sou · H4B378 · 2016-11-08 00:00:00 — Huvudmännen har därmed en stor frihet att själva avgöra om de vill utföra hälso- och sjukvården i egen regi eller överlämna utför- andet till andra. När det gäller primärvård så finns det emellertid särskilda regler som inskränker landstingens autonomi genom kra- vet i 5 § HSL att arrangera valfrihetsystem i primärvården. Kommuner och landsting är huvudmän för hälso- och sjukvård även då utförandet av verksamheten överlämnas till en privat utförare. Huvudmannen har alltid det övergripande ansvaret för verksam- heten och ska se till att verksamheten bedrivs i enlighet med de mål och riktlinjer som fullmäktige har bestämt samt de föreskrifter som gäller för verksamheten, 6 kap. 7 § KL. I ansvaret ingår att bestämma verksamhetens mål, inriktning, om- fattning och kvalitet. Huvudmannaskapet innebär även en skyldighet att utforma förfrågningsunderlag och avtal på så sätt att verksam- heten hos de privata utförarna kvalitetsmässigt bedrivs på den av kommunen eller önskade nivån. Kommunerna och lands- tingen har således ett ansvar för att ställa tillräckliga och relevanta krav i avtalen med de privata vårdgivarna.9 Kommunen respektive ska även, genom avtal med den privata utföraren, tillförsäkra sig information som gör det möjligt att ge allmänheten insyn i den verksamhet som lämnas över, 3 kap. 19 a § KL. Den som bedriver hälso- och sjukvård är vårdgivare. En vårdgivare kan vara en kommun eller ett landsting, en annan juridisk person eller enskild näringsidkare, 1 kap. 3 § PSL. Ett landsting eller en kommun kan därmed vara både huvudman och vårdgivare för en verksamhet. Vårdgivaren ansvarar bl.a. för att planera, leda och kontrollera sin verksamhet på ett sätt som leder till att kravet på god vård i hälso- och sjukvårdslagen upprätthålls, 3 kap. 1 § PSL. 2013/14:118. Nuvarande reglering i välfärden 4.2.3Verksamhet som kan överlämnas till privata utförare Ett landsting eller en kommun får alltså sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som eller kommunen ansvarar för enligt hälso- och sjukvårdslagen. Både primärvård och speciali- serad hälso- och sjukvård kan överlämnas. Uppgifter som innefattar myndighetsutövning får emellertid inte överlämnas till ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ, 3 § och 18 § HSL. Det innebär att landsting i normalfallet inte kan välja att överlämna t.ex. psykiatrisk tvångsvård eller vissa smittskyddsåtgärder. Landsting och kommuner kan överlämna hälso- och sjukvårds- verksamhet till privata utförare genom upphandling enligt lagen (2007:1091) om offentlig upphandling () eller genom att införa ett valfrihetssystem enligt lagen (2008:962) om valfrihetssystem (LOV). är det obligatoriskt för landstingen att ha val- frihetssystem inom primärvården. Landstingen kan även sluta sam- verkansavtal och vårdavtal med stöd av lagen (1993:1651) om läkar- vårdsersättning eller lagen (1993:1652) om ersättning för fysio- terapi. Vid en upphandling följer ersättningen av avtalet och bestäms därmed lokalt. När det gäller läkarvårdsersättning och ersättning för fysioterapi så följer ersättningen av nationella taxor och inom ett vårdvalssystem följer ersättningen patientens val. 4.2.4Kontroll av privata utförare Innan en kommun eller ett landsting lämnar över vården av en angelägenhet till en privat utförare ska fullmäktige se till att kommunen respektive tillförsäkras en möjlighet att kontrollera och följa upp verksamheten, 3 kap. 19 § KL. För att fullgöra det ansvar som följer av huvudmannaskapet måste kommunerna och landstingen kontrollera och följa upp att verksamhet som bedrivs av privata utförare följer de föreskrifter som finns på området samt övriga krav som följer av det avtal som slutits med den privata utföraren.10 Den exakta omfattningen av denna kontroll kan variera mellan olika områden, men huvudmanna- 10 3 kap. 19 § kommunallagen (1991:900), prop. 2013/14:118 s. 38. Nuvarande reglering i välfärden skapet innebär att kommunen eller alltid måste utöva någon form av kontroll för att kunna uppfylla sina skyldigheter.11 Det krävs som huvudregel inte tillstånd för att enskilda ska få be- driva verksamhet inom hälso- och sjukvårdens område. Tillstånd krävs emellertid för blodverksamhet, inrättningar som utför aborter, vävnadsinrättningar, verksamhet för omskärelse och verksamhet för sprututbyte. Såväl offentliga som privata utförare ska vara an- mälda som vårdgivare till vårdgivarregistret hos Inspektionen för vård och omsorg () och ska föra register över de aktörer som har anmält att de ska bedriva hälso- och sjukvårdsverksamhet, 2 kap. 4 § PSL. ansvarar för tillsyn över hälso- och sjukvården och dess perso- nal, 7 kap. 1 § PSL. Tillsynen omfattar både privata och offentliga vårdgivare. Även den som tar emot uppdrag från hälso- och sjuk- vården avseende provtagning, analys eller annan utredning står under IVO:s tillsyn, 7 kap. 2 § PSL. Tillsyn på hälso- och sjukvårdens område innebär enligt 7 kap. 3 § PSL att granska att verksamheten och personalen uppfyller krav och mål enligt lagar och andra föreskrifter samt beslut som har med- delats med stöd av sådana föreskrifter. Syftet med tillsynen är att granska att befolkningen får vård och omsorg som är säker, har god kvalitet och bedrivs i enlighet med lagar och andra föreskrifter, 2 § förordningen (2013:176) med instruktion för Inspektionen för vård och omsorg. För vissa verksamheter finns det bestämmelser som anger hur ofta tillsyn måste ske.12 Tillsynen ska främst inriktas på granskning av att vårdgivaren fullgör sin skyldighet att bedriva ett systematiskt patientsäkerhets- arbete, 7 kap. 3 § PSL. Det systematiska patientsäkerhetsarbetet innebär bl.a. att vårdgivaren ska utreda händelser i verksamheten som medfört eller hade kunnat medföra en vårdskada. 2013/14:118 s. 38. blod- och vävnadsverksamhet. Nuvarande reglering i välfärden av tillsynen ska pröva klagomål mot hälso- och sjukvården och dess personal enligt bestämmelserna i patientsäkerhetslagen, 1 § förordningen med instruktion för Inspektionen för vård och omsorg (2013:176). ska lämna råd och ge vägledning i tillsynen, 7 kap. 4 § PSL. Om en vårdgivare inte fullgör sin skyldighet att bedriva ett syste- matiskt patientsäkerhetsarbete och om det finns skäl att befara att underlåtenheten medför fara för patientsäkerheten eller säkerheten för andra, ska förelägga vårdgivaren att fullgöra sina skyldigheter. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite, 7 kap. 24 § PSL. Den som står under tillsyn är skyldig att på IVO:s begäran lämna över handlingar, prover och annat material som rör verksamheten samt lämna de upplysningar om verksamheten som inspektionen behöver för sin tillsyn, 7 kap. 20 § PSL. kan ytterst besluta att förbjuda en verksamhet vid missför- hållanden som utgör en fara för patientsäkerheten eller är av allvar- ligt slag eller om det är påtaglig fara för patienters liv, hälsa eller personliga säkerhet, 7 kap. 26 och 27 §§ PSL. Om det upptäcks brister och missförhållanden i en privat vård- givares verksamhet så är det mot denne vårdgivare som kritik ska riktas, inte mot huvudmannen. Vissa av IVO:s beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol, 10 kap. 13 § PSL. 4.3.1Socialtjänst som omfattas av utredningens uppdrag Enligt direktiven rör utredningens uppdrag all verksamhet inom som bedrivs i privat regi, hem för vård och boende (HVB), samt all verksamhet som är kopplad till insatser enligt LSS. Vad gäller personlig assistans som bedrivs i privat regi inkluderas sådan assistans som bedrivs med stöd av assistansersättning. Vad som avses med begreppet socialtjänst finns inte någon enhetlig definition av i lagstiftningen. Viss ledning ges dock i de definitioner som finns i 26 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och i 2 § lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom Nuvarande reglering i välfärden Med socialtjänst enligt dessa lagar avses bl.a. verk- samhet enligt lagstiftningen om socialtjänst och den särskilda lag- stiftningen om vård utan samtycke av unga eller av missbrukare samt verksamhet som i annat fall handhas av socialnämnd. Enligt termbank avses med socialtjänst i första hand den verksamhet som regleras genom bestämmelser i social- tjänstlagen (2001:453) (SoL), lagen (1993:387) om stöd och vård till vissa funktionshindrade (LSS), lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU), lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) samt personlig assistans som utförs med assistansersättning och som regleras i 51 kap. socialförsäk- ringsbalken. Socialtjänst avser även, enligt termbank, handläggning av ärenden som rör adoptioner, faderskap, vårdnad, boende och umgänge enligt . Utredningen kommer i det följande mot bakgrund av vad som anförs ovan att med socialtjänst avse verksamhet som regleras i både SoL och LSS.13 Det faktum att verksamhet som bedrivs med stöd av assistansersättning omfattas av uppdraget innebär att även privata utförare som finansieras av omfattas. Det är alltså inte enbart verksamhet som kommunerna är huvud- man för som omfattas av utredningens uppdrag. Varje kommun svarar för inom kommunen, och har det yttersta ansvaret för att de enskilda invånarna får det stöd och den hjälp som de behöver. Utgångspunkten i SoL är att den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd av försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt. Den enskilde ska genom biståndet tillförsäkras en skälig levnadsnivå (4 kap. 1 § SoL). Kommunens insatser enligt SoL bygger på frivillighet för den en- skilde. Eftersom ett beslut om bistånd enligt SoL alltid föregås av biståndsbedömning definieras inte samtliga insatser som kommunen kan vara skyldig att tillhandahålla, vilket ger kommunerna stor frihet att utforma insatserna. I SoL finns dock vissa särskilt preciserade 13 LVU och LVM. Nuvarande reglering i välfärden individinriktade insatser som kommunen är skyldig att tillhanda- hålla och som kan beviljas som bistånd till enskilda. När det gäller LSS är i 1 § LSS en särskild personkrets utpekad, bl.a. personer med utvecklingsstörning eller autism som ska ha rätt till insatser enligt lagen. Kommunen är enligt 5 kap. 5 § SoL skyldig att tillhandahålla så kallad särskild boendeform för service och omvårdnad av äldre. Kommunen är även skyldig att inrätta bostäder med särskild service för dem som till följd av fysiska, psykiska eller andra skäl möter betydande svårigheter i sin livsföring, 5 kap. 7 § SoL. Insatsen särskilt boende omfattar flera former av boende, exempelvis äldreboenden och gruppboenden. ska ge äldre, som behöver det, stöd och hjälp i hemmet och annan lättåtkomlig service, 5 kap. 5 § SoL. Här avses exempelvis hemtjänst. Kommunen ansvarar även för att det finns tillgång till familje- hem och hem för vård eller boende för enskilda och familjer som behöver vårdas och bo utanför det egna hemmet, 6 kap. 2 § SoL. Med familjehem avses ett enskilt hem som på uppdrag av social- nämnden tar emot barn för stadigvarande vård och fostran eller vuxna för vård och omvårdnad och vars verksamhet inte bedrivs yrkesmässigt, 3 kap. 2 § socialtjänstförordningen (2001:937). Med hem för vård eller boende (HVB) avses ett hem inom som tar emot enskilda för vård eller behandling i förening med ett boende. Vidare finns den särskilda boendeformen stödboende, vilket enligt 6 kap. 1 § SoL är en boendeform avsedd för unga i åldern . När det gäller LSS är de insatser som kan bli aktuella uppräknade i 9 § LSS och inkluderar bl.a. personlig assistans, ledsagarservice och bostad med särskild service för vuxna. Huvudansvaret för vilar på kommunerna. Enligt 2 § LSS är dock landstingen ansvariga för rådgivning och visst stöd som ställer krav på särskild kunskap om problem och livsbetingelser för människor med stora och varaktiga funktionshinder. Landstingen och kommunerna kan enligt 17 § LSS avtala om att överlåta upp- gifter enligt lagen mellan sig. Hela huvudmannaskapet övergår då till den andra parten. Nuvarande reglering i välfärden I Socialförsäkringsbalken finns särskilda regler om assistansersätt- ning. Den som tillhör personkretsen i LSS kan för sin dagliga livs- föring få assistansersättning från för kostnader för personlig assistans, 51 kap. 2 §. Bestämmelserna i som avser utförandet av personlig assistans tillämpas också på personlig assistans enligt socialförsäkringsbalken. För rätt till assistansersättning krävs att den försäkrade behöver personlig assistans i genomsnitt för sina grundläggande behov, 51 kap. 3 § social- försäkringsbalken. Den kommun som har ansvar för insatser åt den försäkrade ska ersätta kostnaderna för de första , 51 kap. 22 § socialförsäkringsbalken. ska underrätta kommunen om det belopp som kommunen ska be- tala, 51 kap. 23 § socialförsäkringsbalken. 4.3.3Verksamhet som kan överlämnas till privata utförare När det gäller möjligheten att överlämna verksamhet till privata ut- förare så får alla typer av verksamheter enligt SoL överlämnas till privata utförare, 2 kap. 5 § SoL. En begränsning i SoL är dock att ären- den som innefattar myndighetsutövning inte får överlämnas utan annat särskilt lagstöd. Inom förekommer myndig- hetsutövning, t.ex. beslut om olika former av bistånd samt stöd- åtgärder inom individ- och familjeomsorg, äldreomsorg och inom funktionshindersområdet. Behovsbedömning och beslut kan därför inte överlämnas till privata utförare. Inom LSS är det möjligt att över- lämna själva utförandet av insatserna till privata utförare, 17 § LSS. Beslutet om insatsernas omfattning kan däremot inte överlämnas till någon annan. Kommuner överlämnar verksamhet inom till privata utförare genom upphandling enligt , alternativt genom att ett valfrihetssystem enligt LOV införs. Vid en upphandling följer er- sättningen av avtalet och inom ett valfrihetssystem följer ersätt- ningen brukarens val. Nuvarande reglering i välfärden 4.3.4Kontroll av privata utförare I likhet med vad som ovan beskrivits under avsnitt 4.2.2. angående hälso- och sjukvård är kommunen huvudman för all verksamhet som överlämnas till privata utförare. Den exakta omfattningen av denna kontroll kan variera mellan olika områden, men huvudmanna- skapet innebär att kommunen eller alltid måste utöva någon form av kontroll för att kunna uppfylla sina skyldigheter.14 har inte i lagstiftningen givits ett lika tydligt ansvar att följa upp och kontrollera verksamhet som finansieras med assistansersättningen. ska dock särskilt kontrollera de som får ersättning och själva är arbetsgivare, se 51 kap. 15 a § socialförsäk- ringsbalken. För merparten av den verksamhet som bedrivs enligt SoL krävs inget tillstånd. Det finns emellertid viss verksamhet som är till- ståndspliktig. Av 7 kap. 1 § SoL framgår att ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ inte utan till- stånd av yrkesmässigt får bedriva verksamhet i form av 1.stödboende och HVB-hem, 2.särskilda boendeformer för service och omvårdnad för äldre människor som behöver särskilt stöd eller bostäder med särskild service för dem som av fysiska, psykiska eller andra skäl möter betydande svårigheter i sin livsföring och till följd av detta be- höver ett sådant boende, 3.hem för viss annan heldygnsvård, 4.hem eller öppen verksamhet för vård under en begränsad del av dygnet, t.ex. olika former av dagverksamhet för äldre. Tillståndsplikten gäller alltså bara för privata utförare och inte för kommunernas egenregiverksamhet. Från tillståndsplikten undantas dessutom sådan verksamhet som kommunen genom avtal enligt 2 kap. 5 § har överlämnat till enskild att utföra, 7 kap. 1 § SoL. 2013/14:118 s. 38. Nuvarande reglering i välfärden förarbetena innebär det att det inte krävs något tillstånd för entre- prenadverksamhet.15 Många av de privata utförarna är därmed också undantagna. Tillstånd får endast beviljas om verksamheten uppfyller kraven på god kvalitet och säkerhet, 7 kap. 2 § SoL. Av förarbetena fram- går att kravet på god kvalitet och säkerhet innebär bl.a. att den som utövar den dagliga ledningen bör ha en lämplig utbildning. Dess- utom krävs att personen har tidigare erfarenhet av liknande verk- samhet, liksom vitsordad personlig lämplighet. I lämplighetspröv- ningen bör enligt förarbetena också ingå en s.k. vandelprövning av personerna bakom det enskilda rättssubjektet som ansöker om till- stånd.16 Om verksamheten ändras, eller flyttas helt eller till väsent- lig del, ska nytt tillstånd sökas, 7 kap. 2 § SoL. När det gäller privata utförare av LSS-verksamhet krävs tillstånd för att bedriva yrkesmässig verksamhet med personlig assistans, kort- tidsvistelse, korttidstillsyn, boende i familjehem eller bostad med särskild service för barn, ungdomar eller vuxna, annan särskilt an- passad bostad för vuxna eller daglig verksamhet. Tillståndskravet omfattar inte assistansberättigade som beviljats ekonomiskt stöd för personlig assistans eller assistansersättning enligt socialförsäkringsbalken och som själva är arbetsgivare åt sina personliga assistenter, 23 § LSS. När tillståndsplikt infördes för en- skilda som yrkesmässigt önskar bedriva verksamhet enligt LSS ställdes krav på kvalitet och innehåll utifrån de allmänna bestämmelserna i lagen. Tillstånd får endast meddelas om sök- anden med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omstän- digheterna i övrigt visar sig lämplig att bedriva sådan verksamhet. I fråga om en juridisk person ska lämplighetsprövningen även avse personer i ledande positioner. Lämplighetskravet motiverades med att det hade förekommit ett inte obetydligt antal oseriösa företag bland dem som ansökt om tillstånd för att bedriva verksamhet med personlig assistans.17 I LSS finns inte något undantag från tillståndsskyldigheten, till skillnad från undantaget i SoL för verksamhet som kommunen genom avtal överlämnat till en enskild att utföra. 1996/97:124 s. 145 och 185. 1996/97:124 s. 147. 2012/13:1 utgiftsområde 9. Nuvarande reglering i välfärden som ska bedriva verksamhet enligt LSS ska anmäla verksamheten till innan den påbörjas, 23 § LSS. ska föra ett register över dem som har tillstånd att bedriva verksamhet och dem som har anmält verksamhet enligt LSS. utövar tillsyn över . Tillsynen av privata utförare omfattar både sådan verksamhet som kräver tillstånd och annan verksamhet som en kommun genom avtal har överlämnat till en- skild att utföra, 13 kap. 1 § SoL och 25 § LSS. Tillsynen innebär en granskning av att verksamheten uppfyller de krav och mål som formulerats i lagar och andra föreskrifter samt beslut som har med- delats med stöd av sådana föreskrifter, 13 kap. 2 § SoL och 26 § LSS. Syftet med IVO:s tillsyn utvecklas i myndighetens instruktion. Där anges att syftet är att granska att befolkningen får vård och omsorg som är säker, har god kvalitet och bedrivs i enlighet med lagar och andra föreskrifter 2 § förordningen (2013:176) med instruktion för Inspektionen för vård och omsorg). För en del verksamhet är det reglerat hur ofta tillsyn måste ske, bl.a. för HVB som tar emot barn eller unga, 3 kap. 19 § socialtjänstförordningen. I detta fall ska göra minst två inspektioner . kan under vissa förutsätt- ningar återkalla tillstånd för verksamheten eller, om verksamheten inte är tillståndspliktig, förbjuda fortsatt verksamhet, 13 kap. SoL och § LSS. IVO:s beslut får överklagas till allmän förvaltnings- domstol, 16 kap. 4 § SoL och 27 § LSS. 5Vinster och lönsamhetsmått på välfärdsmarknaden Enligt () Utförarregister1 fanns det 10 000 företag som sålde välfärdstjänster till svenska kommuner och landsting 2014, vilket var en ökning med från föregående år.2 I detta avsnitt presenterar utredningen en beskrivning av offent- ligt finansierade utförare inom de områden som omfattas av utred- ningens uppdrag. I det första avsnittet presenteras kortfattat den offentligt finansierade välfärdsmarknadens omfattning och några större aktörers andel av omsättningen. Därefter följer ett avsnitt om vad som avses med vinst, lönsamhet och normalvinst, samt över- vinst. Slutligen beskrivs ett antal olika mått på vinst och lönsamhet, samt redovisas ett urval av mått på lönsamhet för företag i välfärds- sektorn. 1SCB upprättade på uppdrag av regeringen sedan man upptäckt att den officiella statistiken inte är organiserad så att det går att identifiera och undersöka offentlig- finansierade utförare. Till registret rapporterar kommuner och landsting köp av välfärds- tjänster för belopp överstigande respektive . är rapportering till registret obligatorisk. I registret ingår inte köp av verksamhet som finan- sieras av statliga medel, såsom t.ex. statlig assistansersättning. 2SCB, Finansiärer och utförare inom vård, skola och omsorg 2013, 2015 (Statistiska med- delanden OE 29 ). Vinster och lönsamhetsmått på välfärdsmarknaden Utredningen har låtit SCB kartlägga välfärdsmarknaden inom de om- råden som direktiven anger3 för att undersöka hur många företag som mottar offentlig finansering. Identifieringen har skett genom att kom- binera uppgifter om offentliga välfärdsköp med upp- gifter från undersökningen Företagens ekonomi, FEK4. Enligt FEK fanns det cirka 28 600 företag5 inom de väl- färdsområden som ligger inom utredningens direktiv. Dessa omsatte sammanlagt och sysselsatte totalt 177 000 per- soner.6 Bland dessa företag var det endast runt en tredjedel som hade sålt välfärdstjänster till en kommun eller ett landsting. Knappt en sjättedel av företagen, närmare bestämt 4 579 företag, fick 70 procent7 eller mer av sina intäkter från försälj- ning av välfärdstjänster till kommuner och landsting. Enligt SCB:s Utförarregister köpte kommunerna och landstingen välfärdstjänster från privata utförare för . Av dessa var köp från utförare som av olika skäl inte fanns med i FEK. Av resterande ut- gjorde cirka 8,4 miljarder köp av tjänster som inte avsåg egentliga välfärdstjänster (exempelvis städning). Således återstod köp för från 6 200 företag. Av dessa var det alltså 4 579 företag som enligt FEK fick eller mer av sina intäkter från det offentliga; dessa kallar utredningen fortsättningsvis för ut- förarföretag. De assistansföretag som har en stor del av sin finan- siering från statlig assistansersättning ingår inte i detta underlag, då de inte kommer upp i offentlig finansiering enligt Utförar- registret. Således ger undersökningen inte en heltäckande bild. 3Det vill säga verksamheter inom utbildning, hälso- och sjukvård, omsorg med boende samt öppna sociala insatser (SNI-områdena 85–88) med undantag för eftergymnasial utbildning, tandvård, tandhygien, etc. 4Syftet med registret Företagens ekonomi (FEK) är att belysa näringslivets struktur med avseende på exempelvis lönsamhet, tillväxt, utveckling, finansiering och produktion. I under- sökningen ingår samtliga av SCB registrerade företag exklusive de finansiella företagen. 5Begreppet företag används här för att representera samtliga i FEK förekommande associationsformer. 6Omräknat till heltid. 7Utredningen har valt att analysera de utförare som får eller mer av sina intäkter från offentliga medel. Eventuella verksamhetsöverskott blir i deras fall till övervägande del genererade av offentliga medel. Vinster och lönsamhetsmått på välfärdsmarknaden Av tabell 5.1 nedan framgår att dessa utförarföretag, som hade en stor andel offentliga intäkter, i genomsnitt är mycket större, både till omsättning och till antal anställda, än de övriga företagen inom utbild- ning, hälso- och sjukvård samt vård och omsorg.8 Utförarföretagen utgjorde av branschernas samtliga företag, men omfattade av de anställda och omsatte av branschernas totala omsättning. är många av utförarföretagen små; utred- ningens undersökning visar att medianen ligger på en årlig omsätt- ning på . Källa: SCB, FEK och . Utförarföretagen sysselsatte sammanlagt 98 500 personer omräknat till heltidstjänster 2013.