sou · H4B386 · 2016-11-30 00:00:00 — Inledningsvis anförde domstolen att onlineplattformar har på ett dramatiskt sätt förändrat den digitala ekonomin och ger många fördelar i dagens digitala samhälle. De är enligt kommissionen en grundpelare för framtida ekonomisk tillväxt i EU. Kommissionen uttalade att när det nuvarande ansvars- systemet för mellanhänder i e-handelsdirektivet utarbetades hade onlineplattformarna inte de egenskaper och den omfattning de har . Reglerna i e-handelsdirektivet skapade emellertid enligt kom- missionen ett teknikneutralt regelverk som avsevärt har underlättat 25Artikel 14 i e-handelsdirektivet. 26Skäl 42 i e-handelsdirektivet och dom i den förenade målen C-236/08–C-238/08, Google mot m.fl. 27Europeiska kommissionen, En strategi för en inre digital marknad i , COM (2015) 192, s. 12. Gällande rätt om samåkning Kommissionen konstaterade att det befint- liga ansvarssystemet för mellanhänder är avgörande för den fortsatta utvecklingen av den digitala ekonomin i EU, inklusive delningseko- nomin och att det befintliga ansvarssystemet ska behållas. Vid under- sökningen kom det fram att mellanhänder vidtar vissa frivilliga åtgärder för att motverka olagligt innehåll på sina plattformar. Kom- missionen anförde att den ska utarbeta riktlinjer som möjliggör för mellanhänder att vidta effektivare självreglerande åtgärder. Slutligen anförde kommissionen att det finns ett behov av att övervaka be- fintliga förfaranden för anmälning och åtgärd, för att säkerställa att ansvarssystemet för förmedlare är konsekvent och effektivt.28 I sin agenda för delningsekonomin som presenterades uppma- nade kommissionen förmedlare att fortsätta vidta frivilliga åtgärder för att motverka olagligt innehåll på nätet.29 Informationskrav och andra konsumenträttsliga frågor I många fall bedrivs plattformar för samåkning och taxiliknande tjänster av företag. Om den som ansvarar för en plattform är närings- idkare har den skyldighet att lämna information till användarna. Det rör sig om information om plattformens namn, adress i etablerings- staten och e-postadress samt i förekommande fall organisations- nummer, registreringsnummer för mervärdesskatt och behörig till- ståndsmyndighet.30 Priser ska anges klart och otvetydigt. Om skatt och leveranskost- nader tillkommer ska detta anges särskilt.31 Användarna ska göras uppmärksamma på tjänsternas huvudsakliga egenskaper, det samman- lagda priset inklusive skatter eller det sätt på priset beräknas, de sam- manlagda månatliga kostnaderna eller prisberäkningsmetod, avtalets löptid och uppsägningsvillkor innan användaren gör en beställning.32 28Europeiska kommissionen, Onlineplattformar och den digitala inre marknaden, Möjligheter och utmaningar för , COM (2016) 288, s. 8–10. 29Europeiska kommissionen, Europeisk agenda för delningsekonomin, COM (2016) 356, s. 8. 308 § lag (2002:562) om elektronisk handel och andra informationssamhällets tjänster. 319 § lag (2002:562) om elektronisk handel och andra informationssamhällets tjänster. 322 kap. 2 § första stycket 2–4 i lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utanför affärs- lokaler. Bestämmelserna grundar sig på artikel 8.2 och 6.1 a, e, o, och p i och rådets direktiv /83/EU av om konsumenträttigheter. Gällande rätt om samåkning Andra konsumenträttsliga regler för plattformarna gäller enligt mark- nadsföringslagen (2008:486)33 och lag (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden.34 Marknadsföringslagen innehåller regler om otillbörlig, vilseledande och aggressiv marknadsföring samt god marknadsföringsed som plattformarna måste uppfylla.35 Lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden skyddar konsumenter mot oskäliga avtalsvillkor. Ett avtalsvillkor är typiskt sett oskäligt mot konsumenten, om det ger näringsidkaren en förmån eller berövar konsumenten en rättighet som skapar en orimlig snedbelastning i fråga om parternas rättigheter och skyldigheter.36 Avtalsvillkor som inte har varit föremål för individuell förhandling (exempelvis stan- dardavtal), ska tolkas till konsumentens förmån vid en tvist om av- talsvillkorets innebörd.37 Vidare krävs konsumentens uttryckliga samtycke till alla extra betalningar utöver den ersättning som har avtalats, innan ett avtal blir bindande för konsumenten.38 Det är oklart om konsumenttjänstlagen (1985:716) gäller för förmed- larna, eftersom den lagen endast gäller för tjänster som avser arbete på saker och egendom.39 Det är möjligt att tillämpa konsument- tjänstlagen analogt på andra närliggande avtalsrelationer.40 Från dom- stolspraxis finns inget exempel på analog tillämpning av transport- tjänster, men i praxis har analog tillämpning förekommit i fråga om förseningar och andra olägenheter i tunnelbane- och tågtrafiken.41 Det är dock osäkert om lagen kan anses analogt tillämplig på förmedling av transporttjänster. 33Marknadsföringslagen grundar sig på och rådets direktiv /29/EG av om otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på den inre marknaden (direktivet om otillbörliga affärsmodeller). 34Lagen grundar sig på och rådets direktiv /83/EU av om konsumenträttigheter. 351 § marknadsföringslagen (2008:486). 1971:15 s. 71. 3710 § (1994:1512) lag om avtalsvillkor i konsumentförhållanden. 3813 § lag (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden. 391 § konsumenttjänstlagen (1985:716). 40Zeteo, Kommetar till 1 § konsumenttjänstlagen (1985:716). 41Allmänna reklamationsnämndens beslut i ärende 1998:5574 och i ärende 2002:5221. Gällande rätt om samåkning Kan förmedlaren bli ansvarig för något avseende själva transporten? När det gäller själva transporten (samåkningsresan eller resan med en taxiliknande tjänst) kan förmedlaren bli ansvarig endast om den kan anses vara leverantör av transporten. prövade år 201342 om en resebyrå kunde anses vara part i själva reseavtalet. Domstolen uttalade att om resebyrån endast förmedlar ett avtal har resebyrån enbart ställning som mellanman, och inte som part i avtalet. Avtalet ingås i dessa fall alltså mellan en resenär och en transportör genom resebyråns förmedling. Om resebyrån däremot agerar själv- ständigt i förhållande till transportörens avtalsvillkor, exempelvis genom att ge en egen rabatt eller göra egna utfästelser, talar det enligt domstolen för att resebyrån agerar för egen räkning som part i rese- avtalet. På motsvarande sätt kan en förmedlare lämna utfästelser, villkor eller liknande som gör att den blir att betrakta som leverantör av själva transporten (jämför med reglerna om tillståndskrav och an- svar för förmedlare enligt e-handelsdirektivet i avsnittet ”Tillstånds- krav och liknande” ovan). Om så skulle vara fallet, skulle sannolikt avtalslagens bestämmelser gälla för avtalet om transporten mellan förmedlaren och användarna. Vissa förmedlare av samåkning och taxiliknande tjänster är utländska juridiska personer. Dessa är begränsat skattskyldiga i och ska betala skatt på bland annat inkomster som kan hänföras till ett fast driftställe i . Med fast driftställe för näringsverksamhet avses en stadigvarande plats för affärsverksamhet varifrån ett före- tag helt eller delvis bedriver sin verksamhet.43 42Mål nr T 3354–13. 432 kap. 29 § inkomstskattelagen (1999:1229) samt Kartläggning och analys av delningsekonomins påverkan på skattesystemet, s. 18. Gällande rätt om samåkning Plattformar för samåkning och taxiliknande tjänster måste följa de EU-rättsliga och svenska bestämmelser som gäller för skydd av per- sonuppgifter. I EU:s rättighetsstadga44 anges att var och en har rätt till skydd av de personuppgifter som rör honom eller henne. Inom EU skyddas denna rätt genom bland annat den allmänna dataskydds- förordningen.45 Bestämmelser om skydd av personuppgifter finns i svensk rätt i första hand i personuppgiftslagen (1998:204).46 EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna utgör en del av EU:s rättighetsskydd och är rättsligt bindande.47 I artikel 7 anges bland annat att alla har rätt till respekt för sitt privatliv. I artikel 8 anges att var och en har rätt till skydd av de personuppgifter som rör honom eller henne. Personuppgifter ska enligt artikel 8 behandlas lagenligt för bestämda ändamål och på grundval av den berörda personens samtycke eller någon annan legitim och lagenlig grund. Vidare ska var och en ha rätt att få tillgång till insamlade uppgifter som rör honom eller henne och få rättelse av dem. Stadgan ska enligt arti- kel 51 tillämpas av medlemsstaterna endast i de fall där de tillämpar . antogs EU:s nya dataskyddsförordning, som ersätter det tidigare dataskyddsdirektivet.48 Dataskyddsförordningen ska tillämpas från och med den 25 maj 2018.49 Fram till dess gäller data- skyddsdirektivet50 och den svenska personuppgiftslagen generellt för behandling av personuppgifter i . Regeringen har tillsatt en utredning som ska föreslå hur den centrala svenska lagstiftningen på 44Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. 45Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter. 1997/97:44 s. 1. 47Artikel 6.1 i Fördraget om Europeiska unionen. 48Europaparlamentets och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter. 49Artikel 99.2 i dataskyddsförordningen. 50Artikel 94.1 i dataskyddsförordningen. 50 Artikel 3.1–2a i dataskyddsförordningen. Gällande rätt om samåkning området bäst anpassas till den nya förordningen, dir 2016:15. Upp- draget ska redovisas . Dataskyddsförordningen syftar till att skydda personuppgifter och att främja det fria flödet av personuppgifter inom EU.51 För- ordningen ska tillämpas på behandling av personuppgifter inom ramen för den verksamhet som bedrivs av en personuppgiftsansvarig eller ett personuppgiftsbiträde som är etablerad i unionen, behandling av personuppgifter som avser registrerade som befinner sig i unionen och som utförs av en personuppgiftsansvarig eller ett personupp- giftsbiträde som inte är etablerad i unionen, om behandlingen har anknytning till utbjudande av tjänster till sådana registrerade i union- en, oavsett om dessa tjänster erbjuds kostnadsfritt eller inte.52 Med personuppgifter avses varje upplysning som avser en identifierad eller identifierbar fysisk person (nedan kallad en registrerad), varvid en identifierbar fysisk person är en person som direkt eller indirekt kan identifieras särskilt med hänvisning till en identifierare som ett namn, ett identifikationsnummer, en lokaliseringsuppgift eller online- identifikatorer eller en eller flera faktorer som är specifika för den fysiska personens fysiska, fysiologiska, genetiska, psykiska, ekono- miska, kulturella eller sociala identitet.53 Med behandling av person- uppgifter avses en åtgärd eller kombination av åtgärder beträffande personuppgifter eller uppsättningar av personuppgifter, oberoende av om de utförs automatiserat eller ej, såsom insamling, registrering, organisering, strukturering, lagring, bearbetning eller ändring, fram- tagning, läsning, användning, utlämning genom överföring, spridning eller tillhandahållande på annat sätt, justering eller sammanförande, begränsning, radering eller förstöring.54 Vid behandling av person- uppgifter gäller att uppgifterna ska behandlas på ett lagligt, korrekt och öppet sätt i förhållande till den registrerade (laglighet, korrekthet och öppen- het) de ska samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål och inte senare behandlas på ett sätt som är oförenligt med dessa ändamål 51Artikel 1 i dataskyddsförordningen. 52Artikel 3 i dataskyddsförordningen. 53Artikel 4.1 i dataskyddsförordningen. 54Artikel 4.2 i dataskyddsförordningen. Gällande rätt om samåkning de ska vara adekvata, relevanta och inte för omfattande i för- hållande till de ändamål för vilka de behandlas (uppgiftsminime- ring) de ska vara korrekta och om nödvändigt uppdaterade. Alla rim- liga åtgärder måste vidtas för att säkerställa att personuppgifter som är felaktiga i förhållande till de ändamål för vilka de behand- las raderas eller rättas utan dröjsmål (korrekthet) de får inte förvaras i en form som möjliggör identifiering av den registrerade än vad som är nödvändigt för de ändamål för vilka personuppgifterna behandlas de ska behandlas på ett sätt som säkerställer lämplig säkerhet för personuppgifterna, inbegripet skydd mot obehörig eller otillåten behandling och mot förlust, förstöring eller skada genom olycks- händelse, med användning av lämpliga tekniska eller organisato- riska åtgärder (integritet och konfidentialitet).55 En personuppgiftsansvarig ska ansvara för och kunna visa att ovan angivna punkter efterlevs (ansvarsskyldighet).56 En personuppgifts- ansvarig är en fysisk eller juridisk person, offentlig myndighet, in- stitution eller annat organ som ensamt eller tillsammans med andra bestämmer ändamålen och medlen för behandlingen av person- uppgifter.57 Den personuppgiftsansvarige ska vidta lämpliga åtgärder för att till den registrerade tillhandahålla information och uppgifter om be- handlingen av personuppgifter, tillgång av uppgifter, möjlighet till rättelse, radering och begränsning av behandlingen, möjlighet att göra invändningar och få ett beslut som inte enbart grundas på auto- matiserad behandling och få information om en inträffad person- uppgiftsincident.58 55Artikel 5.1 i dataskyddsförordningen. 56Artikel 5.1 i dataskyddsförordningen. 57Artikel 4.7 i dataskyddsförordningen. 58Artikel 12.1, 13–22 och 34 i datakskyddsförordningen. Gällande rätt om samåkning Personuppgiftslagen innehåller generella bestämmelser för all behand- ling av personuppgifter. Lagen gäller för personuppgiftsansvariga som är etablerade i . Den gäller även för personuppgifts- ansvariga som är etablerade i tredje land som använder sig av ut- rustning som finns i för behandlingen av personuppgifter. Om utrustningen bara används för att överföra uppgifter mellan ett tredje land och ett annat sådant land gäller dock lagen inte. Lagen gäller för behandling av personuppgifter som helt eller delvis är auto- matiserad och även för annan behandling av personuppgifter, om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller samman- ställning enligt särskilda kriterier.59 Personuppgifter utgör all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk per- son som är i livet. Med behandling av personuppgifter menas in- samling, registrering, organisering, lagring, bearbetning eller ändring, återvinning, inhämtande, användning, utlämnande genom översän- dande, spridning eller annat tillhandahållande av uppgifter, samman- ställning eller samkörning, blockering, utplåning eller förstöring.60 En personuppgiftsansvarig ska ansvara för behandlingen av person- uppgifter behandlas på lagligt sätt. Den personuppgiftsansvarige ska vidare se till att personuppgifter behandlas på ett korrekt sätt och i enlighet med god sed, att personuppgifter samlas in bara för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål, att de inte behandlas för något ändamål som är oförenligt med det ändamål för vilket de samlades in, att de personuppgifter som behandlas är riktiga och om nödvändigt aktuella, att alla rimliga åtgärder vidtas för att rätta, blockera eller utplåna sådana personuppgifter som är felaktiga eller ofullständiga med hänsyn till ändamålen med behandlingen och att personuppgifter inte bevaras än vad som är nöd- vändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen.61 594 och 5 §§ personuppgiftslagen (1998:204). 603 § personuppgiftslagen (1998:204). 619 § personuppgiftslagen (1998:204). Gällande rätt om samåkning Vidare reglerar personuppgiftslagen när behandling av uppgifter är tillåten. Detta är i princip fallet när den registrerade har lämnat sitt samtycke. Samtycke innebär varje slag av frivillig, särskild och otve- tydig viljeyttring genom vilken den registrerade, efter att ha fått in- formation, godtar behandling av personuppgifter som rör honom eller henne.62 För att konsumentskyddslagstiftningen ska gälla mellan användarna måste det röra ett förhållande mellan näringsidkare och konsument. Med näringsidkare menas en fysisk eller juridisk person som handlar för ändamål som har samband med den egna näringsverksamheten. Näringsverksamhet är verksamhet av ekonomisk natur som kan be- tecknas som yrkesmässig. Det ska röra sig om verksamhet inom handel, service och andra tjänster som inte endast sker tillfälligt.63 Normalt ska ersättning utgå för näringsidkarens tjänster.64 Eftersom det är oklart om konsumenttjänstlagen gäller tjänster av nu aktuellt kan avtalslagen bli tillämplig på själva resorna mellan användarna. Deras inbördes avtalsförhållanden regleras enligt avtals- lagens65 bestämmelser.66 Parternas rättigheter och skyldigheter be- stäms då av avtalet. Förare inom taxiliknande tjänster kan anses vara näringsidkare Förare inom taxiliknande tjänster skulle kunna uppfylla kriterierna för näringsidkare om de kör i en viss omfattning. Lagen om avtals- villkor i konsumentförhållanden och lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler skulle då kunna bli tillämpliga. Dessa lagar grundar sig på EU-direktivet 2011/83/EU om konsumenträttigheter. I sin agenda för delningsekonomin resonerar kring 623 § personuppgiftslagen (1998:204). 1984/85:110 s. 141. 1989/90:89 s. 60. 65Lag (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område. 66Se exempelvis dom , mål nr FT 3421-10, som rörde frågan om avtal om samåkning hade ingåtts eller inte. Gällande rätt om samåkning näringsidkarbegreppet i EU-lagstiftningen. Enligt kommissionen är tjänsternas frekvens, vinstsyfte och omsättning tre centrala faktorer vid bedömningen av om en privatperson utgör en näringsidkare. Kommissionen anförde följande. Tjänsternas frekvens: Den som bara tillhandahåller tjänster ibland (dvs. verksamheten är marginell och sidoordnad, inte regelbunden) kommer sannolikt inte att betraktas som näringsidkare. Ju oftare tjänsterna till- handahålls, desto tydligare är det att tjänsteleverantören kan betraktas som näringsidkare, eftersom det skulle kunna tyda på att personen handlar för ändamål som ligger inom ramen för dennes näringsverk- samhet, affärsverksamhet eller hantverk. Vinstsyfte: Om syftet är att göra vinst kan tjänsteleverantören eventuellt betecknas som en näringsidkare för en viss transaktion. Tjänsteleveran- törer vars syfte är byte av tillgångar eller färdigheter (t.ex. när det gäller bostadsbyten eller tidsbanker) kommer i princip inte att betraktas som näringsidkare. Leverantörer som endast får ersättning för kostnaderna för en given transaktion strävar inte nödvändigtvis efter vinst. Tjänste- leverantörer som får en ersättning som överstiger kostnaderna strävar däremot sannolikt efter vinst. Omsättning: Ju högre tjänsteleverantörens omsättning är (från en eller flera delningsplattformar), desto större sannolikhet är det att leveran- tören betraktas som näringsidkare. Det är viktigt att bedöma om den omsättning som tjänsteleverantören har genereras av en och samma verksamhet (t.ex. samåkning) eller genom olika typer av verksamhet (samåkning, trädgårdsskötsel m.m.). I det senare fallet behöver en högre omsättning inte nödvändigtvis innebära att tjänsteleverantören uppfyller kraven för att betraktas som näringsidkare, eftersom inkomst- erna inte nödvändigtvis har erhållits i samband med den huvudsakliga verksamheten.67 Till inkomst av tjänst räknas inkomster på grund av anställning, upp- drag eller annan inkomstgivande verksamhet av varaktig eller tillfällig natur.68 Det kan handla om en mängd olika slag av inkomster, allt från regelbunden lön till hobbyinkomster av egen verksamhet eller tillfälliga inkomster på grund av någon tillfällig prestation. 67Europeiska kommissionen, Europeisk agenda för delningsekonomin, COM (2016) 356, s. 9–10. 6811 kap. 1 § inkomstskattelagen (1999:1229). Gällande rätt om samåkning inte någon nedre beloppsgräns för skatteplikten.69 Till inkomst- slaget näringsverksamhet hör inkomster som hör till näringsverksam- het. Med näringsverksamhet avses förvärvsverksamhet som bedrivs yrkesmässigt och självständigt. Vid bedömningen av om en uppdrags- tagares verksamhet bedrivs självständigt ska det särskilt beaktas vad som avtalats med uppdragsgivaren, i vilken omfattning uppdrags- tagaren är beroende av uppdragsgivaren och i vilken omfattning uppdragstagaren är inordnad i dennes verksamhet.70 När uppkommer beskattningsbar inkomst vid persontransporter? har gjort följande tolkning av när beskattningsbar in- komst kan uppkomma för privatpersoner som kör andra personer i sina bilar mot betalning. I de fall förare och passagerare enbart delar på resekostnaden, där ersättningen uppgår till högst /mil, uppstår ingen beskattningsbar inkomst för föraren. I dessa fall be- höver bilägarna inte redovisa ersättningarna i sin deklaration, och passagerarna behöver inte lämna någon kontrolluppgift. Det handlar då alltså inte om uppdragsinkomster eller i övrigt något förvärvs- arbete, utan enbart en delning av resekostnaden. Personerna agerar i dessa situationer utifrån att de är privatpersoner och att det inte finns en ekonomisk verksamhet. Detta gäller enligt både i de fall kollegor eller grannar samåker till arbetsplatsen och liknande och i de fall förare och passagerare får kontakt via exempelvis en mobilapplikation eller ett nätverk som vänder sig till allmänheten.71 När det gäller avdrag för arbetsresor vid samåkning kan de som sam- åker dela på avdragsutrymmet under inkomst av tjänst, det vill säga /mil för den som har egen bil. För en anställd som har skattepliktig bilförmån gäller lägre belopp, /mil för diesel och /mil för övriga drivmedel.72 Avdragsmöjligheten för arbetsresor och de belopp som nämnts ovan regleras i 12 kap. 5 och 26–30 §§ inkomstskattelagen. Bestämmelsen omfattar utgifter för 69Skatteverkets rapport Kartläggning och analys av delningsekonomins påverkan på skattesystemet, s. 17. 7013 kap. 1 § inkomstskattelagen. 71Skatteverkets rapport Kartläggning och analys av delningsekonomins påverkan på skattesystemet, s. 29 samt Kartläggning och analys av delningsekonomins påverkan på skattesystemet, s. 27. 7212 kap. 5 § inkomstskattelagen samt Kartläggning och analys av delningsekonomins påverkan på skattesystemet, s. 29. Gällande rätt om samåkning tjänsteresor med egen bil eller förmånsbil. Beloppen avser att täcka de milbundna kostnaderna.73 Utöver detta belopp får avdrag göras för väg-, bro- och färjeavgifter med mera.74 Inkomst av tjänst eller näring? Om ersättningen överstiger per mil är det Skatte- verkets uppfattning att föraren ska ta upp ersättningen som lön i sin inkomstdeklaration. Det gäller även för enstaka körningar. Från er- sättningen får man enligt dra av per mil, inklusive framkörningar. För förmånsbil är avdraget per mil för diesel och per mil för bensin och övriga driv- medel. Om körningarna görs på uppdrag av någon annan, ska denna uppdragsgivare normalt dra av för skatt och lämna kontrolluppgift till . Om uppdragsgivaren finns i ett annat land måste föraren själv betala in skatten.