sou · H3B396 · 2016-01-01 00:00:00 — Det går inte att skönja någon märkbar nedåtgående trend i valdeltagandet varken i eller i resten av de europeiska länderna.2 Dessutom har antalet sociala rörelser och ideella organisationer ökat. Denna utveckling pekar inte mot någon ökad politisk apati eller ett minskat politiskt deltagande. Inte heller finns det stöd för att partierna saknar medborgarnas förtroende. Enkätundersökningar visar att svenskarna har en mer positiv attityd till partierna än tidigare.3 Enligt en världsomspännande undersökning uppger de flesta medborgarna också att partier är nödvändiga i demokratin och att de knappast kan föreställa sig hur demokratin skulle fungera utan dem.4 I medborgarnas ögon, både i och 1Kölln, 2014a. 2Aarts och , 2005. 3Erlingsson och , 2014. 4Linz, 2002. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin i andra länder, spelar politiska partier alltså en central och nästan oersättlig roll i den demokratiska processen. Trots dessa nationella och globala trender om medborgarnas positiva inställning till partier kvarstår partiernas problem med sjunkande medlemsantal. De flesta partierna ser sig själva som medlemsbaserade organisationer, vars arbete präglas av med- lemmarnas åsikter och . Partimedlemmarna uppfyller såväl praktiska som ekonomiska funktioner för partiet, och de utgör också en stor källa till partiernas legitimitet. Hur påverkar det sjunkande medlemsantalet de politiska partierna i deras arbete och organisation? Även om fenomenet med sjunkande partimedlemskap inte är nytt, är lite känt om hur partierna hanterar denna förändring. Studier i politisk sociologi har gjort rätt så stora framsteg i att förstå och förklara varför antalet medlemmar i partierna sjunker. Andra, enkätbaserade studier, har undersökt hur den kvantitativa förskjutningen i medlemskapet påverkat de kvarvarande parti- medlemmarnas sociala representativitet.5 Denna rapport syftar dock till att undersöka möjliga effekter av det sjunkande antalet parti- medlemmar på partiernas arbete och organisation. Kan partier med färre medlemmar fortfarande fullgöra sina funktioner i den demo- kratiska processen? Vilka är partiernas strategier för att hantera nedgången i antal medlemskap och hur ser de återstående medlem- marna på partiorganisationernas behov av utveckling? En cynisk väljare skulle kunna tro att partierna inte alls reagerar på det sjunkande medlemsantalet. Enligt ett sådant synsätt fortsätter partierna helt enkelt att utvidga sin organisation, utan att analysera vilken utveckling som vore mest logisk utifrån demo- kratiska ideal om exempelvis social eller åsikts-representativitet. En större partiorganisation bidrar inte nödvändigtvis till en mer välfungerande demokrati. Partier som representerar åsikter eller grupper i samhället gör det dock. Cynikern anser kanske till och med att partierna ser medlemmarna som en belastning, och att de därmed är tillfreds med att antalet minskar. Detta då medlemmarna kan antas begränsa partiledningarnas makt över politiken genom att kräva att få delta i beslut som rör politik och personal i allt större utsträckning. Dessa analyser stämmer dock inte. 5 se Scarrow och Gezgor, 2010; , 1995. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin kommer de som tror att minskningen i medlemsantal medfört en total förnyelse av de politiska partiernas relation till medlemmarna också att bli besvikna. Det går inte att visa att partierna bryr sig om sina medlemsantal till den grad att de, för att undvika att förlora kontakten med sina väljare eller befolkningen överlag, har förändrat partiernas organisation i grunden. I stället fortsätter partierna i och i att fullgöra sina uppgifter i det demokratiska systemet, men på ett annorlunda sätt . Partimedlemmarna skiljer sig från den allmänna befolkningen, men både den sociala representativiteten och åsikts- representativiten har faktiskt förbättrats under . Partierna har förändrats och justerat sitt arbete och sin organisation för att förbli konkurrenskraftiga. Förändringarna i partiernas arbete och organisation visar att partierna svarar på det sjunkande partiantalet på olika sätt, reaktionerna är såväl innovativa som konservativa. Partierna omdirigerar sina resurser, tar avstånd från idén om att vara folkrörelse- eller massmedlemspartier och betonar i stället vikten av att ta hänsyn till väljarna. Denna rapport presenterar en analys av partiernas förändrade roll i ljuset av det sjunkande antalet partimedlemmar i och i resten av . Eftersom syftet är att bedöma hur det sjunkande medlemsantalet påverkar politiska partier i allmänhet nämns enskilda partier endast som exempel i rapporten. I det första avsnittet ges en översikt av problemet med det sjunkande antalet partimedlemmar i och i andra länder. Sedan följer en presentation av några av de strukturella orsakerna till nedgången i medlemsantal. I det tredje avsnittet undersöks hur och i vilken utsträckning effekterna av medlemstappet påverkat partiernas förmåga att leva upp till sina centrala funktioner i demokratin. I avsnitt fyra skiftar fokus från partier som företrädare för väljarna till partier som strategiska aktörer. Där presenteras resultat kring hur partierna reagerat på det sjunkande medlemsantalet. Det sista avsnittet innehåller en sammanfattning, en inblick i vad de åter- stående partimedlemmarna i tycker om interndemokratin och en prognos för partiernas möjliga framtid. Analyserna i denna rapport är baserade på underlag från i huvudsak tre olika källor. Den första är studien 1960-2010 som innehåller uppgifter om partiorganisationer från 47 partier i sex europeiska länder (, , Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin , , och ) mellan 1960 och 2010.6 Studien innehåller årliga uppgifter om partiernas medlemsantal, ekonomi, personal och graden av byråkratisk komplexitet, dvs. De partier som är del av undersökningen har funnits i det nationella parlamentet i minst tre på varandra följande mandatperioder. Det innebär att de svenska partier som är del av analysen är , , , . Den andra källan är de nationella SOM- undersökningarna. Enkätresultatet från dessa undersökningar presenteras för åren 1986 och 2013.7 Den tredje källan är första partimedlemsenkät som genomfördes i samarbete med sju svenska partier (Feministiskt initiativ, , , ). Fler än 10 000 svenska partimedlemmar besvarade enkäten.8 6Kölln, 2014a. 7Göteborgs universitet, 2014. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin 2Ett sjunkande antal partimedlemmar förlorade de svenska riksdagspartierna tillsammans cirka 25 000 medlemmar. Vid en första anblick kanske inte detta framstår som en särskilt stor siffra, speciellt då den totala mängden medlemmar är mer än tio gånger så stor. Problemet med nedgången i antalet medlemmar blir dock tydlig . De svenska partierna har nämligen sammantaget nästan oavbrutet förlorat fler medlemmar än de rekryterat under . 1983 hade de svenska partierna tillsammans mer än 1,5 miljoner medlemmar.9 Socialdemokraterna hade den största medlemsbasen med mer än 1,1 miljoner medlemmar följt av med nästan 138 000 och med cirka 130 000 medlemmar. I motsats till dessa imponerande siffror hade partierna i stället omkring 109 000, 47 000 respektive 35 000 medlemmar.10 omfattar de tre partierna med de största medlemsbaserna av väljarkåren. Med utgångspunkt i att denna siffra tidigare varit så är nedgången unik i . Naturligtvis måste nedgången i Socialdemokraternas medlemsbas nyanseras. Partiet avskaffade kollektivanslutningen av i början , vilket automatiskt förde med sig en förlust på mer än 550 000 medlemmar enligt officiell statistik.11 Figur 2.1 och 2.2 visar trenden av sjunkande politiskt medlem- skap i partier. Här visas det totala antalet registrerade medlemmar per parti . Eftersom Socialdemokraterna hade en mycket större medlembas placeras de separat i den övre figuren. 9Kölln, 2014a. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Källa: , och , kommande. Källa: , och , kommande. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Graferna visar att , och Center- partiet fram till omkring utgjorde klassiska catch-all partier, för vilka bland annat en stor medlemsbas är karakteristiska. Fram till dess kunde partierna regelbundet värva fler medlemmar än vad de förlorade - eller åtminstone behålla sina befintliga medlemsnivåer. har de dock, tillsammans med , förlorat ett stort antal medlemmar. Däremot visar den nedre figuren också att andra, mindre partier, inte påverkades av sjunkande medlemskap. Med vissa variationer har och kunnat behålla sina medlemmar under . Dessutom har nybildade partier som Feministiskt initiativ och också ökat sitt medlemskap.12 Detta betyder att partimedlemskap inte kan anses vara en helt död gren av det politiska deltagandet. Det verkar snarare vara så att medlemmarna är mer jämnt fördelade över riksdagspartierna. Liknande mönster går även att se utanför . Det genom- snittliga antalet partimedlemmar har minskat även i andra europeiska länder. Precis som i har det dock visat sig att mindre och yngre partier, liksom de som bygger på nyare ideo- logier, antingen har ett stabilt antal medlemmar eller till och med ökar. Det är brukligt att ange partiernas förmåga att värva medlemmar i relativa mått. Det innebär att den totala andelen medlemskap sätts i relation till storleken på väljarkåren.14 Kvoten uttrycker då andelen partimedlemmar bland den andel av befolkningen som är röstberättigad under ett visst år. Metoden innebär att det går att göra meningsfulla jämförelser , men också mellan länder med olika befolkningsstorlekar. var exempelvis av den svenska väljarkåren partimedlemmar i något av riksdagspartierna. Figur 2.3 nedan visar utvecklingen inom det relativa måttet för andelen partimedlemmar, uppdelade per land och –2010. 12Aylott och , kommande. 13Kölln, kommande. 14Mair och van Biezen, 2001. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Källa: Kölln, kommande. Värdena är nästan uteslutande högre i de tre skandinaviska länderna jämfört med i de övriga tre länderna. Figuren visar också att de nordiska länderna drabbats hårdare internationellt sett av nedgången i medlemskapet. Som man kan se var svenska och danska partier de med flest medlemmar i mitten på och det är också de som har drabbats hårdast vad gäller medlemstapp i förhållande till väljarkårens storlek. Även de holländska, tyska och brittiska partierna verkar dock ha liknande problem med att locka nya partimedlemmar och behålla befintliga. Socialdemokraternas förändrade samarbete med de fackliga organisationerna är den främsta anledningen till de svenska partiernas stora medlemsförlust. Det finns dock fler faktorer som förklarar utvecklingen. Som den föregående diskussionen visar är problemet med medlemsförluster inte isolerat till ett visst parti, en viss politisk kontext eller . Politiska partier i många Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin västerländska demokratier kämpar för att behålla eller rekrytera medlemmar. Figur 2.3 visar att högst av de europeiska väljarna varit partimedlemmar . Det verkar därmed som om tiden för catch-all partiet är över, åtminstone beträffande andel anslutna medlemmar av väljarna. Politiska partier som plattformar för politiskt deltagande är inte lika populära som de en gång var. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin 3Förklaringar till varför medlemsantalen minskar Det finns ett antal potentiella förklaringsfaktorer till de lägre medlemsskapsnivåerna. På samma sätt som personliga eller parti- specifika skäl kan vara anledningar till att en person väljer att bli medlem, kan det också vara den utlösande faktorn för ett avbrutet medlemskap. Den stadigt nedåtgående trenden i antalet medlemmar bland europeiska partier antyder dock att förklaringen i stället går att finna i strukturella förändringar som präglat omvärlden snarare än hos specifika partier eller individer. När så många partier från olika ideologiska hemvister och länder påverkas på liknande sätt av sjunkande medlemssiffror behövs en mer allmängiltig förklaring. Inom den politiska soci- ologin har det argumenterats att de västerländska samhällena genomgår en fas av medborgerlig modernisering och individual- isering.15 Det är en effekt av de stora samhällsförändringar som har ägt rum under det senaste seklet. För det första har omvandlingen från en industribaserad ekonomi till en tjänstebaserad sådan resulterat i en stabil ekonomisk tillväxt, bättre arbetsvillkor och en växande välfärdsstat. För det andra har utbildningsnivån ständigt ökat och den sociala rörligheten förbättrats. För det tredje har kvinnors frigörelse och inträde på arbetsmarknaden påverkat människors privatliv. Slutligen har även ny teknik inom kommunikationssektorn, såsom TV och internet, förändrat de sociala relationerna inom och mellan stater. Många upplever exempelvis att den globaliserade och uppkopplade världen gör nationalstatsgränser överflödiga.16 15se Inglehart, 2007. 16se och , 2002. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Dessa utvecklingsprocesser har påverkat det politiska systemet och dess institutioner. Enligt den s.k. dealignment thesis, dvs. tesen om minskad partiidentifikation, är utvecklingen inom dessa sociala, ekonomiska och politiska processer skälet till varför medborgarnas attityder till politiska partier har förändrats, och till varför medborgarna inte längre känner samma tillhörighet till de politiska partierna.17 Förändringar i medborgarnas livsmiljö och livsmönster har inneburit ett skifte i politiska värderingar.18 Ett exempel på detta är att västeuropeiska medborgare sällar sig till mer post- materialistiska värderingar gällande bland annat miljöhänsyn, kärnkraftsmotstånd samt ökat stöd för feminism. , och eventuellt i relation till utvecklingen som beskrivits ovan, visar enkätdata också en minskad betydelse av religion och en försvagning av sociala band utifrån vänster-höger- orienteringen.19 Då medborgare är bättre informerade om politiska frågor och mer utbildade i allmänhet ökar kravet på inflytande i den demokratiska processen. Detta står i kontrast till det representativa systemet genom vilket medborgarna får delta i en demokratisk omröstning vart fjärde år.20 Alla dessa förändringar på individ- och samhällsnivå har haft en djupgående inverkan på de politiska partierna och deras roll som länk mellan samhälle och stat. Utvecklingen för med sig åtminstone sex utmaningar för partierna och deras arbete: 1.Den minskade partiidentifieringen har resulterat i en ökad väljarrörlighet. Över tid har medborgarna blivit mindre bundna till bakgrund och social klass. Det har gjort dem mindre benägna att hålla fast vid ett parti, vilket exemplifieras genom ökad väljarrörlighet och minskad partiidentifiering.21 Till följd av detta har partiernas stabila medlemsbas urholkats. Medborg- arnas beslut om vilket parti de ska rösta på har också skjutits Detta har fått konsekvenser för partiernas valrörelser. Partierna kan inte förlita sig på en stabil väljarbas utan måste kämpa in i det sista om medborgarnas röster. Det har gjort att valkampanjerna blivit mer professionella och 17Beck, 1984; et al., 1984; Inglehart, 1990. 18Dalton, 2006; Inglehart, 2007; Klingemann, 1995. 19Luther och , 2002. 20Dalton, 2006. 21Dalton et al., 2002: 28, 31. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin kapitalintensiva.22 En minskad medlemsbas har också påverkat partiernas organisation. Partierna har generellt färre volontärer för kampanjer och liknande samt färre stabila väljare att lita på och lägre inkomster från medlemsavgifter.23 2.Framväxten av nya partier med andra politiska värderingar. Partier grundade innan representerar generellt perspektiv som följer av de klassiska sociala klyftorna (dominerande kultur kontra minoritetskultur, kyrkan kontra staten, jordbruksekonomi kontra industriekonomi och arbete kontra kapital), som introducerats av Lipset och Rokkan.24 I och med framväxten av de nya postmateriella värderingarna hos befolkningen växte en ny grupp av väljare fram som de gamla partierna hade svårt att fånga upp genom sina befintliga partiprogram. En kortsiktig konsekvens av de nya värderingarna är den ökade väljarrörligheten, dvs. att väljarna tenderar att rösta på olika partier i olika val. En mer bestående konsekvens är framväxten av nya partier.25 Det är särskilt de gröna partierna, varav de flesta etablerade sig , som representerar postmaterialistiska värderingar. har gröna partier långsamt utökat sin väljarbas. är de en ständig utmanare till de etablerade och traditionella partierna i många länder. 3.Fler arenor för politiskt engagemang utmanar partiernas attraktionskraft. Traditionellt sett har partierna inte bara organiserat politiken utan också till viss del allmänheten.26 Innan den masskommunikation som möjliggjorts av internet utvecklats fyllde de politiska partierna en roll som plattform för politiskt intresserade medborgare. Partimedlemskap var ett redskap för dessa medborgare att hålla sig informerade, men även ett verktyg för att kunna delta i politiken. Som en följd av spridningen av masskommunikationsverktyg och de ökade utbildningsnivåerna har partierna inte längre en exklusiv tillgång 22Bengtsson et al., 2014. 23Kölln, 2014b. 24Lipset och Rokkan, 1967:14. 25Dalton et al., 1984. 26Gunther och , 2001. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin till politisk information och engagemang.27 I stället kan medborgarna få information om och engagera sig i politiken självständigt och oberoende av partierna. Attraktionskraften i partimedlemskapet har också minskat på grund av politiska skäl. I de flesta västeuropeiska länder har valutgången blivit mer osäker då ett större antal partier kämpar om rösterna.28 Fler partier innebär ökade valmöjligheter, men det kan också göra att alternativen blir mer otydliga. 4.Masskommunikation gör att partierna inte länge behöver medlemmar som kommunikatörer. I och med internet har hastigheten i informationsspridningen och kommunikation ökat snabbt. Detta står i kontrast till det traditionella sättet att kommunicera politiskt. fick många partier förlita sig på antingen nyhetsspridning från person till person eller genom den interna partipressen i form av nyhetsbrev för interna syften.29 I sin externa kommunikation höll partier traditionellt presskonferenser eller spred pressmeddelanden. Dessa metoder framstår som mindre lämpliga verktyg för att mobilisera och upprätthålla politiskt stöd, framför allt eftersom de är för långsamma.30 I ljuset av snabba och effektiva kommunikations- verktyg efterfrågar partikommunikationen - internt och externt - uppdateringar och justeringar för att hålla jämna steg med omvärlden. De politiska partierna är mycket aktiva på sociala medier . Sådan politisk kommunikation kräver inte medlemmarna som kommunikatörer. 5.Tydligare krav på ökad interndemokrati inom partierna. Som tidigare nämnts har samhällsförändringar på makronivå påverkat medborgarnas värderingar och krav. Medborgarna har bland annat blivit mycket mer engagerade i politiken genom nya engagemangsformer, bortom de traditionella institutionerna, under . Detta är tydligt i och med ökningen av antalet enfrågerörelser. Västeuropéer – både medborgarna i allmänhet och de som är anslutna till partier – kräver i allt större utsträckning inflytande i de politiska besluts- 27Luther och , 2002. 28Dalton et al., 2002:32. 29Webb, 2002. 30Luther och , 2002. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin processerna.31 Detta är dock i strid med partiernas traditionellt hierarkiska interna struktur, där besluten fattas av en liten styrande elit i toppen.32 Vanliga medlemmar har traditionellt sett ofta en begränsad beslutanderätt när det gäller nationella frågor, nominering av kandidater och val av ledare.33 Utvecklingen med ökade krav från medlemmarna utmanar partiernas interna struktur, och tvingar dem att begränsa elitens makt över beslutsfattandet.34 Partieliten kan, till exempel, dela beslutsfattningen för riksdagskandidater med medlemmar och införa olika steg där båda medlemmar och eliten har en röst. 6.Förändrade ekonomiska förutsättningar. Svagare länkar till andra organisationer och mindre permanent stöd från medborg- are utmanar partiernas finansiella struktur. Med färre och svagare länkar till exempelvis fackföreningsrörelsen, får politiska partier också mindre stöd från dessa på ett ekonomiskt plan.35 Ett sjunkande antal medlemmar innebär också lägre intäkter genom medlemsavgifter.36 , och som har nämnts tidigare, har kampanjarbetet blivit mer kapitalintensivt och därför blivit mer resurskrävande. De parallella utveckl- ingarna av osäkra inkomstkällor men expanderande utgifter förorsakar stora problem för partiernas finansiering. Som framgår av denna korta översikt utmanas västeuropeiska partier av såväl ekonomiska och sociala som politiska förändringar på mikro- och makronivå. Att medborgarna fortfarande finner det svårt att föreställa sig politik utan partier visar dock att partierna har anpassat sig till dessa förändringar, och har behållit sitt inflytande under denna hela period.37 31Dalton, 2006; Webb, 2002. 32Scarrow et al., 2000. 35Allern et al., 2007. 36Luther och , 2002. 37se och , 2005. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin 4Vad innebär färre medlemmar för partierna och demokratin? Partiernas sjunkande medlemsantal innebär inte nödvändigtvis att de inte lyckas fylla sin funktion i demokratin längre. Inställningen till behovet av medlemmar varierar mellan olika partier. Vissa partier, såsom det nederländska (), verkar exempelvis inte vilja ha partimedlemmar alls. I fallet med PVV är partiledaren faktiskt den enda medlemmen. Trots denna ovanliga partiorganisation har partiet firat ett antal framgångar . Detta föranleder frågan om hur viktiga partimedlemmar egentligen är för de politiska partierna och partiernas funktion i demokratin. Vad de politiska partierna har för funktioner i demokratin är något som har diskuterats sedan deras uppkomst. Forsknings- litteraturen om partiernas funktioner visar att det knappast finns någon roll som partierna inte har spelat.38 och har fastställt ett antal gemensamma nämnare som utmärker partiernas funktion i förhållande till staten och det civila samhället. De omfattar följande: nominering av kandidater, mobilisering vid val, strukturering av politik, åsiktsrepresentation, aggregering av intressen, regeringsbildning samt social integration. Partierna möjliggör en kanalisering av medborgarnas intressen, åsikter och vilket är nödvändigt för att länken mellan folkviljan och politiska beslut ska vara framgångsrik. Det är denna förmedlande roll som gör partiväsendet så värdefullt för medborg- arna och demokratin. 38Schmitter, 2001. 39Gunther och , 2001:7. Det sjunkande antalet partimedlemmar och demokratin Partiernas medlemmar kan stärka den förmedlande rollen på ett antal olika sätt. De kan exempelvis förbättra ett partipolitiskt program eller partiets åsikt, social och geografisk representativitet genom att vara partiets ögon och öron på gräsrotsnivå.40 Genom att vara en informationskanal mellan partierna och medborgarna ger medlemmarna partieliten en föraning om vad medborgarna efterfrågar från sina beslutsfattare. Detta värdefulla arbete, medvetet eller omedvetet, kan göra partierna mer uppmärksamma på medborgarnas önskemål. Dessutom fungerar denna kommuni- kationskanal även i motsatt riktning. Medlemmar kan kommuni- cera, förklara och försvara partiets ställning inför utomstående och på så vis påverka väljarnas politiska ståndpunkter. Genom att vara informationskanaler för de väljarnas och partiernas politiska ståndpunkter närmare varandra.41 4.1Förändringar i partiernas representativa roll Medlemmarna fyller som länk mellan medborgare och politiska beslutsfattare åtminstone två viktiga roller som vi kan mäta: de representerar och mobiliserar den övriga befolkningen.