sou · H4B370 · 2016-10-26 00:00:00 — i har i en lägesrapport angående utsatta EU-medborgare i (Rapport 2014:10 Utsatta EU- medborgare i , Lägesrapport ur ett människohandelsper- spektiv) pekat på behov av insatser, bl.a. utbildning för att upptäcka och identifiera offer samt förbättrad samverkan mellan myndigheter och frivilligorganisationer. Även den nationella rapportören i frågor som rör människo- handel, som är placerad vid , har understrukit vik- ten av att metod- och kompetensutvecklande åtgärder regelbundet genomförs inom samtliga rättsvårdande myndigheter som kommer i kontakt med frågor som rör människohandel (Människohandel för sexuella och andra ändamål, Lägesrapport 14, RPS Rapport 2014). Få fällande domar för människohandel Trots förändringar av människohandelsbrottets utformning, rege- ringens olika satsningar och de åtgärder som brottsbekämpande myndigheter vidtagit är det fortfarande få anmälningar som leder till åtal och fällande domar för människohandelsbrott. anmäldes 83 människohandelsbrott, varav 40 för sexuella ändamål. var motsvarande siffror 69 anmälningar, varav 21 för sexuella ändamål, och 2011 var det 98 anmälningar, varav 35 för sexuella ända- mål. Enligt statistik från (Brå) dömdes 2 personer för människohandel . dömdes 9 personer och dömdes 2 personer. I har flera motioner väckts om utformningen och tillämpningen av bestämmelsen om människohandelsbrott samt be- hovet av ökade resurser för att höja kompetensen och ge effektivare brottsbekämpning (t.ex. motion 2013/14:Ju364, 2012/13:Ju354 och 2011/12:Ju321). Vidare har varit föremål för utvärdering av hur kraven i konvention om bekämpande av människo- handel uppfylls. Den expertgrupp, , som genomfört utvär- deringen presenterade sin rapport . Rapporten innehåller ett antal förslag till åtgärder, bl.a. ökad utbildning till relevanta yrkesaktörer och effektivare brottsutredningar (Report concerning the implementation of on Action against Trafficking in Human Beings by , [2014]11). Mot denna bakgrund finns anledning att utvärdera tillämp- ningen av bestämmelsen om människohandelsbrott och vid behov föreslå de förändringar som behövs för att säkerställa ett starkt och ändamålsenligt skydd mot människohandel. Det finns vidare skäl att undersöka hur de brottsbekämpande myndigheterna utreder och i övrigt arbetar med ärenden om människohandel och överväga behovet av åtgärder i syfte att effektivisera utredningarna och öka lagföringen av människohandel. Straffet för allvarliga fall av köp av sexuell tjänst är det i förbjudet att köpa sexuella tjänster. Enligt 6 kap. 11 § döms den som skaffar sig en tillfällig sexuell förbindelse mot ersättning för köp av sexuell tjänst till böter eller fängelse i högst . Förbudet utgör ett viktigt instrument i arbetet med att förebygga och bekämpa både köp av sexuell tjänst och människohandel för sexuella ändamål. Den nuvarande straffskalan för köp av sexuell tjänst infördes då straffmaximum höjdes från fängelse till fängelse (prop. 2010/11:77, Skärpt straff för köp av sexuell tjänst). En utvärdering av tillämpningen av förbudet mot köp av sexuell tjänst hade visat att det fanns en stor likformighet när det gäller bedömning av straffvärde och påföljdsval (SOU 2010:49, För- bud mot köp av sexuell tjänst. En utvärdering –2008). Sedan prövade frågan om straffmätning för ett köp av sexuell tjänst (NJA 2001 s. 527) hade av alla lagföringar för brottet medfört påföljden 50 dagsböter. Endast i ett fåtal fall fann utredningen att försvårande omständigheter hade redovisats och beaktats och annan påföljd än böter dömts ut. Syftet med höjningen av straffmaximum var att skapa ytterligare utrymme för en mer nyanserad bedömning av straffvärdet vid all- varliga fall av köp av sexuell tjänst. Som exempel på omständigheter som vid straffvärdebedömningen bör tala i en skärpande riktning angavs att den som utför en sexuell tjänst befinner sig i en skydds- lös eller annars utsatt situation, t.ex. på grund av att han eller hon är utländsk och inte kan göra sig förstådd och befinner sig på en okänd plats, eller är utlämnad till en tredje person som avtalar om detaljerna för köpet samt ofta även tar emot betalningen och står för arrangemangen kring köpet, såsom lokal eller transport. Sådana omständigheter torde inte sällan förekomma vid köp av sexuella tjänster som har anknytning till människohandel eller annan lik- nande organiserad brottslighet. I samband med höjningen av straffmaximum övervägdes också en gradindelning av brottet. En gradindelning ansågs dock ha flera nackdelar. Det anfördes bl.a. att det med en sådan lösning skulle finnas risk för att resurser enbart skulle satsas på mera straffvärda fall, att färre brott totalt sett skulle beivras och att den attityd- påverkande effekten skulle minska. Vidare framhölls att en gradindelning också väcker frågor av systematisk och lagteknisk karaktär, i första hand i förhållande till köp av sexuell handling av barn men också andra sexualbrott. När det gällde den av Lagrådet förordade ordningen, att utan en samtidig gradindelning komplet- tera lagtexten med exempel på försvårande omständigheter, ansågs ett sådant förfaringssätt bryta mot systematiken i . Av statistik från Brå –2013 framgår att påföljden i fall där köp av sexuell tjänst varit huvudbrott nu bestäms till annat än dagsböter i något fler fall än förut. Det handlar dock fortfarande endast om enstaka fall. Böternas storlek ligger i flertalet fall fort- farande på en nivå runt 50 dagsböter. I de allra flesta fallen är det åklagare som bestämmer påföljden genom att meddela strafföre- läggande för brottet. framgick det vid utvärderingen av tillämpningen av förbudet att lagföringar för köp av sexuell tjänst har koppling till koppleri- eller människohandels- ärenden. Även om den nuvarande straffskalan för köp av sexuell tjänst varit i kraft en relativt begränsad tid tyder statistikuppgifterna på att straffskärpningen inte har fått det genomslag som var avsett. Bedömningen av straffvärde och påföljdsval tycks fortfarande vara likformig, vilket talar mot att omständigheter som bör tala i skär- pande eller mildrande riktning kommit att beaktas i någon nämn- värd utsträckning. Mot denna bakgrund finns det skäl att utvärdera vilket genom- slag höjning av straffmaximum för köp av sexuell tjänst har fått. Med utgångspunkt i utvärderingen ska det övervägas om det finns behov av förändringar i straffbestämmelsen för att säkerställa att omständigheter som förekommer vid de allvarligare fallen av köp av sexuell tjänst, t.ex. där den som säljer en sexuell tjänst är offer för människohandel eller koppleri, får genomslag vid straffvärde- bedömningen. I det sammanhanget bör det särskilt övervägas en höjning av straffminimum genom att ta bort böter i straffskalan vid allvarliga fall av köp av sexuell tjänst. Straffet för köp av sexuell handling av barn Enligt 6 kap. 9 § döms den som förmår ett barn som inte fyllt att mot ersättning företa eller tåla en sexuell handling för köp av sexuell handling av barn. Straffet är böter eller fängelse i högst . Bestämmelsen tar i första hand sikte på köp av sexuella handlingar av barn mellan . När det gäller barn blir andra sexualbrott tillämpliga, såsom exempelvis våldtäkt mot barn. Syftet med bestämmelsen är framför allt att skydda ung- domar från att dras in i prostitution. Straffbestämmelsen fick sin nuvarande utformning och rubrice- ring i samband med sexualbrottsreformen 2005 (prop. 2004/05:45, En ny sexualbrottslagstiftning). En av de förändringar som då genom- fördes var en höjning av maximistraffet till fängelse , för att markera att köp av sexuella handlingar av barn generellt sett har ett högre straffvärde än motsvarande gärningar som riktar sig mot vuxna personer. Då bestämmelsen ansågs kunna omfatta gärningar för vilka ett minsta straff om fängelse kunde tyckas för strängt ansågs att straffskalan även fortsättningsvis borde innehålla böter. Som exempel nämndes fall där ersättning i någon form visser- ligen förekommit, men där offret är nära och om- ständigheterna även i övrigt är sådana att straffvärdet är lågt. Vid utvärderingen av sexualbrottsreform gjordes, med hänsyn till att underlaget för utvärderingen varit mycket begränsat, bedömningen att det inte var möjligt att dra några säkra slutsatser om det fanns några problem vid tillämpningen av brottet köp av sexuell handling av barn (SOU 2010:71, Sexualbrottslagstiftningen – utvärdering och reformförslag). Enligt utredningen gick det inte heller att dra några slutsatser i fråga om synen på straffvärde för köp av sexuell handling av barn jämfört med före reformen. Av statistik från Brå för åren 2006–2013 framgår att antalet lag- föringar där köp av sexuell handling av barn varit huvudbrott varierar från 1 fall 2006 till som mest 24 . Påföljden varierar från böter till fängelse. bestämdes påföljden till fängelse i 1 fall, skyddstillsyn med kontraktsvård i 1 fall, villkorlig dom med sam- hällstjänst i 3 fall och böter i 2 fall. Det kan sättas i fråga om böter som påföljd för köp av sexuell handling av barn fullt ut kan anses motsvara allvaret i gärningen. har också av kritiserats för att inte se tillräckligt allvarligt på bl.a. köp av sexuell handling av barn och för att påföljderna inte är proportionerliga. Mot denna bakgrund finns det anledning att se över straffskalan för köp av sexuell handling av barn för att säkerställa att den mot- svarar brottets allvar. I det sammanhanget ska det särskilt övervägas en höjning av straffminimum genom att ta bort böter i straffskalan. Oaktsamhetskravet i förhållande till ålder Normalt krävs det uppsåt för att någon ska kunna fällas till ansvar för brott enligt 6 kap. . Enligt 6 kap. 13 § ska dock också den dömas som inte insåg men som hade skälig anledning att anta att den andra personen inte hade uppnått en viss ålder. De bestäm- melser i 6 kap. som föreskriver ansvar för gärningar som begås mot någon under en viss ålder är 4 § (våldtäkt mot barn), 5 § (sexuellt utnyttjande av barn), 6 § (sexuellt övergrepp mot barn), 8 § (ut- nyttjande av barn för sexuell posering), 9 § (köp av sexuell handling av barn), 10 § första stycket (sexuellt ofredande) och 10 a § (kon- takt med barn i sexuellt syfte). Vid dessa brott uppställs således inte något krav på full insikt om barnets ålder. Det är i stället tillräckligt med oaktsamhet. Bestämmelsen i 6 kap. 13 § infördes i samband med tillkomst. I samband med sexualbrottsreform gjordes be- dömningen att bestämmelsen skulle kvarstå i princip oförändrad. delade den uppfattningen (prop. 2004/05:45, En ny sexual- brottslagstiftning). Av de ursprungliga förarbetena framgår att be- stämmelsen ska tillämpas med stor försiktighet och att det för straff- ansvar ställs krav på en tämligen hög grad av oaktsamhet (NJA II 1962 s. 192 f.). Till ansvar ska det inte dömas om barnet har en kroppsutveckling som är naturlig för den som klart passerat ålders- gränsen och omständigheterna i övrigt inte ger gärningsmannen anledning att vara på sin vakt. Det innebär att det är i gränsfallen som gärningsmannen inte ska kunna undgå ansvar genom att hän- visa till att han eller hon inte haft säker kännedom om barnets verkliga ålder (prop. 2004/05:45 s. 113 f.). Bestämmelsen i 6 kap. 13 § fyller en viktig funktion i upprätt- hållandet av det straffrättsliga skyddet för barn mot att utsättas för sexuella övergrepp. Bestämmelsen har haft i stort sett samma lydelse sedan den infördes i samband med tillkomst. Sam- tidigt har lagstiftningen om sexualbrott mot barn utvecklats och genomgått betydande förändringar i riktning mot ett förstärkt skydd för barn . Vidare har frågor om bestämmelsens tillämp- ning uppkommit i den allmänna debatten, framför allt i samband med uppmärksammade domar. I det sammanhanget har det bl.a. häv- dats att tillämpningsområdet kommit att bli alltför begränsat, vilket exempelvis när det gäller köp av sexuella handlingar av barn medfört att sådana gärningar inte sällan i stället lagförs som köp av sexuell tjänst. Mot denna bakgrund finns det anledning att se över och utvärdera tillämpningen av oaktsamhetskravet i 6 kap. 13 § samt med utgångspunkt i resultatet av det arbetet överväga behovet av lagändringar. Utredaren ska utvärdera tillämpningen av bestämmelsen om män- niskohandelsbrott. Syftet med utvärderingen är att följa upp och undersöka hur bestämmelsen fungerar i praktiken och om syftet med lagändringen 2010 har uppnåtts. Utredaren ska också granska hur de brottsbekämpande myndigheterna bedriver sitt arbete. •genomföra en praxisgenomgång i syfte att klarlägga tillämpningen av bestämmelsen om människohandelsbrott och analysera hur den har utvecklats , inklusive utredningar som inte lett till åtal för människohandel eller som har lett till åtal för andra brott, •uppmärksamma och analysera om det finns några särskilda tolk- ningsproblem eller andra svårigheter vid tillämpningen av straff- bestämmelsen, •överväga om det finns behov av att förtydliga eller annars för- ändra bestämmelsen om människohandelsbrott, •analysera vilka konsekvenser en lagändring skulle medföra för tillämpningen av andra relevanta bestämmelser i , •granska och analysera hur polis och åklagare utreder och i övrigt hanterar ärenden om människohandel, •överväga åtgärder för att stärka kvaliteten och effektiviteten i brottsutredningarna och öka lagföringen av människohandels- brott, och •om utredaren bedömer att det finns behov av författningsänd- ringar eller andra åtgärder, lämna förslag till sådana. Köp av sexuell tjänst Utredaren ska utvärdera vilket genomslag höjning av straff- maximum för brottet köp av sexuell tjänst har fått. Syftet med ut- värderingen är att säkerställa att straffet vid allvarliga fall av köp av sexuell tjänst, t.ex. där den som säljer en sexuell tjänst är offer för människohandel eller koppleri, fullt ut motsvarar brottslighetens allvar. I uppdraget ingår att •kartlägga gällande praxis när det gäller straffvärdebedömning och påföljdsval för köp av sexuell tjänst samt analysera hur tillämp- ningen har utvecklats , •göra en genomgång av förundersökningar avseende lagförda köp av sexuell tjänst och undersöka i vilken utsträckning förmildran- de och försvårande omständigheter utreds och åberopas av polis och åklagare samt, när ansvarsfrågan prövas i domstol, på mot- svarande sätt undersöka i vilken utsträckning sådana omständig- heter beaktas av domstolarna, •analysera och ta ställning till om det finns behov av att förändra straffbestämmelsen för att säkerställa att försvårande omständig- heter får genomslag vid straffvärdebedömningen, och i det sam- manhanget särskilt överväga en höjning av straffminimum genom att ta bort böter i straffskalan vid allvarliga fall av köp av sexuell tjänst, •analysera vilka konsekvenser eventuella lagändringar skulle med- föra för tillämpningen av övriga bestämmelser i 6 kap. brotts- balken, och •om utredaren bedömer att det finns behov av författningsänd- ringar, lämna förslag till sådana. Köp av sexuell handling av barn Utredaren ska se över straffskalan för köp av sexuell handling av barn och överväga en höjning av straffminimum i syfte att säker- ställa en straffskala som återspeglar brottets allvar. I uppdraget ingår att •granska och analysera tillämpningen av straffbestämmelsen, sär- skilt när det gäller straffvärdebedömning och påföljdsval, •överväga om straffskalan bör ändras och i det sammanhanget sär- skilt överväga en höjning av brottets straffminimum genom att ta bort böter i straffskalan, •analysera vilka konsekvenser eventuella lagändringar skulle med- föra för tillämpningen av övriga bestämmelser i 6 kap. brotts- balken, och •om utredaren bedömer att det finns behov av författnings- ändringar, lämna förslag till sådana. Oaktsamhetskravet i 6 kap. 13 § Utredaren ska se över och utvärdera tillämpningen av bestämmel- sen i 6 kap. 13 § i syfte att säkerställa och upprätthålla ett starkt straffrättsligt skydd för barn mot att utsättas för sexuella övergrepp. I uppdraget ingår att •genomföra en praxisgenomgång för att klarlägga tillämpningen av bestämmelsen, •utreda och redovisa hur bestämmelsen har tillämpats i förhållande till de olika straffbestämmelserna om sexualbrott mot barn, bl.a. genom att undersöka vilka omständigheter som särskilt beaktas av domstolarna och om det finns några särskilda tolkningspro- blem eller andra svårigheter vid tillämpningen, •överväga och ta ställning till om bestämmelsens tillämpnings- område framstår som rimligt och ändamålsenligt eller om det finns skäl att i något avseende förändra den, och •om utredaren bedömer att det finns behov av författnings- ändringar, lämna förslag till sådana. Uppdragets genomförande och tidsplan När det gäller metoder för uppdragets genomförande står det utre- daren fritt att utforma dessa efter vad som bedöms lämpligt. Utredaren ska samråda med och inhämta upplysningar från be- rörda företrädare för rättsväsendet, dvs. polis, åklagare och dom- stolar, samt vid behov andra myndigheter eller organisationer som kan vara berörda, t.ex. i . Utredaren ska undersöka och beskriva hur de frågor som upp- draget omfattar behandlas i några länder som är jämförbara med . Utredaren ska hålla sig informerad om och vid behov beakta relevant arbete som pågår inom och utrednings- väsendet samt inom EU och andra internationella forum. Utredaren ska genomgående ha ett jämställdhetsperspektiv i den analys som görs. Vidare ska all statistik som utredaren redovisar vara köns- och åldersuppdelad. Förslagens konsekvenser ska redovisas enligt 14–15 a §§ kom- mittéförordningen (1998:1474). Uppdraget ska redovisas . Utredningen om ett starkt straffrättsligt skydd vid människohandel och köp av sexuell handling av barn (Ju 2014:22) Utredningen om ett starkt straffrättsligt skydd vid människohandel och köp av sexuell handling av barn ska utöver vad som framgår av redan beslutade kommittédirektiv (dir. 2014:128) analysera och ta ställning till om brottet köp av sexuell tjänst ska undantas från kravet på dubbel straffbarhet. Regeringen beslutade att ge en särskild utre- dare i uppdrag att undersöka om det finns behov av åtgärder i syfte att säkerställa ett starkt straffrättsligt skydd mot människohandel, köp av sexuell tjänst och köp av sexuell handling av barn. Den del av uppdraget som avser köp av sexuell tjänst omfattar att utvärdera vilket genomslag höjning av straffmaximum har fått och att överväga om det finns behov av att förändra straffbestämmelsen för att säkerställa att försvårande omständigheter får genomslag vid straffvärdebedömningen. Om behov av förändringar bedöms finnas ska förslag till sådana lämnas. Uppdraget ska redovisas . Prostitution är en i vårt samhälle oacceptabel företeelse som medför skador både för den enskilda individen och för samhället i stort. Att förebygga och bekämpa prostitution är därför ett angeläget sam- hälleligt intresse. I det arbetet utgör straffbestämmelsen om förbud mot köp av sexuell tjänst ett viktigt instrument. Den tar sikte på att minska efterfrågan av sexuella tjänster och markerar samhällets in- ställning i frågan. En utvärdering av tillämpningen av förbudet mot köp av sexuell tjänst har visat att effekterna av förbudet i varit positiva (SOU 2010:49, Förbud mot köp av sexuell tjänst. En utvärdering –2008). Enligt utredningen har kriminaliseringen bidragit till att bekämpa prostitution och människohandel för sexuella ända- mål. Kriminaliseringen har också haft en normativ effekt. Det finns numera ett starkt stöd för förbudet i . förekom- mer uppgifter om att en betydande andel köp av sexuella tjänster, där köparen är svensk eller bosatt i , sker utomlands. Köp av sexuell tjänst är ett brott mot svensk lag även när det begås utanför svenskt territorium (prop. 2010/11:77 s. 13, Skärpt straff för köp av sexuell tjänst). För att brottet ska kunna lagföras i krävs emellertid också att svensk domstol har behörighet att döma över brottet. Denna fråga regleras i huvudsak i 2 kap. brotts- balken. Svenska domstolar är alltid behöriga att döma över brott som har begåtts i (1 §). Därutöver finns en vidsträckt be- hörighet att döma också över brott som har begåtts utomlands. Så- ledes omfattar den svenska domsrätten t.ex. i princip alla brott som i utlandet har begåtts av svenska medborgare, av utlänningar med hemvist i eller, om fängelse enligt svensk lag kan följa på brottet, av andra utlänningar som finns i (2 § första stycket). Vissa begränsningar i denna s.k. extra- territoriella behörighet uppställs dock. En sådan begränsning är att gärningen inte ska vara fri från ansvar enligt lagen på gärningsorten (2 § andra stycket). Det ska alltså föreligga dubbel straffbarhet. Som yttersta skäl för kravet på dubbel straffbarhet åberopas traditionellt den folkrättsliga principen att stater inte ska gripa in i varandras inre angelägenheter. Det brukar också ifrågasättas om det inte strider mot den straffrättsliga legalitetsprincipen att bestraffa en gärning som är straffri enligt lagen på gärningsorten. Från kravet på dubbel straffbarhet har det dock gjorts undantag för vissa sexualbrott mot barn – bl.a. köp av sexuell handling av barn –, vissa barnpornografibrott, människohandel och äktenskapstvång (2 § fjärde stycket). Undantag har även gjorts för könsstympning enligt 3 § lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor. Dessa brott kan alltså lagföras i även om gärningarna skulle vara fria från ansvar i det land där de begicks. När det gäller köp av sexuell tjänst finns det inte något sådant undantag. Har brottet be- gåtts i ett land där gärningen är kriminaliserad, t.ex. i , är dock kravet på dubbel straffbarhet uppfyllt och brottet kan lagföras här. De brott som är undantagna från kravet på dubbel straffbarhet är sådana som betraktas som särskilt allvarliga eller är av internationell och gränsöverskridande karaktär eller där det råder en internatio- nell samsyn om vilka handlingar som ska vara straffbelagda. Vid överväganden av om ett brott bör undantas från kravet på dubbel straffbarhet har det också beaktats att det kan vara förenat med svårig- heter att utreda och därmed lagföra brott begångna utomlands, bero- ende bl.a. på vilket land brottet är begånget i. Utredningen om utvärdering av förbudet mot köp av sexuell tjänst gjorde bedömningen att det fanns ett behov av att utvidga möjligheterna att vid svensk domstol lagföra köp av sexuell tjänst som begåtts utomlands, men ansåg sig inte kunna föreslå ett undan- tag från kravet på dubbel straffbarhet. Att avskaffa kravet på dubbel straffbarhet för köp av sexuell tjänst ansågs innebära ett tydligt av- steg från de principer som ligger bakom kravet. Frågan om att undanta brottet köp av sexuell tjänst från kravet på dubbel straffbarhet har också tagits upp i flera motioner i riks- dagen (t.ex. motion 2010/11:Ju10, 2010/11:Ju12 och 2010/11:Ju323). Den internationella utvecklingen visar på ett ökat stöd för kriminalisering av köp av sexuella tjänster. och har infört förbud mot köp av sexuell tjänst och dessutom undan- tagit brottet från kravet på dubbel straffbarhet. Även i andra länder, både inom och utanför EU, övervägs en kriminalisering av köp av sexuella tjänster. Behovet av en utvidgning av uppdraget Enligt regeringen är köp av sexuella tjänster oacceptabla oavsett om de sker i eller utomlands. De som säljer sexuella tjänster be- finner sig ofta i en mycket utsatt situation och utnyttjas inte sällan av såväl köpare som kopplare eller människohandlare. En lagstift- ning som inte fullt ut återspeglar denna syn på köp av sexuella tjänster riskerar att urholka respekten för straffbestämmelsen och att mot- verka den attitydförändring som förbudet medfört. Det är därför viktigt att tydligt markera att inställning till köp av sexuella tjänster gäller oavsett var i världen de sker. Detta talar för att köp av sexuell tjänst ska kunna lagföras i oavsett var brottet har begåtts. Vidare är det väl etablerat, såväl internationellt som i , att det finns en koppling mellan prostitution och brottslighet såsom människohandel och koppleri.