sou · H4B370 · 2016-10-26 00:00:00 — Andra stycket behandlar grova fall av utnyttjande av annans nöd- läge. Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om brottet avsett en verksamhet som bedrivits i större omfattning, medfört betydande eller inneburit ett hänsynslöst utnyttjande av annan. Motsvarande omständigheter ligger till grund för att be- döma om grovt koppleri föreligger (se 6 kap. 12 § BrB). Vid bedöm- ningen om ett utnyttjande av annans nödläge ska bedömas som grovt kan därför viss ledning hämtas från tillämpningen av den bestäm- melsen. Straffet för grovt utnyttjande av annans nödläge är fängelse i lägst två och högst . Tredje stycket innehåller en särskild reglering vid utnyttjanden av personer som inte har fyllt . I dessa fall krävs inte att utnyttjandet har skett med användande av något otillbörligt medel. Den som utnyttjar en person för sexuella ändamål, avlägsnande av organ, krigstjänst, tvångsarbete eller annan verksam- het i en situation som innebär nödläge för den utsatte, döms så- ledes för utnyttjande av annans nödläge även om inte något otill- börligt medel som anges i första stycket har använts. Härutöver föreligger straffansvar för den som begår en sådan gärning om han eller hon varit oaktsam i förhållande till att den andra personen inte hade fyllt . Motsvarande reglering finns för vissa sexualbrott i 6 kap. 13 § BrB. Den bestämmelsen har i vårt delbetänkande (SOU 2016:42) föreslagits få den utformning som också återfinns här. Vid den oaktsamhetsbedömning som ska göras bör därför viss ledning kunna hämtas från den framtida tillämp- ningen av den bestämmelsen. När det gäller utnyttjanden av barn hänvisas i övrigt till kommen- tarerna till första och andra stycket. 10 § För försök, förberedelse eller stämpling till människorov, människo- handel eller olaga frihetsberövande eller grovt utnyttjande av annans nöd- läge och för underlåtenhet att avslöja eller förhindra ett sådant brott döms det till ansvar enligt 23 kap. Detsamma gäller för försök, förberedelse eller stämpling till utnyttjande av annans nödläge, grovt olaga tvång, äktenskaps- tvång eller grovt olaga hot och för försök eller förberedelse till dataintrång som om det fullbordats inte skulle ha varit att anse som ringa, eller grovt dataintrång. Paragrafen ändras på så sätt att försök, förberedelse och stämpling till utnyttjande av annans nödläge och grovt utnyttjande av annans nödläge straffbeläggs. Härutöver ändras paragrafen på så sätt att även underlåtenhet att avslöja eller förhindra ett sådant brott straff- beläggs. Övervägandena finns i avsnitt 4.7.5. Utnyttjande av annans nödläge fullbordas när utnyttjandet på- börjats. Det är således för tiden som det kan bli aktu- ellt att döma för försök, förberedelse eller stämpling till brottet. Ansvar för förberedelse förutsätter uppsåt att utföra eller främja brott. En handling som kan tänkas utgöra förberedelse eller stämp- ling till brott utan att gärningsmannen uppnått försökspunkten är att några personer tillsammans planlägger ett utnyttjande av annans nödläge, utser ett offer, lyckas få offret till en från gärningsmännens synpunkt lämplig plats men blir avbrutna innan något utnyttjande påbörjats. Straffansvar enligt 23 kap. BrB kan även aktualiseras för under- låtenhet att avslöja eller förhindra grovt utnyttjande av annans nöd- läge. Straffansvaret är således begränsat till gärningar som den som har ett bestämmande inflytande i en viss sammanslutning bör vara skyldig att avslöja eller förhindra. I dessa fall krävs inte att det kan bevisas att en sammanslutning är att hänföra till den organiserade brottsligheten eller annars är kriminell. Däremot ska det kunna kon- stateras att det inom ramen för sammanslutningen har begåtts en konkret brottslig gärning som det finns en person som har ett bestämmande inflytande och som hade kunnat förhindra gärning- ens utförande, men som inte har gjort det. 9 kap. Om bedrägeri och annan oredlighet 10 a § Den som, i annat fall än förut i detta kapitel är sagt, genom otillbörligt utnyttjande av en persons ekonomiskt svåra förhållanden, okunskap eller bero- endeställning förmår någon till handling eller underlåtenhet, som innebär för gärningsmannen och skada för den utsatte eller någon i vars ställe denne är, döms för otillbörligt ekonomiskt utnyttjande av annan till böter eller fängelse i högst . Är brottet att anse som grovt, döms för grovt otillbörligt ekonomiskt ut- nyttjande av annan till fängelse i lägst och högst . Vid be- dömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om brottet avsett en verk- samhet som bedrivits i större omfattning, medfört betydande eller inne- burit ett hänsynslöst utnyttjande av annan. Bestämmelsen är ny. Övervägandena finns i avsnitt 4.6 och 4.8. I paragrafens första stycke föreskrivs straffansvar för otillbörligt eko- nomiskt utnyttjande för den som genom otillbörligt utnyttjande av en persons ekonomiskt svåra förhållanden, okunskap eller beroende- ställning förmår någon till handling eller underlåtenhet som innebär för gärningsmannen och skada för den utsatte eller någon i vars ställe denne är. I det andra stycket föreskrivs straffansvar för grovt otillbörligt ekonomiskt utnyttjande av annan. I första stycket redovisas de tre förutsättningar som måste före- ligga för att ansvar för otillbörligt ekonomiskt utnyttjande av annan ska komma i fråga; 1) otillbörligt utnyttjande av en persons ekono- miskt svåra förhållanden, okunskap eller beroendeställning, 2) någon har förmåtts till en disposition samt 3) en förmögenhetsöverföring. I stycket anges även uttryckligen att bestämmelsen är subsidiär till samtliga brott som reglerats tidigare i 9 kap. BrB, dvs. bl.a. bedrä- geri och ocker. Straffet för otillbörligt ekonomiskt utnyttjande av annan är böter eller fängelse i högst . För straffansvar krävs till att börja med ett utnyttjande som är av ekonomisk natur och att det dessutom är otillbörligt. Bestämmelsen är alltså avsedd att skydda enskilds besittning till sin egendom. Redan genom uttrycket utnyttjande markeras att det rör sig om handlande där gärningsmannen typiskt sett har ett övertag över sin motpart, vilket han använder till övervägande del för sin ensidiga . Utnyttjandet ska vara otillbörligt. Härigenom begränsas bestämmel- sen till att träffa enbart mellanhavanden som klart går över gränsen för vad som är acceptabelt vid normala ekonomiska mellanhavan- den mellan parter i . Så länge som det är fråga om trans- aktioner som är någorlunda brukliga i kommersiella sammanhang eller annars har en rimlig grad av allmän samhällelig acceptans i är straffbestämmelsen inte tillämplig. Vidare krävs för straffansvar att utnyttjandet är kopplat till situa- tioner där en persons ekonomiskt svåra förhållanden, okunskap eller beroendeställning utnyttjas otillbörligt. Begreppen ekonomiskt svåra förhållanden och okunskap är vidare än motsvarande begrepp i fram- för allt ockerparagrafen. För att sådana förhållanden ska föreligga krävs exempelvis inte att ekonomisk nödställdhet är för handen (jfr trångmål). Begreppet okunskap omfattar bl.a. bristande omdömes- förmåga i olika situationer, men även exempelvis bristande kun- skaper om sina egna rättigheter, svenska språket och hur det svenska samhället fungerar (jfr det mer begränsade uttrycket oförstånd i ockerbestämmelsen). Genom kravet på att utnyttjandet ska vara otillbörligt blir okunskapen kopplad till en persons utsatthet. Någon ändring av rättsläget för kommersiella aktörer är således inte av- sedd. Fall där en avtalskontrahent är okunnig om vissa förhållanden och därför inte, lika väl som den andre, kan bedöma en prestations värde omfattas, i likhet med rekvisitet oförstånd i ockerbestämmel- sen, inte av begreppet. Begreppet beroendeställning, som har motsvarande innebörd som i ockerbestämmelsen, avser relationen mellan offret och gärnings- mannen. För straffansvar krävs att det föreligger ett orsakssamband mellan det otillbörliga utnyttjandet och att någon har förmåtts till en dis- position, dvs. en handling eller en underlåtenhet som innebär för- mögenhetsöverföring. Begreppen ska tillämpas och tolkas på samma sätt som exempel- vis vid bedrägeri, se 9 kap. 1 § BrB. Dispositionen ska alltså inte endast medföra, utan innebära, skada och . Innebörden av detta är tvåfaldig. Det krävs dels att skadan och vinningen ska vara knutna till dispositionen på ett sätt, dels att skadan och vinningen ska stå i visst samband med varandra, nämligen vara vad man kan betrakta såsom olika sidor av samma ekonomiska föränd- ring, även om skadan och vinningen inte behöver vara lika stora. Ofta är skadan större än vinningen. Dispositionen ska innebära skada och i betydelsen förmögenhetsöverföring. Frågan om en förmögenhetsöverföring har skett ska bedömas utifrån de förhållanden som förelåg då dispositionen företogs. En beaktansvärd risk för slutlig skada är dock tillräcklig. Att rättshandlingen eventuellt är ogiltig på grund av civilrätts- liga regler saknar betydelse. Kompensationsproblematik kan ibland aktualiseras. Om någon förmår annan till att göra ett ofördelaktigt köp genom att utnyttja dennes ekonomiskt svåra förhållanden bör skadan exempelvis anses vara kompenserad om köparen inte behövt betala mer än vad som motsvarar marknadsvärdet för varan. I affärstransaktioner måste även en normal handelsvinst kompenseras för att skada inte ska före- ligga. Det är alltså den motprestation som kommit den utnyttjade till godo som värderas. I fall då någon genom sådana utnyttjanden som vi diskuterar här förmås att betala för något som normalt är kostnadsfritt uppstår givetvis en skada för den utnyttjade, eftersom den utnyttjade per- sonen betalat för en motprestation som inte har något egentligt marknadsvärde. har då även uppkommit för den andra par- ten. Så kan vara fallet vid utnyttjanden där någon betalat ett oskä- ligt belopp för en motprestation, exempelvis mat och logi. Den utnyttjade har då betalat mer för motprestationen än vad som mot- svarar marknadsvärdet för densamma. utgörande mellan- skillnaden har då uppkommit för den andra parten. Motsvarande resonemang kan vidare föras i fall där personer utnyttjas för att arbeta för en extremt låg lön (jämfört med svenska förhållanden). Alla rekvisit i bestämmelsen måste vara täckta av gärningsmannens uppsåt. Det är tillräckligt med likgiltighetsuppsåt. Även allmänna regler om konkurrens gäller. Det innebär bl.a. att domstolen normalt ska döma enbart för otillbörligt ekonomiskt ut- nyttjande av annan om gärningen innefattar även andra brott med en lindrigare straffskala. Andra stycket behandlar grova fall av otillbörligt ekonomiskt ut- nyttjande. Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt be- aktas om brottet avsett en verksamhet som bedrivits i större omfatt- ning, medfört betydande eller inneburit ett hänsynslöst ut- nyttjande av annan. Motsvarande omständigheter ligger till grund för att bedöma om grovt koppleri föreligger enligt 6 kap. 12 § BrB. Vid bedömningen om ett otillbörligt ekonomiskt utnyttjande av annan ska bedömas som grovt kan därför viss ledning kunna häm- tas från tillämpningen av den bestämmelsen. Straffet för grovt otillbörligt ekonomiskt utnyttjande är fängelse i lägst och högst . 11 § För försök eller förberedelse till bedrägeri, grovt bedrägeri, utpress- ning, ringa utpressning, grov utpressning, ocker, grovt häleri, otillbörligt ekonomiskt utnyttjande av annan eller grovt otillbörligt ekonomiskt utnyttjande av annan och för stämpling till grovt bedrägeri, grov utpressning eller grovt häleri döms det till ansvar enligt 23 kap. Bestämmelserna i 23 kap. 3 § ska dock inte gälla i fråga om försök till utpressning, ringa utpressning eller grov utpressning. Som för förberedelse till bedrägeri eller grovt bedrägeri döms den som för att bedra försäkringsgivare eller annars med bedrägligt uppsåt skadar sig eller någon annan till person eller egendom. Detsamma ska gälla, om någon med samma uppsåt försöker åstadkomma sådan skada. Har han eller hon innan skadan uppstått frivilligt avstått från att fullfölja gärningen, ska han eller hon inte dömas till ansvar. Paragrafen ändras på så sätt att försök och förberedelse till otillbör- ligt ekonomiskt utnyttjande av annan eller grovt otillbörligt ekono- miskt utnyttjande av annan straffbeläggs. Övervägandena finns i avsnitt 4.8.5. Otillbörligt ekonomiskt utnyttjande av annan fullbordas när det ekonomiska utnyttjandet påbörjas. Det är således för tiden dessför- innan som det kan bli aktuellt att döma för försök och förberedelse till brottet. 8.2Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 12 § Sekretess gäller hos domstol för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgif- ten förekommer i mål om ansvar för 3.brytande av post- eller telehemlighet, 4.intrång i förvar, 7.brott mot tystnadsplikt, 8.brott genom vilket infektion av HIV har eller kan ha överförts, 11.grovt utnyttjande av annans nödläge. Motsvarande sekretess gäller i mål om ersättning för skada med anled- ning av brott som anges i första stycket. Därutöver gäller sekretess hos domstol för uppgift om en ung person som skildras i pornografisk bild, om det kan antas att denne eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs och uppgiften förekom- mer i mål om 1.ansvar för barnpornografibrott, 2.ersättning för skada med anledning av sådant brott, och 3.förverkande av skildring med sådant innehåll. Sekretessen enligt första och tredje styckena gäller även i ärende som rör brott som anges i denna paragraf. Sekretessen enligt denna paragraf gäller inte för uppgift om vem som är tilltalad eller svarande. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Bestämmelsen har utvidgats på så sätt att sekretess gäller hos dom- stol för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhåll- anden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgiften före- kommer i mål om grovt utnyttjande av annans nödläge. Motsvar- ande sekretess gäller i mål om ersättning för skada med anledning av brott som anges i första stycket. Sekretessen gäller även i ärende som rör grovt utnyttjande av annans nödläge. Sekretessen gäller inte för uppgift om vem som är tilltalad eller svarande. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . 8.3Förslaget till lag om ändring i (1942:740) 20 d § Med hemlig rumsavlyssning avses avlyssning eller upptagning som 1.görs i hemlighet och med ett tekniskt hjälpmedel som är avsett att återge ljud, och 2.avser tal i enrum, samtal mellan andra eller förhandlingar vid samman- träden eller andra sammankomster som allmänheten inte har tillträde till. Hemlig rumsavlyssning får användas vid en förundersökning om 1.brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , 2.spioneri enligt 19 kap. 5 § , 3.brott som avses i 3 § lagen (1990:409) om skydd för företagshemlig- heter, om det finns anledning att anta att gärningen har begåtts på upp- drag av eller har understötts av en främmande makt eller av någon som har agerat för en främmande makts räkning och det kan antas att brottet inte leder till endast böter, 4.annat brott om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att brottets straffvärde överstiger fängelse och det är fråga om a) människohandel enligt 4 kap. 1 a § , b) grovt utnyttjande av annans nödläge enligt 4 kap. 3 § , c) våldtäkt enligt 6 kap. 1 § första eller andra stycket , d) grovt sexuellt tvång enligt 6 kap. 2 § tredje stycket , e)våldtäkt mot barn enligt 6 kap. 4 § första eller andra stycket brotts- balken, f)grovt sexuellt övergrepp mot barn enligt 6 kap. 6 § andra stycket brotts- balken, g)grovt utnyttjande av barn för sexuell posering enligt 6 kap. 8 § tredje stycket , h)grovt koppleri enligt 6 kap. 12 § tredje stycket , i)utpressning, grovt brott, enligt 9 kap. 4 § andra stycket , j)grovt barnpornografibrott enligt 16 kap. 10 a § femte stycket brotts- balken, k)övergrepp i rättssak, grovt brott, enligt 17 kap. 10 § tredje stycket , l)grovt narkotikabrott enligt 3 § narkotikastrafflagen (1968:64), eller m)grov narkotikasmuggling enligt 6 § tredje stycket lagen (2000:1225) om straff för smuggling, 5.försök, förberedelse eller stämpling till brott som avses i 1–3, om en sådan gärning är belagd med straff, 6.försök, förberedelse eller stämpling till brott som avses i 4, om en sådan gärning är belagd med straff och det med hänsyn till omständig- heterna kan antas att gärningens straffvärde överstiger fängelse . Bestämmelsen har utvidgats på så sätt att hemlig rumsavlyssning får användas vid en förundersökning som gäller grovt utnyttjande av annans nödläge liksom försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott i vissa fall. Ett starkt straffrättsligt skydd vid människohandel och köp av sexuell handling av barn En särskild utredare ska undersöka om det finns behov av åtgärder i syfte att säkerställa ett starkt straffrättsligt skydd mot människo- handel, köp av sexuell tjänst och köp av sexuell handling av barn. Vid behov av förändringar ska förslag till sådana lämnas. Utredaren ska i detta syfte bl.a. •utvärdera tillämpningen av bestämmelsen om människohandels- brott och undersöka om syftet med lagändringen •2010 har uppnåtts, •granska hur de brottsbekämpande myndigheterna utreder och i övrigt arbetar med ärenden om människohandel, •utvärdera vilket genomslag skärpning av straffet för köp av sexuell tjänst har fått, •se över straffskalan för köp av sexuell handling av barn, och •utvärdera tillämpningen av oaktsamhetskravet i •6 kap. 13 § som innebär att en gärningsman kan dömas för vissa sexualbrott mot barn även om han eller hon inte insåg men hade skälig anledning att anta att barnet inte hade upp- nått en viss ålder. Uppdraget ska redovisas . Handel med människor är en komplex företeelse som är gränsöverskridande och involverar en rad olika aktörer. I regel innefattar brottsligheten att människor, ofta kvinnor och barn, re- kryteras och transporteras inom ett land eller mellan länder i syfte att de senare ska utnyttjas på olika sätt, t.ex. för sexuella ändamål eller genom arbetskraftsexploatering. Att förebygga och bekämpa människohandel är en högt prioriterad fråga för . En viktig del i det arbetet är en stark och ändamålsenlig straffrättslig lagstiftning. Brottet människo- handel för sexuella ändamål infördes i (prop. 2001/02:124, Straffansvaret för människohandel). utvidgades straffansvaret bl.a. till att även omfatta människohandel för andra former av exploatering och brottet rubricerades människo- handel (prop. 2003/04:111, Ett utvidgat straffansvar för människo- handel). Bestämmelsen om människohandelsbrott fick sin nuvaran- de utformning . Avsikten med de ändringar som genomfördes var att ge straffbestämmelsen en tydligare och mer ändamålsenlig brottsbeskrivning i syfte att effektivisera brottsbe- kämpningen. Kravet på att gärningsmannen genom handelsåtgärden ska ta kontroll över offret, det s.k. kontrollrekvisitet, togs då bort (prop. 2009/10:152, Förstärkt straffrättsligt skydd mot människo- handel). Enligt bestämmelsen om människohandelsbrott i 4 kap. 1 a § döms den som genom olaga tvång, vilseledande, utnytt- jande av någons utsatta belägenhet eller med annat sådant otillbör- ligt medel rekryterar, transporterar, överför, inhyser eller tar emot en person i syfte att han eller hon ska exploateras för sexuella ända- mål, avlägsnande av organ, krigstjänst, tvångsarbete eller annan verk- samhet i en situation som innebär nödläge för den utsatte. Om brottet begås mot en person krävs inte att något otillbörligt medel har använts. Straffskalan är fängelse i lägst två och högst . Om brottet bedöms som mindre grovt är straffskalan fängelse i högst . Den grundläggande konstruktionen och utformningen av bestäm- melsen om människohandelsbrott bygger på internationella överens- kommelser. De brottsbekämpande myndigheternas arbete mot människohandel Strafflagstiftningen utgör en viktig grund för arbetet med att före- bygga och bekämpa människohandel. Att de brottsbekämpande myndigheterna har goda förutsättningar att arbeta med denna typ av ärenden, som ofta är resurskrävande och svårutredda, är en annan viktig förutsättning i det arbetet. Regeringen har vidtagit ett antal åtgärder för att stärka kvaliteten och effektiviteten i rättsväsendet när det gäller bl.a. människo- handel. Den handlingsplan mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål (skr. 2007/08:167) som antogs 2008 innehöll flera åtgärder som syftade till detta, bl.a. satsningar på ökad kom- petens inom polisen, , domstolsväsendet och . och till- fördes vidare extra medel för att förstärka de operativa insatserna för att bekämpa människohandel samt utöka metod- och kompetens- utvecklingen. Handlingsplanen har följts upp med fortsatta åtgärder. Exempelvis har i getts ett utökat mandat när det gäller att på nationell nivå samordna arbetet som bedrivs av myndigheter mot prostitution och människohandel. Från att tidigare endast haft till uppgift att arbeta med människohandel för sexuella ändamål omfattar uppdraget nu alla former av exploa- tering. Vidare arbetar de brottsbekämpande myndigheterna kontinuer- ligt med att se över kompetens och arbetsmetoder för att upptäcka eventuella brister och för att förbättra och effektivisera arbetet mot människohandel. Myndigheterna upprättar i detta syfte rapporter där arbetet mot människohandel granskas och analyseras och för- slag till åtgärder lämnas. Flera rapporter pekar på betydelsen av kom- petens och effektiva arbetsmetoder för ett framgångsrikt arbete mot människohandel. genomförde en inspektion av ett urval polismyndigheters förmåga att utreda ärenden om människo- handel för sexuella ändamål och köp av sexuell tjänst (Tillsyns- rapport 2013:7 Inspektion av polismyndigheternas förmåga att ut- reda ärenden om människohandel för sexuella ändamål och köp av sexuell tjänst). Inspektionsgruppen konstaterar bl.a. att det finns brister inom underrättelsearbetet och att det inte bedrivs något arbete mot köp av sexuell tjänst inom flertalet av de inspekterade polis- Inspektionsgruppens bedömning är att ett framgångsrikt arbete bygger på att angripa hela kedjan av kriminella aktörer, dvs. sexköpare, hallickar och de som ägnar sig åt människohandel. In- spektionsgruppen rekommenderar polismyndigheterna bl.a. att skapa sig en lägesbild där internet ingår som en av källorna, avsätta resurser samt tydliggöra ansvar, metod och mål för verksamheten inom hela det inspekterade brottsområdet. Beslutet att fr.o.m. bilda en sammanhållen polismyndighet kommer för polisen att skapa ytterligare förutsätt- ningar för verksamhetsutveckling och en effektivare utrednings- verksamhet. Vidare har ett pågående projekt som syftar till att öka lagföringen av ärenden som rör människohandel. I en delredovisning av projektet presenterade myndigheten en rapport där domar och ärenden om människohandel har undersökts (Människohandel – delredovisning av ett projekt – 2009–2012, ÅM-A 2013/1731). I rapporten konstateras att få åtal för människohandel leder till fällande dom för detta brott. Åtal för människohandel för sexuella ändamål be- döms i stället i stor utsträckning som koppleri eller grovt koppleri. Genomgången av praxis tyder också på att det förhållandevis låga antalet fällande domar för människohandel delvis beror på svårig- heter att förmedla den speciella relation som ofta finns mellan för- övare och offer i människohandelsärenden. Ett offer befinner sig inte sällan i ett känslomässigt och socialt beroende till gärningsman- nen. Det medför ofta att offret ogärna vill medverka i utredningen. En annan svårighet, enligt rapporten, är att leda i bevis att gärnings- mannen använt sig av ett otillbörligt medel vid handelsåtgärden med offret.