sou · H4B381 · 2016-11-25 00:00:00 — Vi föreslår en ny ordning som innebär att förvaltningsmyndig- heters beslut alltid ska kunna verkställas när de har fått laga kraft, förutsatt att beslutet utgör myndighetsutövning och avser betal- ningsskyldighet. Förvaltningsmyndigheter och kommuner kommer inte längre att behöva skaffa en utsökningstitel via den summariska processen eller genom att ansöka om stämning i allmän domstol. I stället räcker det att den förpliktade haft en reell möjlighet att överklaga beslutet och att beslutet har fått laga kraft. Om beslutet överklagas blir förvaltningsdomstolens dom en verkställbar utsök- ningstitel. Förfarandet blir på det sättet effektivare och billigare utan att rättssäkerheten eftersätts. Besparingen kan beräknas till mellan 2,6 och . Genom en effektivare indriv- ning av offentligrättsliga fordringar kan statens kostnadstäckning för avgiftsfinansierad verksamhet också förbättras. Enligt vårt förslag ska vissa myndighetsbeslut precis som kunna verkställas direkt, oftast enligt reglerna i indrivningslagen men i vissa fall enligt särskilda regler. För att ett beslut ska få verk- ställas före laga kraft måste lagstiftaren tydligt ange att det är fråga om en offentligrättslig fordran som kräver omedelbar indrivning. Ett beslut som inte innebär myndighetsutövning, t.ex. ett beslut att utfärda en faktura, får inte laga kraft och kan heller inte bli föremål för överprövning av domstol. En myndighet som vill driva in en sådan fordran på civilrättslig grund är precis som hän- visad till att ansöka om betalningsföreläggande eller väcka talan vid allmän domstol. ska kunna hjälpa parterna att komma överens och att ingå ett utsökningsavtal Parter som har hamnat i tvist med varandra har i allmänhet mycket att vinna på att lösa tvisten på frivillig väg. I förhållande till en domstolsprocess eller ett skiljeförfarande kan det spara både tid och pengar. Parterna kan också känna sig tillfreds med att de själva har haft inflytande över lösningen av sin tvist och en sådan lösning är ofta lättare för dem att acceptera än en dom. Genom att parterna frivilligt når en överenskommelse ökar också möjligheten för dem att fortsätta ett samarbete eller en affärsrelation efter att tvisten har avslutats. Även samhället har mycket att vinna på att uppmuntra parter att söka en frivillig lösning på sin tvist. Bland annat kan domstolar och andra myndigheter i större utsträckning lägga resur- ser på mål där förlikning inte är tillåten eller där det saknas förut- sättningar för parterna att komma överens. Det är därför numera en självklarhet att allmänna domstolar samt hyres- och arrende- nämnder försöker hjälpa parter att nå frivilliga överenskommelser. Det är inte lika självklart att , i egenskap av verkställande myndighet, ska medverka till att parterna kommer överens. I domstolen processar borgenären för att få en verkställbar dom. I det skedet är utgången av målet oklar. En domstolsprocess kan ta och medföra höga kostnader. Detta innebär att det ofta finns klara och tydliga incitament för båda parter att ingå en förlikning. Under verkställighetsprocessen har sökanden redan en utsökningstitel som innebär rätt till tvångsvis verkställighet genom försorg. Sökanden kan därför ofta ha ett mindre intresse av att diskutera förlikning under verkställighets- fasen än under en domstolsprocess. Å andra sidan kan svaranden ha ett större intresse av förlikningsdiskussioner när verkställighet är nära förestående. Och även i ett senare skede av processen är fri- villiga lösningar ofta det bästa för båda parter. Vi föreslår därför att , när det är lämpligt, ska verka för att parterna kommer överens. En förutsättning för att det ska vara lämpligt är att parterna går med på att föra sådana diskussioner. ska kunna hålla sammanträden för att ge parterna möjlighet att träffa en överenskommelse. Kronofogde- myndigheten ska också kunna hjälpa parterna att upprätta ett utsök- ningsavtal som reglerar deras överenskommelse. Vi bedömer att möjligheterna för parterna att få hjälp av Krono- fogdemyndigheten att träffa en överenskommelse kommer att ha ett särskilt värde när enskilda riskerar att förlora sin bostad, dvs. i samband med en ansökan om avhysning eller vid tvångsvis försälj- ning av bostäder. En överenskommelse i detta skede kan minska den enskildes lidande och underlätta för både gäldenären och dennes familj i en svår situation. De samhällsekonomiska vinsterna av en överenskommelse under verkställighetsfasen är också betydande. Det är vår bedömning att detta förslag, i vart fall , kommer att leda till minskade årsvisa personalkostnader för Kronofogde- myndigheten. Förutom att kan frigöra resurser för andra mål där överenskommelser inte kan uppnås kan kommunernas kostnader för jourboenden och andra alternativa boenden minska om färre personer förlorar sina hem och därmed behöver hjälp med att hitta en ny bostad. Ökat indrivningsresultat genom ökad myndighetssamverkan Vi föreslår en ökad samverkan genom elektroniskt informations- utbyte mellan och andra myndigheter. Ett systematiserat elektroniskt informationsutbyte mellan Krono- fogdemyndigheten och myndigheter som betalar ut utmätningsbara ersättningar och bidrag leder till en bättre kontroll av statens pengar, ett effektivare utsökningsförfarande och ett bättre ekonomiskt utfall för borgenärskollektivet. Vi föreslår därför att det ska eta- bleras ett utökat elektroniskt informationsutbyte mellan Krono- fogdemyndigheten och utvalda myndigheter som betalar eller läm- nar ut utmätningsbar egendom. För att lös egendom ska kunna utmätas krävs att den är tillgäng- lig för . Det normala är att Kronofogde- myndigheten tar egendomen i förvar, antingen från gäldenären själv eller från någon annan. kan också säkra egendomen genom att försegla den, märka den eller genom ett s.k. förbudsmeddelande som innebär att en utmätt fordran eller rättig- het bara får infrias till eller den som anvisar. Om inte är på plats och kan ta egendomen i förvar krävs det att egen- domen är i någon annans besittning för att Kronofogdemyndig- heten ska kunna säkra och utmäta den genom s.k. distansutmät- ning. När egendomen innehas av en myndighet innebär besittnings- kravet att egendomen ska vara omhändertagen med stöd av den myndighetens regelverk. Vårt förslag om ökad myndighetssamver- kan kommer att leda till att kan utmäta pengar och annan egendom som finns hos andra myndigheter i större utsträckning än . har goda möjligheter att distansutmäta egendom som finns i andra myndigheters besittning. Om besittningskravet togs bort skulle det kunna leda till att en- skilda, inför risken att deras egendom kan komma att utmätas om de kontaktar en myndighet, känner ett obehag och en ovilja inför myndighetskontakter och därför undviker samröre som inte är påtvingat. Vi anser också att en sammanblandning av olika myndig- heters uppdrag och roller i förlängningen kan skada allmänhetens förtroende för statliga myndigheter. Det är inte heller en effektiv resursanvändning att myndigheter som påträffar egendom som de inte har i uppdrag att omhänderta, ska kontrollera om personer som egendomen kan kopplas till är gäldenär i ett mål hos Krono- fogdemyndigheten. Vi föreslår därför inte någon ändring av det gällande besittningskravet. Vassare tillgångsutredningar med tydliga ramar har många verktyg för att ut- föra en tillgångsutredning. Vi föreslår ändringar som gör att verk- tygen blir vassare och mer ändamålsenliga. Kronofogdemyndig- heten får kalla sökanden, svaranden och andra personer med känne- dom om svarandens förhållanden till förhör under tillgångsutred- ningen. Den som inte kommer kan bli skyldig att betala vite. Vi föreslår att vitesbeloppen höjs så att de anpassas till dagens penning- Vi föreslår också att inte bara svaranden utan också andra personer ska kunna hämtas till förhör samt att upplysnings- skyldigheten utökas och förtydligas. Förslagen kan leda till färre inställda sammanträden samt att får till- gång till mer adekvat information, även om tillgångar utomlands. Sammantaget kommer att få lättare att hitta tillgångar vilket kommer att leda till ett ökat indrivningsresultat. En grundförutsättning för att ska leta efter tillgångar är att det finns ett utsökningsmål. Kronofogde- myndigheten ska inte ägna sig åt s.k. fishing expeditions som inne- bär att myndigheten planlöst letar efter tillgångar och därefter undersöker om en viss tillgång tillhör någon gäldenär i ett pågående utsökningsmål. Detta hindrar inte att genomför kontroller mot offentliga register eller samverkar med och tar emot information från andra myndigheter för att leta efter tillgångar. Det hindrar inte heller att andra myndigheter samverkar med innan egendom lämnas ut eller pengar utbetalas. Vi föreslår en ny bestämmelse i utsökningsbalken som klargör att får vidta de utrednings- och spaningsåtgärder som är befogade för att utreda gäldenärers till- gångar. Vi föreslår också nya bestämmelser som ger uttryckligt lag- stöd för att ska kunna genomföra register- kontroller och utbyta information med andra myndigheter. Bättre möjligheter för sökanden att påverka tillgångsutredningen Av de cirka 500 000 gäldenärer som han- terar är cirka 100 000 förstagångsgäldenärer, dvs. gäldenärer som ska betala en skuld genom indrivning via . Det är alltså många gäldenärer som Krono- fogdemyndigheten ska hantera och utreda och många av dem är inte tidigare kända för . I den inledande fasen av utmätningsprocessen ska göra en full- ständig genomgång av gäldenärens inkomster och tillgångar. Det är nödvändigt att använder sig av standardi- serade arbetsmetoder för att verksamheten ska vara effektiv. Sam- tidigt måste myndigheten ha ett visst utrymme att vara kreativ och använda mindre vanliga metoder när omständigheterna kräver det. Det måste därför vara upp till att avgöra vilka utredningsåtgärder som är lämpligast att vidta i det enskilda fallet. I denna bedömning måste förutom effektivitetsskäl och integritetsskäl också beakta om en åtgärd är proportionerlig. och andra myndigheters resurser ska användas på bästa sätt. Bedömer Kronofogdemyndig- heten att en åtgärd kan antas bli utan verkan ska en sökande inte kunna framtvinga den utan rättslig prövning. Å andra sidan ska sökanden kunna begära att vidtar en viss åtgärd och få sin begäran prövad. Om inte tillmötesgår en begäran från sökanden att vidta en viss åtgärd ska sökanden därför kunna överklaga beslut att inte vidta en specifik åtgärd. Effektivare regler för kommunikation av beslut Vi föreslår att , på samma sätt som andra myndigheter, ska kunna använda förenklad delgivning utomlands i de fall det är lämpligt. Kravet att arbetsgivare till personer som har löneutmätning ska delges vissa beslut slopas. Det innebär resurs- och effektivitetsvinster för som kan över- sättas till en årlig besparing på mellan 1,4 och . Ökad partsinsyn genom modern teknik Ett rättssäkert utsökningsförfarande måste innebära att parterna kan ta del av samtliga beslut som fattas i ett utsökningsmål och att de kan överklaga besluten när de inte godtar Kronofogdemyndig- hetens bedömningar och ställningstaganden. På grund av den stora mängden utsökningsmål och det stora antalet beslut som fattas i varje ärende skulle det inte vara effektivt för vare sig Kronofogde- myndigheten eller parterna om skickade ut alla dessa beslut. I stället bör utveckla ett webbaserat informationsverktyg så att parterna på ett enkelt sätt och i den omfattning de själva väljer kan följa det som händer i deras utsökningsmål. På så sätt skulle utsökningsförfarandet bli mer transparent, rättssäkert och effektivt. En gäldenär som står under löneutmätning skulle kunna följa de betalningar som görs och se hur mycket som är kvar att betala på varje skuld. Både sökanden och svaranden skulle kunna få del av varje enskilt beslut om för- delning och utbetalning och härigenom få en reell möjlighet att överklaga besluten. ska ansvara för att utsökningsmålet blir tillräckligt utrett som utsökningsförfarandet ska vara snabbt och effektivt får inte enskildas rättssäkerhet eftersättas. Korrekt och tydlig infor- mation från myndigheter är en viktig förutsättning för rättssäker- het. En myndighet måste alltid kunna lämna korrekt information utan att framstå som partisk så länge informationen är av upplys- ande och inte rådgivande karaktär. Både gäldenärer och borgenärer tjänar på att alla vet vad som gäller och att besluten blir rätt från början. Utöver den allmänna serviceskyldigheten som följer av för- valtningslagen föreslår vi att får en i utsök- ningsbalken reglerad skyldighet att processleda parterna så att de kan agera på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. Kronofogde- myndigheten ska avhjälpa otydligheter och ofullständigheter i part- ernas framställningar genom frågor och påpekanden. Med detta förslag kan andelen materiellt riktiga resultat öka och Kronofogde- myndighetens handläggning i större utsträckning inriktas på det som är väsentligt i målet. En väl avvägd processledning bör i viss utsträckning kunna ersätta en parts behov av att anlita ett juridiskt biträde. Förslaget innebär fördelar för såväl gäldenärs- som borge- närskollektivet samt berörda myndigheter och domstolar. skyldighet att beakta barnets bästa lagfästs Barnets bästa ska beaktas vid alla myndighetsbeslut eller andra åt- gärder som gäller barn. har en skyldighet att beakta bestämmelser. Med en bestämmelse som uttryckligen anger att barnets bästa ska beaktas blir barnrättsperspektivet ännu tydligare för både Kronofogde- myndigheten och de som berörs av myndighetens beslut. Det inne- bär självklart att barns situation och behov måste beaktas när kommer i direkt kontakt med barn, t.ex. om myndigheten träffar barn i samband med förrättningar i bo- städer eller vid avhysning. Men barnrättsperspektivet måste också beaktas när avgör vilken egendom som ska utmätas, när avgör om viss egendom ska undantas som beneficium samt när beslutar om löneutmätning. Proportionalitetsprincipen är en allmän rättsgrundsats som gäller utan särskilt lagstöd. Genom en kodifiering av proportionalitets- principen i utsökningsbalken får principen ett större genomslag under verkställighetsprocessen vilket innebär att också bättre lever upp till några av sina internationella åtaganden. Både och nationella domstolar har lämnat vägledning för innebörden och tillämpningen av proportionalitets- principen i flera avgöranden. En lagfäst proportionalitetsprincip i utsökningsbalken innebär att skälen för en åtgärd alltid ska ställas i relation till de olägenheter som åtgärden eller beslutet innebär för den enskilde. Vid val av åtgärd ska det eller de alternativ väljas, som med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet uppnår syftet genom minst ingripande åtgärder. skydd gäller oavsett om det finns en eller flera utmätningsbara tillgångar. måste så- ledes göra en proportionalitetsbedömning även om det bara finns en tillgång som är möjlig att utmäta. ska kunna upphäva ett beslut om det är uppenbart att beslutet inte är proportionerligt Enligt nuvarande reglering ska en utmätning hävas om försäljning av den utmätta egendomen inte kan antas ge ett överskott som gör åtgärden försvarlig. Utmätning kan hävas om försäljningen av den utmätta egendomen inte kan väntas ge så mycket att sökanden kan få betalt med något beaktansvärt belopp. Denna bestämmelse tillåter dock inte att upphäver andra åtgärder och beslut, t.ex. försäljning av en fastighet på auktion. Eftersom proportionalitetsprincipen ska beaktas under hela utsök- ningsförfarandet anser vi att det måste vara möjligt för Krono- fogdemyndigheten att upphäva samtliga beslut i utsökningsför- farandet, under förutsättning att dessa inte har fått laga kraft. Det innebär i viss mån en minskad förutsebarhet för sökanden. För att ett beslut ska upphävas måste det därför krävas starka skäl. Vi före- slår därför att ett beslut bara ska kunna upphävas om det är uppen- bart oproportionerligt. Möjligheten att upphäva ett beslut med stöd av proportionalitetsprincipen ska således bara tillämpas i rena undantagsfall när det skulle leda till orimliga resultat om beslutet blev bestående. Åtgärder som redan har vidtagit ska inte återgå förrän upphävandebeslutet har fått laga kraft. Hur förhåller sig proportionalitetsprincipen till befintliga regler? Det finns bestämmelser i det utsökningsrättsliga regel- verket som behandlar balansen mellan sökandens, svarandens och tredje mans intressen. En lagfäst proportionalitetsprincip ersätter inte de regler om försvarlighetsbedömningar som finns . Om en åtgärd inte är försvarlig ur ett rent ekonomiskt perspektiv ska den underlåtas redan av detta skäl och behöver då inte göra den betydligt mer komplexa bedömningen av om åtgärden är proportionerlig. Även den nuvarande bestämmelsen som föreskriver att skälig hänsyn ska tas till såväl sökandens in- tressen som svarandens situation när en avhysning verkställs finns kvar som ett komplement till den övergripande bestämmelsen om proportionalitetsprincipen. Effektiv löneutmätning och skälig levnadsnivå Utmätning av lön innebär att beslutar att gäldenärens arbetsgivare ska hålla inne och redovisa en del av gälde- närens lön till för att pengarna ska kunna användas till betalning av gäldenärens skulder. Det är inte bara lön som kan utmätas på detta sätt utan löneutmätning kan ske även i andra ersättningar som pension, livränta, sjukpenning, föräldra- penning, arbetslöshetsersättning och skattepliktiga kostnadsersätt- ningar. Efter en genomgripande reform kan löneutmätning pågå utan uppehåll . Löneutmätning är mycket effektivt. betalas genom löneutmätning vilket motsvarar omkring en tredjedel av det belopp som totalt sett driver in . Sammanlagt pågår det löneutmätning hos omkring 100 000 gäldenärer. Det genomsnittliga löneutmätningsbeloppet är men variationerna är mycket stora. Vi har sett exempel på löneutmätningsbelopp mellan och mer än . Vår utgångspunkt är att en effektiv löneutmätning förutsätter att den som står under löneutmät- ning får behålla så mycket av sin inkomst att det räcker till en skälig levnadsnivå. I annat fall är risken uppenbar att gäldenären förlorar incitamentet till öppet arbete. Risken är också stor att gäldenären och dennes familj drabbas av ohälsa och andra problem. Löneutmät- ning bör inte heller leda till att gäldenären blir berättigad till för- sörjningsstöd. Även för borgenärskollektivet är det i längden gynn- sammare att löneutmätningen sker på sådana villkor att gäldenären kan behålla sin betalningsförmåga. Förbehållsbeloppen höjs för barnfamiljer Precis som vid annan utmätning gäller att lön bara ska utmätas om det är försvarligt med hänsyn till det ekonomiska utfallet. Vidare får lön bara tas i anspråk till den del lönen överstiger det belopp som gäldenären behöver för sitt och familjens underhåll och för betalning av skulder som har företräde framför utmätningsfordringen. Den del som inte får tas i anspråk genom löneutmätning (förbe- hållsbeloppet) bestäms 1996 med ledning av ett normalbelopp som ska omfatta alla normala levnadskostnader utom bostadskostnad. Normalbeloppen fastställs av Kronofogdemyndig- heten efter en årlig omräkning som innebär att beloppen värdesäk- ras i förhållande till de belopp som gällde när reformen genom- fördes. Trots att normalbeloppen är värdesäkrade i förhållande till för- ändringar i penningvärdet har förbehållsbeloppen kommit att minska relativt sett om de jämförs med vad som kan lämnas i försörjningsstöd. Det främsta skälet till detta är att riksnormen för försörjningsstöd numera tar stor hänsyn till att kostnader för barn och ungdomar ökar i takt med att barn blir äldre och får större behov av en aktiv fritid och delaktighet och integration i samhället. Efter särskild prövning kan det också utgå försörjningsstöd för särskilda kostnader som inte ryms inom löneutmätningsförfaran- dets normalbelopp. Vi har övervägt om riksnormen för försörj- ningsstöd borde vara vägledande även för förbehållsbeloppet vid löneutmätning. En mycket viktig aspekt är emellertid att regel- systemet vid löneutmätning måste vara enkelt och förutsebart. Både den som begär verkställighet och den som kan bli föremål för löneutmätning ska på förhand kunna överblicka konsekvenserna av ett beslut om löneutmätning. verksam- het måste vara effektiv och rättssäker. kan inte, på samma sätt som , ta ställning till enskildas behov på detaljnivå i varje enskilt fall. Det är därför nödvändigt att reglerna för normal- och förbehållsbelopp vid löneutmätning i viss mån är trubbigare och därmed enklare att förutse och tillämpa än de som gäller vid försörjningsstöd. Behovet av förutsebara regler och ett effektivt förfarande är överordnat behovet av en absolut relativ likabehandling . Även om det kan uppstå behov av att åter justera nivåerna för normalbeloppen på grund av ändrade synsätt och regler i samhället bör det inte ske lika ofta och med samma snabba genomslag som när reglerna för försörj- ningsstöd ändras. ska även fortsättningsvis fastställa ett normalbelopp som inte får tas i anspråk genom löneutmätning. Vi föreslår att normalbeloppen för barn justeras så att barnfamiljer får behålla ett högre belopp än . Det sammanlagda normalbeloppet för de familjer som är föremål för löneutmätning skulle med vårt förslag öka med . Det innebär emellertid inte att löneutmätningen skulle minska med samma belopp. Många gäldenärer skulle fortfarande betala hela sin skuld men med den skillnaden att löneutmätningen skulle pågå . Andra gäldenärer skulle ”slå i taket” om normalbeloppet höjdes. Om en person som har ett löneutmätningsbelopp på får sitt normalbelopp höjt med innebär det inte att borgenärerna går miste om utan om . Kostnader för boende ska beräknas särskilt enligt samma prin- ciper som . Vilka kostnader i övrigt som ska kunna beaktas ska regleras i utsökningsförordningen i stället för som i Kronofogde- Hit hör t.ex. kostnader för arbete, um- gänge med barn, sjukdom och tandvård. Innan den löneexekutiva reformen kunde löneutmätning pågå per kalenderår. Under de betalningsfria måna- derna fick gäldenären viss möjlighet till ekonomisk återhämtning. kan löneutmätning pågå utan avbrott och under obegrän- sad tid. kan dock bevilja anstånd som inne- bär att löneutmätningen pausas . Möjligheten att få anstånd mer än en gång är relativt begränsad. Vi anser att en person som står under löneutmätning ska kunna beviljas anstånd om det behövs för att personen t.ex. kunna köpa ny beneficieegendom eller betala oförutsedda avgifter på grund av sjukdom eller olycksfall. Vi föreslår ett tillägg i be- stämmelsen om anstånd där vi klargör att svarandens och dennes familjs personliga och ekonomiska omständigheter ska beaktas när anståndsfrågan prövas. I detta ligger att ska väga in hur länge löneutmätningen har pågått. Hur ofta anstånd ska kunna beviljas måste avgöras efter en bedömning av behoven i det enskilda fallet. Om gäldenären får en paus under löneutmätningen innebär det att löneutmätningen kan komma att pågå . Detta innebär att borgenärerna får vänta något längre på full betalning. Det är dock vår bedömning att förslaget är en viktig ventil för per- soner som står under löneutmätning utan att det leder till några nämnvärda ekonomiska konsekvenser för borgenärskollektivet. Om den som har löneutmätning lever tillsammans med en make eller sambo bestäms förbehållsbeloppet med beaktande av partnerns ekonomiska förmåga att bidra till familjens försörjning. Denna s.k. proportioneringsprincip är inte lagfäst utan framgår av Krono- fogdemyndighetens allmänna råd. Principen bygger på äktenskaps- balkens bestämmelser om att makar efter var och ens förmåga ska bidra till det underhåll som behövs för att deras gemensamma och personliga behov ska tillgodoses. Vi anser att proportionerings- principen fortfarande ska gälla. Eftersom verkställighetsreglerna ska vara effektiva, förutsebara och rättssäkra bör proportioneringsprin- cipen lagfästas. Ingen omprövning av löneutmätningsbeslut när ändringen är obetydlig