sou · H4B372d2 · 2016-10-17 00:00:00 — Lagen innehåller bestämmelser om en sär- skild form av skuldsanering för företagare och närstående till före- tagare.2 Med hänsyn härtill kommer vi i denna del av utredningen inte lämna förslag som i första hand syftar till att ge företagare, vars bolag eller enskilda firma hamnat i kris, en andra chans utan av- gränsar uppdraget till företagen, även om dessa till följd av närings- idkarbegreppet i lagen om företagsrekonstruktion även kan vara enskilda firmor. 1För en utförlig beskrivning av amerikansk rätt, se t.ex. , M., Rekonstruktion av företag inom insolvenslagstiftningens ramar. En jämförande studie i svensk och ameri- kansk insolvensrätt, 2 uppl., 2001. Se även SOU 2010:2 Del 1 s. 47–51. 2015/16:125, bet. 2015/16CU19, rskr 2015/16:235. Se även ny skuldsaneringslag (2016:675), som träder i kraft . Utredningens uppdrag i denna del Det skatterättsliga företrädaransvaret m.m. För att skapa ett bra entreprenörsklimat kan inte bortses från bety- delsen av skattesystemets utformning. I utredningens uppdrag in- går inte att föreslå ändringar i skattesystemet men det finns en sär- skild skatterättslig fråga med stor betydelse för företagsklimatet som har en tydlig bolags- och insolvensrättslig koppling där utred- ningen ändå anser det motiverat att inom ramen för detta uppdrag lämna vissa synpunkter. Som huvudregel gäller i svensk rätt ett begränsat ansvar för före- trädare för aktiebolag, vilket är en viktig bolagsrättslig princip som möjliggör ett sunt risktagande och är en viktig faktor för en effek- tiv kapitalbildning. För att stävja missbruk finns ett antal undantag från nämnda huvudregel. Det i praktiken mest betydelsefulla undantaget är reglerna om personligt betalningsansvar för ett aktiebolags företrädare till följd av tvångslikvidationsreglerna i 25 kap. aktiebolagslagen. Reglerna innebär i huvuddrag att bolagets styrelse och aktieägare måste agera vid tecken på kapitalbrist i bolaget, i första hand när det finns an- ledning att anta att bolagets eget kapital understiger hälften av det registrerade aktiekapitalet. Om reglerna om likvidation inte följs, kan bolagets företrädare i viss utsträckning bli personligen betal- ningsansvariga för bolagets förpliktelser. För att få gäldenären att ansöka om ett insolvensförfarande har i vissa rättsordningar införts regler som innebär att om en gäl- denär inte ansöker kan gäldenärsföreträdaren drabbas av per- sonligt ansvar för bolagets skulder. Om det t.ex. uppstår hotande insolvens eller insufficiens måste bolagets företrädare eller en för- ordnad likvidator ansöka om att öppna ett insolvensförfarande utan oskäligt dröjsmål, dock senast efter det att betal- ningssvårigheterna konstaterades. Om gäldenären saknar ledning för den löpande förvaltningen av företaget måste företagets aktieä- gare eller styrelse ansöka, såvida de har kännedom om betalnings- svårigheterna. Om de nämnda personerna inte iakttar skyldigheten att ansöka kan de drabbas av personligt ansvar för bolagets skulder. Det kan också bli fråga om ett straffrättsligt ansvar. I den svenska insolvensrättsliga lagstiftningen saknas regler om personligt betalningsansvar om gäldenären driver sitt bolag vidare vid hotande insolvens. Sådana regler finns dock i aktiebolagslagen. Utredningens uppdrag i denna del Ändamålet med tvångslikvidationsreglerna i 25 kap. 13–20 §§ aktie- bolagslagen är att sätta en gräns för hur långt ett bolag kan driva en förlustbringande verksamhet genom att kräva att verksamheten likvideras eller att de ledande personerna i bolaget blir personligt betalningsansvariga. Enligt har de nämnda reglerna utsatts för skarp kritik då styrelsens plikt att agera enbart är knutet till förhållandet mellan bolagets kapital och det registrerade aktiekapi- talet.3 Utredningens mening är att aktiebolagsrättens regler bör ses över i ett lämpligt sammanhang så att de på ett mer ändamålsenligt sätt interagerar med insolvensrätten. Utöver reglerna om personligt betalningsansvar i aktiebolags- lagen finns ett särskilt ansvar för bolagsföreträdare avseende juri- diska personers skatteskulder i 59 kap. skatteförfarandelagen (2011:1244). För att s.k. företrädaransvar ska inträda krävs att före- trädaren för bolaget uppsåtligen eller av grov oaktsamhet inte har betalat skatt eller avgift, inte har gjort föreskrivet skatteavdrag eller inte gjort anmälan om F-skatt vid uppenbart anställningsförhål- lande. Företrädaransvar föreligger också om företrädaren, uppsåtli- gen eller av grov oaktsamhet, har lämnat oriktig uppgift som lett till att mervärdesskatt eller punktskatt tillgodoräknats eller återbe- talats med ett för högt belopp. Om det finns särskilda skäl får före- trädaren helt eller delvis befrias från betalningsskyldighet. I praxis anses en företrädare ha agerat med uppsåt eller grov oaktsamhet i den mening som avses i skatteförfarandelagen4 om denne inte senast på skattens förfallodag betalat skatteskulden och inte heller senast vidtagit avvecklingsåtgärder med hän- syn till samtliga borgenärers intressen. kan välja att tillämpa reglerna i skatteförfarande- lagen framför reglerna i aktiebolagslagen. Sett utifrån ett entrepre- nörsperspektiv innebär reglerna om företrädararansvar att många företagare känner sig tvingade att inleda en avveckling av bolaget för att undvika personligt betalningsansvar trots att något reellt försök att vända verksamheten inom ramen för aktiebolagslagen inte hunnit göras. Strängheten i skattesystemet innebär i detta av- seende att det i vissa fall avvecklas bolag i ett för tidigt skede. 3Tillväxtanalys, ., Den internationella utvecklingen på området aktiebolagsrätt – påverkan på svensk rätt, PM 2015:12 s. 34. Utredningens uppdrag i denna del trädaransvaret innebär också en ökad risk att delta i bolagsstyrelser vilket är negativt för företagsklimatet. Mot detta ska ställas att fö- reträdaransvaret motverkar illojal konkurrens vilket förbättrar ent- reprenörsklimatet. Företrädaransvaret förhindrar att företag själva tar sig skattekrediter och därigenom inte konkurrerar på samma villkor som företag som betalar skatter och avgifter i rätt tid. Uti- från ett entreprenörperspektiv är det emellertid önskvärt att skatte- systemet i större utsträckning än likställer med övriga borgenärer och att principen om begränsat ansvar för före- trädare i aktiebolag värnas. Frågan om företrädaransvar utreds i särskild ordning. Regeringen har lämnat i uppdrag se över reglerna om det skatterättsliga företrädaransvaret och om tillämp- ningen har blivit för hård. har redo- visat uppdraget i en promemoria till Finansdepartementet.5 Utredningen har sammanträtt med experterna samt träffat utredningens referensgrupp . Däremellan har sekretariatet haft fortlöpande kontakt med vissa experter. Utred- ningen har också träffat företrädare för Ackordcentralen, IFFR och Nordisk/baltiska insolvensnätverket samt löpande mottagit syn- punkter från olika intresseorganisationer och myndigheter. Utred- ningens sekreterare har deltagit i ett antal seminarier, konferenser och föreläsningar där temat haft anknytning till utredningens upp- drag i denna del. På detta sätt har kunskaper, erfarenheter och syn- punkter under arbetets gång inhämtats som underlag för våra ana- lyser och överväganden. 5 promemoria – Det skatterättsliga företrädaransvaret, borgenärsanstånd och hel eller delvis befrielse från betalningsskyldighet, dnr 131 626246-15/113. Utredningens uppdrag i denna del I kapitel 3 redovisas bakgrund, problembeskrivning och utgångs- punkter för utredningens arbete. I kapitel 4 finns en redogörelse för gällande rätt. Kapitel 5 innehåller en beskrivning av rättsläget i de nordiska länderna samt några andra länder inom EU. I kapitlet går utredningen också igenom det arbete som pågår inom EU, m.m. Kapitel 6 handlar bl.a. om ansökningsförfaran- det och förutsättningarna för beslut om företagsrekonstruktion. Utredningen behandlar bl.a. huruvida färre domstolar ska vara be- höriga att handlägga ärenden om företagsrekonstruktion och vilka beviskrav som ska gälla för att inleda och fortsätta en rekonstruk- tion. Kapitel 7 handlar om rättsverkningarna av att förfarandet in- leds. Särskilt diskuteras huruvida frånvaron av samtycke till vissa rättshandlingar bör göra dessa ogiltiga och frågor om gäldenärens avtal. Kapitel 8 handlar om genomförande och avslutande av före- tagsrekonstruktion. Här diskuteras om förslaget till rekonstruktör i ansökan ska vara förankrat hos vissa borgenärer, om rekonstruk- törens ersättning bör prövas av domstol, om rekonstruktörens skadeståndsskyldighet bör regleras i lagen om företagsrekonstrukt- ion samt jävsfrågor vid en efterföljande konkurs. Därefter behand- las det s.k. separata ackordet. I kapitlet berörs avslutningsvis frågor rörande fastställande av ett s.k. utvidgat ackord och rättsverkan av detta. Kapitel 9 innehåller förslag till ikraftträdande och övergångs- bestämmelser. Författningskommentar finns avslutningsvis i kap. 10. En bedömning av konsekvenserna av utredningens förslag finns i huvudbetänkandet. 3 Bakgrund och utgångspunkter Innan lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion, LFR, tillkom, saknades ett rättslig instrument för rekonstruktion förutom ack- ord. Det har funnits en särskild lagreglering av ackor- det som rättslig företeelse. Dessa regler har emellertid genomgå- ende varit av rudimentär och formell karaktär. Det gällde även ackordslagen (1970:847) som trädde i kraft . Ackordslagen reglerade just möjligheterna att åstadkomma ett ack- ord med viss tvångsmässighet, dvs. att mot en borgenärsminoritets vilja skriva ned gäldenärens skulder med en viss procentsats. Ack- ordslagen kunde dock inte sägas innefatta en reglering som i vidare mån än så tillhandahöll några instrument för rekonstruktion av företag.1 Tankar väcktes emellertid med tiden om det inte lagstiftnings- vägen kunde införas en ordning som medgav att företag i kris fick rådrum för att lösa sina problem. tillsatte rege- ringen en särskild utredare vars uppdrag bl.a. var att överväga frå- gan om ett nytt rekonstruktionsförfarande för företag i ekonomisk kris. Utredningen, som antog namnet , läm- nade betänkandet Lag om företagsrekonstruktion (SOU 1992:113). Efter remissbehandling lade regeringen fram ett förslag till lag om företagsrekonstruktion i prop. 1995/96:5. Förslaget antogs av riks- dagen (bet. 1995/96:LU 11) och den nuvarande LFR trädde i kraft som ackordslagen upphävdes. Till LFR ansluter förordningen (1996:783) om före- tagsrekonstruktion, FFR. 1 , T. & , M., Lagen om företagsrekonstruktion - En kommentar, 2 uppl., 2013, s. 16. 3.2Tidigare utredningar på området Tanken på att införa åtgärder för att förbättra företagens möjlig- heter att rekonstrueras vid en obeståndssituation har som angetts funnits före LFR:s tillkomst. kom med delbetänkandet, Företags obestånd. Samordning av statliga åtgärder (SOU 1979:91), i vilket föreslogs bl.a. att skattemyndigheten i en obeståndssituation skulle kunna agera på ett tidigt stadium så att hänsyn skulle kunna tas till syssel- sättnings-, regional-, närings- och försörjningspolitiska samhällsin- tressen. Vidare föreslogs inrättandet av en samrådsdelegation med företrädare för och industriverket och på en lokal nivå inrättandet av arbetsgrupper som skulle kunna arbeta med företag på obestånd. förslag ledde inte till någon lagstiftning. Förslag om åtgärder för att förbättra företagens möjligheter att rekonstrueras i en obeståndssituation togs även upp i prome- moriorna Betalningsinställelse och rådrumsstöd m.m. (Ds A 1979:7) och Rådrumsstöd och handläggning av obeståndsärenden (Ds 1981:1). I den förstnämnda föreslogs bl.a. att en ny lag om registre- ring av betalningsinställelse skulle införas samt att s.k. rådrumsstöd skulle utgå till näringsidkare som befann sig i ekonomiska svårig- heter. Inte heller dessa förslag ledde emellertid till någon lagstift- ning på området. Frågan om ett rekonstruktionsförfarande aktualiserades åter i en rapport av Syftet med ett rekon- struktionsförfarande skulle enligt rapporten bl.a. vara att återställa livskraften hos företag som hamnat i ekonomisk kris som kapitalförluster för borgenärer och andra skulle kunna undvikas. ledde inte till någon lagstiftning. Efter att LFR trädde 1996 har lagen varit föremål för översyn. uppdrog regeringen åt en särskild utredare att överväga hur förfarandet för företagsrekonstruktion kunde förbätt- ras och samordnas med konkursförfarandet. Den särskilde utreda- ren fick bl.a. i uppdrag att utreda om det var lämpligt att införa ett samlat förfarande för företagsrekonstruktion och konkurs i svensk rätt. Utredningen, som antog namnet Insolvensutredning, 2 (SIND 1985:7). lämnade i slutbetänkandet Ett samlat insolvensförfarande – förslag till ny lag (SOU 2010:2) ett förslag till ett samlat förfarande för konkurs och företagsrekonstruktion inom ramen för en ny lag, insolvenslagen. I denna lag skulle med vissa undantag samtliga in- solvensrättsliga ärenden hanteras, oavsett om de ledde till att gäl- denären rekonstruerades eller avvecklades. Det förfarande som kunde inledas skulle anses vara ett ärende som kunde bedrivas som ett s.k. förvaltarlett förfarande eller under gäldenärens egen för- valtning. Eftersom konkurslagen (1987:672), KonkL, av utredning- en bedömdes väl fungerande skulle konkursförfarandet ligga till grund för hur det samlade insolvensförfarandet som huvudregel skulle bedrivas, dvs. ett förvaltarlett förfarande. Under vissa förut- sättningar skulle dock gäldenären kunna initiera en s.k. egenför- valtning. Denna form av förfarandet kan sägas ha stora likheter med dagens företagsrekonstruktion. Med anledning av att förslagen var mycket omfattande, inrikta- des remissen av betänkandet på några förslag som gällde egenför- valtning (inklusive s.k. separat ackord). Utredningen har anledning att återkomma till vissa av förslagen Insolvensutredning och redovisar då även vissa av remissinstansernas yttranden över förslagen. Betänkandets förslag har inte lett till lagstiftning. 3.3Senare utredningar av intresse har i sitt betänkande F-skuldsanering – en möjlighet till nystart för seriösa företagare (2014:44) lämnat förslag på en särskild form av skuldsanering för företagare (). Som ovan nämnts har förslaget resulterat i lagen (2016:676) om skuldsanering för företagare. Lagen innebär i korthet att fysiska personer med personligt ansvar för skulder som upp- kommit i näringsverksamhet ges utvidgade möjligheter till skuldsa- nering. För att inte riskera att systemet blir konkursdrivande får F- skuldsanering även beviljas en person som har avvecklat sin verk- samhet på annat sätt än genom en konkurs samt personer som dri- ver en pågående näringsverksamhet. För att den senare kategorin ska kunna komma i fråga för en F-skuldsanering krävs att de driver en välfungerande verksamhet som löpande kan betala sina skulder, dvs. det krävs att näringsverksamheten är solvent. gori finns inget krav på att skulderna ska vara näringsrelaterade. Förfarandet omfattar även närstående till företagare som har blivit överskuldsatta genom sitt engagemang i makens, sambons, föräld- rarnas eller barnens näringsverksamhet. F-skuldsanering ska endast omfatta de seriösa företagarna. För- farandet ska därför inte beviljas om näringsverksamheten har be- drivits på ett illojalt sätt, om redovisning och betalning av skatter och avgifter har misskötts i en omfattning som inte är ringa, om bokföringen har eftersatts eller om gäldenären driver eller har drivit sin verksamhet på ett uppenbart oförsvarligt sätt. Som ytterligare garanti för att systemet inte missbrukas ska F-skuldsanering bara beviljas om det är skäligt med hänsyn till personliga och ekono- miska förhållanden. Betalningsperioden är och en företagare som ska bli skuldsanerad måste betala per kvar- tal till sina borgenärer. har i betänkandet Lösöreköp och register- pant (SOU 2015:18) haft att ta ställning till om det finns långsik- tiga och påtagliga samhällsekonomiska fördelar att införa en ord- ning som innebär att en köpare av lösöre får skydd mot säljarens borgenärer redan genom köpeavtalet. be- dömning är att registrering enligt lagen (1845:50 s. 1) om handel med lösören, som köparen låter i säljarens vård kvarbliva, lösöre- köplagen, eller besittningsövergång inte längre bör krävas för att köparen av bestämt lösöre ska få skydd mot säljarens borgenärer. I stället ska skyddet uppkomma redan genom avtalet beträffande s.k. omsättningsköp. Om köpet avser lösöre som inte är bestämt, uppkommer skyddet när ett visst lösöre har märkts, avskilts eller på annat sätt bestämts för köparens räkning. Som en konsekvens av förslaget föreslås en ny lag om rätt till köpt lösöre. Lagen gäller dock inte pantsättning och inte heller köp, vars syfte är att lösöret ska utgöra säkerhet för en fordran (säkerhetsöverlåtelse). föreslår med anledning därav att det införs en ny lag om panträtt i lösöre genom registrering. Genom denna lag in- förs en möjlighet att registrera en upplåtelse av panträtt i sådant bestämt lösöre som lämnas kvar hos pantsättaren. De nya lagarna föreslås träda i kraft . ska bl.a. den nuvarande lösöreköplagen upphävas, liksom 49 § konsu- mentköplagen (1990:932). Förslaget har av vissa remissinstanser kritiserats bl.a. för att re- gisterpantsättningen kommer att få stor negativ påverkan på före- tagshypoteket som i realiteten till stora delar upphör att fungera som säkerhet. Eftersom företagshypoteket har stor betydelse sär- skilt för de små och medelstora företagens kreditförsörjning kan förslaget få stora konsekvenser för de nämnda företagens kredit- försörjning.3 Ärendet bereds i . Vidare bör nämnas att en särskild utredare ska göra en översyn av utsökningsbalken och anslutande regler i syfte att modernisera utsökningsrätten. En målsättning är att utsökningsförfarandet ska bli mer effektivt. Utredaren ska bl.a. överväga vilka åtgärder som kan behöva vidtas för att förbättra kvaliteten på utredningar om gäldenärens tillgångar och förbättra såväl informationsutbytet mel- lan och andra myndigheter. Utredaren ska bl.a. ta ställning till under vilka förutsättningar som bostäder ska vara skyddade från utmätning och om gäldenärer ska få tillgo- doräkna sig vissa ytterligare kostnader vid löneutmätning. Uppdra- get ska redovisas senast den 1 november 2016.4 EU:s reviderade insolvensförordning innebär ett utökat tillämp- ningsområde för förordningen med bl.a. tydligare regler om doms- rätt, regler som syftar till att minska antalet sekundärförfaranden, utökade krav på samarbete när flera förfaranden pågår i fråga om samma gäldenär, särskilda regler om samordning av förfaranden inom en koncern samt inrättande av och standardiserade formulär främst i syfte att underlätta för bor- genärer att bevaka sin rätt. Regeringen gav en särskild utredare uppdraget att analysera inne- börden av den reviderade förordningen från ett svenskt perspektiv och föreslå de kompletterande författningsändringar och andra åt- gärder som revideringen ger anledning till. Det innebär att de kom- pletterande bestämmelser som infört i lagen (2005:1046) med kompletterande bestämmelser till insolvensförordningen måste ändras. Det gäller även förordningen (2005:1056) om kungörande och registrering av vissa insolvensförfaranden. 3Se särskilt yttrande av advokat , SOU 2015:18 s. 221–223. Se även remissvar av . Se även Lindskough, P., Säkerhetsöverlåtelse - pant eller omsättningsköp? SvJT 2015 s. 313 ff., och , D. & , H., Lösöreköp och registerpant, SvJT 2015 s. 335 ff. 4Ett modernt utsökningsförfarande, dir 2014:127. sades då betänkandet EU:s reviderade insolvens- förordning m.m. (SOU 2016:17) presenterades. 3.4Ekonomisk forskning av intresse Det finns ekonomisk forskning som analyserar sambandet mellan insolvenslagstiftning och entreprenörskap. Vissa slutsatser från forskningen redovisas därför som utgångspunkt för utredningens arbete. Ett flertal olika faktorer påverkar motivationen att engagera sig i entreprenörskap. Förutom grundläggande faktorer som marknad, efterfrågan, tillgång till kapital m.m. är även lagstiftning och rädslan för att misslyckas ekonomiskt med sitt entreprenörskap av stor betydelse.5 Såvitt avser lagstiftningens betydelse i sammanhanget har den framstående forskaren sammanfattat forskningsläget med att ”all tillgänglig data indikerar att insolvens- lagstiftningen har en stark effekt på antalet individer som väljer företagande ... vår forskning visar att potentiella entreprenörer på- verkas starkt av förändringar i risken för insolvens”.6 Rädslan för att misslyckas ekonomiskt i sitt företagande är störst i de stora EU-länderna och minst i . I uppger att rädslan att misslyckas ekonomiskt hindrar dem från att starta ett företag.7 Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser, Tillväxtanalys, har undersökt relationen och styrkan mellan olika aspekter av insolvenslagstiftningen och särskilt det tillväxtorienterade entreprenörskapet. Studien analyse- rar data på landsnivå i 66 länder och visar att en gäldenärsinriktad lagstiftning som reducerar hindren för misslyckande uppmuntrar tillväxtorienterat och innovativt entreprenörskap.8 Resultatet stöd- jer och förstärker slutsatserna från en studie av forskarna som visar på en stark kausalitet mellan en reform av insolvensrätten i och en viss typ av entreprenör- skap (s.k. elitentreprenörer). Gäldenärsinriktad lagstiftning i ovan 5Entreprenörskapsforum, Entreprenörskap i – Nationell rapport , s. 38 och 40. 6White, M. J, Bankruptcy and Small Business, Regulation, vol 24, 2001. 7Se a.a. från Entreprenörskapsforum, s. 40 ff. 8Tillväxtanalys, Sambanden mellan entreprenörskap och insolvensregler, En analys av inter- nationella index och mått, PM 2015:02. SOU 2016:72 Bakgrund och utgångspunkter angiven mening bidrar enligt studien till mer och bättre entrepre- nörskap. Individer som överväger att starta och arbeta i företag med uttalad tillväxtvilja eller potential tar ofta i beaktande och väger in konsekvenserna av ett misslyckande i sitt beslut.9 Lagstiftning som reducerar risken för ekonomiskt misslyckande kan även ha vissa negativa effekter för entreprenörsklimatet. I debatten brukar framhållas ökat risktagande bland företagare, s.k. ”moral hazard”, till följd av sådan lagstiftning och mindre incita- ment för entreprenörer att betala tillbaka skulder, vilket i för- längningen påverkar företagens möjligheter att få tillgång till kredi- ter.10 Som exempel kan nämnas att det i remissvar till Nystarts- utredningens förslag om utvidgade möjligheter till skuldsanering för skulder som uppkommit i näringsverksamhet framhållits just att det osäkerhetsmoment som den föreslagna F-skuldsaneringen innebär vad gäller betalning av skulder kommer att beaktas av kre- ditgivarna och innebära minskade möjligheter för små och nystar- tade företag att erhålla krediter.11 Även Lösöreköpskommitténs förslag om registerpantsättning, där företagshypoteket i realiteten till stora delar kan riskera att upphöra att fungera som säkerhet, har kritiserats för att ge negativ inverkan på de små och medelstora företagens kreditförsörjning.12 Bakom rädslan att misslyckas ekonomiskt med entreprenörskap finns också kulturellt betingade faktorer som stigmatiserar den som misslyckats. Det negativa stigma som följer en konkurs medför t.ex. att andra drar sig för att göra affärer med företaget även i framtiden.13 Den stigmatiserande effekten påverkar inte bara ent- reprenörens vilja att starta nytt företag utan har också en avskräck- ande effekt på potentiella entreprenörer som överväger att starta företag. De som väljer att starta om möts av misstro 9Eberhart, R. & Eesley, C. & Eisenhardt, K. M., Failure is an Option: Failure Barriers and Performance, 2013. 10Falkenhall, B. & , Företagare i insolvens och misslyckandets stigma, Ekono- misk Debatt, nr 2 (38), 2010, s. 55 f. 11Se remissvar från , , avseende SOU 2014:44. 12Se särskilt yttrande av advokat och remissvar av konstruktion avseende SOU 2015:18.