sou · H4B330 · 2016-04-07 00:00:00 — Det här är också former för användardelta- gande. Mediehistorikern (2002) har i sin bok ”Pressen i provinsen” exemplifierat hur centrala insändarna var för de tidiga svenska tidningarna. I analys blev de bland annat ett sätt för läsarna att ”delta i” snarare än att bara ”ta del av” offentligheten. Även för radion har användarnas, eller mer precist lyssnarnas, deltagande varit viktigt. Det är förvisso svårt att påstå att deltagandet Deltagande användare – i princip och praktik i radion någonsin har varit i närheten av radikala 1920-talsvision, om att radion borde konverteras från ett system för distribution till ett system för kommunikation (, 1927). Någon sådan radikal utjämning av relationen mellan producenter och användare har formaten för deltagande via radio sällan antagit. Icke desto mindre är vi tillräckligt väl bekanta med programformat som ”Ring så spelar vi”, ”Radiopsykologen” och ”Språket” för att kunna känna igen i vilken hög grad de är beroende av inspel från lyssnare som vill delta. Under har vi som svenska lyssnare också kommit att erbjudas möjligheten att under mer fria former ge uttryck för våra tankar och åsikter i etern och produktionen ”Ring P1” är förmodligen den mest kända variationen på temat (, 2006). Över tid har både televisionen i sig och själva tv-tittandet gärna beskrivits i pejorativa termer. Tv-apparaten har kallats dumburken och när man ser på tv så slötittar man. Trots att relationen mellan televisionen och dess tittare allt som oftast handlar om broadcasting – de få talar till de ”slötittande” många – rymmer den också användar- deltagande. De senaste decenniernas utveckling av olika format för reality-tv påvisar hur rollen som tv-tittare är under omförhandling. Genren gör att tittaren omvandlas från betraktare till deltagare, eller åtminstone potentiella deltagare i tv-produktioner (, 2007). En mer etablerad variant är talkshows. I sin numera berömda studie på området analyserar de brittiska medieforskarna i vilka roller och på vilka villkor som tittarna talar i och deltar i sådana format (och , 1994). I takt med att tekniken för att producera medieinnehåll har blivit billigare, enklare att använda och mer spridd, har användarna också erbjudits fler möjligheter att inta rollen som producent av innehåll. Det här har bland annat stimulerat framväxten av programformat i vilka använ- darskapat innehåll är centralt, där tittarna och deras vardagsverklighet representeras (Carpentier, 2003). Exemplen på användardeltagande i de etablerade medierna kan mångfaldigas, men det är svårt att inte tillerkänna de digitala medierna sin alldeles särskilda potential på det här området. Deras interaktiva form, globala räckvidd och den relativa enkelhet med vilken vardagens internetanvändare kan bli medskapare gör dem till en alldeles särskilt lämplig projektionsyta för idéer om deltagande användare – vilket Times utnämning är ett tydligt exempel på. Deltagande användare – i princip och praktik här kapitlet företar fortsättningsvis en kritisk, men konstruktiv diskussion om de här idéerna. Inledningsvis genom en översikt över centrala delar av de senaste decenniernas forskning om digitala medier och deltagande. Översikten uppmärksammar framför allt viktiga ramvillkor inom journalistiken för användardeltagande och då inte minst hur olika medieproducenter på nyhetssajter sätter ramar för och därigenom styr användarnas möjligheter att delta. Därefter följer ett avsnitt som analyserar en aspekt av de samtida möjligheterna till användarmedverkan. Avsnittet karterar i vilken utsträckning och på vilka sätt svenska dagstidningar online erbjuder utrymmen för användarmedverkan och analyserar också i vilken utsträckning som användarna faktiskt deltar i det här sammanhanget. I det avslutande avsnittet föreslås, att användardeltagande sällan uppstår av sig självt, utan är i behov av att få rätt form av organisering. I detta – att verka för och utveckla former för fungerande användarmedverkan – finns en tydlig utmaning för framtidens mediepolitik. Forskningsöversikt: Digitala medier och deltagande Internet och deltagande – från cyberrymd till web 2.0 Idén om internet som en sfär för deltagande användare har egentligen varit framträdande alltsedan dess genombrott i samhället. och introduktionen av den första webbläsaren, Mosaic, var internet i första hand en angelägenhet för ett mycket begränsat antal människor (Nørretrenders, 1998). De tidiga betraktelserna av internet fokuse- rade gärna på nätets frihetliga och ibland närmast anarkistiska drag (, 1996) och metaforen ”gränsområde” (frontier) (Healy, 1997) användes för att fånga den nybyggaranda som man tyckte sig se ge färg åt den framväxande världen av ettor och nollor. Under den första halvan av etablerades också begreppet cyberspace som beskrivning av den digitala världen – en värld som i hög grad betraktades vara byggd av och för deltagande användare. Trots att internet och det som kallades cyberspace var att betrakta som ett marginalfenomen vid , verkade den här rymden och dess deltagande kultur vara inspirerande. Den uppmuntrade exempelvis till teoretiska reflektioner kring en ny, internetbaserad offentlighet med nya möjligheter för medborgare att ingå i dialog Deltagande användare – i princip och praktik med varandra (Poster, 1995) och till reflektioner kring återföd andet av organiska gemenskaper (Rheingold, 1994). Cyberrymdens fria, deltagande användare kom också att bli en tydlig tankefigur för den tidiga förståelsen för vad det var att använda internet. Om detta påminner inte minst dåtidens typiska, internetrelaterade metaforer, som att ”surfa” på nätet och det faktum att internet inte sällan refererades till som en ”informationsmotorväg”. Men det tog i praktiken inte särskilt förrän det som inledningsvis uppfattades som en allmänning av och för deltagande användare omvandlades. Inte minst spelade utvecklandet av kommer- siella sökmotorer en central roll i förändringen av den nya informa- tionsrymden från en sfär av frihetligt vågsurfande till ett inhägnat och mer kommersiellt drivet vattenland. Vid tiden för hade också såväl forskningen som den allmänna debatten börjat inse, att internetverkligheten rymde fler begräsningar för de interaktiva, fritt deltagande användarna än vad man inledningsvis tänkt sig. upprepar sig dock historien förvånansvärt snabbt. Det hann inte gå från det att forskningen etablerat ett mer problematiserande förhållningssätt till internet och cyberrymden innan idéerna om internet som en sfär för deltagande vann ny kraft. Den här gången i form av idén om ”web 2.0”, som syftade på den tekniska utvecklingen mot en mer interaktiv webb. kom den tekniska uppgraderingen också att kopplas samman med en förbätt- rad och mer inbjudande användarupplevelse (O’, 2005), som i sin tur bar på löften om ökat användardeltagande (se till exempel Bruns, 2008). Det var vid den här tidpunkten som Times utsåg ”You” till årets person. Inom delar av forskningen blev det snabbt populärt att följa det här spåret. Inte minst bidrog den dåvarande MIT-professorn till att rama in den nya versionen av internet som en sfär för användardeltagande genom sina idéer om ”deltagarkultur” och ”kollektiv intelligens” (, 2006). Villkoren för deltagande. Det är inte särskilt förvånande att forskningen uppmärksammat möjligheterna till deltagande i den nya versionen av nätet. En enkel vardagsbetraktelse av typiska web 2.0-applikationer – som bloggar Deltagande användare – i princip och praktik och sociala nätverksmedier (exempelvis Twitter och Facebook) – ger många exempel på i hur hög grad de bygger på innehåll som produce- ras av användarna; det är de facto de deltagande användarna som står för själva innehållet (, 2013). Vad forskningen dock till viss del har problematiserat är förut- sättningarna för användarnas deltagande. De kritiska reflektionerna har tagit olika riktningar och flera av dem uppmärksammas också i delbetänkande (SOU 2015:94:47–60 och 153– 169). En har varit att uppmärksamma tillgången till nätet i allmänhet och sociala medier i synnerhet (Gulliksen, 2013). Vilka har möjlighet att medverka i de utrymmen för deltagande som öppnats upp? Detta är också delvis relaterat till handhavandekunskaper. Att delta via exempelvis sociala medier kräver inte bara tillgång till tekniken och applikationerna som sådana. Det handlar också om att ha tillgång till de tekniska, kulturella och diskursiva resurser som krävs för att göra sig gällande i de här utrymmena (se respektive et al. kapitel för genomgång av medie- och informationskunnighet). Deltagandets ekonomiska rambetingelser har också uppmärksammats. I kritiska analyser har olika forskare påpekat hur användarnas del- tagande på nätet inte sällan blir en del av en affärsmodell, där det innehåll som produceras varugörs av de företag som tillhandahåller utrymmena för deltagande (, 2013; , 2013; se också respektive Bolins kapitel). De tekniska ramarna är också centrala. Vad möjliggör respektive omöjliggör olika applika- tioner (van Dijck, 2009; , 2010; van Dijck, 2013)? Alla dessa olika villkor (tillgångsmässiga, ekonomiska, tekniska) är helt centrala för användarnas förutsättningar att delta. har de varit misskända i stora delar av såväl forskningens som den all- männa debattens diskussioner om web 2.0 och användardeltagande. Inte minst har de kommit att hanteras som marginalanteckningar, i bästa fall, i reflektioner kring det medielandskap som de sociala medi- erna sägs ha skapat. Här har man istället allt som oftast föredragit att se framför sig framväxandet av medskapande användare och en uppluckrad producent-användarrelation. I det här kapitlet, och i syfte att rama in presentationen av ett aktuellt, svenskt empiriskt exempel är det en specifik aspekt av dessa rambetingelser för användardeltagande som står i fokus, nämligen hur de materialiseras i utformandet av faktiska webbplatser: Hur Deltagande användare – i princip och praktik formar – och därigenom styr – professionella innehållsproducenter utrymmena för användardeltagande? Pseudodeltagande och professionella producenter De professionella producenternas praktiker för att forma använ- darnas deltagande är intressanta i sig. I ett annat sammanhang har det deltagande som frammanas i sådana kontexter beskrivits som pseudodeltagande (och , 2012). Begreppet avser inte att utgöra en samlad, uttömmande beskrivning av allt deltagande som äger rum i producentformade utrymmen, det vore en grov förenkling. Men begreppet sätter fingret på producentpraktiker för styrning av användardeltagandet. Det är till exempel inte ovanligt att producenter ramar in deltagandet på ett sådant sätt att det ska anta ”önskvärda” uttryck. En konsekvens av detta är att producenterna bakom webbplatser undviker att erbjuda alltför fria deltagandeformer, där de förlorar kontrollen över innehållet (ibid.). Istället föredrar de styrda former, som begränsar användarnas fria deltagande – som ”gilla-knappar” eller möjligheten att dela innehåll via sociala nätverksmedier framför att erbjuda möjligheten att uttrycka sig fritt och på egna villkor. En ytterligare dimension av pseudodeltagande berör producenternas strategier för att skapa en ”känsla av deltagande”, även om förutsätt- ningarna för att faktiskt delta i själva verket är begränsade (ibid.). I det senare fallet handlar det i hög grad om att producenterna drar nytta av deltagandets och web 2.0-retorikens positiva konnotationer men utan att i praktiken erbjuda särskilt omfattande möjligheter att delta. Ett relaterat spår i forskningen på området har handlat om de professionella själva: Hur ser de på användarnas nya möjligheter att delta (et al., 2012; Siapera och Spyridou, 2012)? Vad tänker professionella innehållsproducenter, som redaktörer och jour- nalister, om att användarna har fått tillgång till möjligheter att intera- gera i och uppträda på mediala scener? Studierna på området (, 2012) har kunnat identifiera en spänning bland de professionella innehållsproducenterna, mellan deras principiella syn på användarnas deltagande och deras sätt att se på det faktiska deltagandet. I inter- vjuer påpekar till exempel såväl redaktörer som journalister gärna att man – i princip – ser positivt på att användarna har bättre möjligheter Deltagande användare – i princip och praktik att delta och bidra med innehåll. Man inser att det finns ett läsvärde i sådant material och man ser också hur sådana möjligheter kan bidra till en mer jämlik relation mellan producenter och användare (Viscovi och , 2013). tenderar man dock att betrakta bidragen från användarna, det innehåll som de faktiskt producerar, med stor skepsis. Inom professionen anser man bland annat att det håller för låg kvalitet, att det bara innehåller subjektiva åsikter och att det dessutom ofta rymmer etiska betänkligheter (och , 2013). Ett dominerande spår i den befintliga forskningen om nyhets producenter och deltagandet på nyhetssajter, har handlat om på vilka sätt användare bjuds in att delta via olika teknologiska funktioner, exempelvis genom att sända in bilder, text eller video, eller bidra med artikelkommentarer eller i frågeundersökningar (se exempelvis kapitlet av i denna bok). Forskare har teoretiserat hur sådana olika teknologiska funktioner kan stå i relation till vilket inflytande användare faktiskt ges i sina deltagande praktiker (e.g., et al., 2008; och , 2008; et al., 2011). Länge pekades just funktionen att lämna kommentarer ut som den funktion som var vanligast förekommande (et al., 2008; och , 2008; Thurman, 2008; Manosevitch, 2011) men har funktioner för att dela nyheter via sociala nätverks- sajter, vilka vi här refererar till som delningsknappar (social buttons, social plugins), pekats ut som den form för användardeltagande som nyhetsproducenterna i första hand implementerar (Himelboim och McCreary, 2012; , 2014; Gerlitz och , 2013). Huranvändarnaföredrarattdelta,varierardelvismeddemografiska faktorer, både när det gäller via vilken funktion (dela via Facebook, via Twitter eller kommentera) och när det gäller vilket nyhetsinnehåll användarna intresserar sig för. Nyhetsproducenterna släpper helst nöjesrelaterade nyheter via Facebook (så kallad ”seeding”), medan nyheter på Twitter verkar ges en mer allvarsam karaktär (, 2011; Bastos, 2015). Användare verkar också undvika sport och eko- nominyheter (Bastos, 2015; , , , Rosenstiel och Olmstead, 2010), vilket också verkar stämma när användare kommen- terar nyheter på lokala nyhetssajter i (och , 2015b). Användarna inte bara ignorerar lättsamt nyhetsinnehåll i Deltagande användare – i princip och praktik lokaltidningarna, de föredrar tydligt nyheter som belyser föränd- ringar i deras fysiska närmiljö, politik och välfärdsfrågor. Twitter verkar ha en tydlig elitorientering både när det gäller hur användare och nyhetsproducenter använder det (Engesser och Humprecht, 2015). Det är den unga eliten (18–) och politiskt intresserade (Bastos, 2015) som huvudsakligen ägnar sig åt att dela nyheter på Twitter. verkar det politiska inflytandet på Twitter ha en tyngdpunkt mot nationella frågor, medan lokala per- spektiv missgynnas (Park et al., 2013). Användare som delar nyheter påTwitterochsomkommenterarnyheter,verkarvaranågotäldreände somdelarnyheterpåFacebook(LevyochNewman,2014).Användare somdelarnyheterviaFacebook,ärnågotoftarekvinnor(,och , 2012) medan användare som kommenterar nyheter på nyhetssajter något oftare är män, välutbildade, med ett politiskt och teknologiskt intresse, och snarare medelålders än unga: Resultat som till flera delar sammanfaller med vad man vet om såväl nyhets- användare som tidiga internetanvändare i (, 2008), (, 2011), och (Nagar, 2011), och i en rad andra länder även om det också finns nationella skillnader (och , 2014; Olmstead, och , 2011). Användarmedverkan på svenska nyhetssajter: De föregående avsnitten har problematiserat idén om deltagande användare. De har visat att användardeltagande inte är något historiskt nytt. är det tvivelsutan så att de digitala medierna i allmänhet och internet i synnerhet har inneburit att möjligheterna till användarmedverkan är långt fler och mer lättillgängliga än tidigare, särskilt efter genombrottet för det som har kallats för web 2.0. Åtminstone i fråga om tekniska möjligheter, vill säga. De här möjligheterna är omgärdade av ramvillkor, kompetensrela- terade, ekonomiska, tekniska, vilka inte alltid verkar för ett formande av mer deltagande. Det deltagande som faktiskt äger rum är vidare också format av professionella producenter, som ramar in och däri- genom styr användarnas möjligheter att delta. De svenska dagstidningarna är intressanta aktörer i det här sam- manhanget i det att de skär rakt igenom alla de här dimensionerna. Deltagande användare – i princip och praktik är etablerade aktörer i den svenska offentligheten och har en historia av att erbjuda utrymmen för användarmedverkan. De har också varit snabba med att göra sig tillgängliga i de digitala formaten. Detta gör dem till särskilt intressanta studieobjekt i fråga om användarnas möjligheter att delta: Hur har svenska dagstidningar online format sina utrymmen för användardeltagande? Och i relation till de här möjligheterna, hur svarar användarna på dem? Det här avsnittet besvarar frågorna med referens till en aktuell översiktsstudie över nio svenska dagstidningar. Studien tar fasta på vilka former för deltagande som dagstidningarna erbjuder och i vilken grad de öppnar sina texter för användarmedverkan. Den analyserar också i vilken grad läsarna anammar de möjligheter till deltagande som erbjuds. Analysen inkluderar sammanlagt 3 444 nyhetsartiklar publicerade mellan och (och , 2015a). De empiriska resultaten som beskrivs i det här kapitlet, uppstod ur ett intresse för att undersöka vilka praktiker både nyhetsprodu- center och användare använder sig av i anslutning till möjligheten att delta i anslutning till nyheter, och hur detta skiljer sig mellan olika nyhetssajter. Med en sådan ansats är det centralt att hitta funktioner för användardeltagande som används mycket brett, varför vi har valt att fokusera på de mycket spridda deltagandefunktionerna att 1) kommentera och dela nyheter via 2) Facebook och 3) Twitter. Andra funktioner förekommer på svenska nyhetssajter, men har alls inte samma spridning. De funktioner för användarmedverkan som finns representerade bland de analyserade artiklarna är således möjligheten att 1) kom- mentera nyheterna i anslutning till artiklarna, 2) dela artikeln via Facebook eller 3) Twitter. Tabell 1 ger en översikt över de nio tid- ningar som ingår i studien i fråga om utgivningsort och tidningstyp, upplaga (papperstidningen), besöksstatistik och – inte minst – de olika funktioner för användarmedverkan som finns representerade på webbplatserna. Utifrån tabellen går det att sluta sig till att alla de undersökta tidningarna har funktioner för användarmedverkan och att alla nyhetssajter har funktionen artikelkommentarer. Alla tidningar utom en erbjuder också läsarna möjlighet att dela artiklar via Facebook och alla tidningar utom två erbjuder samma möjlighet via Twitter. Deltagande användare – i princip och praktik Tabell 1 Urval av nyhetsorganisationers webbplatser (utgivningsort, upplaga, besöksstatistik och funktioner för användargenererat innehåll) 1, 2, 3 1, 2, 3 1, 2, 3 1, 2, 3 1, 2, 3 1, 2, 3 1, 2, 3 Kommentar: Tabellen visar vilka nyhetsorganisationers webbplatser som har undersökts, vilken utgivningsort som gäller för de papperstidningar som webbplatserna är anslutna till, om tidning- en kategoriseras som storstadspress eller landsortspress, samt om papperstidningen ges ut som morgontidning eller kvällspress. Vidare visas i tabellen papperstidningen upplaga, hur webbplatsen har kategoriserats storleksmässigt samt vilka funktioner för användargenererat innehåll som fanns tillgängliga vid insamlingstillfället. Funktioner för användargenererat innehåll: 1=funktioner för att lämna artikelkommentarer, 2=funktioner för att dela nyheter via Facebook, samt 3=funktioner för att dela nyheter via Twitter. Källor: För utgivningsort m.m.: , S. (2011). Den svenska mediemarknaden . För kategorisering av besöksstatistik: , U. (2009). Läsarmedverkan: Lönande logiskt arbete. Arbetsrapport nr 56. För funktioner av användargenererat innehåll: , S. & , T. (2015) Commenting, Sharing and : Participation. The Future of Journalism conference. –11, , UK. Material har samlats in . Deltagande användare – i princip och praktik Att de olika funktionerna för deltagande finns representerade hos en tidning (tabell 1) säger dock väldigt lite om i vilken grad användarna också erbjuds möjlighet att delta via dem. Tabell 1 säger i praktiken bara att funktionen existerar, men säger inget om i vilken grad redak- tionerna erbjuder möjligheterna att delta i relation till specifika artik- lar och den säger heller inget om hur användarna faktiskt använder dem. Detta kräver analys på artikelnivå. Tabell 2 ger en bred översikt över i vilken grad användarna utnytt- jar möjligheterna att delta genom att kommentera och/eller dela en artikel via Facebook och/eller Twitter. Den övergripande, samman- tagna bilden är att användarnas intresse för att delta i de format som erbjuds är modest. Det mest frekventa utfallet är att en nyhetsartikel inte får kommentarer av användarna eller delas vidare via Facebook eller Twitter – sådant är fallet för mer än hälften av alla artiklar. Det sammantagna medelvärdet för samtliga artiklar är att de får 3,65 kommentarer. Medelvärdet är ännu lägre för delning av artiklar via Twitter (3,03 delningar per artikel). Att dela artiklar via Facebook är däremot en väsentligt mer utbredd praktik, då genomsnittet för sådana delningar är drygt 63 stycken per artikel. Att dela via Facebook är den avgjort mest frekventa deltagandepraktiken och den är alltså runt 20 gånger mer förekommande än de båda andra. Deltagande användare – i princip och praktik Tabell 2 Användares kommentarer och delningar av nyheter via Facebook och Twitter, frekvenser och medelvärden, tidningarnas upplagor och artiklar tillgängliga för användare Användarinteraktioner, frekvenser (f) och medelvärden (M) för nyhetsartiklar med respektive funktion för användarin- f nyhet delad via Facebook f nyhet delad via Twitter Kommentar: Tabellens data härrör från en kvantitativ innehållsanalys med nyhetsartiklarna som analysenheter. Variabler: funktion för artikelkommentar tillgänglig i anslutning till nyhetsartikel (0=Nej, 1=Ja), antal artikelkommentarer i anslutning till nyhetsartikel (kvotskala), funktion för att dela nyhet via Facebook tillgänglig i anslutning till nyhetsartikel (0=Nej, 1=Ja), antal gånger nyhets- artikeln delats via Facebook (kvotskala), funktion för att dela nyhet via Twitter tillgänglig i anslutning till nyhetsartikel (0=Nej, 1=Ja), antal gånger nyhetsartikeln delats via Twitter (kvotskala), samt identifikationsvariabler såsom datum, rubriksättning samt vilken nyhetsorganisations webbplats som nyhetsartikeln publicerats på. Källa: Gällande upplagor , S. (2011). Den svenska mediemarknaden . Gällande all annan information i tabellen: , S. & , T. (2015) Commenting, Sharing and : Participation. The Future of Journalism conference. –11, , UK. Materialet insamlat månad 2014. Deltagande användare – i princip och praktik I syfte att beskriva och jämföra de olika tidningarna i fråga om användarmedverkanärenbartbeskrivandestatistik(frekvens,genom- snitt) otillräckligt, eftersom sådana data inte fångar in betydelsen av tidningarnas relativa storlek. I syfte att hantera att de är olika stora har vi utvecklat ett index, ONP-index (Participatory Index), där varje tidnings webbplats visas som en datapunkt i ett koordinatsystem. Datapunktens position på x-axeln, visar (i procent) i vilken utsträckning nyhetsartiklar har försetts med funktioner som tillåter att användarna kommenterar, alternativt delar nyhetsartikeln via Facebook eller Twitter.