sou · H4B322 · 2016-03-04 00:00:00 — När enskilda lantbrukare tar in utsäde från annat EU-land så sker det ingen utsädeskontroll av de svenska myndigheterna. De svenska myndigheternas kontroll och överblick över införseln från andra länder inom EU varierar mycket beroende på vilken grupp av grödor som utsädet tillhör. För vissa grödor som exempelvis majs och lusern sker det ingen utsädesproduktion i . Utsädesproduktionen för svenska sockerbetor sker huvudsakligen i södra . Betydande mängder av utsädet till den raps som odlas i produceras utanför landet. För stråsäd så sker nästan all utsädesproduktion inom landet. Trots att är stora på att producera gräs och klöver förekommer det att vissa sorter av rödklöver uppförökas i . Potatis skiljer ut sig då det inte finns någon anmälningsplikt för utsäde som tas in från annat EU-land men däremot mycket starka restriktioner om potatis importeras från ett land utanför EU. De grödor som bedöms som speciellt viktiga att beakta ur svenskt perspektiv är potatis, raps och sockerbeta. I dessa grödor finns det ett flertal egenskaper utvecklade med genteknik, som vi har en betydande odling av grödorna i . Utsädesodlingen av dessa sker till största delen utanför . sker det en omfattande och kostnadskrävande kontroll inom utsädesbranschen för att minimera risken för inblandning av genetiskt modifierade fröer i konventionellt utsäde. Det finns inget tröskelvärde för inblandning i utsäde utan det är nolltolerans som gäller. Består en inblandning av genetiskt modifierade fröer som inte har ett EU-godkännande så destrueras hela utsädespartiet om det inte går att avyttra på en annan marknad. En inblandning av godkänt genmodifierat material kräver märkning hur liten inblandningen än är. Eftersom produktion av utsäde kan ske i flera länder kan det vara en utmaning att veta om ett utsäde har odlats i ett land som också odlar genmodifierade varianter av samma art eller som har definierade tröskelvärden. Inblandning kan också utgöra ett problem i annan art, exempelvis rapsfrö i klöverutsäde. Med nationellt förbud i en situation där utsädesmarknaden ytterligare fragmenteras av nationella och regionala odlingsförbud för vissa genetiskt modifierade växter skulle kostnaderna stiga. Kostnadsökningen skulle fördelas bland annat på extra kostnader för ytterligare särhållning och informationskrav. Kostnadsökningen kommer med stor sannolikhet att drabba odlare inom både områden med förbud och där genetiskt modifierade grödor odlas. Ett nationellt förbud omfattar bara odling och ska inte påverka handel med andra produkter. Det finns inget skäl att misstänka att ett nationellt odlingsförbud skulle spilla över på handel med andra produktgrupper än växtförökningsmaterial. kan inte hindra att genetiskt modifierat utsäde tas in i landet även om det finns ett förbud mot att odla det. Däremot kan man anta att om det finns ett förbud mot att använda utsädet så begränsar det motivationen för utsädesföretag att ta in sådant till för vidare försäljning. Det görs inte heller och på så sätt skulle ett odlingsförbud, eller lagstiftning om odlingsförbud, inte ha några effekter på handeln. 6.7.4Framtida utbud av odlingsmaterial totala odlingsarealer är marginella i jämförelse med exempelvis eller odlingsarealer. För att inte negativt påverka tillgången till odlingsvärt utsäde för det svenska lantbruket bör en noggrann avvägning göras innan nationella eller regionala särregler inrättas. Då huvuddelen av växtförädlingen och utsädesproduktionen av de grödor som odlas i bedrivs av kommersiella företag, inriktas deras arbete på de kommersiellt intressanta grödorna och marknaderna. Inom mer marginella odlingsområden, med omfattande rättsliga krav som avviker från majoriteten riskerar man att tillgången på utsäde av nyutvecklade konkurrensdugliga sorter begränsas . En sämre tillgång till nya sorter med bra odlingsvärde bidrar till sämre konkurrenskraft för svenskt lantbruk. En utveckling av det här slaget skulle även kunna leda till att svenskt lantbruk begränsas exempelvis genom att växtförädlare inte får tillgång till nya källor för resistens som kan användas i nya sorter för svenska förhållanden och bidra till lägre användning av växtskyddsmedel. Ett genomförande av direktivet i svensk lagstiftning har i sig ingen påverkan på handeln eftersom det bara ger regeringen möjlighet att förbjuda odling av en eller flera genetiskt modifierade växter. Det är först om regeringen skulle besluta att förbjuda eller begränsa odling av en genetiskt modifierad växt, som konsekvenser för handeln med utsäde skulle kunna uppstå. Vilken påverkan ett sådant förbud skulle kunna få på handeln med genetiskt modifierat utsäde är givetvis mycket svårt att bedöma på förhand. Det beror bland annat på hur intressant den genetiskt modifierade växten skulle vara att odla för svenska lantbrukare och var i världen utsädet skulle produceras för den svenska marknaden. All särreglering och fragmentering av marknaden för utsäde och växtförökningsmaterial leder till ytterligare kostnader. Analysen av effekter på handeln med utsäde tyder på att om en genetiskt modifierad växt godkänns för odling inom EU, men förbjuds att odla i , så skulle detta kunna ha viss påverkan på handeln med utsäde med enstaka EU-länder men även tredje land. Eventuellt kan ett förbud även indirekt få konsekvenser för handeln med konventionellt utsäde, i det fall ett odlingsförbud medför ökade kostnader för särhållning och informationskrav. Det som har större påverkan på branschen är i stället avsaknaden av tröskelvärde för utsäde. Denna nolltolerans för inblandning av genetiskt modifierat material i konventionellt förädlat utsäde medför höga krav på kontroller. Om växtförädling med nya tekniker kommer att regleras som genetiskt modifierade växter kommer det också att ha en stor inverkan på framtidens utbud av sorter. Det är svårt att argumentera för att ett förbud att använda ett utsäde ändå inte medför effekter på handel med samma utsäde. För att vara på den säkra sidan bör skälen för att anta odlingsförbud också hålla sig inom i de möjligheter till undantag för den fria rörligheten som finns i fördraget om EU:s funktionssätt. 7.1Förslaget till lag om ändring i (1998:808) Fem nya paragrafer läggs till i 13 kap. om genteknik i för att ge regeringen bemyndigande att meddela föreskrifter om att förbjuda eller begränsa odling av genetiskt modifierade växter. En ny rubrik förtydligar vad de nya bestämmelserna handlar om. Regeringen får meddela föreskrifter om förbud som är grundade på tvingande skäl enligt 20 § eller begära att territorium undantas från det geografiska tillämpningsområdet i en ansökan om utsläppande på marknaden som omfattar odling enligt 21 §. Om territorium som undantagits från det geografiska tillämpningsområdet i en ansökan återigen ska ingå i grödans tillstånd ska regeringen få begära det också, vilket förtydligas i 22 §. I 23 § finns de begränsningar som regeringen ska ta hänsyn till när odlingsförbud antas. Det behövs ytterligare bestämmelser för att genomföra tilläggsdirektivet som har med information och tidsbegränsningar att göra. I 24 § lämnas en upplysning om att regeringen kan meddela närmare föreskrifter om handläggning av ärendena. Lagändringen kan behöva anmälas enligt förfarandet i direktiv (EU) 2015/1535 om ett informationsförfarande beträffande tekniska föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster. Eftersom en sådan anmälan innebär en frysningsperiod innan föreskriften får beslutas har vi förslagit att ikraftträdandedatum bestäms av regeringen när den perioden löpt ut. 7.2Förslaget till förordning om ändring i förordning (2002:1086) om utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön Ett nytt kapitel 6 med tre paragrafer inför i förordningen. De två första paragraferna förtydligar vilka tidsramar som ska hållas vid antagande av bestämmelser om förbud och begäran om undantag i det geografiska tillämpningsområde i en ansökan om utsläppande på marknaden av en genetiskt modifierad växt som omfattar odling. Där regleras också att kommissionen, de andra medlemsstaterna, tillståndshavaren och i vissa fall även samtliga aktörer ska informeras om vidtagna åtgärder. I 3 § ges den myndighet som utfärdat ett tillstånd om utsläppande på marknaden befogenhet att ändra det beslutet om en annan medlemsstat åter vill införa territorier i godkännandet som har undantagits. Då det är svårt att säga när ändringen i kan träda i kraft kan vi inte föreslå ett datum för ikraftträdande av dessa ändringar. 7.3Förslaget till förordning om ändring i förordning (2007:273) om försiktighetsåtgärder vid odling och transport m.m. av genetiskt modifierade grödor En ny punkt 5 i 9 § ger bemyndigande att föreskriva om särskilda försiktighetsåtgärder som ska vidtas i gränsområdet till annat land som har ett odlingsförbud om det inte är onödigt på grund av specifika geografiska förhållanden. Sådana åtgärder ska finnas på plats från . Därför bör ett bemyndigande vara fastställt . Särskilt yttrande av , och Utredningen föreslår en ändring i som ger regeringen möjlighet att begränsa eller förbjuda odling av viss GMO i hela eller delar av . Det är ett rimligt svar på regeringens begäran om att få reda på hur ett förbud skulle kunna genomföras. Det innebär dock inte att det bör genomföras. Alla inblandade känner väl till att om GMO aldrig har fungerat som planerat. Inte heller direktiv (EU) 2015/412 kommer enligt utredningens resonemang att förändra situationen. Det är bra att detta tydliggörs för regeringen. En konsekvens av detta skulle kunna vara att utredningen också markerar att på GMO-området behöver utvärderas och anpassas till dagens situation. Behovet av nya sorter är stort, växtförädlingen har verktygen, men de regelverk som stödjer en trygg utveckling saknas. Det är komiskt att sorter som getts en viss egenskap med viss teknik (GMO) granskas noga, medan andra sorter som ges samma egenskap med annan teknik inte behöver granskas alls. Svenska politiker behöver ta ansvar för att starta arbetet för en behovsanpassad granskning av alla nya egenskaper utan koppling till viss teknik. Vi konstaterar att utredningen inte hittat några tvingande skäl för att begränsa eller förbjuda odling av GMO. Det har man enligt utredningen inte heller gjort i något annat land. Detta är också ett skäl till varför hela behöver utvärderas. Ytterligare regler, som egentligen inte kommer att förbättra situationen för någon, bör inte stiftas. Regeringen har huvudansvaret för att detta inte sker. Utredningens förslag till ändring av kommer förmodligen aldrig att användas och därför blir regelkrånglet, även om ändringen genomförs, marginellt för berörda aktörer. Om det mot förmodan skulle bli aktuellet att begränsa odling av GMO i hela eller delar av finns behov att utreda ersättning till de odlare som förbjuds odla tillåten gröda. Det handlar både om förhållandet mellan odlare i landet och mellan odlare i och andra länder. När det gäller användning av GMO, så har marknadens aktörer av konsumentskäl valt att i samråd avstå från att blanda GMO- komponenter i foder. Som ett av få länder i EU ges GMO inte till djur i . Av hållbarhetsskäl och mot bakgrund av de utmaningar som svensk växtodling står inför, finns behov av att resonera om hur odling av vissa sorter behöver öka eller minska. Det är många aspekter som behöver vägas in. De flesta är kopplade till sortens och grödans egenskaper. sker en sådan styrning av marknadens aktörer i nära samspel med berörda myndigheter. Konkret så handlar det till exempel om gränsvärden för tungmetallhalter, mykotoxiner, rester av växtskyddsmedel eller hur stödformer ser ut i landsbygdsprogrammet. Näringen har tidigare identifierat ett behov av samråd mellan berörda aktörer på växtskyddsområdet. Detta Växtskyddsråd leds av . Motsvarande behov av samråd finns för växtförädling och odling av sorter med olika egenskaper. Det finns goda erfarenheter av samtal för att tillsammans finna goda lösningar på komplexa problem. När det gäller eventuell odling av GMO bör en sådan fråga i första hand kunna hanteras av ett sådant Växtförädlingsråd. Om ett sådant frivilligt förfarande inte lyckas kan lagstiftning vara ett alternativ. Innan ett frivilligt alternativ prövats bör lagstiftning inte tillgripas. Jag delar utredarens förslag och anser att det är viktigt att vi i använder oss av möjligheten att som medlemsstat begränsa eller förbjuda användningen av genetiskt modifierade livsmedel och foder som godkänts på EU-nivå. Jag anser inte att användning av genmodifierade växter skulle innebära några miljövinster. visar användning av GMO- sorter att: •användningen av kemiska bekämpningsmedel ökar •resistens mot ogräsmedel ökar hos ogräs •refererar till ; , C. (2010). ”Pesticide use and glyphosate-resistant weeds – a case study of Brazilian soybean production” SIK-Rapport 809, s. 55 •omfattning av monokulturer ökar i stället för att vi bör öka biodiversitet genom större variation av grödor och många genetiska variationer inom arter för ökad resiliens i livsmedelsproduktionen Jag vill påtala de socioekonomiska effekter som orsakas de lantbrukare som inte använder GMO-sorter men skulle kunna drabbas av ofrivillig inblandning från odlingar i närheten. Enligt svensk lagstiftning är det lantbrukarna som drabbas av inblandning som själva ansvarar för att påvisa inblandningen och styrka med analyser och underlag. De blir själva ansvariga för att driva processen för exempelvis begära skadestånd efter att exempelvis ha mist en grödas och marks certifiering för ekologisk produktion. Det är en omfattande ekonomisk skada den lantbrukaren skulle drabbas av med risk avstängning från att kunna leverera ekologisk råvara. Förslaget bör ej införlivas Direktivet bör ej införlivas i svensk lagstiftning. Utredningens förslag bör därmed inte införas i . Direktivet har tagits fram för att lösa en blockering inom EU. Det syftet uppnås även om väljer att inte införliva direktivet. Det svenska rättssystemet behöver inte en ny lagstiftning för att begränsa eventuellt oönskade GMO-grödor inom gränser; det finns redan nationella regler med vilka detta resultat kan uppnås. Därutöver finns EU:s eget system, som i flera steg medför möjlighet att begränsa GMO-grödor inom de enskilda medlemsländerna. är det endast GMO-förändrade sorter som underkastas granskning avseende risk för hälsa och miljö. Sorter med motsvarande egenskaper, men som tagits fram med andra förädlingsmetoder, granskas inte alls. Inom EU övervägs att sammanföra lagstiftning rörande GMO-grödor med den som reglerar grödor som har förädlats på traditionellt sätt. Det är därmed oklart vad konsekvenserna av ett införlivande av det aktuella förslaget skulle bli. Det finns sammantaget, både och , inte något behov av den föreslagna lagstiftningen. Vidare vet vi just nu varken hur den kringliggande lagstiftningen eller vetenskapen kommer att utvecklas. Vi vet dock att ett nationellt och ensidigt förbud mot en i övrigt potentiellt överlägsen gröda dels skulle utgöra ett handelshinder, dels skulle innebära ytterligare en konkurrensnackdel för den svenska jordbruksnäringen. har en gedigen tradition inom växtförädling; en verksamhet som dock redan har tappat mark på grund av opinion och regleringar. Onödigt mycket frömaterial importeras därför till . Därutöver importeras kött från djur som ätit GMO-foder, utan hinder. Att argumentera för en nationell prövning utöver den som företas på EU-nivå är att propagera för mer byråkrati och administration. Detta skulle stå i direkt strid med statens överordnade mål om regelförenkling. Alla bedömningar bör ske på vetenskaplig grund, övriga invändningar bör inte ha relevans i en svensk bedömning. EFSA:s metoder har, som det mesta, utvecklats med tiden och fortsätter att utvecklas. Det torde vara bättre resursutnyttjande att bidra till ut- vecklingen av de metoderna, i stället för att till extra kostnader och tidsutdräkt göra upprepade bedömningar av samma eller liknande slag. Mot bakgrund av det ovan anförda samt även mot bakgrund av de slutsatser som framförts av och utredningar om regelförenklingar inom den gröna näringen, bör slutsatsen bli att det inte är rimligt att införliva nu föreslagna regler. Om förslaget ändå skulle införlivas Om förslaget ändå skulle införlivas i svensk lagstiftning bör beslut fattas på regeringsnivå. Man bör då tillämpa enbart ett av de tvingande skälen, nämligen det som avser jordbrukspolitiska mål. Övriga skäl torde vara överflödiga för den svenska tillämpningen. Direktivet är utformat för att kunna tjäna som mall för många länders lagstiftning, och kan därmed ses som en ”bruttolista” att plocka ifrån. Dessutom bör direktivet inte införas i utan läggas i en egen förordning som regeringen kan anpassa vid behov. Äganderätten, grundlagen och ersättning En av en fungerande demokratis viktigaste grundbultar är den enskilda äganderätten. Den ger medborgarna den oavhängighet från staten som medger dem att fatta från staten självständiga beslut. Med utgångspunkt från grundlagens egendomsskydd i regeringsformen 2 kap. 15 §, kan man konstatera följande: Den enskilda äganderätten till mark innefattar att kunna disponera marken, dvs. utöva rådighet över densamma. Ett förbud mot eller inskränkning av rätten att använda GMO-utsäde, är utan tvekan en inskränkning i användandet av mark, alltså en rådighetsinskränkning. För att kunna genomföra en rådighetsinskränkning ska det föreligga angelägna allmänna intressen. Rådighetsinskränkningen ska endast vara så ingripande som fodras för att uppnå det eftersträvade syftet. Om rådighetsinskränkningen leder till att markanvändning avsevärt försvåras eller att skada uppkommer som är betydande i förhållande till värdet på denna del av fastigheten, ska ersättning utgå. Odling av genmodifierade organismer (GMO) kan medföra komplexa miljörisker, som kännetecknas av både vetenskaplig osäkerhet och kontroverser i samhället. I vissa EU-länder har diskussionen varit högljudd och kritik har riktats mot . Inom har den samsyn saknats som är en förutsättning för effektivt beslutsfattande. Detta har gynnat varken förespråkare eller kritiker av GMO, och inte heller dem som liksom undertecknad anser att odling av GMO bör och kan göras hållbar. Det senare sker bäst genom rik analys och hållbar hantering av risker och osäkerheter, samt med hjälp av funktionella processer för kommunikation och delaktighet. Det föreliggande ändringsdirektivet har tillkommit av främst två skäl, dels för att bygga ökad tillit för beslutsfattandet inom EU, dels för att möjliggöra begränsningar av odling av GMO vid tvingande skäl, exempelvis om en riskbedömning och ett beslut inte fångar upp och hanterar en klar negativ inverkan på angelägna miljömål. Skälen talar var för sig för att införa de nya reglerna i . Jag delar utredarens förslag att genomföra ändringsdirektivet och att det bör ske med bemyndigande i till regeringen på det sätt som föreslås (kap. 5). Jag delar bedömningen att miljöpolitiska mål skulle kunna utgöra tvingande skäl, och att fysisk planering och markanvändning (utöver vad som beaktas inom miljömålssystemet) liksom jordbrukspolitik inte kan placeras i samma kategori. Som framgår är det svårare att säga något bestämt om socioekonomiska effekter. Utredaren betonar att inte är tvingat att genomföra ändringsdirektivet, och det resoneras om alternativa vägar samt argument för och emot, med slutsatsen att införa möjligheten (kap. 6). Jag vill därtill betona att huvudfrågan rör under vilka förhållanden som det föreligger tvingande skäl, inte huruvida man vid tvingande skäl ska införa förbud (om det inte sker vore skälen knappast tvingande). Utredaren föreslår att förbudsmöjligheten öppnas och lämnar tillämpningen till regeringen. På den punkten anser jag att lagändringen bör tas ett steg till. Det bör införas en bestämmelse i som kräver utredning av såväl kostnader som nyttor i det fall förbudsmöjligheten aktualiseras. Med en sådan tröskel kan visa vägen för en rigorös tillämpning av ändringsdirektivet, vilket kan motverka det godtycke som inte otänkbart finns på annat håll. Jag har dock full förståelse för att utredaren, med den knappa tid som funnits till förfogande, inte haft möjlighet att utveckla detta. I betänkandet påtalas att odlingsförbud inte ska få påverka forskning i form av exempelvis fältförsök negativt. Det ger en viktig signal men frågan är om detta är relevant när nationell rådighet i sådana beslut redan finns. Oavsett det lär det viktigaste för forskning och växtförädling i och vara att de nuvarande regelverken börjar tillämpas som avsett, och att de i nästa steg reformeras och moderniseras, vilket är ett stort projekt som kräver en utredning i sig. Mycket talar för att förslaget att genomföra ändringsdirektivet är obligatorisk anhalt på en sådan resa. Beslutsprocess för ansökningar enligt direktiv /18/EG Ansökan lämnas in till en nationell behörig myndighet som bedömer ansökan och Föreslår att ansökan beviljas Föreslår att ansökan avslås Sökanden kan dra tillbaka ansökan Om inget land invänder Om överenskommelse inte nås EFSA skriver ett utlåtande Kommissionen fattar beslut om att Om beslutet omfattar utsäde ansökan ska godkännas. – vidare till godkännande enligt Kommissionen skriver förslag till beslut skrivs av den behöriga myndigheten Beslutsprocess för ansökningar enligt förordning (EG) nr 1829/2003 Ansökan lämnas in till en nationell behörig myndighet Ansökan vidarebefordras direkt till EFSA EFSA delar ansökan med alla medlemsländer Samråd med behöriga myndigheter enligt förordning (EG) nr 1829/2003 Ytterligare information kan efterfrågas från sökanden EFSA bedömer ansökan och skriver ett utlåtande Kommissionen skriver förslag till beslut Om ansökan omfattar import av Om ansökan omfattar odling ska en ex hela frö får EFSA överlämna miljörisk- behörig myndighet enligt direktiv bedömning till en behörig myndighet 2001/18/EG göra en riskbedömning under direktiv /18 Kommissionen fattar beslut om godkännande Om beslutet omfattar utsäde – vidare till godkännande enligt utsädeslagstiftningen Beslutsprocess för fältförsök i Sammanfattning på engelska till EU Ansökan remitteras till berörda myndig- Sammanfattning på svenska publiceras för heter, universitet och organisationer allmänhetens synpunkter () Förslag till beslut till och i vissa fall (ska fattas från ansökan inlämnats) Beslut meddelas till EU Beslut publiceras på webbplats Mål C‑165/08 2009/C 220/16 Europeiska gemenskapernas kommission mot Republiken . Mål T-164/10 2013/C 336/32 mot Europeiska kommissionen. Mål 240/10 2014/C 39/26 mot Europeiska kommissionen. , , (2015). Framework for the socio-economic analysis of the cultivation of genetically modified crops, 1st Reference Document. (KOM/2011/0214 slutlig). Rapport från kommissionen till och rådet om de socioekonomiska följderna av odling av genetiskt modifierade organismer, sammanställd på grundval av medlemsstaternas uppgifter i enlighet med rådets (miljö) slutsatser . Kommissionens rekommendation av om riktlinjer för utvecklingen av nationella samexistens åtgärder för att undvika oavsiktlig förekomst av genetiskt modifierade organismer i konventionella och ekologiska grödor (2010/C 200/01). Kommissionens rekommendation av om riktlinjer för utarbetande av nationella strategier och bästa praxis för samexistens mellan genetiskt modifierade grödor och konventionellt och ekologiskt jordbruk (2003/556/EG). Kungörelse (1974:152) om beslutad ny regeringsform. Förordning (1996:1515) med instruktion för . (1998:808). Miljötillsynsförordningen (2011:13). Förordningen (2002:1086) om utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön. Förordningen (1998:940) om avgifter för prövning och tillsyn enligt . Förordningen (2000:271) om innesluten användning av genetiskt modifierade organismer. Förordning (2007:273) om försiktighetsåtgärder vid odling och transport m.m. av genetiskt modifierade grödor. Plan och bygglag (2010:900).