sou · H4B38 · 2016-02-01 00:00:00 — Av detta följer att måste överväga i varje enskilt fall om ett föreläggande skulle vara verkningsfullt och ända- målsenligt. I de allra flesta fall är det sannolikt att bedömer att ett föreläggande ska skickas. När det gäller exempelvis ideella föreningar som blivit anmälningsskyldiga till följd av att de varit föremål för kundkännedomsåtgärder är det dock sannolikt att en utebliven anmälan inte beror på en uppsåtlig underlåtenhet utan på okunskap om lagens krav. I bl.a. sådana fall är det enligt utred- nings bedömning rimligt att kan göra den juridiska personen uppmärksam på anmälningsskyldigheten på ett mindre ingripande sätt än genom ett formellt föreläggande. 22.6.4Föreläggande vid felaktiga uppgifter Utredningens förslag: Om det kan antas att uppgifter i registret över verkliga huvudmän är felaktiga, får förelägga den juridiska personen att komma in med uppgifter om dess verkliga huvudman. Detsamma gäller om uppgifterna i en anmä- lan om registrering kan antas vara felaktiga. Insyn i fråga om ägande och kontroll i juridiska personer har inte någon skyldighet att ex officio kontrollera att uppgifterna i registret är korrekta. En sådan skyldighet skulle sanno- likt öka kvaliteten i registret, men i praktiken kommer antalet uppgifter i registret vara så stort att det inte är möjligt för Bolags- verket att ha sådana registervårdande uppgifter. Om får anledning att misstänka att uppgifterna om verklig huvudman avseende en juridisk person är felaktiga måste dock verket ha möj- lighet att ingripa för att rätta felet. Vid misstanke om felaktigheter i registret ska därför ha möjlighet att förelägga den juridiska personen att komma in med korrekta uppgifter om dess verkliga huvudman. Om den juridiska personen rättar uppgifterna efter ett sådant föreläggande ska de nya uppgifterna läggas till grund för registrering. Om den juridiska personen däremot alltjämt hävdar att de regi- strerade uppgifterna är korrekta kan förstås godta även den uppgiften. Det kan emellertid inte uteslutas att det kommer att uppstå situationer då är övertygat om att uppgif- terna i registret är felaktiga, som den juridiska personen gör gällande att de är korrekta. Utredningen har övervägt om Bolags- verket i ett sådant fall ska ha möjlighet att i registret föra in de uppgifter som verket anser är riktiga. Utredningen konstaterar dock att sådana sakprövningar av innehållet i en anmälan inte åligger enligt några bestämmelser i de andra lagar som reglerar verkets registerföring. har således inte några organisa- toriska funktioner som fullgör sådana uppgifter. Därtill kommer att anmälan ska lämnas på heder och samvete. Det betyder att den som i anmälan uppsåtligen anger oriktiga uppgifter gör sig skyldig till brottet osann försäkran enligt 15 kap. 10 § . Enligt utredningens bedömning bör därför uppenbart oriktiga anmäl- ningar polisanmälas av . Det framstår som mest ända- målsenligt att det är , och inte , som ska utreda och klarlägga om en uppsåtligt felaktig anmälan gjorts, eftersom det kan röra sig om ett brott som faller under allmänt åtal. I den mån en polisutredning visar att uppgifterna är felaktiga kan rätta uppgiften med stöd av allmänna förvaltnings- rättsliga principer. Rättelse kan även ske med stöd av personupp- giftslagen om den registrerade uppgiften felaktigt pekar ut en viss fysisk person som verklig huvudman. Insyn i fråga om ägande och kontroll i juridiska personer Utredningen har även i detta avseende och av samma skäl som tidigare angetts bedömt att det ska vara en möjlighet och inte en skyldighet för att agera genom föreläggande. Huvud- regeln torde dock vara att ett föreläggande ska skickas ut om rekvi- siten i bestämmelsen är uppfyllda. Utredningens förslag: Om en juridisk person inte följer ett före- läggande som avser innehållet i registret ska be- sluta om en sanktionsavgift. En avgift får beslutas endast om det av föreläggandet framgår att den juridiska personen kan bli skyl- dig att betala en sanktionsavgift om inte föreläggandet följs. Föreskrifter om sanktionsavgiftens storlek ska meddelas genom föreskrifter på regeringsnivå. För att göra systemet med förelägganden effektivt, och genomföra direktivets krav på att registret ska innehålla adekvata, korrekta och aktuella uppgifter, finns det ett behov av att ge Bolags- verket möjligheter att sanktionera juridiska personer som inte följer ett föreläggande som meddelats med stöd av lagen. Om en sanktion inte skulle kunna kopplas till föreläggandet är risken stor att syftet med föreläggandebestämmelserna inte uppnås, särskilt som anmälan i sig inte har några positiva rättsverkningar för de juridiska per- sonerna. ska därför ha möjlighet att besluta om sank- tionsavgift i de fall ett föreläggande inte följs. En förutsättning för att en sanktionsavgift ska kunna meddelas är att detta anges i föreläggandet. Föreläggandet måste också inne- hålla en tydligt angiven frist inom vilken den juridiska personen ska göra en anmälan eller komma in med uppgifter. Möjligheten att be- sluta om en sanktionsavgift ställer också krav på före- lägganden, som måste vara klara, tydliga och enkla att förstå och efterkomma. Om föreläggandet uppfyller de krav som beskrivits ovan och den juridiska personen har fått del av föreläggandet men inte följt detta ska besluta om en sanktionsavgift. Det saknas skäl att göra denna bestämmelse fakultativ, eftersom Insyn i fråga om ägande och kontroll i juridiska personer vid meddelande av förelägganden vid äventyr av sanktionsavgift redan tagit ställning till lämpligheten av påföljden. Storleken på sanktionsavgifterna ska överlämnas till regeringen att besluta om i förordning. En sådan reglering gör det möjligt att relativt detaljerat reglera storleken på sanktionsavgiften för olika juridiska personer, och det blir även enklare att ändra avgiftens storlek om det visar sig finnas behov av det när lagen har tillämpats . Det ska slutligen framhållas att beslut om sanktionsavgift endast får meddelas om en juridisk person inte gjort en anmälan eller kom- mit in med uppgifter som den är skyldig till enligt lagen. Att inte komma in med kompletteringar av en anmälan som gjorts på fri- villig grund kan således inte medföra beslut om sanktionsavgift. 22.6.6När en sanktionsavgift inte ska beslutats Utredningens förslag: får avstå från att besluta om en sanktionsavgift om underlåtenheten att följa föreläggan- det framstår som ursäktlig med hänsyn till omständigheter som den juridiska personen inte har kunnat råda över eller om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut den. Första stycket ska beaktas även om något yrkande om detta inte har framställts, om det föranleds av vad som har kommit fram i ärendet. De juridiska personer som lagen omfattar har olika förutsättningar att känna till och följa bestämmelserna i lagen, liksom föreläggan- den som meddelats med stöd av den. Med anledning av detta bör det finnas en möjlighet för att i vissa situationer, trots att ett föreläggande inte följts, välja att inte besluta om en sank- tionsavgift. Det kan även föreligga situationer då det med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet framstår som oskäligt att besluta om sanktionsavgift, trots att formella förutsättningar för ett sådant beslut föreligger. Utredningen föreslår därför en bestämmelse som ger Bolags- verket en möjlighet att inte besluta om sanktionsavgift när försum- melsen framstår som ursäktlig med hänsyn till omständigheter som den juridiska personen inte har kunnat råda över, eller om det skulle vara uppenbart oskäligt att ta ut avgiften. Insyn i fråga om ägande och kontroll i juridiska personer mad efter förbild i bestämmelserna om eftergift av en förseningsavgift enligt årsredovisningslagen (1995:1554). Eftersom juridiska perso- ner som omfattas av lagen har olika förutsättningar att argumentera kring förhållanden som kan innebära att en sanktionsavgift inte ska beslutas ska självmant pröva om det finns skäl för att inte besluta om en sanktionsavgift om detta föranleds av vad som kommit fram i ärendet. 22.6.7Möjlighet till indrivning av sanktionsavgiften Utredningens förslag: Om en sanktionsavgift inte har betalats efter betalningsuppmaning, ska avgiften lämnas för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indriv- ning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställighet ske enligt utsökningsbalken. Bestämmelsen reglerar frågor om indrivning och verkställighet. För att sanktionsavgiften ska utgöra ett effektivt påtryckningsmedel även mot mindre seriösa juridiska personer är det nödvändigt att avgiften ska kunna drivas in och tas ut av den juridiska personen . Utredningens förslag: Om en juridisk person inte följt ett före- läggande enligt lagen får , om det finns skäl, före- lägga den juridiska personen eller en verkställande direktör, styrelseledamot eller en annan motsvarande funktionär att vid vite göra en anmälan eller komma in med uppgifter som den juridiska personen annars är skyldig att lämna enligt denna lag. Frågor om utdömande av vite prövas av . I anslut- ning till att vite döms ut får även förelägga nytt vite. Föreläggandet vid vite får inte förenas med föreläggande om sanktionsavgift. Insyn i fråga om ägande och kontroll i juridiska personer I de allra flesta fall som har anledning att förelägga en juridisk person att komma in med en anmälan eller andra uppgifter till registret är det sannolikt tillräckligt att meddela ett förelägg- ande. Det kan dock inte uteslutas att det finns juridiska personer som av olika skäl inte vill förekomma med uppgifter i registret. Ur ett riskperspektiv är det i många fall just dessa juridiska personer som är mest relevanta att ha korrekta uppgifter om i registret. För att ska ha möjlighet att förena sina förelägganden med kännbara och proportionerliga påföljder anser utredningen att det, utöver bestämmelser om sanktionsavgifter, bör införas bestämmel- ser som ger möjlighet att förena förelägganden med vite. Ett föreläggande vid vite ska således kunna meddelas när den juridiska personen inte följt ett föreläggande som meddelats enligt lagen. Utgångspunkten är att först ska tillgripa möj- ligheten med sanktionsavgifter, men det finns inte något som hindrar att verket, när ett föreläggande inte följts, tillgriper vitesförelägg- ande utan att först ha förelagt den juridiska personen vid äventyr av sanktionsavgift. Detta måste avgöras från fall till fall. Ett förelägg- ande vid äventyr av vite får dock inte förenas med föreläggande vid äventyr av sanktionsavgift. ska enligt utredningens förslag ha behörighet att besluta om att förelagt vite ska dömas ut. I detta avseende gäller bestämmelserna i 9 § lagen (1985:206) om viten. ges även en möjlighet att i samband med att vite döms ut förelägga ett nytt, förhöjt vite. För att uppnå en hög grad av effektivitet i hanteringen föreslår utredningen att ett vitesföreläggande ska kunna riktas mot den juridiska personen samt fysiska personer med ledande befattningar i den juridiska personen. Om ett föreläggande ska riktas mot en fysisk person med koppling till den juridiska personen, måste dock denne ha en position som medför en rätt att företräda den juridiska personen. Utredningen har därför valt att ange att ett föreläggande kan riktas till en verkställande direktör, en styrelseledamot eller en annan motsvarande funktionär. För vitesföreläggandet i övrigt gäller bestämmelserna i lagen om viten. Insyn i fråga om ägande och kontroll i juridiska personer Utredningens bedömning: Någon straffbestämmelse som sank- tionerar en felaktig eller utebliven anmälan föreslås inte. Utredningen har övervägt att föra in en straffbestämmelse efter förebild i 22 § handelsregisterlagen som ytterligare sanktion för felaktiga anmälningar. Efter tillkomsten av 15 kap. 10 § finns det dock inte anledning att meddela särskilda straffbestäm- melser för fall som ryms under detta lagrum, såvida det inte finns skäl att avvika från den straffskala som anges i 15 kap. 10 § brotts- balken. Sådana skäl saknas i nu förevarande fall. För uteblivna eller försenade anmälningar bedömer utredningen att möj- ligheter att besluta om administrativa avgifter och vitesföreläggan- den är tillräckliga för att uppnå ändamålet med regleringen. 22.6.10Anmälan om oriktiga eller ofullständiga uppgifter i registret Utredningens förslag: En verksamhetsutövare enligt 1 kap. 2 § penningtvättslagen och myndigheter som använder registret ska anmäla till om det finns anledning att misstänka att uppgifterna i registret är felaktiga. Detsamma gäller om en registreringsskyldig juridisk person inte gjort en anmälan enligt 2 kap. inom den tid som anges i 2 kap. 3 och 4 §§. Varken eller någon annan myndighet föreslås få i upp- drag att ex officio utöva tillsyn över att uppgifterna i registret är korrekta, adekvata och aktuella, detta med hänsyn till den stora mängd registreringsskyldiga juridiska personer som registret omfattar. För att uppfylla direktivets krav och för att säkerställa att registret uppnår syftet krävs dock att någon, utöver de juridiska personerna själva, ska ha ett särskilt ansvar för att kontrollera att uppgifterna i registret är korrekta och reagera om en juridisk person inte gjort en anmälan trots att sådan skyldighet föreligger. Enligt utredningens bedömning är det mest ändamålsenligt att denna uppgift i första hand ska ankomma på de verksamhets- Insyn i fråga om ägande och kontroll i juridiska personer utövare som använder uppgifterna i registret som ett led i sin kund- kännedomsprocess. En verksamhetsutövare får nämligen inte enbart förlita sig på uppgifterna i registret när en juridisk persons verkliga huvudman identifieras. Detta innebär att verksamhetsutövare också måste ta del av den dokumentation som den juridiska personen är skyldig att hålla om sitt verkliga huvudmannaskap. I den utsträckning som omständigheterna kräver är en verksamhetsutövare oförhindrad att gå längre än så i sina efterforskningar. Detta innebär att en verk- samhetsutövare som vidtar åtgärder för kundkännedom kommer att bilda sig en egen uppfattning om vem som är verklig huvudman i en juridisk person. I de allra flesta fall kommer verksamhets- utövarens uppfattning att överensstämma med den uppgift som framkommer i registret. I de fall en sådan överensstämmelse inte föreligger anser utredningen att det ska ankomma på verksamhets- utövaren att anmäla detta förhållande till . Detsamma gäller om det vid en kontroll mot registret visar att en juridisk per- son inte gjort en anmälan, trots att sådan skyldighet föreligger enligt lagen. Utredningen föreslår således att verksamhetsutövare, när de miss- tänker att felaktiga uppgifter föreligger eller om uppgift saknas i registret, ska göra en anmälan om detta till , för att ge möjlighet att agera i syfte att komma till rätta med bristerna. Registret kommer även att användas av och andra myndigheter. Det är därför lämpligt att även låta dessa myndigheter anmäla brister i registret om sådana brister upptäcks. Utredningens bedömning och förslag: Ett beslut att förelägga eller döma ut ett vite samt beslut om sanktionsavgift får över- klagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Insyn i fråga om ägande och kontroll i juridiska personer Beslut om föreläggande vid vite, utdömande av vite samt beslut om sanktionsavgift är beslut som de juridiska personerna kan över- klaga. Detta anges uttryckligen i lagen. beslut har tydlig administrativ karaktär och det finns inget som talar emot att låta överklagande ske till allmän förvaltningsdomstol. Besluten är av sådan karaktär att prövningstillstånd ska krävas vid ett överklag- ande till kammarrätten. Enligt utredningens bedömning är beslut enligt lagen i övrigt inte av sådan karaktär att de är överklagbara. Det gäller även beslut om att vägra registrering, eftersom registrering i det nu aktuella registret inte har några direkta rättsverkningar för de juridiska personerna. Om registrering vägras till följd av brister i anmälan kan detta enkelt avhjälpas genom att den juridiska perso- nen kommer in med en ny och korrekt anmälan. Utredningens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgifter för registrering enligt lagen samt om ingivning och registerhållning. Frågor om ingivning av anmälan, registrets egenskaper m.m. ska regleras i förordning eller föreskrifter. Det kommer i huvudsak att vara fråga om sådana bestämmelser som riktar sig mot vilket skulle kunna göra det överflödigt med ett uttryckligt bemyn- digande. Utredningen kan dock inte överblicka exakt vilka frågor som kommer att behöva regleras i förordningen, och anser därför att det kan komma att finnas behov av ett bemyndigade för att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska kunna meddela de nödvändiga föreskrifterna om registrets egen- skaper m.m. Direktivet innehåller inte några bestämmelser som reglerar med- lemsstaternas möjligheter att införa avgifter för registrering enligt lagen. Utredningen konstaterar att frågan om registrering enligt lagen ska avgiftsbeläggas eller inte kräver överväganden av budget- karaktär som utredningen inte är bäst skickad att göra. Som fram- går i konsekvensanalysen kan det offentligas kostnad för registret finansieras genom anslag eller avgifter eller en kombination av dessa Insyn i fråga om ägande och kontroll i juridiska personer I syfte att möjliggöra en avgiftsfinansiering om detta bedöms vara det mest lämpliga alternativet bör lagen inne- hålla ett bemyndigande som möjliggör att detta regleras i förord- ning. IKRAFTTRÄDANDE OCH ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER SAMT KONSEKVENSANALYS Utredningens förslag: Den lagstiftning inbegripet de författnings- ändringar som utredningen föreslår ska träda i kraft . Enligt artikel 67.1 i det fjärde penningtvättsdirektivet ska medlems- staterna sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet. ska den reviderade förordningen om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel börja att tillämpas. Den tid som krävs för remissbehandling och fortsatt beredning av den föreslagna lagstiftningen ger vid handen att ett riksdagsbeslut inte torde kunna komma till stånd förrän . Den nya lagstiftningen bör därför träda i kraft som direktivet medger, dvs. Även den lagstiftning som föreslås för att anpassa svensk rätt till den reviderade förordningen bör träda i kraft vid detta datum. Detta innebär att den nya penningtvättslagen bör träda i kraft , med följd att den nu gällande lagen bör upphävas . Även lagen om registrering i syfte att förebygga penningtvätt och finansiering av terrorism bör träda i kraft detta datum. Också de förändringar som utredningen föreslår i övrig författning bör träda i kraft . Vissa övergångsbestämmelser bedöms emellertid vara nödvän- diga och dessa redovisas särskilt nedan. 23.2.1Affärsförbindelser som har etablerats före Utredningens förslag: Verksamhetsutövare ska vidta åtgärder för att uppnå kundkännedom beträffande sådana affärsförbin- delser som har etablerats före , vid tillfällen när det kan anses lämpligt utifrån en bedömning av risken för pen- ningtvätt och finansiering av terrorism. Utredningens bedömning: Övergångsbestämmelsen tar framför allt sikte på nya verksamhetsutövare. De befintliga verksamhets- utövarna förutsätts ha och upprätthålla kundkännedom om sina befintliga kunder enligt de redan nu gällande reglerna. Enligt artikel 14.5 i det fjärde penningtvättsdirektivet ska verksam- hetsutövare tillämpa krav på kundkännedom inte endast på nya kun- der utan även gentemot befintliga kunder. Åtgärder för kundkänne- dom gentemot befintliga kunder ska vidtas, ””, efter en riskbedömning och bl.a. när en kunds relevanta omständig- heter förändras. En bestämmelse av detta slag är nödvändig att genom- föra i den nya penningtvättslagen. Innehållet i artikeln bör, enligt utredningens uppfattning, genomföras i en övergångsbestämmelse till den nya lagen.1 Kraven i artikel 14.5 kan inte tolkas på annat sätt än att de avser samtliga kundkännedomsåtgärder, dvs. att kundens och den verk- liga huvudmannens identitet ska kontrolleras, information om affärs- förbindelsens syfte och art ska inhämtas och bedömas, bedöma om en kund eller kunds verkliga huvudman samt förmånstagare till liv- försäkringar är en person i politisk utsatt ställning m.m. Enligt direktivet ska åtgärderna genomföras vid lämpliga tidpunk- ter, dvs. när det kan anses lämpligt. Bedömningen av när det kan anses lämpligt ska ske utifrån en bedömning av risken för penning- tvätt och finansiering av terrorism. Detta bör framgå direkt av över- gångsbestämmelsen. Övergångsbestämmelsen tar framför allt sikte på nya verksamhetsutövare. De befintliga verksamhetsutövarna förut- 1 Jfr även prop. 2008/09:70, s. 84. sätts ha och upprätthålla kundkännedom om sina befintliga kunder enligt redan nu gällande regler. Om de åtgärder beträffande befint- liga kunder som har vidtagits bedöms uppfylla kraven i den nya lagstiftningen behöver naturligtvis inte heller ytterligare åtgärder vidtas. Bedömningarna bör dock dokumenteras. Om en befintlig kunds relevanta omständigheter förändras på ett sådant sätt som på- verkar riskerna bör självfallet kompletterande kontroller äga rum. 23.2.2Tillsynsärenden som inletts före Utredningens förslag: För tillsynsärenden som inletts före den föreslagna lagstiftningens ikraftträdande ska äldre föreskrifter tillämpas. Äldre föreskrifter ska även tillämpas i fråga om över- trädelser som begåtts före lagstiftningens ikraftträdande. Över- gångsbestämmelser av denna innebörd förs in i penningtvättslagen och de olika rörelselagstiftningarna. Utredningens förslag omfattar ett förändrat system för tillsyn och förändrade och nya möjligheter för myndigheter och självregle- rande organ att ingripa mot verksamhetsutövarna. Även i dessa delar aktualiseras frågan om övergångsbestämmelser. Det bedöms inte finnas skäl för att låta den föreslagna lagstiftningen som avser tillsyn och sanktioner tillämpas på tillsynsärenden som har inletts före ikraftträdandet (dvs. Äldre bestämmel- ser bör också gälla för överträdelser som inträffat före ikraftträd- andet. Övergångsbestämmelser av denna innebörd bör föras in i penningtvättslagen och de olika rörelselagstiftningarna. 23.2.3Särskilda övergångsbestämmelser i vissa rörelselagar Lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet Utredningens förslag: Bestämmelsen som gäller ansökan om registrering ska inte tillämpas på fysiska och juridiska personer som upptagits i register före ikraftträdandet. Värdebolag med tillstånd enligt lagen (1974:191) om bevak- ningsföretag som vid lagens ikraftträdande bedriver verksamheten som avser sådana tjänster för insamling, uppräkning, redovisning och försäljning av kontanter som fordrar registrering ska ansöka om registrering . Har ansökan gjorts senast den dagen, får verksamheten drivas vidare i avvaktan på att beslutet i registreringsfrågan har vunnit laga kraft. Utredningens förslag till förändringar av lagen (1996:1006) om an- mälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet innebär bl.a. för- ändrade förutsättningar för att en fysisk och juridisk person ska registreras. Förslagen innebär att det kommer att ske en prövning innan registrering av de aktörer som avser bedriva verksamhet som regleras av lagen. De aktörer som ansöker om registrering efter ikraft- trädandet av lagändringarna kommer således att omfattas av sär- skilda krav för att få bli registrerade. De aktörer som upptagits i register redan innan ikraftträdandet bör dock inte omfattas av denna inledande ansökningsprocess. Detta skulle innebära ett förnyat registreringsförfarande för deras del, något som utredningen inte bedömer vara ändamålsenligt. Således bör dessa få fortsätta att bedriva verksamhet på basen av sin befintliga registre- ring. Detta bör framgå av en särskild övergångsbestämmelse.