sou · H4B342 · 2016-06-16 00:00:00 — Utredningens bedömning: Utredningens förslag bör inte leda till några andra konsekvenser av de slag som anges i kommitté- förordningen och förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning. I 15 § kommittéförordningen samt 6 och 7 §§ förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning finns krav på att ett betänkan- de ska innehålla beskrivningar av andra betydande konsekvenser av de förslag som läggs fram. Vi bedömer att våra förslag i övrigt inte får några sådana konsekvenser som anges i 15 § kommittéförordning- en, dvs. konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, för syssel- sättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i för- hållande till större företag, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Vi bedömer inte heller att våra förslag får några sådana kon- skevenser som anges i 6 och 7 §§ förordningen om konsekvens- utredning vid regelgivning, såsom om regleringen överensstämmer med eller går utöver de skyldigheter som följer av anslutning De skyldigheter som följer av anslutning till EU torde inte påverkas av förslagen i detta betänkande. Bedömning: Vi redovisar våra överväganden om tidpunkten för ikraftträdande av de förslag vi lämnar i avsnitt 6. Vidare bedömer vi att det finns ett behov av vissa informa- tionsinsatser för aktörer inom de brottsbekämpande myndig- heterna. Enligt 6 § förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning ska en konsekvensutredning innehålla en bedömning av om särskilda hänsyn behöver tas när det gäller tidpunkten för ikraftträdande och om det finns behov av speciella informationsinsatser. Vi föreslår i avsnitt 6 att de författningsändringar som vi föreslår ska träda i kraft . Våra överväganden kring detta framgår av det avsnittet. Vår bedömning är att det till följd av våra förslag sannolikt kom- mer att uppstå ett behov av särskilda informations- och utbildnings- insatser av olika slag. I avsnitt 7.4.2 ovan har vi angett de insatser vi bedömer kan bli aktuella för de rättsvårdande myndigheterna till följd av våra förslag. I denna del hänvisar vi till vad vi angett ovan. 8.1Förslaget till lag om ändring i (1962:700) 6 kap. 9 § Den som, i annat fall än som avses förut i detta kapitel, förmår ett barn som inte fyllt att mot ersättning företa eller tåla en sexuell handling, döms för utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling till fängelse i högst . Är brottet grovt, döms för grovt utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om barnet be- funnit sig i en utsatt situation eller om gärningen annars varit av hän- synslös art. Vad som sägs i första och andra styckena gäller även om ersätt- ningen har utlovats eller getts av någon annan. Paragrafen innehåller bestämmelser som är avsedda att skydda barn från att dras in i prostitution, men omfattar även gärningar som inte utgör ren prostitution. De allmänna övervägandena finns i av- snitt 4.7. Ändringarna innebär att brottets benämning har ändrats till utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling, böter har tagits bort i straffskalan för brottet och brottet har gradindelats på så sätt att det även har införts ett brott benämnt grovt utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling med högre straffmaximum än för vad som har inrymts i straffbestämmelsen. Av paragrafens första stycke framgår att den som förmår ett barn som inte fyllt att mot ersättning företa eller tåla en sexuell handling, döms för utnyttjande av barn genom köp av sexuell hand- ling till fängelse i högst . I stycket behandlas brott som inte anses som grova. Maximistraffet för brottet utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling av normalgraden har bestämts till fängelse . Någon ändring i övrigt vad gäller straffansvar för brottet har inte skett (jfr prop. 2004/05:45 s. 147 f.). Enligt bestämmelsen ingår inte längre böter i straffskalan för brottet. Av 26 kap. 1 § BrB följer att fängelse som döms ut inte får understiga . Ändringen är avsedd att tydligare markera att köp av sexuella handlingar av underåriga generellt sett har ett högre straffvärde än motsvarande handlingar som riktar sig mot vuxna. Ändringen är också avsedd att på ett bättre sätt se till att straffskalan motsvarar brottets allvar och att det innebär en allvarlig kränkning av barnet. Borttagande av böter som påföljd innebär att straffvärdet skärps genomgående. Hur stor skärpningen bör bli i varje enskilt fall får lösas i rättstillämpningen. Andra stycket behandlar grova fall av utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling och är nytt i förhållande till gällande rätt. Genom bestämmelsen införs en särskild brottsrubricering och straff- skala – fängelse i lägst och högst – för grova fall av utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling. Gradindel- ningen är avsedd att ytterligare markera allvaret i kränkningen av den unge och synen på brottets straffvärde. Som angetts ovan är borttagandet av böter i straffskalan av generellt straffvärdehöjande karaktär. Förhållandet får av naturliga skäl även påverkan på det grova brottet. Genom att straffmaximum för det grova brottet har bestämts till fängelse i högst har även straffskalans yttre ramar skärpts. Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om barnet som tillhandahållit eller fått tåla den sexuella handlingen befunnit sig i en utsatt situation eller om gärningen annars varit av hänsynslös art. De i lagrummet angivna omständigheterna utgör endast exempel på sådana omständigheter som särskilt bör beaktas vid en samlad bedömning. Omständigheterna som nämns är desamma som de som anges i bestämmelsen om köp av sexuell tjänst, se kom- mentaren till 11 §. Det bör påtalas att omständigheter som i vissa fall inte är att betrakta som försvårande mot en vuxen person i många fall kan betraktas som försvårande när det gäller gärningar riktade mot ett barn. Som exempel kan nämnas att det kan bli aktuellt att beakta ett barns svårigheter att stå emot en vuxen persons vilja. Ett tänkbart exempel på ett fall av utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling som skulle kunna bedömas ha ett straff- värde i den övre delen av straffskalan för det grova brottet är att flera vuxna personer tillsammans hänsynslöst av en mycket ung per- son köper långdragna eller upprepade sexuella handlingar av särskilt kränkande och förnedrande karaktär som utförs på en plats eller annars under förhållanden där målsäganden är särskilt skyddslös, men utan att gärningen faller in under någon annan bestämmelse i 6 kap. BrB. Även försök, förberedelse och stämpling till samt underlåtenhet att avslöja grovt utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling är straffbelagt (se kommentaren till 15 § nedan). Paragrafens tredje stycke är ändrat endast på så sätt att det numera hänvisar till såväl första som andra styckena i paragrafen. Någon ändring i sak är inte avsedd. 6 kap. 11 § Den som, i annat fall än som avses förut i detta kapitel, skaffar sig en tillfällig sexuell förbindelse mot ersättning, döms för köp av sexuell tjänst till böter eller fängelse . Är brottet grovt, döms för grovt köp av sexuell tjänst till fängelse i högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om den som utfört den sexuella tjänsten befunnit sig i en utsatt situation eller om gärningen annars varit av hänsynslös art. Vad som sägs i första och andra styckena gäller även om ersätt- ningen har utlovats eller getts av någon annan. I paragrafen föreskrivs straffansvar för den som skaffar sig en till- fällig sexuell förbindelse mot ersättning. Ändringarna innebär att brottet har gradindelats på så sätt att det har införts ett brott be- nämnt grovt köp av sexuell tjänst. Vidare innebär ändringarna att den tidigare straffskalan för köp av sexuell tjänst har anpassats till gradindelningen. Någon ändring av straffskalans yttre ramar har så- ledes inte skett. Köp av sexuell tjänst ska fortfarande i normalfallet anses ha ett lägre straffvärde än utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling. De allmänna övervägandena finns i avsnitt 3.7. Av paragrafens första stycke framgår att den som i annat fall än som avses förut i 6 kap. BrB, skaffar sig en tillfällig sexuell förbin- delse mot ersättning, döms för köp av sexuell tjänst till böter eller I stycket behandlas numera brott av den s.k. normalgraden. Mot bakgrund av att det införs en grov variant av brottet köp av sexuell tjänst (se nedan) har maximistraffet för brottet köp av sexuell tjänst bestämts till fängelse , dvs. samma straffskala som gällde innan ändringen av straffmaximum . Avsikten är att det som avsågs åstadkommas med den nämn- da ändringen av straffmaximum nu i stället bör vara att betrakta som omständigheter som bör medföra att gärningen bedöms som grov (se nedan). Om det inte finns någon särskilt försvårande om- ständighet bör påföljden även fortsättningsvis normalt ligga på dags- botsnivå. Någon ändring i övrigt vad gäller straffansvar för brottet har inte skett (jfr prop. 2010/11:77 s. 21 f.). Andra stycket behandlar grova fall av köp av sexuell tjänst och är nytt i förhållande till gällande rätt. Genom bestämmelsen införs en särskild brottsrubricering och straffskala – fängelse i högst – för grova fall av köp av sexuell tjänst. Avsikten med införandet av ett grovt brott är att säkerställa en mer nyanserad bedömning av straff- värdet för de allvarligare fallen av köp av sexuell tjänst. Någon generell skärpning av straffvärdet i förhållande till ändringarna är inte avsedd. Genom att lagstiftningen blir tydligare skapas bättre förutsättningar för att göra en differentierad bedömning av olika straffvärdepåverkande omständigheter i det enskilda fallet. Vid bedömande av om ett köp av sexuell tjänst ska bedömas som grovt ska särskilt beaktas om den som utfört den sexuella tjänsten befunnit sig i en utsatt situation eller om gärningen annars varit av hänsynslös art. Det rör sig alltså om omständigheter som har att göra med såväl den person som tillhandahåller den sexuella tjänsten som med det sexuella umgänget i sig och det sammanhang i vilket gärningen äger rum. De i lagrummet angivna omständigheterna ut- gör endast exempel på sådana omständigheter som särskilt bör beaktas vid en samlad bedömning. Även andra omständigheter kan alltså be- aktas. Domstolen ska liksom tidigare göra en helhetsbedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet för att ta ställning till om dessa var för sig eller tillsammans motiverar att brottet bedöms som grovt. Som exempel på omständigheter som kan innebära att den som utfört den sexuella tjänsten befunnit sig i en utsatt situation kan anges förhållanden där denne t.ex. befinner sig i en skyddslös eller annars utsatt situation, t.ex. på grund av en beroendeställning, ett psykiskt funktionshinder eller märkbar alkohol- eller annan drog- påverkan. Det bör också anses försvårande att utnyttja en ung per- son Det är unga personer som har fyllt som avses. För det fall att den unge är bör i stället brottet utnyttjande av barn genom köp av sexuell handling komma i fråga. Ytterligare exempel är t.ex. att begagna sig av eller åstadkomma drogberoende för att förmå en person att prostituera sig. Andra exempel kan vara att den som utför den sexuella tjänsten är utländsk och inte kan göra sig förstådd och befinner sig på en okänd plats, eller är utlämnad till en tredje person som avtalar om detaljerna för köpet samt ofta även tar emot betalningen och står för arrangemangen kring köpet såsom lokal eller transport. Även andra situationer kan tänkas där det finns tecken på att det finns andra personer involverade. Sådana omstän- digheter torde inte sällan förekomma vid köp av sexuella tjänster som har anknytning till koppleri, människohandel eller annan lik- nande organiserad brottslighet. Som exempel på omständigheter som kan innebära att gärningen annars varit av hänsynslös art kan anges t.ex. förhållanden som rör det sexuella umgängets karaktär. När det gäller själva gärningen kan i skärpande riktning tala t.ex. att det sexuella umgänget haft tvångs- liknande eller förnedrande inslag för den som tillhandahållit den sexuella tjänsten, t.ex. genom att en person blivit bunden och spottad på eller att den sexuella akten innefattar urin eller avföring. Det rör sig också om fall där en gärning framstår som typiskt sett mer krän- kande för den som tillhandahållit tjänsten, t.ex. för att det rör sig om flera köpare som har sex med samma person eller direkt efter varandra eller att det är fråga om ett långvarigt förlopp. Även situationer där det enskilda köpet av en sexuell tjänst bär tydliga lik- heter med sexualbrott av mera allvarligt slag, t.ex. sexuellt tvång eller sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning, bör ofta medföra att gärningen anses hänsynslös. Här kan det exempelvis handla om en situation där den som utför den sexuella tjänsten på grund av omständigheterna befinner sig i ett sådant underläge att hon eller han – även om några direkta hotelser inte uttalats – uppfattar situa- tionen så att det är i det närmaste omöjligt att vägra samlag och annat sexuellt umgänge eller att i övrigt påverka situationen, vilket gär- ningsmannen inser och utnyttjar. Exemplen ovan visar på omständigheter vid brottet som normalt sett bör föranleda att gärningen får anses ha ett högre straffvärde, och att det bör bedömas som grovt brott, där böter inte kan komma i fråga som påföljd. Exemplen ovan är just exempel och är inte avsedda att vara en uttömmande uppräkning av de omständigheter som bör beaktas i sammanhanget. Som angetts kan även andra om- ständigheter än de nu nämnda tala i skärpande riktning. Det bör i sammanhanget påtalas att även omständigheter som talar i mildrande riktning kan förekomma. Domstolen ska göra en helhetsbedöm- ning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Även försök till grovt köp av sexuell tjänst är straffbelagt (se kommentaren till 15 § nedan). Paragrafens tredje stycke är ändrat endast på så sätt att det numera hänvisar till såväl första som andra styckena i paragrafen. Någon ändring i sak är inte avsedd. 6 kap. 13 § Till ansvar som i detta kapitel är föreskrivet för en gärning som begås mot någon under en viss ålder ska dömas även den som varit oaktsam i förhållande till att den andra personen inte hade uppnått den åldern. I paragrafen anges när ansvar för sexualbrott mot barn kan komma i fråga för den som inte insåg att den andra personen var underårig. Ändringen är avsedd att innebära ett förtydligande av bestämmel- sens tillämpningsområde. Detta tydliggörande utgör även en viss skärpning av kravet på den aktsamhet som krävs för att en gärnings- man ska undvika straffansvar. De allmänna övervägandena finns i avsnitt 5.8. I paragrafen regleras ett undantag från kravet på gärningsman- nens uppsåt beträffande brottsoffrets ålder vid sexualbrott mot barn. Den som begår ett sexualbrott mot någon under en viss ålder ska således dömas till ansvar även om han eller hon varit oaktsam i förhållande till att den andra personen inte hade uppnått den åldern. Detta uttryck ersätter det tidigare begreppet ”haft skälig anledning att anta”. Ändringen innebär att en allmän oaktsamhetsbedömning ska göras beträffande vad gärningsmannen insett, misstänkt eller bort misstänka avseende den unges ålder. Det sagda innebär även att de uttalanden om restriktivitet som angetts i de tidigare för- arbetena till bestämmelsen är aktuella. En gärningsman bör normalt sett alltid anses ha varit oaktsam om han eller hon misstänkt att barnet var , eller i före- kommande fall , eller i vart fall varit tveksam till om barnet uppnått den åldern, och inte vidtagit någon åtgärd för att klarlägga åldern. Om situationen är den att gärningsmannen inte ens misstänkt låg ålder bör oaktsamhet i förhållande till åldern ändå kunna anses ha förelegat, dvs. om han eller hon varit omedvetet oaktsam. Be- dömningen av om sådan oaktsamhet förelegat bör kunna ske på så sätt att domstolen först får ställa sig frågan vad gärningsmannen kunde ha gjort för att komma till sådan insikt. I vissa fall kan det av omständigheterna t.ex. vara påkallat att gärningsmannen borde ha kontrollerat den unges ålder på olika sätt genom att titta på legiti- mation, ställa relevanta frågor m.m. (frågan om eventuell ansvars- frihet till följd av vidtagna kontrollåtgärder behandlas mer nedan). Därefter får frågan ställas om gärningsmannen hade förmåga och till- fälle att göra detta men också om det kunde begäras av just honom eller henne att vidta dessa åtgärder. I detta led av bedömningen av gärningsmannens oaktsamhet får den situation gärningsmannen och den unge befunnit sig i betydelse. I de allra flesta lägen torde dock en gärningsman ha haft både möjlighet och tillfälle att vidta någon form av kontrollåtgärd. Även gärningsmannens personliga egenskaper och erfarenheter kan påverka bedömningen av vilka åt- gärder han eller hon kunde ha vidtagit för att komma till insikt om den unges ålder. En allmän oaktsamhetsbedömning ska således göras i varje en- skilt fall och samtliga för gärningsmannen iakttagbara omständig- heter ska beaktas. Eftersom barnets ålder är ett objektivt brottsrekvisit, som ska vara täckt av gärningsmannens uppsåt eller oaktsamhet vid tiden för gärningen, är det endast omständigheter som inträffat, eller för- hållanden som förelegat, som ska beaktas. En omständighet som varit central för bedömningen av gärningsmannens oaktsamhet har varit den unges kroppsutveckling och vad som får anses vara utrett kring denna. Även fortsättnings- vis kan barnets kroppsliga och mentala mognad vara av betydelse för bedömningen av gärningsmannens oaktsamhet i förhållande till den unges ålder. Vid denna bedömning måste dock beaktas att ungas kroppsutveckling sker i olika takt och att stora variationer före- kommer i fråga om ungas pubertetsutveckling. Förhållanden kring den unges kroppsutveckling bör därför inte tillmätas alltför stor betydelse vid prövningen av gärningsmannens oaktsamhet i förhål- lande till den unges ålder. Om ändå den unges kroppsutveckling blir av betydelse vid en prövning i ett enskilt fall och om annan stöd- bevisning då saknas, så är det rimligt att det inte döms till ansvar om barnet har en kroppsutveckling vid gärningstillfället som är naturlig för den som klart passerat åldersgränsen. Så är fallet om den unge har en kroppsutveckling som är naturlig för den som med passerat åldersgränsen. I gränsfallen bör gärningsmannen inte kunna undgå att anses oaktsam. Härutöver finns andra slag av omständigheter som typiskt sett får betydelse för frågan om en gärningsman bör anses ha agerat oakt- samt. En omständighet som ibland är relevant för bedömningen av om gärningsmannen varit oaktsam är om han eller hon har frågat efter den unges ålder. Även om bestämmelsen inte innefattar något uttryckligt krav på att gärningsmannen ska förvissa sig om den unges ålder, så kan förhållandena i det enskilda fallet vara sådana att gärningsmannen för att inte betraktas som oaktsam måste vidta rimliga åtgärder härvidlag. Omständigheten att den tilltalade över- huvudtaget inte har vidtagit någon form av kontroll av den unges ålder bör således, om förhållandena medfört att gärningsmannen borde vara på sin vakt, allmänt sett tala för att han eller hon inte agerat med tillräcklig grad av aktsamhet för att undvika straff- ansvar. Förhållandet att gärningsmannen har vidtagit olika former av kontroller för att få klarhet i den unges ålder bör däremot ofta kunna tala för att gärningsmannen inte varit oaktsam, under förut- sättning att åtgärderna varit allvarligt menade. Kraven på hur långt- gående denna kontroll bör vara får dock bedömas från fall till fall i rättstillämpningen. kan förhållandena vara sådana att det inte ens är tillräckligt att gärningsmannen har frågat enbart den unge om dennes ålder och godtagit den unges svar utan vidare efterforsk- ningar. Omständigheter kan nämligen ha förelegat som borde för- anlett gärningsmannen att vidta ytterligare kontroller. Det bör i dessa fall kunna krävas att gärningsmannen vidtagit aktiva kontroller såsom att ställa relevanta följd- eller kontrollfrågor eller be att få se den unges legitimation. Därutöver bör en gärningsman i vissa fall ha att räkna med den unge kan ha anledning att ljuga om sin ålder, varför han eller hon i så fall inte bör kunna utgå från den unges uppgift om sin ålder och undvika straffansvar. Så kan t.ex. vara fallet om det finns särskild anledning som medför att gärningsmannen inte bör förlita sig på uppgiften, så som t.ex. då den unge går på en högstadieskola (se nedan). Ett annat exempel på ett sådant förhållande som ofta kan få relevans för bedömningen av den tilltalades oaktsamhet är att han eller hon haft kännedom om att målsäganden gick i en viss klass eller skola. En sådan typ av kännedom hos gärningsmannen bör medföra en misstanke hos den tilltalade om att målsäganden var underårig. Som ett exempel bör en gärningsman som känner till att barnet går på en högstadieskola, där de äldsta barnen i årskurs nio i normala fall är mellan 15–och de yngsta i årskurs sju är , rimligen inte med ansvarsfriande verkan kunna utgå från att barnet har fyllt . På samma sätt bör en gärningsman som känner till att måls- äganden går på gymnasiet, där de äldsta eleverna i normalfallet är mellan 18–och de yngsta mellan 15–, inte kunna ta för givet att den unge är . En annan sådan omständighet som i många fall kan leda till att gärningsmannen varit oaktsam i förhållande till att den unge varit underårig kan vara i vilket sammanhang den tilltalade och den unge kommit i kontakt med varandra. Som exempel kan nämnas att parterna fått kontakt med varandra via ett internetforum eller via sociala medier. Att unga personer, även personer , i stor utsträckning förekommer i sådana sammanhang måste anses vara allmänt känt. Särskilt gäller detta för vissa slag av sådana mötesfora, som har en tydligt ung målgrupp. Förhållandet att parterna fått kontakt i en sådan eller liknande kontext bör i många fall ha gett gärningsmannen anledning att vara på sin vakt i frågan om den unges ålder och det bör då kunna krävas att han eller hon förhöll sig särskilt kritisk till uppgifter om den unges ålder i dessa samman- hang och att han eller hon vidtog olika typer av kontrollåtgärder. Även situationer där gärningsmannen och den unge fått kontakt med varandra genom andra miljöer än internet kan medföra att gärningsmannen har anledning att iaktta försiktighet i frågan om den unges ålder. Så kan vara fallet om parterna träffats i ett sam- manhang där unga – och underåriga personer – naturligt förekommer eller att gärningsmannen genom sin kännedom om att andra per- soner i detta sammanhang är unga eller underåriga borde ha fattat misstankar om att även den aktuelle unge kan vara underårig. Ytterligare en omständighet som bör kunna väcka misstankar hos gärningsmannen om att den unge kan vara under- årig är förekomsten av andra uppgifter som kan härledas till den unges ålder, t.ex. siffror som kan antas utgöra födelsenummer i den unges e-postadress eller profilnamn på internetforum. Det får anses vara allmänt känt att det är vanligt att använda sitt födelseår i kombina- tion med andra uppgifter som t.ex. namn och bostadsort i sådana sammanhang. Kraven på en gärningsman varierar således naturligt beroende på vilken situation det rör sig om. Omfattningen av vilka krav som kan ställas på eventuella åtgärder från gärningsmannens sida får därför också bedömas från fall till fall. En särskild situation föreligger när en gärningsman är i färd med att köpa en sexuell handling av en ung person. En gärningsman som avser att köpa en sexuell handling förbereder sig på att genomföra något som han eller hon är medveten om utgör en kriminaliserad handling.