att finansiera och utveckla nationella testbäddar inom områden med särskilt stort samhällsintresse, samt att underlätta och främja skapande av policylabs26 och pilotprojekt. 4.4.2Den offentliga förvaltningens digitalisering är nyckeln för att nå det it-politiska målet har i uppdrag att verka för det it-poli- tiska målet – att ska vara bäst i världen på att använda digitaliseringens möjligheter.27 Utifrån olika index som mäter länders grad av digitalisering är det tydligt att placerar sig högt upp i olika rankningar, men att andra länder nu hinner ikapp oss och att vi behöver agera snabbt för att kunna följa med i utvecklingen och tillhöra de länder som är bäst på att använda digitaliseringens möjligheter. Ett område som måste förbättras är den offentliga förvaltningens digitalisering. Det krävs ökad samverkan mellan organisationer, en högre grad av automatisering i processer och en förbättrad informationsförsörjning inom hela den offentliga sektorn. En tydlig riktning för politiken för det offentligas digitalisering kan vända stagnerande trend. har regeringen tagit flera initiativ och gett uppdrag till olika myndigheter för att utveckla e-förvaltningen, exempelvis i form av satsningen på Digitalt först och de olika satsningar som Kommuner och Landsting gör efter överenskommelsen 26Policylabs – projekt i verkliga miljöer och i människors vardag där nya tjänster kan testas av användarna under kontrollerade former. 27Se för åren 2012, 2014,2015 och 2016. Se bilaga 1–4. med regeringen.28 har också fått två omfattande regeringsuppdrag för att ge stöd till regeringens satsning på e-förvaltning samt att följa, samordna och analysera hur myndigheterna tar tillvara digitaliseringens möjligheter.29 4.4.3Öppna data och standarder för data är nödvändig infrastruktur i en digital tid Data är i centrum för digitaliseringens möjligheter. Det behöver säkerställas att data kan användas för att ge högre kvalitet och effektivitet genom innovation och nya tjänster. En viktig del i infrastrukturen är kombinationen av öppna data och standarder som gör att data kan flöda mellan olika system. Med digitaliseringen följer också ett ökat beroende av en tillgänglig och säker infrastruktur som möjliggör ett effektivt informationsutbyte. För att åstadkomma detta behövs en tydlig styrning och ett samlat förvaltningsgemensamt grepp kring de standarder och tekniska lösningar som ska gälla. Det krävs även involvering av näringslivet för att utveckla framtidens digitala möten och hitta de bästa digitala lösningarna med utgångspunkt i öppna API:er (Application Programming Interface), öppna data, öppna standarder och öppen programvara. Ökade incitament för företag att investera och utveckla ny teknik driver på innovation och stärker digitala utveckling. Interoperabilitet blir ett nödvändigt villkor. Interoperabilitet är förmågan hos olika system att fungera tillsammans och kunna kommunicera med varandra.30 Det förutsätter att man använder gemensamma standarder för hur data struktureras och tillgängliggörs. Data kan vara öppen i olika grad för olika aktörer, men för att data ska kunna flöda mellan olika system behöver såväl semantik som teknisk tillgänglighet fungera på samma sätt. 28http:///pressmeddelanden/2015/10/nu-digitaliserar-vi-det-offentliga- /. rige.7387.html (Hämtad ). 29Regeringsbeslut , N2015/3210/EF och Regeringsbeslut , N2016/01642/EF. 30https://sv.wikipedia.org/wiki/Interoperabilitet. (Hämtad ). Staten behöver säkerställa införandet och etablerandet av öppna tjänsteplattformar och främja utveckling och användning av gemensamma standarder inom offentlig verksamhet. Gemensamma standarder är lösningen för att nyttja digitaliseringens möjligheter. Processer för arbetet med standarder behöver vara transparenta och inkludera små- och medelstora företag. Utvecklandet och införandet av ett nationellt e-id utgör också en central del i en fungerande infrastruktur. 4.4.4Det livslånga lärandet måste göras möjligt Satsningar på skola, utbildning och kontinuerlig kompetensutveckling är avgörande för en framgångsrik omställning till det digitala samhället. Utredningen menar att en mångfald av möjligheter behöver finnas för den enskilde individen att själv ta ansvar för sin kompetensutveckling, även medan denne är yrkesverksam. På samma sätt behöver de behov av kompetens som arbetsmarknaden har, både inom offentliga verksamheter och i näringslivet, kunna mötas genom en mångfald av olika lösningar. Kommissionen menar att det finns flera exempel på vad som kan göras för att möjliggöra det livslånga lärandet. Arbetsmarknadens parter är centrala aktörer för att finna nya modeller och lösningar. Studiemedelssystemet bör utvecklas för att fungera i det digitala samhället, kanske med en möjlighet till en andra omgång finansiellt stöd senare i livet. Det skulle exempelvis kunna ske genom att det är möjligt att ”tjäna in” nya terminer under arbetslivets gång. Man skulle kunna undersöka och utveckla former för att införa en möjlighet för enskilda individer att kunna delta i/köpa uppdragsutbildning. presenterade Utredningen om individuellt kompetenssparande (SOU 2000:51) ett förslag med konkreta modeller för att möjliggöra kontinuerlig kompetensutveckling för vuxna genom incitament för individuellt kompetenssparande.31 Ett annat angeläget område för att utveckla vuxnas kompetensutveckling är att se över möjligheterna att förstärka och utveckla uppdragsutbildning vid universitet och högskolor. Detta bör ske genom 31 Utredningen om individuellt kompetenssparande (2000) Individuellt Kompetenssparande, IKS – en stimulans för det livslånga lärandet, SOU 2000:51. contentassets/af1a641a0c444bdba0ca70c45e2fd83d/del-a (Hämtad ). ett systematiskt, kontinuerligt och fördjupat samarbete mellan högskola och arbetsliv. 4.4.5En nationell strategi för högskolans digitalisering behövs Universitetens roll i och för det digitala samhället behöver tydliggöras, prioriteras och tillföras resurser. Om inte universiteten förmår att möta den utveckling som digitaliseringen för med sig finns det en risk att andra instanser med betydligt större resurser och produktionskompetens kommer att ta över förpackningen av vetenskaplig kunskap. Universitetens roll reduceras då till att verifiera och certifiera uppnådda kvalifikationer på ett trovärdigt och kvalitetssäkrande sätt. Det innebär stora risker. Om universiteten förlorar uppdragen av kunskapsförmedling inom grundutbildningen riskerar de också att förlora attraktivitet för forskare och forskning. Det krävs en nära koppling till grundutbildningen för att bygga en kompetent ledande forskningsorganisation som är internationellt attraktiv. En strategi behövs för att arbetet ska få en tydlig riktning och att ambitionerna och åtgärderna kan följas upp och utvärderas. menar att staten behöver ta ett ansvar för att främja och påskynda digitaliseringen i högre utbildning. Högskolan behöver säkerställa utvecklingen av digital kompetens i alla utbildningar, oavsett ämnesområde, eftersom alla yrken kommer att behöva förhålla sig till och använda digitala verktyg och påverkas av de förändrade förutsättningar och möjligheter som digitaliseringen ger. Det är också av stor vikt att universiteten i större utsträckning göra sitt utbildningsutbud relevant och utformat för såväl yrkesverksamma som för personer som står utanför arbetsmarknaden. De stora, och inom vissa sektorer disruptiva, förändringar som utvecklingen medför på arbetsmarknaden och av efterfrågade kompetenser, innebär att universiteten bör bli mer uppmärksamma på arbetsmarknadens behov och möjligheter. Det kan exempelvis ske genom att näringslivet och offentliga arbetsgivare engageras i utvecklingen av utbildningsprogram. 4.4.6Den personliga integriteten behöver uttolkas och värderas i relation till det digitala samhällets möjligheter Den personliga integriteten handlar om rätten till en privat sfär. Det handlar om den enskildes rätt till privata tankar och förtrolig kommunikation med andra samt den enskildes möjligheter att själv avgöra vem som i olika sammanhang ska få ta del av uppgifter som rör denne.32 Digitaliseringen handlar till avgörande delar om att data om och från individer ökar och används såväl för att höja effektiviteten och därmed minska kostnader som för att öka kvaliteten genom mer individualiserade tjänster och erbjudanden från olika privata och ideella aktörer samt från det offentliga. Datadriven innovation för tillväxt och välfärd är ett område som växer i betydelse. Innovation är också en förutsättning för att näringsliv och ekonomin ska klara sig väl i den globala konkurrensen. För många företag och offentliga aktörer är bearbetning och analys av stora datamängder viktiga medel för att utveckla ny kunskap, främja innovation och skapa ekonomiska värden. Digitaliseringens möjligheter innebär stora utmaningar och väcker många frågor kring hur den personliga integriteten kan säkras i ett digitalt samhälle och hur de nyttor som det datadrivna innebär kan användas, såväl från statens sida som hos företag. anser att det finns ett stort och brådskande behov av att staten initierar en bred debatt om digitaliseringens möjligheter och risker i förhållande till den personliga integritet så att de lösningar som växer fram är sådana som individer i samhället ställer sig bakom. Staten bör också främja olika insatser för att säkerställa transparens för den enskilde kring användning av dennes data. Ett sådant initiativ kan vara att initiera utvecklandet av tjänster som gör att enskilda individer kan orientera sig kring och testa den egna integriteten i olika appar m.m. – en sorts tjänst för integritetskoll.