sou · H4B38 · 2016-02-01 00:00:00 — b)Uppgifter om rapportering, utredningar och rättsliga faser i det nationella systemet för bekämpning av penningtvätt och finan- siering av terrorism, inklusive antalet rapporter om misstänkta transaktioner som lämnats till finansunderrättelseenheten, upp- följningen av dessa rapporter och på årsbasis antalet fall som utretts, antalet personer som åtalats, antalet personer som dömts för penningtvätt eller finansiering av terrorism, typ av förbrott, där sådana uppgifter finns tillgängliga, samt värdet i euro på egen- dom som har frysts, beslagtagits eller förverkats. c)Om tillgängligt, uppgifter om antalet och procentandelen rappor- ter som leder till vidare utredning, tillsammans med årsrapport till verksamhetsutövare om hur användbara deras rapporter har varit och om hur de följts upp. d)Uppgifter om antalet gränsöverskridande begäranden om förfråg- ningar1 som har gjorts, tagits emot, avslagits och helt eller delvis besvarats av finansunderrättelseenheten. Medlemsstaterna ska, enligt artikel 44.3 i direktivet, tillse att en kon- soliderad översyn av dessa statistiska rapporter offentliggörs. Slut- ligen ska medlemsstaterna, enligt artikel 44.4, vidarebefordra stati- stiken till kommissionen. I Fatfs rekommendation nr 33 finns en liknande bestämmelse rörande krav på statistik. Utredningens bedömning: Mot bakgrund av de olika arbeten som pågår finns det inte skäl att föreslå några explicita insatser för hur man ska gå tillväga för att förbättra statistiken på om- rådet penningtvätt och finansiering av terrorism. För att uppfylla kravet enligt artikel 44.3, dvs. kravet på att en konsoliderad översyn av statistiken offentliggörs, kommer dock sannolikt vissa åtgärder att behöva övervägas. Även arti- kel 44.4, dvs. att medlemsstaterna ska vidarebefordra statistiken 1 I den svenska översättningen används termen ”uppgifter” i stället för förfrågningar, i ljuset av de övriga språkversionerna torde det dock vara förfrågningar som avses. till kommissionen, bör föranleda åtgärder Vad som kan komma i fråga är t.ex. ett särskilt regeringsuppdrag till Brå och/eller någon annan myndighet. Kraven på statistik enligt Fatfs rekommendationer och det fjärde penningtvättsdirektivet är inte nya. De fanns redan i tidigare direk- tiv och rekommendationer. En skillnad är dock att revideringarna lett till mer detaljerade och mer långtgående krav. Det kan konstateras att flera av de krav som ställs på medlems- staterna när det gäller statistik på området penningtvätt och finan- siering av terrorism avser kriminalstatistik. (Brå) är den myndighet inom rättsväsendet som ansva- rar för den officiella kriminalstatistiken. Inom rättsväsendet är det som ansvarar för domstolsstatistiken. Den officiella statistiken är reglerad i lag och förordning; det ställs bl.a. krav på att statistiken ska vara objektiv, dokumenteras och att kvaliteten ska deklareras. Kriminalstatistiken innehåller uppgifter om anmälda brott, uppklarade brott, personer misstänkta för brott, personer lagförda för brott, kriminalvård samt återfall i brott. Uppgifter relaterade till penningtvätt och finansiering av terrorism ingår i denna statistik. infördes ett nytt penningtvättsbrott. I statistiken finns därför t.ex. uppgifter om brott mot nämnd lag för tidsperioden juli–. För tidsperi- oden finns uppgifter om penninghäleri och penning- häleriförseelse. Redan i förarbetena till den lagstiftning som genomförde det tredje penningtvättsdirektivet konstaterades att det pågick flera arbeten för att förbättra det statistiska underlaget som involverade flera myndigheter (för en närmare redogörelse, se prop. 2008/09:70, s. 154 ff.). Brå fick vidare i uppdrag att, i samverkan med dåvarande och i samråd med , bl.a. analysera behovet av och föreslå nödvändiga förändringar i myn- digheters rutiner eller system för att utveckla statistiken om pen- ningtvätt och finansiering av terrorism. Brå:s arbete med att utveckla och kvalitetssäkra den officiella statistiken pågår fortlöpande. Brå har reviderat statistiken över uppklarade brott. Den nya statistiken publiceras fr.o.m. redo- . Ändamålet är fortsättningsvis att ge en översikt- lig bild av de brottsutredande myndigheternas handläggning av brott. Brå har gjort förändringar i syfte att höja statistikens rele- vans och ytterligare förbättra dess tillförlitlighet. Den nya stati- stiken ger därför en mer heltäckande bild av de brottsutredande myndigheternas handläggning av brott. Därför måste Brås fortlöp- ande arbete också sägas ligga i linje med de krav i direktivet som tar sikte på att skapa ett ändamålsenligt underlag för ett effektivt sys- tem mot penningtvätt och finansiering av terrorism. I linje med direktivet och Fatfs rekommendationer ligger också det arbete som pågår inom ramen för det s.k. RIF2-arbetet. RIF- arbetet syftar till att utveckla brottmålshanteringen – framför allt genom att skapa möjligheter för att utbyta information elektronisk genom hela rättskedjan. finns redan ett elektroniskt informa- tionsflöde mellan polis och åklagare. En produkt av RIF arbetet kommer också att vara en förbättrad statistik. Rättsväsendets verk- samhet som helhet kommer att kunna belysas – genom att visa på flöden genom rättskedjan. Således kommer en mer sammanhållen bild över handläggningen av brott att kunna ges. Enligt vad utred- ningen har erfarit kommer de första resultaten inom en snar fram- tid. Visserligen kommer dessa inte ha en sådan detaljerat grad att det kommer att gå att få fram specifika uppgifter om penningtvätt eller brottslighet som avser finansiering av terrorism. Det är dock meningen att sådana uppgifter ska finnas tillgängliga när utveck- lingsarbetet är färdigställt. Brå har i uppdrag att fortlöpande ta till- vara den statistik som RIF-arbetet producerar. När det gäller statistik som avser egendom som frysts, beslag- tagits eller förverkats kan konstateras att myndigheterna förfogar över flera rättsliga verktyg att återföra brottsbyte, som t.ex. förvar och kvarstad i brottmål. Visserligen är det inte möjligt att få fram uppgifter om all egendom som härrör från penningtvätt. Detta främst till följd av att s.k. självtvätt normalt inte särredovisas utan behand- las som en integrerad del i förbrottet. Ifråga om uppgifter om antalet gränsöverskridande begäranden om uppgifter som har gjorts, tagits emot, avslagits och helt eller delvis besvarats av finansunderrättelseenheten kan konstateras att 2 RIF står för Rättsväsendets informationsförsörjning som är ett samarbete mellan elva myn- digheter inom rättsväsendet. Se bl.a. regeringens skrivelse 2011/12:72 med anledning av om it-stödet i rättskedjan. Finanspolisen har statistik tillgänglig . Efter det har ett arbete gjorts för att säkra och höja kvaliteten på den statistik som finns beträffande tiden . Sammanfattningsvis pågår fortlöpande pågår arbeten för att för- bättra kriminalstatistiken. Även om tillgången till information inte kan sägas uppfylla samtliga de krav direktivet ställer ligger de fortlöpande och pågående arbetena i linje med den strävan Fatf och direktivet framhåller, dvs. att det ska finnas ett fullgott underlag för analyser och riskbedömningar m.m. Inom ramen för den före- stående Fatf utvärderingen har också en sammanställning av rele- vanta och officiella statistikuppgifter på området gjorts. Denna inkluderar, förutom relevant kriminalstatistik, en statistisk översyn av de sektorer som omfattas av penningtvättsregelverket och sek- torernas storlek m.m. (jfr artikel 44.2 a). Bland annat mot bakgrund av de olika arbeten som pågår anser inte utredningen att det finns skäl att föreslå några explicita in- satser för hur man ska gå tillväga för att förbättra statistiken på området penningtvätt och finansiering av terrorism. Detta skulle i det närmaste kräva att ett samlat grepp tas om den svenska stati- stiken, inbegripet kriminalstatistiken. Ett sådant samlat grepp bör inte tas av utredningen. Det vore varken lämpligt eller ändamåls- enligt och, för övrigt, inte heller möjligt. För att uppfylla kravet enligt artikel 44.3, dvs. kravet på att en konsoliderad översyn av statistiken offentliggörs, kommer dock sannolikt vissa åtgärder att behöva övervägas. Även artikel 44.4, dvs. att medlemsstaterna ska vidarebefordra statistiken till kommissionen, bör föranleda åtgärder Vad som kan komma i fråga är t.ex. ett särskilt regeringsuppdrag till Brå och/eller någon annan myndighet. Slutligen bör framhållas att syftet med Fatfs och penningtvätts- direktivets krav på statistik är att skapa förutsättningar för ett effektivt system för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism. Även om det finns behov av förbättringar av det sta- tistiska underlaget bör ändå möjligheterna att vidareutveckla ana- lysen av den statistik som redan produceras kunna leda till effek- tivitetsvinster i bl.a. Finanspolisen och den föreslagna samordnings- funktionens verksamheter. En vidareutveckling av Finanspolisens informationshantering, av det slag som diskuteras i kapitel 19, är också en viktig komponent för att tillgodose kraven på statistik (jfr artikel 44.2 c]). 21Anpassning till förordningen om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel och rådets förordning (EU) 2015/847 av om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel ersätter den tidigare gällande förordningen (EG) nr 1781/2006 om information om betalaren som skall åtfölja överföringar av medel. De båda förordningarna ställer krav på vilken information som ska åtfölja en betalning och följderna av att information saknas. Förordningarna riktar sig därutöver till medlemsstaterna som åläggs att skapa system för tillsyn över tillämpningen av förordningarna och sanktioner för den som begår överträdelser. Dessutom finns möjlighet för medlemsstaterna att föreskriva vissa undantag från förordningarnas tillämpningsområde. Medlemsstaterna måste således komplettera förordningen med nationella bestämmelser. Förordning 1781/2006 kompletterades i nämnda avseenden med lagen (2008:99) om tillämpning av och rådets förordning (EG) nr 1781/2006 om information om betalaren som ska åtfölja överföringar av medel (tillämpningslagen nedan). Denna lag innehåller, utöver en bestämmelse om att vissa överföringar ska undantas från förordningens krav, två bestämmelser som utser behöriga myndigheter att motta vissa meddelanden enligt förord- ningen samt att utöva tillsyn över att kraven uppfylls. I fråga om sanktioner hänvisas till 15 kap. lagen (2004:297) om bank- och finan- sieringsrörelse (LBF) och lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet. Anpassning till förordningen om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel De frågor som den nya förordningen medfört är sammanfatt- ningsvis vilka behov av tillämpningsföreskrifter som föreligger och hur dessa ska införas i svensk rätt. Förordningen är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Den ska tillämpas av domstolar, myndigheter och av de verksamhetsutövare som omfattas av den som direkt gällande rätt. Som tidigare nämnts krävs dock att förordningen kompletteras med regler av verkställande karaktär. Jämfört med den tidigare gäll- ande förordningen finns ett större behov av anpassning och kraven är, särskilt när det gäller de sanktioner som ska kunna beslutas för överträdelser av förordningen, mera detaljerade. Ett behov av anpass- ning av svensk rätt föreligger i följande avseenden. •Den möjlighet till undantag från förordningens tillämpning av- seende vissa överföringar enligt artikel 2.5 kräver, om medlems- staterna vill tillämpa undantaget, att detta anges i nationell lag- stiftning. •I artikel 8.2 och 12.2 anges att betaltjänstleverantörer ska med- dela en behörig myndighet om en annan betaltjänstleverantör underlåtit att tillhandahålla vissa uppgifter. Meddelandet ska också omfatta de åtgärder som vidtagits av den meddelande betal- tjänstleverantören. Behörig myndighet att ta emot sådana med- delanden måste pekas ut. •Enligt artikel 16 får medlemsstaterna föreskriva att vissa upp- gifter ska bevaras än . •Enligt artikel 17 ska medlemsstaterna fastställa regler för admi- nistrativa sanktioner och åtgärder vid överträdelser av bestäm- melserna i förordningen. I artikel 17–20 finns ytterligare krav på utformningen av dessa sanktioner. •Enligt artikel 21.1 ska medlemsstaterna inrätta effektiva meka- nismer som uppmuntrar rapportering till de behöriga myndig- heterna av överträdelser enligt förordningen. I artikel 21.2 anges att betaltjänstleverantörerna i samarbete med behöriga myndig- heter ska fastställa lämpliga rutiner för att deras anställda internt Anpassning till förordningen om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel ska kunna rapportera om överträdelser genom en säker, obe- roende, särskild och anonym kanal, som står i proportion till den berörda betaltjänstleverantörens typ och storlek. En behö- rig myndighet för detta ändamål måste utses, och kravet på att upprätta en effektiv mekanism måste genomföras i nationell rätt. •Enligt artikel 22 ska medlemsstaterna kräva att de behöriga myndigheterna effektivitet övervakar och vidtar de åtgärder som krävs för att kraven i förordningen uppfylls. En behörig tillsyns- myndighet måste alltså utses, och det måste säkerställas att denna har tillräckliga befogenheter. Förutom de överväganden av materiell karaktär som anpassnings- behoven medför måste enligt utredningen övervägas om tillämp- ningsföreskrifter ska införas i en särskild lag eller om de ska föras in i de lagar som reglerar betaltjänstleverantörena i andra avseen- den, dvs. betaltjänstlagen (2010:751), lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse (LBF) och lagen (2011:755) om elektroniska pengar. I detta sammanhang är det också relevant att undersöka om det i dessa lagar, eller genom utredningens förslag om änd- ringar avseende dessa lagar, finns bestämmelser som medför att be- hovet av anpassning till förordningen skett utan att särskilda tillämp- ningsföreskrifter behöver föras in. 21.3Myndighet med ansvar för övervakning och ingripande Utredningens förslag: ska vara den behöriga myndighet som enligt förordningen övervakar, vidtar åtgärder och meddelar beslut om sanktioner för att säkerställa att kraven i förordningen uppfylls. Utredningens bedömning är enligt gällande rätt den myndighet som tar emot meddelanden enligt artikel 8.2 och 12.2 och som utövare tillsyn över de verksamhetsutövare som omfattas av förordningen. Rätten för att ställa frågor enligt artikel 14 tillgodoses genom den frågerätt som följer av penningtvättslagen. Det saknas därför behov av Anpassning till förordningen om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel särskilda tillämpningsföreskrifter för att genomföra utredningens förslag i denna del samt för att uppfylla de krav som ställs enligt förordningen. Förordning 847/2015 tillämpas på överföringar av medel som sänds eller tas emot av en betaltjänstleverantör eller en förmedlande betaltjänstleverantör som är etablerad inom EU. Med betaltjänst- leverantör avses enligt artikel 3.6 de kategorier av betaltjänstleve- rantörer som avses i artikel 1.1 i direktiv /64/EG. Denna krets motsvaras av den i 1 kap. 3 § betaltjänstlagen (som införlivar det nämnda direktivet), som definierar vilka tillhandahållare av betal- tjänster som omfattas av lagen. Detta innebär alltså att förordning 847/2015 och betaltjänstlagen omfattar samma tillhandahållare av betaltjänster. bedriver tillsyn över dessa verksam- hetsutövare enligt föreskrifter i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse (LBF), lagen (2011:755) om elektroniska pengar och betaltjänstlagen (2010:751). tillsyn över dessa verksamhetsutövare avser deras skyldigheter enligt respektive rörelselag, penningtvättslagen och betaltjänstlagen. Den aktuella förordningen kompletterar framför allt penningtvättslagen, men innehåller även bestämmelser som kompletterar betaltjänstlagen. Enligt utredningens uppfattning saknas skäl att utpeka någon annan myndighet än som den myndighet som ska övervaka och vidta åtgärder för att säkerställa att kraven i förord- ningen uppfylls. tillsyn över verksamhetsutövare som omfattas av LBF (13 kap. 2 §) och lagen om elektroniska pengar (5 kap. 1 §) omfattar dessa verksamhetsutövares skyldigheter enligt alla författningar som reglerar deras rörelse. Med författning avses i detta avseende såväl lagar, förordningar och myndighetsföreskrifter som EU-förordningar och andra bindande regler. Utredningen konstaterar därmed att de verksamhetsutövare som omfattas av de nämnda rörelselagarna redan står under tillsyn och att denna tillsyn även kommer att omfatta skyldigheterna en- ligt förordningen den dagen som förordningen träder i kraft. Tillsynen för de betaltjänstleverantörer som inte omfattas av en annan rörelselag regleras i 8 kap. 1 § betaltjänstlagen. Enligt be- stämmelsens andra stycke omfattar tillsynen över betalningsinstitut Anpassning till förordningen om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel och registrerade betaltjänstleverantörer även att deras betaltjänst- verksamhet bedrivs enligt andra författningar som reglerar deras verksamhet. Även för dessa kommer tillsynen alltså att omfatta förordningens bestämmelser när denna träder i kraft. Enligt utred- ningens bedömning saknas därför behov av särskilda tillämpnings- föreskrifter för att sätta de betaltjänstleverantörer som omfattas av förordningen under tillsyn av på det sätts som förordningen kräver. Meddelanden enligt artikel 8.2 och 12.2 i förordningen ska skickas till ”den behöriga myndighet som ansvarar för att övervaka efter- levnaden av bestämmelser som rör bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism”. Dessa artiklar ställer således krav på särskilda tillämpningsföreskrifter endast i den utsträckning som betaltjänstleverantörer som omfattas av förordningen inte omfattas av tillsyn enligt penningtvättslagen. Eftersom enligt befintliga regler har ansvaret för att bedriva tillsyn över de betaltjänstleverantörer som omfattas av förordningen även när det gäller efterlevnaden av bestämmelserna i penningtvättslagen saknas behov av särskilda tillämpningsföreskrifter också i detta avseende. Det är alltså som är utpekad mottagare av dessa meddelanden redan enligt gällande rätt. Nuvarande tillämpningslag föreskriver att ska ha rätt att rikta frågor till betalningsleverantörerna enligt artikel 14 i den tidigare förordningen. Detta motsvaras av artikel 14 i den nya förordningen. Frågor ska kunna ställas av den myndighet som an- svarar för bekämpning av penningtvätt eller finansiering av terrorism. Detta tillgodoses genom den frågerätt som (Finanspolisen) har enligt 3 kap. 1 § i nuvarande penningtvättslag (förslagets 4 kap. 4 §) har när det gäller uppgifter som behövs för en utredning om penningtvätt eller finansiering av terrorism. Någon särskild tillämpningsbestämmelse erfordras därför inte. Utredningens bedömning: De sanktioner som Finansinspek- tionen kan rikta mot de betaltjänstleverantörer som omfattas av förordningen med anledning av överträdelser av penningtvätts- lagen uppfyller de krav som förordningen ställer. Anpassning till förordningen om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel Utredningens förslag: Sanktioner för överträdelser av förord- ningen ska föras in i lagen (2004:297) om bank- och finansie- ringsrörelse (LBF), lagen (2011:755) om elektroniska pengar och betaltjänstlagen (2010:751). Förslaget ska genomföras genom att en uttrycklig hänvisning till förordningen görs i de bestäm- melser som reglerar sanktioner till följd av överträdelser av pen- ningtvättslagen. Förordningens krav på de administrativa sanktioner som ska kunna beslutas vid överträdelser överensstämmer i allt väsentligt med de krav på sanktioner för kreditinstitut och finansiella institut som an- ges i artikel 58–60 i det fjärde penningtvättsdirektivet. Detta innebär att de sanktioner som avser överträdelser av pen- ningtvättslagen som enligt utredningens förslag ska införas i LBF, lagen om elektroniska pengar och i betaltjänstlagen uppfyller för- ordningens krav. Den enda skillnaden mellan direktivets och förordningens be- stämmelser är minimikraven som pekar ut vilka överträdelser som medlemsstaterna åtminstone måste tillämpa sanktionerna på. Dessa beskrivs i penningtvättsdirektivets artikel 59 som överträdelser hos ansvariga enheter som är allvarliga, upprepade, systematiska eller en kombination därav, och avser vissa av direktivets artiklar. Detta mot- svaras i förordningen av artikel 18, enligt vilken de administrativa sanktionerna ska omfatta åtminstone vissa upprepade, allvarliga eller systematiska överträdelser av förordningen. Utredningen har i avsnitt 17.5 gjort bedömningen att tillsyns- myndigheternas möjlighet till ingripanden genom föreläggande om rättelse och sanktionsavgifter inte bör vara begränsade till endast allvarliga överträdelser av penningtvättslagen, och inte heller bara avse vissa utpekade artiklar. Utredningen har därför inte infört några krav på allvarliga, upprepade eller systematiska överträdelser av vissa specifika artiklar, av det slag som direktivets minimiregler förut- sätter. Sådana krav ställs emellertid vid ingripande mot fysiska per- soner i verksamhetsutövarens ledning och vid återkallelse av till- stånd eller motsvarande ingripande. Enligt utredningens bedömning saknas skäl att inta en annan hållning när det gäller överträdelser av förordningen. Möjligheterna för att ingripa mot betaltjänstleverantörer ska därför på motsvarande sätt kunna ske även vid mindre allvarliga Anpassning till förordningen om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel överträdelser än de som räknas upp i artikel 18 a)–d) i förord- ningen, och inte vara kopplade till särskilda artiklar eller skyldig- heter enligt förordningen. Ingripande mot fysiska personer i betal- tjänstleverantörernas ledning ska dock kräva allvarliga överträdelser av förordningen, och innehålla krav på uppsåt eller grov oaktsam- het hos den mot vilken sanktionen riktas. Samma principer som kommit till uttryck i lagförslagen om sanktioner i LBF, betaltjänst- lagen och lagen om elektroniska pengar ska således styra de sank- tioner som ska kunna meddelas för överträdelser av förordningen. Behovet av anpassning med anledning av förordningen inskränker sig således till att säkerställa att har ett tydligt lagstöd för att tillämpa de sanktioner som gäller överträdelser av penningtvättslagen även vid överträdelser av förordningen. Utredningen har föreslagit att sanktioner för överträdelser av penningtvättslagen förs in i de tre rörelselagar som avser de betal- tjänstleverantörer som omfattas av förordningen. I syfte att möj- liggöra för att sanktionera överträdelser av förordningen krävs enligt utredningens bedömning endast att sank- tionsbestämmelserna som avser överträdelser av penningtvättslagen kompletteras med tillägget att sanktionerna även gäller överträd- elser av förordningens skyldigheter. Anpassningen till förordningen ska således ske i respektive rörelselag. 21.5Mekanism för rapportering av överträdelser Utredningens bedömning: Den lösning som utredningen före- slagit i fråga om en mekanism för rapportering av överträdelser och anknytande frågor med anledning av penningtvättsdirek- tivet ska gälla även rapportering som avser överträdelser av för- ordningen. De behov av anpassning som detta medför tas om hand i de rörelselagar som reglerar betaltjänstleverantörernas verk- samhet genom de förslag som utredningen lämnat i avsnitt 16.7. Artikel 21.1 motsvarar artikel 61.1–2 i penningtvättsdirektivet. Ut- redningen har i avsnitt 16.7 redovisat sina bedömningar och förslag för hur direktivets krav på etablerandet av effektiva och tillförlitliga mekanismer för att uppmuntra rapportering internt och till de be- höriga myndigheterna ska genomföras. Anpassning till förordningen om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel Ordalydelsen i artikel 21.2 i förordningen är snarlik men inte identisk den i direktivets artikel 61.3.