sou · H4B339 · 2016-05-31 00:00:00 — För att säkra det vetenskapliga inslaget i grundutbildningen har Rigspolitiet erbjudit vissa av sina anställda att t.ex. gå en masterutbildning i samarbete med i på betald arbetstid. Vidare arbetar Politiskolen medvetet med att återföra kunskaper från Politiskolen till polisorganisationen och från polisorganisation till Politiskolen, både vad gäller forskning och pedagogik. Detta sker både genom fasta möten med utbildningsledare som tar med sig praxis in på Politiskolen och som ingår som lärare i lärarlag och får inblick i utbildningens innehåll, struktur och pedagogik. Vidare går Politiskolen ut och undervisar praktiker och andra varvid teori sammankopplas med den senaste praktiken. På så vis får man inblick i möjligheter och svårigheter som utbildningen möter i den praktiska verkligheten. Den danska regeringen ingick en överens- kommelse med oppositionspartierna. Överenskommelsen rör finansieringen av polisen och åklagarmyndigheten –2019. Den innehåller flera delar; en förstärkning av arbetet mot terrorism, fler poliser i tjänst, en förstärkning av över- vakningen av gränsområdena och en långsiktigt hållbar polis- utbildning. Sammanlagt tillförs polisen medel motsvarande . I och med överenskommelsen kortas den nuvarande polis- utbildningen till och en ny polisskola etableras i västra . I huvudsak innebär förändringarna för grundutbildningen till polis följande. Den nya utbildningen delas upp i tre moduler vardera, två på skolan och en utgör praktik. När polis- studenterna genomgått den första modulen ska de kunna tjänstgöra som polismän. Det ska vara obligatoriskt med påbyggnads- och vidareutbildning så att man kan säkra att polismännens kompetens- nivå upprätthålls, i förhållande till vad som krävs för operativ tjänst. Specialutbildningar utformas för bl.a. livvakter, hundförare och andra särskilda befattningar inom polisen. Dessa utbildningar blir internutbildningar inom polisen. Vidare inrättas också specialiserade högskoleexamina på komplexa sakområden som t.ex. specialiserad utredning, cyberbrottslighet och förebyggande arbete. Ledarutbildningar som ges på diplom- och masternivå ska fortsatt hållas också i den nya strukturen. Det finska polisväsendet styrs av den finska regeringen genom statsrådet. Statsrådet styr polisverksamheten med hjälp av målen och principbesluten som ingår i regeringsprogrammet och som godkänts av statsrådet. ansvarar för styrningen och övervakningen av polisens verksamhetsområde. Det finns 11 regionala polisinrätt- ningar och två riksenheter; Centralkriminalpolisen och Skydds- polisen. Polisstyrelsen, som lyder under inrikesministeriet, leder och styr den operativa polisverksamheten. fanns cirka 7 400 årsarbetskrafter poliser. Av dessa var kvinnor. är grundutbildningen till polis en yrkes- högskoleutbildning vilket innebär att den är kompatibel med hög- skoleutbildningar.2 Utbildningen omfattar 180 studiepoäng och utbildningslängden är . Polisyrkeshögskolan, som ligger i , är en egen högskola. Studierna delas upp i grundstudier och fördjupade yrkesstudier. Grundstudierna består av sju närstudieperioder vardera samt handledd arbetspraktik. Varje period har sitt eget tema kring vilket de olika läroämnena byggs upp. motsvarar åtta eller . 2 Lagen om polisyrkeshögskolan /sv/laki/ajantasa/2013/20131164 och för- ordningen om Polisyrkeshögskolan . En yrkes- högskoleutbildning i ska inte förväxlas med den svenska utan den är en del av det finska högre utbildningssystemet. Grundstudierna avslutas med handledd arbetspraktik () vid en polisinrättning i något av häradena. Polisyrkeshögskolan och den polisinrättning där praktiken utförs samarbetar vid planeringen och handledningen av arbets- praktiken. De fördjupade yrkesstudierna består av tre perioder. Den första perioden utgör en lång närstudieperiod på Polisyrkes- högskolan. Perioden därefter består av en cirka sju och en halv månader lång fältarbetsperiod. bedriver studenterna även distansstudier. Den tredje perioden utgörs av fyra veckors närstudier följda av två veckors självstudier och förbere- delse för slutprovet. I grundexamen för polis ingår ett slutarbete som omfattar . Syftet med arbetet är att visa studentens förmåga att sammanställa kunskaper från olika områden till en helhet. Av de som 2014 började på polisutbildning var andelen kvinnor . Ansökan till polisens finskspråkiga grundexamensutbildning kan göras . Den svenskspråkiga utbildningen har antagning en gång . För att kunna antas till utbildningen ska en sökande –ha finskt medborgarskap –ha grundläggande behörighet från gymnasiet eller motsvarande –ha ett lämpligt hälsotillstånd, dvs. inte ha någon sådan sjukdom eller skada som förhindrar utövandet av polisyrket – till exempel testas synen och hörseln –vara ärlig och pålitlig, dvs. levnadsvanorna ska motsvara yrkets krav. En säkerhetsutredning görs av Skyddspolisen och ut- låtandet påverkas t.ex. av domar, ålagda böter och om man blivit gripen för onykterhet. Alla sökande som uppfyller antagningskraven kallas därefter till urvalsprov. Detta består av två delar: del 1: konditionsprov, skriftligt prov (resumé och essä), psyko- logiska tester del 2: psykologiska tester, individuell uppgift och gruppuppgift, personlig intervju. Polisyrkeshögskolans uppgift är att inom området för inre säkerhet ge en på forskning och kulturella utgångspunkter baserad hög- skoleundervisning. Den ska stödja individens yrkesmässiga tillväxt och främja ett livslångt lärande. Vid bedrivs tillämpat forsknings- och ut- vecklingsarbete som grund för planering och utveckling av polisverksamheten och den inre säkerheten. Forsknings- verksamhetens profil och styrning har utvecklats i takt med att de nya forskningsområden Polisens arbete, Polisverksamheten och Polisen i samhället tillkommit. Den norska består av Politidirektoratet, 12 politidistrikt och sex särskilda polisorgan. Polisen i har omkring 15 500 anställda. Liksom i utgör den norska polisen en enda enhetlig polisstyrka som ska kunna lösa alla typer av polisiära uppgifter. Det är Justis- och beredskapsdepartementet som styr över polisen genom att ställa upp ramar för mål och besluta om till- delning av medel. Departementet har delegerat stora delar av ansvaret till Politidirektoratet. Politidirektoratet ansvarar för led- ning, styrning, uppföljning och utveckling av politidistrikten och de särskilda polisorganen. Det är som fastställer hur många studenter som ska antas till polisutbildningen. Den uttalade målsättningen är att det ska finnas två poliser per 1 000 invånare. är polisutbildningen i en treårig högskole- utbildning, som leder till en bachelorexamen. Möjlighet till vidare studier finns på ett tvåårigt masterprogram i ”politivetenskap” som startade . Polisutbildningen är indelad i fem huvudområden samt ett valfritt ämne. Huvudområdena är polisen och samhället, metoder, operativa uppgifter, förebyggande uppgifter samt utredning. Studi- erna omfattar 180 hp, varav 60 hp utgör praktik som ska knytas till huvudområdena. Politihøgskolen är belägen i med filialer i och Kongsvinger. Den är en egen högskola, som rent organisatoriskt ligger under Politidirektoratet. Under det första studieåret ska studenterna tillägna sig grund- läggande kunskaper i och förståelse för yrket. Det andra utbild- ningsåret är ett rent praktikår och fullgörs gruppvis vid någon av landets ”upplärningsenheter”. En ”upplärningsenhet” består van- ligtvis av en polisstation och en eller flera närliggande ”länsmans- kontor”. Studenterna deltar då i polisarbetet och får träning samt vägledning i arbetet. tjänstgör studenterna även vid andra myndigheter eller samhällsorgan, vars område har beröring med polisen. Grundutbildningen avslutas med på Politihøgskolen där studenterna bearbetar och vidareutvecklar sina erfarenheter samt ges möjlighet till reflektion. Den teoretiska utbildningen varvas även med färdighetsträning i polisiära ämnen såsom vapenhantering, självskydd m.m. Ansökan till utbildningen kan göras en gång . Antagningen är en polisiär angelägenhet och en antagningsnämnd har hand om urvalsprocessen. Nämnden arbetar självständigt och består av en jurist, en manlig och en kvinnlig representant från polisväsendet, en akademisk representant och en läkare. De sökande måste uppfylla en rad tillträdeskrav. Han eller hon ska –ha norskt medborgarskap –ha grundläggande behörighet (innefattande krav i norska språket) –uppfylla vissa medicinska krav –ha klarat vissa fysiska tester i simning, styrka och kondition –ha gått igenom en registerkontroll. Vissa brott utesluter inte att man blir kallad till tester (vid t.ex. fortkörning sker en prövning från fall till fall). Att vara dömd för t.ex. narkotikabrott, våldsbrott och liknande medför att man inte kan bli antagen –ha vissa personliga egenskaper. Dessa prövas via elektroniska tester, genom gruppövningar och genom individuella intervjuer som görs efter godkända fysiska tester och läkargodkännande –ha genomgått ett personlighetstest –ha gjort ett sårbarhetstest –ha gått igenom språkliga tester –ha genomfört ett logiktest. har andelen kvinnor bland de antagna studenterna ökat till . Dock eftersträvas en ökad mångfald vad gäller studenter med utländsk bakgrund. utgjorde andelen studenter med utländsk bakgrund 6–. Andelen studenter med akademisk bakgrund är . För Politihøgskolen är det uttalat att den genom sin forskning ska bidra till vidareutveckling av polisen och till en kunskapsbaserad, kritiskt tänkande och reflekterande polis. På högskolan bedrivs forskning på fyra områden; polisens organisation, kultur och bete- ende, polisens strategi, praxis och metoder, polisens utmaningar samt polisen som samhällsinstitution. Vad gäller lärarkompetensen på högskolenivå uppställs kraven på denna av det norska . För all högskole- utbildning, således även polisutbildningen, krävs att lärarna har lägst examen på masternivå. Därutöver ska de beredas möjlighet att i tjänsten ägna sig åt forskning och kompetensutveckling. Vidare krävs att av lärarna har doktorsgrad. Dessa krav har medfört att av Politihøgskolens personal- resurser används till forskning, olika utvecklingsprojekt och kompetensutveckling . 6Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning Vi har i tidigare kapitel översiktligt redogjort för den svenska polisens uppdrag och utmaningar för framtiden, för dagens grund- utbildning till polisman i och i några nordiska länder och för hur tidigare utredningar resonerat i frågan om och i så fall på vilket sätt grundutbildningen till polisman i bör vara en högskoleutbildning. Mot den bakgrunden redogör vi i det här kapitlet för hur högskoleutbildning regleras. I kapitlet diskuteras övergripande de krav och förutsättningar som gäller för att en utbildning ska anses som en högskoleutbildning. Regleringen av högskoleutbildning är väsentligt annorlunda än den som gäller för grundutbildningen till polisman . Till skillnad från tidigare utredningar på området har, som vi tidigare påpekat, den här utredningen inte till uppgift att diskutera frågan om grundutbildningen till polisman ska bli en högskole- utbildning, utan enbart hur det ska göras. I följande kapitel redo- visar vi i detalj våra överväganden och förslag när det gäller hur omformningen av grundutbildningen till polisman från en upp- dragsutbildning till en högskoleutbildning ska gå till. Eftersom vi är övertygade om att kvaliteten i grundutbildningen till polisman blir bättre om den görs om till en högskoleutbildning, vill vi, innan vi går in på de olika frågor som behöver belysas, också uppehålla oss något vid fördelarna med en högskoleutbildning till polisman. Det är alltså många frågor som ska lösas, när den av styrda uppdragsutbildningen till polisman ska utvecklas och omvandlas till en högskoleutbildning. Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning Den reglering och de krav som ställs på en högskoleutbildning medför en hög grad av frihet för lärosätena att själva dels besluta om vilka utbildningar de vill anordna, dels besluta om upplägg av och innehåll i utbildningen. Det innebär en utmaning för Polis- myndigheten, som kommer att vara den nya utbildningens huvud- sakliga avnämare, dvs. framtida arbetsgivare för dem som utbildas och en viktig partner i utformning och genomförande av utbildningen, särskilt den del som ska vara verksamhetsförlagd vid . Det innebär också en utmaning för de lärosäten som väljer att söka examenstillstånd för den nya utbildningen, som på grund av sin särskilda karaktär kommer att vara mer reglerad än de flesta andra utbildningar på grundnivå. I det sista avsnittet i kapitlet listar vi därför de frågor vi identifierat som grundläggande för omformningen, och som vi sedan diskuterar och föreslår lös- ningar för i kommande kapitel. 6.2Vad karaktäriserar högskoleutbildning? Högskoleutbildning regleras i högskolelagen (1992:1434) och i till den anslutande förordningar, bl.a. högskoleförordningen (1993:100). Försvarshögskolan och är högskolor enligt högskolelagen och högskoleförordningen, men har viss särskild styrning genom egna förordningar. De behandlas i fortsättningen bara i några få fall. Dessutom finns andra bestämmelser om speciella utbildningssatsningar och studentfrågor t.ex. i studiestödslagen (1999:1395) och studiestödsförordningen (2000:655) som reglerar frågor om studiestöd till studerande vid högskolor och andra läroanstalter, samt i förordningen (2007:989) om avskiljande av studenter från högskoleutbildning och studentkårsförordningen (2009:769). Högskoleutbildning anordnas av statliga universitet och hög- skolor som omfattas av högskolelagen samt av enskilda utbild- ningsanordnare som har examenstillstånd enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning statliga universitet och högskolor som ska finnas och regeringen beslutar hur de ska benämnas.1 I både högskolelagen och högskoleförordningen avses med ”högskolor” både universitet och högskolor, och så använder även vi begreppet. i anordnade inte, trots sitt namn, högskoleutbildning. Enskilda utbildningsanordnare med examens- tillstånd kallas i det följande enskilda utbildningsanordnare. Högskolor är statliga myndigheter och för dem gäller därför, utöver ovan nämnda författningar, i stor utsträckning samma allmänna bestämmelser som för andra myndigheter.2 Till skillnad från andra myndigheter betonas dock i fråga om högskolorna kravet på s.k. autonomi, dvs. en större grad av självbestämmande över utbildning och forskning inom ramen för bestämmelserna i högskoleförfattningarna. Detta innebär bland annat, enligt proposi- tionen En akademi i tiden – ökad frihet för universitet och hög- skolor (prop. 2009/10:149), att högskolorna har möjlighet att besluta om de lärarkategorier som ska finnas vid en högskola utöver professorer och lektorer och om sin interna organisation utöver styrelsen och rektor.3 I högskolelagen anges dock två principiella bestämmelser om detta. Den första anger att beslut ska fattas av personer med vetenskaplig eller konstnärlig kompetens, om besluten kräver en bedömning av uppläggning, genomförande av eller kvalitet i utbildningen.4 Den andra bestämmelsen kräver rätt för studenterna att vara representerade när beslut fattas eller beredning sker som har betydelse för utbildningen eller stu- denternas situation.5 Studenternas rätt till representation preciseras i högskoleförordningen. 12 kap. 1 § högskolelagen respektive 1 kap. 1 § högskoleförordningen och bilaga 1 till förordningen. 2Statliga myndigheter ska tillämpa de lagar och utföra den verksamhet som riksdag och regering har beslutat om. Utöver de generella regelverken om ekonomisk styrning och myndigheternas befogenheter och skyldigheter, beslutar regeringen om förutsättningarna för varje myndighets verksamhet. Det sker i myndighetens instruktion, i årliga så kallade regleringsbrev och i särskilda beslut om uppdrag. 55–59. 4Eller om det gäller organisation av eller kvalitet i forskningen, 2 kap. 6 § högskolelagen. 52 kap. 7 § högskolelagen. Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 6.2.2Högskoleutbildningens nivåer och mål Enligt 1 kap. 2 § högskolelagen ska all högskoleutbildning vila på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet. Verksamheten ska enligt 1 kap. 3 § samma lag bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forskning och utbildning. Högskoleutbildning delas in i tre nivåer: grundnivå, avancerad nivå och forskarnivå. För varje utbildningsnivå anges i 1 kap. hög- skolelagen dels en beskrivning av utgångsnivån för utbildning på respektive nivå, dels en beskrivning av vad som karaktäriserar utbildning på respektive nivå. För utbildning på grundnivå anges således att utbildningen väsentligen ska bygga på de kunskaper som eleverna får på nationella program i gymnasieskolan eller mot- svarande kunskaper.6 Härigenom uttrycks utgångspunkten för när en utbildning kan sägas vara högskoleutbildning och den anger tillsammans med bestämmelserna om att utbildningen ska vila på vetenskaplig eller konstnärlig grund och bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forskning och utbildning ramen för hög- skoleutbildning. För utbildning på avancerad nivå krävs i sin tur att den väsent- ligen ska bygga på de kunskaper som studenterna får inom utbild- ning på grundnivå eller motsvarande kunskaper osv. Att utbild- ningen ges på olika nivåer innebär att varje kurs ska nivåbestämmas. Utbildningen ska karaktäriseras av progression i studierna, såväl inom varje utbildningsnivå som mellan nivåerna. Denna progres- sion innebär att studenterna under utbildningen successivt breddar och fördjupar sina kunskaper så att de når de mål som finns upp- ställda för utbildningen. En examen ska avläggas på någon av de tre nivåerna. Med utgångspunkt i högskolelagens beskrivning av vad som karaktäri- serar utbildning på respektive nivå uttrycks vilka krav som ska uppfyllas i en examensbeskrivning för varje examen. Examensbeskrivningarna finns i bilaga 2 till högskoleförordningen. Utvärdering av utbildningarna görs mot målen i högskolelagen och examensbeskrivningarna. Det är bara de examina som upptas i bilagan till högskoleförordningen som får utfärdas vid statliga universitet och högskolor eller av enskilda utbildningsanordnare. 6 1 kap. 8 § högskolelagen. Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning 6.2.3Tillstånd att utfärda examen Examina på grundnivå och avancerad nivå får bara utfärdas efter tillstånd. Det är vanligtvis som beslu- tar om tillstånd för statliga högskolor att utfärda examina.7 Ett tillstånd att utfärda en examen får lämnas bara om ut- bildningen uppfyller de krav som ställs på utbildningen i 1 kap. högskolelagen och de särskilda krav som finns i förordning och om det i ett rikstäckande perspektiv finns ett allmänt intresse av att examina får utfärdas. De särskilda krav som finns i förordning syftar på kraven i 6 kap. högskoleförordningen och på examens- beskrivningarna i bilaga 2 till högskoleförordningen. bedömer, med utgångspunkt i kraven för en viss examen, med hjälp av externa sakkunniga en ansökan om examenstillstånd. utgår därvid från vissa kvalitetsaspekter, i sin granskning som föregår prövningen av ett lärosätes ansökan om examenstillstånd. Följande aspekter gäller för ansökan om examenstillstånd för generella examina8 lärarkompetens (antalet anställda i proportion till utbildningens beräknade omfattning; lärarnas kompetens för undervisning och handledning; lärarnas möjligheter till kompetensutveckling och egen forskning och utvecklingsarbete) utbildningsmiljö (forskande miljö; förutsättningar för ett kri- tiskt och kreativt/reflekterande förhållningssätt) infrastruktur (tillgång till litteratur/annat lärandematerial, in- formationstekniska resurser och annan nödvändig utrustning) styrdokument (kursplaner med mål i enlighet med examens- ordningen) undervisning, kurslitteratur och examination (utformning så att de säkrar forskningsanknytning och progression) säkring av examensmålen (klart dokumenterade krav som också framgår av instruktioner till studenterna; lärosätet kan visa att 7I fråga om och Försvarshögskolan föreskriver regeringen i förordning om vilka examina som får utfärdas vid dessa högskolor. 8Kvalitetsaspekter vid examenstillståndsprövning av generella examina. Universitets- kanslersämbetet, Utvärderingsavdelningen . Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning utbildningen kommer ge studenterna goda förutsättningar att nå målen) säkring av utbildningens kvalitet (ett kvalitetssäkringssystem som garanterar utbildningens framtida kvalitet). kan också besluta att en examen inte längre får utfärdas, om de just nämnda kraven för att få ett tillstånd är uppfyllda. Ett beslut om återkallelse förutsätter dock att högskolan har beretts tillfälle att avhjälpa bristerna men att bristerna därefter konstaterats helt eller till väsentlig del finnas kvar. Regeringen har beslutat att införa ett nytt kvalitetssäkrings- system för högre utbildning och har tillkännagivit att det nya systemet bör följas upp. har fått uppdraget att utveckla det nya systemet, som enligt regeringens bedömning kan börja genomföras . Det innebär för högskolornas del att de får ett större eget ansvar för kvali- tetssäkring.9 Detta kommer dock inte direkt påverka polis- utbildningen. En enskild utbildningsanordnare kan enligt de förutsättningar som anges i lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina få tillstånd att utfärda sådana examina som regeringen med stöd av högskolelagen har meddelat föreskrifter om. Tillstånd beslutas av regeringen efter yttrande av och kan återkallas efter framställning från som ska ha gett utbildningsanordnaren tillfälle till rättelse. 6.2.4Tillträde till utbildning på högskola Det är högskolan som fattar beslut om antagning, även om Universitets- och högskolerådet ofta bistår med ett beslutsunderlag inom ramen för sin antagningsservice. Tillträdesbestämmelserna gäller bara för statliga högskolor som omfattas av högskolelagen. Högskolorna ska, enligt högskolelagen, ta emot studenter som uppfyller behörighetskraven för studierna så långt det kan ske utan att kvaliteten försämras. De behörighetskrav som ställs i 7 kap. 9 Regeringens skrivelse 2015/16:76, UbU 2015/16:9. Grundutbildningen till polisman som högskoleutbildning högskoleförordningen bygger på de nivåbeskrivningar som för varje utbildningsnivå finns i 1 kap. 8–9 a §§ högskolelagen. Behörighetskraven delas enligt högskoleförordningen in i grund- läggande behörighet och särskild behörighet. När det gäller utbild- ning på grundnivå krävs för grundläggande behörighet att den sökande ska ha avlagt en högskoleförberedande examen i gymnasie- skolan eller inom vuxenutbildning på gymnasial nivå. Det finns också ett antal alternativa vägar att bli grundläggande behörig, t.ex. att inneha en utländsk gymnasieexamen eller på andra grunder anses ha möjlighet att tillgodogöra sig utbildning, s.k. reell kompetens. Särskild behörighet utgör krav på förkunskaper som är anpassade till en viss utbildning. De särskilda behörighetskraven för tillträde till utbildning på grundnivå som vänder sig till nybörjare ska vara helt nödvändiga för att studenten ska kunna tillgodogöra sig utbildningen. Kraven får avse kunskaper från en eller flera kurser i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper, och andra villkor som betingas av utbildningen eller är av betydelse för det yrkes- område som utbildningen förbereder för. Även reell kompetens kan ge särskild behörighet. Universitets- och högskolerådet utformar olika s.k. områdes- behörigheter, som ska passa olika högskoleutbildningar och som i normalfallet består av ett antal kurser från gymnasieskolan. Högskolan kan sedan välja en viss områdesbehörighet som krav för särskild behörighet till en viss utbildning.