sou · H4B351 · 2016-08-17 00:00:00 — Arbetsgivaren har således att se över dels om det i avtalet om tjänstepension förekommer sådana villkor som information ska lämnas om, dels om sådan information som blir aktuell utifrån pensionsavtalet lämnas av annan för att därigenom kunna bedöma om informationen kommer att tillhandahålls på annat sätt. Vi bedömer därmed att det är en mindre del av arbetsgivarna som kommer att träffas av lagens informationsbestämmelser. Eftersom informationen dessutom ska lämnas först på begäran är det vår uppfattning att informationsskyldigheten inte kommer att medföra mer än obetydligt ökade kostnader för arbetsgivaren. För en arbetsgivare som inskränker rättigheter enligt lagen kan lagförslaget medföra ökade kostnader bland annat i samband med en eventuell tvist. Staten i egenskap av arbetsgivare kommer behöva ändra förordningen (1984:1042) om pensionsvillkor för icke-svenska medborgare som är lokalanställda vid svenska utlandsmyndigheter. Eftersom förordningen var avsedd att bli föremål för en översyn av andra skäl än direktivet, är det osäkert om kostnaderna på grund av en översyn är att hänföra till utredningens förslag. Oavsett måste dessa kostnader bedömas försumbara. Vi föreslår även en särskild reglering för SPV beträffande informationsgivning för förordningsreglerad tjänstepension. Eftersom verket har uppgivit att det tillhandahåller aktuell information om sådan begärs, och det inte finns anledning att tro att den föreslagna regleringen kommer att medföra betydligt fler förfrågningar, bedöms en reglering inte medföra några direkta ökade kostnader för verket. Några tydliga faktiska konsekvenser för majoriteten av arbetstagarna framgår inte . Förslagen bedöms inte ge svenska arbetstagare pensionsrättigheter i högre grad än . Den föreslagna lagen ger dock arbetstagare, som inte ges information till bland annat värdet av intjänade pensionsrättigheter, rätt till sådan information. Den föreslagna lagen tillförsäkrar även att det vid framtida tjänstepensionsavtal inte uppställs villkor eller att intjänade pensionsrättigheter behandlas på sätt som är till nackdel för arbetstagaren. Vi bedömer att våra förslag i huvudsak inte får några sådana konsekvenser som anges i 15 § kommittéförordningen som ska redovisas i betänkandet, det vill säga konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Vad gäller små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företag, är tänkbart att små företag på mindre orter har större skäl att uppställa vissa villkor för arbetstagarens intjänande av tjänstepensionen, i syfte att motivera en värdefull arbetstagare att stanna kvar i anställningen. Eftersom det emellertid framkommit att arbetsgivare i normalt sett inte uppställer tidsvillkor eller åldersvillkor överstigande de tillåtna gränserna i direktivet ser vi inte några tydliga konsekvenser av förslagen för små företag. 12.2.4Särskilt om konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män Vi ser inte några tydliga konsekvenser av förslagen för jämställdheten mellan kvinnor och män. Förhållandena på den svenska arbetsmarknaden och avsaknaden av villkor för intjänande i befintliga avtal som står i strid med direktivet, gör att den föreslagna lagen inte kommer att påverka arbetstagarnas pensionsrättigheter och ger inte några konsekvenser för jämställdheten. Den föreslagna lagen omfattar villkor med betydelse för enskilda individer. Det i sig betyder att förslagen skulle kunna ha konsekvenser för jämställdheten. Till exempel har vid implementeringen av direktivet sänkt åldern för att få rätt till ackumulerade pensionsrättigheter från till . Därvid har angetts att ändringarna i den tyska lagstiftningen har positiva effekter för jämställdheten eftersom ändringen framför allt kommer unga kvinnor tillgodo, som slutar anställningen i tidig ålder för att vara hemma med barnen, och får pensionsrättigheter de annars inte skulle ha fått. I förekommer inte villkor om ålderskrav för att få rätt till ackumulerade pensionsrättigheter i någon utsträckning. Dessutom är inte heller övriga förhållanden jämförbara med . Exemplet är således inte relevant för svenska förhållanden men visar att ändringar till följd av direktivet under andra förhållanden hade kunnat få direkta konsekvenser för jämställdheten. Utredningen har övervägt om ett lagförslag endast borde omfatta avgående arbetstagare men inte funnit skäl för ett sådant förslag. Vi har därmed inte haft anledning att utreda om avgående arbetstagare i högre grad utgörs av män än kvinnor, med följden att ett högre antal kvinnor än män (eller det motsatta) skulle utestängas från de rättigheter som framgår av ett sådant förslag. De förslag utredningen lägger fram gäller lika för alla arbetstagare som har rätt till tjänstepension och är därmed könsneutrala. 12.2.5Bedömningen av om regleringen överensstämmer med eller går utöver skyldigheter som medlem i EU Vi har i vårt arbete eftersträvat att finna lösningar och lämna förslag som överensstämmer med de krav som framgår av direktivet. Vår bedömning är att vi inte går utöver vad direktivet kräver utom i ett avseende, vilket vi även har haft i uppdrag att överväga enligt kommittédirektiven, nämligen att lagförslaget omfattar samtliga arbetstagare i stället för enbart avgående arbetstagare. Endast de senare omfattas av direktivet. 12.2.6Utredningens förslag i förhållande till internationella åtaganden Vid bedömningen av utredningens förslag i förhållande till internationella åtaganden framstår i första hand sociala stadga och konventioner (nr 87, nr 98, nr 154) som relevanta. Enligt dessa ska åtgärder som vidtas främja kollektiva förhandlingar och främja förfarandet för förlikning och frivillig skiljedom i arbetstvister. I avsaknad av generell lagstiftning om villkor för tjänstepensioner har vi förslagit en lag om bestämmelser för intjänande och bevarande av tjänstepension för att tillförsäkra arbetstagare de rättigheter som framgår av direktivet. Lagförslaget ger arbetsmarknadens parter utrymme att avtala om avvikande bestämmelser under förutsättning att avtalet respekterar det skydd för arbetstagare och deras fria rörlighet som avses i direktiv /50/EU. Eftersom direktivet endast omfattar avgående arbetstagare gäller angivna förutsättning inte övriga arbetstagare. Lagförslaget möjliggör således avvikelser i kollektivavtal för alla arbetstagare. I den mån det kan anses att den kollektiva förhandlingsrätten begränsas såvitt avser avgående arbetstagare gäller detta bestämmelser till skydd för avgående arbetstagares rättigheter. Lagförslaget anger att mål om tillämpningen av lagen ska, i den mån tvisten avser förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare, handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister (LRA). Enligt LRA får tvist som ska handläggas enligt lagen i stället genom avtal hänskjutas till avgörande av skiljemän. Utredningen gör utifrån angivna förhållanden bedömningen att lagförslaget inte står i strid med aktuella internationella åtaganden. 12.2.7Vilka blir effekterna om lagen inte införs? Om den föreslagna lagen inte införs tillförsäkras inte arbetstagare som omfattas av direktivet de rättigheter som direktivet föreskriver och uppfyller inte sin skyldighet att implementera det aktuella direktivet. Eftersom våra förslag går utöver vad direktivet kräver är det dock möjligt att endast införa en reglering för avgående arbetstagare och ändå uppfylla direktivet. En sådan reglering är dock inte något vi bedömt ändamålsenligt. 12.2.8Tidpunkten för ikraftträdande och informationsinsatser Direktivet ska enligt artikel 8 införlivas i svensk rätt , vilket innebär att den föreslagna lagen måste träda i kraft senast samma datum. Vi föreslår, som framgår av avsnitt 12.1, att lagen bör träda i kraft . Vi ser inte skäl att tidigarelägga tidpunkten för ikraftträdandet i någon del. Det finns skäl att anta att arbetsmarknadens parter kommer att ta på sig en aktiv roll när det gäller att informera arbetsgivare och arbetstagare om den nya regleringen. Några särskilda informationsinsatser bedöms därför inte nödvändiga. 13.1Förslaget till lag om villkor för intjänande och bevarande av tjänstepension Denna lag har till ändamål att tillförsäkra arbetstagare och deras efterlevande vissa rättigheter gentemot arbetsgivare vid avtal om tjänstepension. Paragrafen anger att lagens syfte är att tillförsäkra arbetstagare vissa rättigheter när arbetstagaren får en rätt till tjänstepension. Dessa rättigheter avser villkor för intjänande och bevarande av tjänstepension, samt rätten till information. I paragrafen anges att lagen är tillämplig vid avtal om tjänstepension. Avtal om tjänstepension ingås mellan å ena sidan arbetsgivare eller arbetsgivarorganisation och å andra sidan arbetstagare eller arbetstagarorganisation. Lagen gäller således inte förhållandet mellan exempelvis en arbetstagare och en försäkringsgivare. Genom lagen införlivas bestämmelserna i och rådets direktiv /50/EU av . Direktivet omfattar i huvudsak arbetstagare som flyttar till en annan medlemsstat. Lagens bestämmelser tillförsäkrar dock även arbetstagare inom motsvarande rättigheter. Detta utgör en utvidgning i förhållande till direktivet. Lagen tillämpas på tjänstepension som är avsedd att betalas ut med anledning av uppnådd pensionsålder (ålderspension) samt, såvitt gäller 12 §, vilande efterlevandepension. Paragrafen omhändertar delar av direktivets artikel 2 om tillämpningsområdet. Den behandlas i avsnitt 11.6. Lagen omfattar tjänstepension som är avsedd att betalas ut med anledning av uppnådd pensionsålder i enlighet med tillämpligt avtal. Lagen omfattar inte andra förmåner som kan förekomma i avtal om tjänstepension, till exempel sjukpension. Lagen omfattar dock i vissa delar även villkor för vilande efterlevandepension. Begreppet vilande efterlevandepension definieras i 4 §. Ett avtal som inskränker en rättighet enligt denna lag är utan verkan i den delen. Genom ett kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation får avvikelser göras från 5–9 §§ under förutsättning att avtalet respekterar det skydd för arbetstagare och deras fria rörlighet som avses i och rådets direktiv /50/EU av om minimikrav för ökad rörlighet mellan medlemsstaterna för arbetstagare genom förbättrade villkor för intjänande och bevarande av kompletterande pensionsrättigheter, i den ursprungliga lydelsen. Av paragrafen framgår att lagens bestämmelser är tvingande. I paragrafens andra stycke klargörs att det är möjligt att göra avsteg från bestämmelserna i 5–9 §§. Stycket utgör en tillämpning av undantagsbestämmelserna i direktivets artiklar 4.2 och 5.4. En förutsättning för att en avvikelse ska vara tillåten är dock att avtalet respekterar det skydd för arbetstagare och deras fria rörlighet som följer av direktiv /50/EU. Ett sådant avtal får tillämpas även på utanförstående arbetstagare, det vill säga arbetstagare som inte är medlemmar i den kollektivavtalsslutande arbetstagarorganisationen. I denna lag avses med: ackumulerade pensionsrättigheter: pensionsrättigheter som avser en retroaktiv period under vilken arbetstagaren omfattats av avtalets bestämmelser om ålderspension blivande förmånstagare: arbetstagare som, utan att uppbära ålderspension enligt avtalet, slutat sin anställning hos arbetsgivaren, och vilande efterlevandepension: pension till efterlevande som bevaras efter att arbetstagaren avlidit och som betalas ut med anledning av att den efterlevande uppnår viss ålder. Paragrafen behandlas i avsnitt 11.6.2 och förklarar vissa begrepp som används i lagen. Om anställningstid uppställs som villkor för att arbetstagaren ska börja omfattas av avtalets bestämmelser om ålderspension eller för att arbetstagaren ska tjäna in ackumulerade pensionsrättigheter får sådan tid sammanlagt högst uppgå till . Paragrafen motsvarar direktivets artikel 4.1 a. Den behandlas i avsnitt 11.7.1. Bestämmelsen innebär att det inte får uppställas villkor som gör att det krävs anställningstid innan en arbetstagare börjar omfattas av avtalets bestämmelser om ålderspension eller för att arbetstagaren ska få rätt till ackumulerade pensionsrättigheter. Bestämmelsen inrymmer det som i direktivet benämns som villkor om kvalifikationstid och villkor om förvärvandetid. Om ålder uppställs som villkor för att arbetstagaren ska tjäna in ackumulerade pensionsrättigheter får denna högst vara . Paragrafen motsvarar direktivets artikel 4.1 b. Den behandlas i avsnitt 11.7.1. Om ett avtal om tjänstepension innehåller villkor om ålder för att intjänandevillkoren ska uppfyllas och som medför att en arbetstagare får rätt till ackumulerade pensionsrättigheter, får denna ålder inte vara högre än . Exempel på en sådan situation är att det har betalats in avgifter för en arbetstagares tjänstepension men att arbetstagaren erhåller pensionsrättigheter motsvarande dessa inbetalda avgifter först när åldersvillkoret är uppfyllt. Bestämmelsen hindrar inte att avtalet till exempel innehåller villkor om en åldergräns för att arbetstagaren ska börja tjäna in ålderspension eller villkor att rätten till ålderspension i sin helhet uppstår vid en given ålder. Intjänade pensionsrättigheter för blivande förmånstagare ska bevaras fram till dess att förmånstagaren uppnår pensionsåldern. Om värdet av pensionsrättigheterna inte överstiger ett prisbasbelopp enligt 2 kap. 7 § socialförsäkringsbalken får dock avtalet medge att ett engångsbelopp motsvarande värdet betalas ut till blivande förmånstagare före nämnda tidpunkt förutsatt att denne gett sitt samtycke. Paragrafen motsvarar direktivets artikel 5.1 och 5.3. Den behandlas i avsnitt 11.8. För en arbetstagare som slutar sin anställning innan denne avgått med ålderspension ska intjänade pensionsrättigheter bevaras. Detta kan ske antingen där de redan är placerade eller, om bestämmelserna medger en så kallad flytträtt, dit de flyttas. Pensionsålder i bestämmelsen utgör den ålder som avses i det aktuella avtalet om tjänstepension. För belopp som inte överstiger ett prisbasbelopp tillåter andra stycket att det görs ett avsteg från reglerna om bevarande och att de intjänade pensionsrättigheterna i stället betalas ut som ett engångsbelopp. Beloppsgränsen sammanfaller med reglerna om återköp i 58 kap. 18 § 1 stycket inkomstskattelagen. En förutsättning för att ett engångsbelopp ska komma ifråga är att arbetstagaren har gett sitt samtycke till detta. Samtycket behöver inte lämnas i anslutning till utbetalningen utan kan lämnas i samband med ingåendet av avtalet om tjänstepension. Villkor för värdeutvecklingen av intjänade pensionsrättigheter för blivande förmånstagare ska: 1.motsvara de villkor som tillämpas enligt avtalet för arbetstagare som kvarstår i anställningen, 2.följa utvecklingen av de pensionsförmåner som utbetalas enligt avtalet eller 3.på annat sätt tillförsäkra att den blivande förmånstagaren behandlas rättvist. Paragrafen motsvarar direktivets artikel 5.2. Den behandlas i avsnitt 11.8. Paragrafen syftar till att intjänade pensionsrättigheter för en arbetstagare som lämnat anställningen och som därför bevaras enligt 7 § ska behandlas rättvist. Detta kan ske på flera olika sätt. Av första punkten framgår att en uppräkning får motsvara vad som tillämpas för arbetstagare som fortfarande kvarstår i anställningen och alltså fortsatt tjänar in till tjänstepension. Av andra punkten framgår att uppräkningen får följa utvecklingen av pensionsförmåner som utbetalas. Av paragrafens tredje punkt framgår att det finns ytterligare metoder för uppräkning som är att se som rättvisa. Om pensionsrättigheterna har intjänats som en rätt till ett nominellt belopp, som vid en förmånsbestämd tjänstepension, så kan det utgöra ett rättvist sätt enligt tredje punkten att det nominella beloppet inte urholkas av avgifter utan att det intjänade beloppet i sig garanteras. Det föreligger härvid inte något krav på att det ska ske någon värdeökning. För det fall att värdet av pensionsrättigheterna förändras över tiden är det rättvist att tillämpa en räntesats som följer av det tjänstepensionssystem där placeringen skett eller att använda sig av avkastningen på tillgångarna i systemet. Ytterligare ett sätt som är att se som rättvist för det fall att värdet av pensionsrättigheterna förändras över tiden är att om värdet av intjänade pensionsrättigheter justeras utifrån till exempel inflation eller lönenivå kan motsvarande justering ske av den vilande pensionsrättigheten. Det är också möjligt för avtalets parter att under sådana förhållanden göra förbehåll för värdeökningen med ett maximalt tak som är proportionellt. Dessa exempel är emellertid inte uttömmande. Om arbetstagaren till någon del finansierat tjänstepensionen och arbetstagaren lämnar sin anställning under tid då hinder för intjänande förelegat på grund av villkor enligt 5 eller 6 § ska arbetsgivaren ersätta arbetstagaren för erlagda avgifter eller värdet av de investeringar som härrör från dessa betalningar. Paragrafen motsvaras av direktivets artikel 4.1 c. Den behandlas i avsnitt 11.7.2. En förutsättning för att bestämmelsen ska bli tillämplig är att avtalet om tjänstepension ställer upp intjänandevillkor som ger rätt till ackumulerade pensionsrättigheter, i kombination med villkor om att arbetstagaren till någon del ska finansiera tjänstepensionen. Genom bestämmelsen säkerställs att en arbetstagare, som slutar sin anställning före det att intjänandevillkoren är uppfyllda, inte går miste om inbetalda medel som inte resulterat i några pensionsrättigheter. Ersättningsskyldigheten i förhållande till arbetstagaren åligger arbetsgivaren. På arbetstagarens begäran ska arbetsgivaren lämna information om hur anställningens upphörande skulle påverka tjänstepensionen. Informationen ska innehålla åtminstone följande uppgifter: 1. villkor för intjänande och konsekvenserna av att dessa tillämpas när anställningsförhållandet upphör, 2.värdet av intjänade pensionsrättigheter och 3.villkor för värdeutvecklingen av intjänade pensionsrättigheter för tid efter anställningsförhållandets upphörande. Om avtalet medger utbetalning av ett engångsbelopp enligt 7 § ska arbetstagaren informeras om att denne bör överväga rådgivning om investering av beloppet för sitt pensionssparande. Motsvarande information enligt andra stycket punkterna 2 och 3 ska på begäran lämnas till blivande förmånstagare. Informationen ska lämnas skriftligen och behöver endast lämnas en gång . Paragrafen motsvaras av direktivets artikel 6.1, 6.2 och 6.4. Den behandlas i avsnitt 11.9. Paragrafen anger vilken information som arbetsgivaren ska lämna till aktiva arbetstagare eller blivande förmånstagare. Informationen behöver endast lämnas på begäran och en gång . Informationen ska lämnas skriftligen. Information enligt 10 § behöver endast lämnas i den mån sådan information inte kan erhållas på annat sätt. Paragrafen behandlas i avsnitt 11.3.2. Lagens bestämmelser om information är avsedd att vara ett komplement till den information om tjänstepension som lämnas på andra sätt, till exempel genom valcentraler, försäkringsbolag, och andra aktörer. Oavsett om information lämnas till följd av en reglering eller på helt frivillig basis medför det att information enligt 10 § inte behöver lämnas av arbetsgivaren. Det får anses ankomma på arbetsgivaren att visa att motsvarande information faktiskt kan erhållas på annat sätt. Om avtalet innehåller en rätt till vilande efterlevandepension är 8 § samt 10 § fjärde stycket tillämpliga i förhållande till efterlevande förmånstagare. Paragrafen motsvaras av direktivets artikel 5.2 och artikel 6.3 såvitt gäller efterlevandes vilande pensionsrättigheter. Den behandlas i avsnitt 11.8.2 och 11.9 Paragrafen anger vilka bestämmelser i lagen som är tillämpliga på vilande efterlevandepension, nämligen bestämmelserna om uppräkning och information. Information som lämnas enligt 10 § fjärde stycket ska enligt femte stycket samma paragraf lämnas skriftligen och behöver endast lämnas en gång . Enligt 11 § behöver arbetsgivaren lämna informationen endast i den mån den efterlevande inte kan erhålla informationen på annat sätt. Ett avtalsvillkor som inskränker en rättighet enligt denna lag ska jämkas eller förklaras ogiltigt om en arbetstagare begär det. I direktivets artikel 8 anges att medlemsstaterna ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att kunna garantera de resultat som fastställs genom direktivet. Paragrafen behandlas i avsnitt 11.10. Den möjliggör ogiltigförklaring eller jämkning av ett villkor för tjänstepensionen som inskränker en rättighet enligt lagen. En arbetsgivare som bryter mot denna lag ska ersätta uppkommen skada. Skadestånd enligt första stycket kan avse både ersättning för den förlust som uppkommer och för den kränkning som har inträffat. Om det är skäligt, kan skadeståndet sättas ned eller helt falla bort. I likhet med 13 § syftar paragrafen till att garantera de resultat som fastställts genom direktivet. Paragrafen behandlas i avsnitt 11.10. I likhet med övrig arbetsrättslig lagstiftning kan arbetsgivaren enligt paragrafen bli skyldig att betala skadestånd för att kompensera arbetstagaren både för ekonomisk förlust och för kränkning. Mål om tillämpningen av denna lag ska handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Paragrafen behandlas i avsnitt 11.10.1. Tvister enligt lagen ska handläggas som arbetstvister. Det innebär bland annat att om en arbetstagarorganisation väcker talan ska målet handläggas av Arbetsdomstolen som första instans. Om den enskilde arbetstagaren själv väcker talan ska tvisten handläggas av tingsrätt vars dom sedan kan överklagas till Arbetsdomstolen. Denna lag träder i kraft och omfattar arbetstagares anställningsperioder som infaller från och med dagen för ikraftträdande. Lagen gäller inte avtal till vilka arbetstagare inte kunde anslutas efter . Bestämmelsen motvaras av direktivets artikel 2.2 a och 2.4. Den behandlas i avsnitt 12.1. Enligt bestämmelsen omfattar lagen anställningsperioder som infaller efter lagens ikraftträdande. Kollektivavtal till vilka det inte längre var möjligt att ansluta arbetstagare för direktivets ikraftträdande, det vill säga , omfattas inte av lagen. Det innebär att äldre kollektivavtal till vilka inga nya arbetstagare kunde anslutas efter omfattas inte av lagen. Lagen gäller följaktligen inte heller individuella avtal som tecknats före , eftersom dessa aldrig tar emot andra arbetstagare. 13.2Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1997:909) om handläggning av ärenden om statliga tjänstepensionsförmåner För tjänstepension enligt 1 § 7–8 och 10, som är avsedd att betalas ut med anledning av uppnådd pensionsålder, ansvarar för att lämna den information som ska ges enligt 10 och 11 §§ lagen (2017:000) om villkor för intjänande och bevarande av tjänstepension. I paragrafen regleras ett informationsansvar för för tjänstepension som regleras i förordning. Paragrafen behandlas i avsnitt 11.12. Genomförande av direktivet om intjänande och bevarande av tjänstepension En särskild utredare ska föreslå hur direktivet om intjänande och bevarande av tjänstepension ska genomföras i svensk rätt. Direktivet gäller för kompletterande pensionssystem, dvs. tjänstepensionssystem som för den anställde tillhandahåller en pensionsförmån utöver vad som erhålls genom den allmänna pensionen. Utredaren ska bedöma i vilken omfattning svensk rätt uppfyller de krav som ställs i direktivet och utarbeta de författningsförslag som behövs för att anpassa svensk lagstiftning till direktivet när det gäller •villkor för förvärvande av rättigheter enligt kompletterande pensionssystem, •bevarande av vilande pensionsrättigheter och •information om kompletterande pensionsrättigheter. Utredaren ska ha den svenska arbetsmarknadsmodellen som utgångspunkt för sina överväganden och förslag och genomföra utredningsarbetet i dialog med arbetsmarknadens parter.