sou · H4B332 · 2016-04-27 00:00:00 — Tre fjärdedelar av dessa har gällt dricksvattenproducenter, en femtedel miljö- och hälso- skyddsfunktioner, medan övriga hanterade larm gällt säkerhets- och beredskapsfunktioner, räddningstjänst och kommunledning. Två larm har skett från länsstyrelser. Sammantaget har cirka en tredjedel av kommuner larmat VAKA. MSB har genomgående bedömt verksamheten som framgångsrik och värdefull för krisberedskapen inom dricksvattenförsörjningen. uppföljningar hade visat att den kommunala beredskapen när det gäller dricksvattenplanering bör utvecklas. följning av kursverksamhet och VAKA-grupp 2012 betonas att goda resultat nåtts för att stärka kommuners och länsstyrelsers krisberedskap. Det betonas dock att krisbered- skapsanslagets karaktär gör det svårt att med dess hjälp bedriva den mer kontinuerliga verksamhet som behövs inom området. Man hänvisade i uppföljningen vidare till bedömning att verksamheten var alltför kostsam för myndigheten att driva utan stöd från anslaget.226 har för sin del låtit genomföra en intervjustudie med ett urval berörda ansvariga befatt- ningshavare hos kommuner och andra aktörer som anlitat VAKA –2015. Frågor har ställts om insatsernas karak- tär, förlopp, konsekvenser och synpunkter på stödverksamhetens fortsatta utveckling. Bland annat har betalningsviljan efterfrågats för denna typ av tjänster, i de fall de inte skulle kunna tillhanda- hållas kostnadsfritt. Studien ger sammantaget uttryck för att VAKA-gruppens in- satser så gott som genomgående bedömts mycket positivt. Effektiv och professionell hjälp har enligt bedömningarna varit verknings- full då det gällt att begränsa de inträffade förloppens kostnader, tidsutdräkt och negativa effekter. VAKA har vidare genom sitt kontaktnät kunnat bistå med expertis inom en rad delområden, även sådana som inte initialt efterfrågats. Bistånd har getts genom kvalificerad experthjälp beträffande lägesanalys, provtagning och analyser, stöd till krisledningen och inte minst hantering av media och kommunikation med allmänheten.227 Särskilt uppskattat bland kommunerna har varit det faktum att de personer som ingår i VAKA själva finns i va-verk- samheten och har stor erfarenhet från att hantera kriser. Kommu- nerna har även framhållit att det utan VAKA skulle varit betydligt besvärligare att få hjälp med de tekniska delarna, t.ex. beträffande 226MSB (2012, 2013). Utvärdering av anslag 2:4 Krisberedskap, samt underlag från MSB till utredningen . 227Bohman, A. (2015). I vått och torrt? En studie av nationell vattenkatastrofgrupp VAKA. , , CSPR No 14. VAKA har stor erfarenhet kring vilka typer av mikroorganismer sökningar ska riktas och har även kunnat öppna upp laboratorieresurser när behov funnits. Många mindre kom- muner bedöms här sakna den erfarenhet och kapacitet som krävs för att reda ut krislägen av detta slag. Utan hjälp med nödvatten- utrustning skulle problem också ha uppstått i försörjningen med dricksvatten till viktig samhällservice, som t.ex. äldreboenden.228 Flertalet av de intervjuade bedömer att det kan finnas viss betalningsvilja för VAKA:s tjänster på lokal nivå, men att viss av- vaktan kan uppstå vid en lokal krishändelse om inte avgiften tas ut som en mer generell fast årlig avgift. Alternativet med en mer traditionell konsultlösning ses inte som kostnadsmässigt rimlig, inte heller en regionalisering av verksamheten. VAKA förutsätter nationell spetskompetens och viss regelbundenhet i verksamhet och kunskapsutveckling. De önskemål som framförs om utveckling av verksamheten gäller utbyggda möjligheter av det befint- liga stödet. Bland annat önskas ökad tillgänglighet till depåer av nödvattenutrustning, särskilt i de norra delarna av landet, och av eller VAKA upphandlade ramavtal för ökad till- gång till laboratoriekapacitet vid oförutsedda händelser. Rapporten ger även uttryck för att ökade klimatpåfrestningar och informations- spridning om gruppen kan öka efterfrågan på denna typ av tjänster. Flera av de intervjuade kommunföreträdarna anser att krishante- ring av princip bör skötas inom myndighetsvärlden och framhåller vikten av att en icke-kommersiell part fungerar som brygga för mellankommunalt lärande.229 har vid sin värdering av VAKA-gruppen noterat en rad rättsliga aspekter som behöver belysas, något som i vissa fall även behandlats i av framtagna egna juridiska underlag. VAKA:s arbete utgör i formell mening en av för- valtningsmyndigheten organiserad verksamhet, men består i huvudsak av personer från kommuner och dricks- Det aktualiserar i sig vissa för staten och offentlig verksamhet tillämpliga regelverk. VAKA uppfattas inta en själv- ständig roll i förhållande till . I avtalen mellan verket och enskilda VAKA-medlemmar anges särskilt att gruppens medlemmar inte kan uttala sig i namn. Nedan lyfts några rättsliga frågeställningar fram och kommenteras. upprättar inga anställningsavtal i relation till medlemmarna i VAKA, dessa lånas i stället ut till gruppen av sina ordinarie arbetsgivare. Enligt uppgift från bedöms denna modell komma att kvarstå.230 Ett avtal om utlån sluts mellan och den ordinarie arbetsgivaren. Vid VAKA- uppdrag uppbärs lön från ordinarie arbetsgivare, som i sin tur fakturerar . I avtalet poängteras även att VAKA- medlemmen formellt sett är anställd av sin ordinarie arbetsgivare.231 Eftersom ordinarie arbetsgivare fakturerar är det formellt sett fråga om köp av tjänst. Det kan dock diskuteras i vilken utsträckning gällande regler om offentlig upphandling blir tillämpliga. Det beror på tjänstens karaktär. I den utsträckning tjänsten begränsar sig till det akuta skedet i en kris borde det kunna ses som en sådan central uppgift för samhällets skydd som inte behöver upphandlas. I den mån tjänsten avser mer efterföljande arbete, t.ex. kriskommunikation och krisledning, kan upphand- lingsregler aktualiseras. En bedömning får då göras om det kan vara fråga om ett sådant kontrakt mellan upphandlande myndigheter som är undantagna reglerna.232 Arbetsgivaransvaret är centralt för bland annat de fall då in- träffade händelser kan leda till att skada uppstår eller orsakas. Arbetsgivaren är skyldig att se till att arbetet kan utföras utan risk för ohälsa eller olycksfall.233 VAKA-gruppens speciella förutsätt- ningar kan innebära oklarheter beträffande arbetsmiljöansvarets utformning. gör bedömningen att arbetsmiljö- 230Livsmedelsverket (2015). Underlag till utredningen, . 231Livsmedelsverket (2014). för avtal angående personal som lånas till VAKA-gruppen. 232Se Lagrådsremiss, Nytt regelverk om upphandling, , s. 25–27 och 381–400. 2333 kap. 2 § arbetsmiljölagen (1977:1160). ansvaret upprätthålls av ordinarie arbetsgivare eller av mottagande kommun, i de fall VAKA-uppdrag fullgörs på annan plats än ordi- narie arbetsställe. Det anges också att och ordi- narie arbetsgivare delar på ansvaret beträffande skydds- och varsel- kläder.234 Utredningen noterar dock att ansvaret för det systematiska arbetsmiljöarbetet normalt delas av ordinarie och mottagande arbetsgivare i samband med tillfälliga arbetsställen, och i vissa av- seenden alltid kvarstår hos ordinarie arbetsgivare. Arbetsskade- anmälan vid allvarligare skador eller tillbud ska till exempel göras av ordinarie arbetsgivare.235 VAKA-medlemmarnas speciella arbetsför- hållanden vid stödinsatser på plats innebär att arbetsmiljösansvaret kan behöva klarläggas närmare med avseende på inblandade aktö- rers ansvar, dvs. ansvaret hos ordinarie arbetsgivare, mottagande kommun och . Dokumentationen i anslutning till VAKA-gruppens insatser består i betydande utsträckning av arbetsmaterial. En loggbok förs avseende de råd och stöd som lämnas, efter avslutat larm- uppdrag skrivs också en rapport. Som följd av att VAKA i formell mening kan anses utgöra en del av verksamhet gäller dock offentlighetsprincipen. Det innebär att bestäm- melserna om registrering av allmänna handlingar blir tillämpliga i verksamheten.236 Det kan diskuteras i vilken utsträckning reglerna om sekretess blir tillämpliga för enskilda medlemmar i . Sekretess gäller för en person som fått kännedom om en uppgift genom att för det allmännas räkning delta i en myndighets verksamhet på grund av uppdrag.237 Reglerna blir dock inte tillämpliga på självständiga uppdragstagare, som visserligen fått uppgifter anförtrodda av en myndighet men som handlar i eget namn och som utåt framstår 234Livsmedelsverket (2015). Underlag till utredningen, . 2352 § arbetsmiljöförordningen (1977:1166). 2362 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen och 5 kap. offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 237Ibid., 2 kap. 1 §. som utrustade med egen kompetens.238 En bedömning måste så- ledes göras av VAKA-medlemmarnas självständighet i förhållande till . Frågan aktualiseras även under uppdrag hos någon som omfattas av offentlighets- och sekretesslagstiftningen. Även då får en bedömning av uppdragstagarnas självständighet göras. Beroende på vilken myndighet kan anses utföra sitt uppdrag hos, kan olika sekretessregler bli aktuella. gör dock bedömningen att sekretess- frågor inte borde utgöra ett problem, då uppdragen inte berör sådana uppgifter.239 Skulle händelse under VAKA-uppdrag inträffa som ger anledning till skadeståndsanspråk, uppstår fråga om ansvarighet. Skade- ståndsanspråk skulle kunna riktas mot enskild VAKA-medlem, , ordinarie arbetsgivare eller den aktuella upp- dragsgivaren (t.ex. en kommun eller ett kommunalt bolag som efterfrågat insatsen). De skadeståndsgrunder som kan aktualiseras avser principalansvar, det allmännas ansvar för myndighets- utövning samt det allmännas ansvar för felaktig myndighets- information.240 Skadeståndsfrågor i anslutning till VAKA utreddes på uppdrag av 2004 och 2014. Det konstaterades att sådana frågor inte var helt okomplicerade och fick prövas från fall till fall. Det bedömdes dock att ersättningsanspråk som följd av VAKA- uppdrag var osannolika, särskilt som tjänsten tillhandahölls kost- nadsfritt och då innebar mindre ansvar.241 238Lenberg, E m.fl. (2015). Offentlighets- och sekretesslagen. En kommentar (. 2015, Zeteo) kommentaren till 2 kap. 1 §. 239Livsmedelsverket (2015). Underlag till utredningen, . 2403 kap. 1–3 §§ skadeståndslagen (1972:207). 241Livsmedelsverket (2015). Underlag till utredningen, . Ytterligare en aspekt är i vilken utsträckning VAKA:s kost- nadsfria verksamhet konkurrerar med verksamhet på den privata marknaden. VAKA-gruppen har i diskussioner med utredningen pekat på att marknaden inte bedöms kunna möta kraven på kompetens och tillgänglighet i ett akut krisskede, utan snarare kan upphandlas under förebyggande och efteravhjälpande skeden. Att stödet under ett krisskede är kostnadsfritt innebär också att det avropas snabbt, och då också kan ge god effekt. VAKA:s medlemmar bedöms ha unika kompetenser då det gäller kom- munal krishantering, uppfattas som neutrala och verksamma utan vinstintresse. Bedömningen får stöd i de intervjuer som utred- ningen låtit genomföra. finns inte motsvarande samlade tjänst att tillgå på marknaden. Det kan dock inte uteslutas att sådana tjänster skulle kunna erbjudas, i vart fall inom vissa av . Det har i teknisk mening varit möjligt för att koordinera den samlade tjänsten, vilket således skulle kunna ske även under andra huvudmän. Det förekommer vidare i några få fall att VAKA-medlemmar arbetar som konsulter inom verksamhetsområdet, vilket i sig kan behöva diskuteras och regleras i förhållande till den offentliga uppgiften. utvärderingsuppdrag omfattar att vid behov lämna förslag på utveckling av VAKA-gruppens verksamhet och fortsatta finansiering. Utredningen konstaterar att finansie- ringen sedan gruppens tillkomst belastat anslaget 2:4 krisberedskap inom utgiftsområde 6. Omfattningen framgår närmare av den samlade finansiella redovisning som ges i kapitel 13. Anslaget har utvecklingskaraktär och är inte avsett för myndigheternas konti- nuerliga och löpande verksamhet. Anslagets ändamål kan därmed synas mindre väl anpassat för den fortvarighet som får anses prägla VAKA:s arbete. Enligt gällande finansieringsprinciper kan projektfinansiering med krisberedskapsanslaget pågå , varefter överföring bör ske till ordinarie verksamhet hos lämplig aktör. I MSB:s reglerings- brev angavs att undantag från gällande finansierings- principer fick göras, där bidrag om 3,5 mnkr fick lämnas till krisberedskap på dricksvattenområdet. Det angavs också att verksamheter som beviljas med undantag av finan- sieringsprinciperna för krisberedskapsanslaget särskilt ska kom- menteras. Motsvarande undantag från finansieringsprinciperna framgick inte av senare regleringsbrev, beloppsmässigt angavs dock även att MSB fick lämna bidrag om 3,5 mnkr till krisberedskap på dricksvattenområdet.242 Utred- ningen erfar att så också skedde för att täcka VAKA-gruppens verksamhet. I villkoren för tilldelning av medel från anslag 2:4 angavs att i de fall åtgärder medför framtida löpande kostnader, ska ansvarig myndighet redovisa finansieringen av dessa.243 MSB:s regleringsbrev innehöll inte någon angivelse om belopp eller undantag för Livsmedelsverket.244 Krisberedskapsarbetet kännetecknas, som tidigare framgått, av de centralt fastställda principer som betonar ansvar, likhet och närhet. Det innebär att arbetet under en kris ska hanteras av de aktörer som normalt hanterar verksamheten och bekostas inom ramen för den finansiering som också normalt sker. Finansiering och ansvar för krisberedskapsarbetet inom dricksvattenförsörj- ningen skulle enligt detta synsätt därmed främst åvila kommuner och va-kollektiv. De resurser och den expertis som inte kan upp- rätthållas inom den enskilda kommunens ram, kan då förutsätta gemensamma lösningar där samverkande kommuner och va- kollektiv gör detta möjligt. Staten kan också ha ett intresse av att ge särskilt stöd till utsatta och samhällsviktiga verksamheter. Särskilt myndighetsanknutet stöd finns inom speciella samhälls- områden, t.ex. MSB:s stödresurser för , den tidigare centrala fältepidemiologiska gruppen (vid dåvarande ) samt stödresurser i form av bandvagnar och elverk (). Utredningen återkommer nedan till dessa resonemang. 242Regleringsbrev för MSB perioden –2015 avseende anslag 2:4, ap. 2009/10:1, utgiftsområde 6, s. 72. 244Regleringsbrev för avseende MSB, . Utredningens överväganden: Det offentliga ansvarstagandet för krisberedskapen behöver stärkas ytterligare för att säkra en trygg försörjning av allmänt dricksvatten i landets kommuner. Det omfattar bland annat ett ökat ansvarstagande hos Livs- medelsverket för den långsiktiga finansieringen av mer fortvarig utbildning, övning samt expertstöd. Motsvarande bedömning kan göras avseende laborativa resurser. Utveckling av nya och projektbundna aktiviteter med finansiering genom krisbered- skapsanslaget kan även fortsättningsvis utgöra ett värdefullt komplement. geografiska områdesansvar kan ut- vecklas då det gäller krisberedskapen inom dricksvattenförsörj- ningen. Det gäller även kommuners och andra aktörers grund- läggande uppgifter enligt ansvarsprincipen, t.ex. deras strate- giska kompetensförsörjning genom utbildning och övning. Utredningens förslag: Kraven på kommuner och huvudmän i vattentjänstlagen avseende säkerställd förmåga till dricksvatten- försörjning tydliggörs. Det organisatoriska och finansiella ansvaret för Livsmedels- verkets vattenkatastrofgrupp VAKA ska upprätthållas av myndigheten, anpassas bättre till gällande statliga regelverk och fokusera mot verksamhetens kärnuppgifter. ska övervägas om verksamheten kan knytas närmare kommu- nerna och dricksvattensektorn, som ett led i det egna ansvaret för krisberedskapen. En rad ytterligare frågor har identifierats för riktade uppdrag. –ökat fokus inom den offentliga kontrollen av dricksvatten- anläggningar på för krisberedskapen relevanta frågor genom uppdrag till , –fördjupad regional uppföljning av kommunernas dricks- vattenanknutna analys- och planeringsarbete inom krisbered- skapen genom uppdrag till länsstyrelserna, och –att förutsättningarna för ett system för strukturerad incident- rapportering utreds närmare genom uppdrag till Livsmedels- verket. Dricksvattenförsörjning kan betraktas som en samhällsviktig verksamhet inom ramen för svensk krisberedskap. Den nationella strategin och handlingsplanen för skydd av samhällsviktig verk- samhet utgör ramverket för ett systematiskt och kontinuerligt säkerhetsarbete, där även dricksvattenfrågorna måste betonas och ges tillräckligt utrymme. Utredningen diskuterar under ett antal rubriker nedan sina överväganden och förslag. En väl fungerande krisberedskap inom dricksvattenförsörjningen förutsätter väl definierade ansvarsuppgifter mellan stat och kom- mun. Det gäller även ansvaret för olika former av kompetens- försörjning. Staten och kommunerna har egna kompetensbehov att tillgodose men har också olika uppgifter då det gäller att säkra det samlade behovet av utbildning, övning och expertstöd. Den för krisberedskapen gällande ansvarsprincipen utgör en viktig utgångs- punkt. Kompetensfrågorna intar med naturlighet en central plats i dis- kussionerna om den framtida dricksvattenförsörjningen. De aktua- liseras som avgörande i hela dricksvattenkedjan, där den svagaste länken kan få betydande effekter för möjligheterna att utveckla god krisberedskap och handlingskapacitet i de fall oförutsedda händel- ser ändå sker. Det gäller skyddet av dricksvattentäkter, råvatten- övervakning, dricksvattenproduktion, kontroll och tillsyn. Kom- petensbehov finns på den lokala nivån för att kunna utforma risk- och sårbarhetsanalyser, bedöma effekten av förebyggande insatser, utforma robusta och säkra berednings- och distributionssystem, hantera händelser och avvikelser, dokumentera och återföra kun- skaperna till processen på ett systematiskt och kostnadseffektivt sätt. är i stor utsträckning utformade som funktionskrav, där den lokala kompetensen blir avgörande för de avvägningar och bedömningar som utformar och styr pro- duktionen. Övningsverksamheten bör vara en naturlig del i arbetet med krisberedskap och skydd mot olyckor inom dricksvattenförsörj- ningen, och bör bedrivas på samtliga nivåer. Det gäller på lokal och regional, såväl som på nationell nivå. Det har från regeringens sida slagits fast att övningar i ökad utsträckning bör inriktas mot att öva identifierade brister och pröva förmågor inklusive samverkan. Planering av sådan övningsverksamhet kan grundas på resultat från risk- och sårbarhetsanalyser samt förmågebedömningar där risker, sårbarheter och brister bör framgå.245 Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, MSB, har ett instruktionsenligt ansvar att se till att utbildning inom krisbered- skapsområdet tillhandahålls. Myndigheten ska därtill genomföra övningar inom sitt ansvarsområde.246 Det är viktigt att detta verksamhetsansvar erkänns och upprätthålls. Myndigheten ger vidare stöd till andra aktörers övningsverksamhet. Stöd ges då främst till centrala myndigheter och länsstyrelser och kan innefatta personal, tekniskt stöd och utvärdering. MSB har också en viktig roll i att ta fram metoder, verktyg och handböcker som andra aktörer kan använda i sin övningsverksamhet.247 Myndigheten har under en följd av år beviljat krisberedskapsmedel till myndigheter som i enlighet med krisberedskapsförordningen ansvarar för kris- beredskap inom sina respektive ansvarsområden. har t.ex. ansökt, tilldelats medel och genomfört omfattande utbild- nings- och övningsverksamhet samt tagit fram handböcker och annat kunskapsstöd med hjälp av sådana medel. Det har visat sig vara en väl fungerande ordning som mött uppskattning och också gett effekter i kommunerna. För har möjligheterna att nyttja krisbered- skapsanslaget inneburit flexibilitet, men också att man inte tagit eget finansiellt ansvar för att säkerställa mer fortvariga utbildnings- och övningsåtaganden. Motsvarande resonemang kan föras kring de kompetens- och kapacitetsmässiga förutsättningarna avseende laboratorieresurser, där tillsammans med Folk- hälsomyndigheten och FOI har expertis och förmåga som kom- mersiella och kommunala laboratorier inte alltid kan upprätthålla 2009/10:124, s. 79 ff. 2465 § förordningen (2008:1002) med instruktion för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. 2009/10:124, s. 79 ff. beträffande kemiska och mikrobiologiska hälsorisker. Även inom detta fält har krisberedskapsanalaget möjliggjort utvecklingsarbete, men inte kunnat säkra långsiktig och kapacitetsmässig förmåga. har ett instruktionsenligt nationellt samord- ningsansvar för kris- och beredskapsplanering avseende dricks- vattenförsörjning. Myndigheten utgör också en av ett 30-tal ut- pekade myndigheter i krisberedskapsförordningen med särskilt ansvar för krisberedskap och höjd beredskap. Det innebär bland annat att beakta behovet av FoU-insatser, kunskapsinhämtning och erfarenhetsåterföring. Inom respektive samverkansområde påtalas behov av informations- och kompetensförsörjning. Det innebär dock inte, som utredningen ser det, att samlade ansvar kan sägas omfatta ett mer kontinuerligt verksamhets- eller kostnadsansvar för sådan utbildning och övning som erfordras inom den kommunala krisberedskapen. sektors- ansvar bör knytas till övergripande och generella aktiviteter samt sådana utbildnings- och övningsmoment där främst staten kan bidra med särskild expertis och överblick. Mer fortvariga och återkommande moment som kan anses ligga inom sektorsansvaret bör prioriteras inom befintliga anslag. Krisberedskapsanslaget kan enligt givna förutsätt- ningar nyttjas för att förstärka kris- beredskapen. Det kan enligt angivna förutsättningar ske genom åtgärder som inbegriper flera aktörer eller större tillfälliga åtgärder hos en aktör eller sektor som är av väsentlig betydelse för kris- beredskapen. Det anges också att om åtgärder medför framtida löpande kostnader, ska ansvarig myndighet redovisa finansieringen av dessa.248 har gett uttryck för att man inom berörda samverkansområden inte är ensamma om att se att behovet av utbildnings- och informationsinsatser i första hand måste tillgodo- ses genom sektorsmyndigheter, snarare än genom MSB. Med referens till skogsbranden i ifrågasätts också om ansvarsprincipen ska gälla för krishantering vid större händelser, då nationella stödresurser kan vara mer lämpade.249 Dricksvatten- utredningen gör på motsvarande sätt bedömningen att centrala 248Regleringsbrev för MSB , anslag 2:4 Krisberedskap, ap 5, . 249Livsmedelsverket (2015). Underlag till utredningen, . förstärkningsresurser kan behöva sättas in vid mer omfattande kriser och allvarliga händelser, men att detta inte behöver strida mot ansvarsprincipen. Centrala myndigheters roll i krisberedskapsarbetet låter sig väl kombineras med ett ökat ansvarstagande från sida på den regionala nivån. uppgifter, resurser och regionala överblick i krisberedskapsfrågor kan nyttjas i större ut- sträckning, även om förutsättningarna mellan länen varierar. Genom sitt tydliga ansvar inom krisberedskap, vattenförvaltning och miljöfrågor utgör en viktig regional plattform för dricksvattenanknutna aktiviteter inom krisberedskapen. Länsstyrel- serna kan normalt inte förväntas bygga upp egen specialistkom- petens kring krisberedskap för dricksvattenförsörjningen, men utgör i enlighet med sina krisberedskapsuppgifter en resurs i övningssammanhang, för samordning, information och utbildning och ska medverka till den regionala samordning som behövs. Dricksvattenfrågor kan då integreras i bredare krisberedskapssam- manhang, som också rör andra samhällsviktiga frågor. Utred- ningens bedömning ligger i linje med rekommen- dationer i samband med den aktuella granskningen av länsstyrel- sernas krisberedskapsarbete. De bör enligt revisionen genomföra och delta i övningar i större utsträckning än i syfte att upprätthålla en god krisberedskap i länen. Förutsättningarna kan komma att förbättras något genom den något ökade långsiktighet med vilken projektbundna krisberedskapsmedel kan disponeras.250