prot · H30995 · 2016-04-20 00:00:00 — Det betyder att när man prövar en lag tar man inte ett fall som är uppenbart konkret, en människa som har brutit mot en lag och ska prövas mot en konkret lag, alltså efter att det har blivit ett rättsfall. I stället tittar man på en lag och ser om den i princip är förenlig med i det här fallet grundlagen eller inte. Det är abstrakt normprövning. Norm är alltså lagen. En majoritet i menar att det här är en bra idé, att man borde testa av en lag mot grundlagarna för att se om den är vattentät. Detta skulle någon annan göra än den politiska församlingen. Det borde typ en författningsdomstol eller likartat organ göra. Man skulle till exempel kunna använda Lagrådet och utöka med möjlighet att få abstrakt omprövning. Vad är finessen med det? Jo, att någon lag finns som står över politiska beslut, som kan svänga, att vi ger grundlagen den statusen att en ny lag i juridisk mening inte får stå i motsats till en lag som ska antas eller har antagits, oberoende av om den har testats i domstol eller inte. Men som vi hörde har vi överenskommelsen att det ena blocket inte kör över det andra i grundlags- eller grundlagsnära frågor. Däremot skickar vi en klar signal om att vi hade kunnat göra det. Det finns en majoritet för det, och det här är en bra idé som brukas i demokratier som och och är till oerhörd gagn för en författningsdomstol. Hur detta skulle utformas om det skulle kallas författningsdomstol lämnar det särskilda yttrandet öppet, men det borde prövas i en utredning. Det tycker vi, men vi yrkar inte på det utan har bara ett särskilt yttrande. Och vi ber kammaren att notera att vi skulle kunnat ha en reservation, men vi väntar till dess att det finns en bred blocköverskridande majoritet för att åtminstone titta på frågan. Hur länge vi väntar vet inte jag. Sedan har vi det andra svåra ordet: subsidiaritet. Det har hänt att jag har blivit apostroferad och uppsökt av människor som säger: Enbart för att är så förtjusta i författningsdomstolen röstar jag på er. Det är sant! Det finns sådana. Då kan man säga att vi måste vara politiska djur. Men de menar att det är så viktigt att någonting står över politiska beslut och att det är grundlagen som är den norm som nya lagar ska prövas mot. Så är det också med subsidiaritet. Det är ett besvärligt ord. Man skulle kunna översätta det med att beslut ska fattas på lägsta effektivaste nivå, inte på lägsta nivå, för då skulle alla beslut fattas hemma kring köksbordet, vilket är bra i och för sig för de beslut som kan fattas på köksbordsnivå. Men det är så många beslut som behöver komma upp på nivå, på region- och landstingsnivå, på nationell nivå i parlamentet eller till och med i EU och i en del fall ska prövas av FN. Vad är subsidiaritetsprincipen? Jo, det är ett arbetsredskap, ett verktyg också i det politiska arbetet. Det är något som har slagit igenom alltmer på EU-nivå, och det är vi glada för. menar att även svensk grundlag skulle omfattas av subsidiaritetsprincipen. Jag yrkar inte bifall till den reservationen, men ni kan notera att det är någonting som för in i den politiska debatten. Det betyder också att den högre nivån har bevisbördan när man vill ta över ett beslut. Låt oss säga att kommunerna inte sköter ett åtagande och parlamentet vill gå in och ta över den uppgiften från kommunerna. Då ligger bevisbördan på den högre nivån för att kunna lyfta bort det kommunala självbestämmandet i detta avseende. Det är alltså ett sätt reglera var beslut bäst ska tas. Jag har bara översiktligt behandlat ett par av de viktiga frågorna. Den viktigaste frågan nu är dock att gratulera till den nye prinsen. Vi gläds, och vi kommer vid nästa votering att notera, , att kungen är demokratiskt vald av riksdag. 148 (S): kommer senare i debatten att ta upp de EU‑relaterade frågor som gör att vi enhälligt tillkännager att bör tillsätta en utredning om EU-hanteringen i . Jag vill anknyta till de inlägg som har gjorts om författningsdomstol och normprövning. Vi uppskattar mycket de ord som har sagts från talarstolen av utskottets ordförande och av andra ledamöter om att den kompromiss i grundlagsfrågor som nåddes under framlidne landshövdingen ledning gäller tills vidare. Förutsättningar för eventuella förändringar, att det skulle ha tillkommit något väsentligt annorlunda som inte var känt, bedöms inte finnas i den förhandlingsuppgörelsen. Vi är mycket positiva till det och har givetvis samma strävan. De av oss som besökte med för sedan slogs av att det är en brist i det samhället att man inte förmår att göra konstitutionella förändringar över en låt vara ganska oklar men ändå blockgräns och därmed skapa en uppslutning kring de avgörande förutsättningarna för ett demokratiskt samhällsliv. Jag vill ta upp substansfrågorna som berörs både i motioner och i de särskilda yttranden som föreligger. Från Socialdemokraternas håll är vi kritiska till hela framställningen av författningsdomstol och abstrakt lagprövning. Emellertid är det betydelsefullt att sätta in detta i sammanhanget av hur den juridiska kontrollen och den politiska parlamentariska kontrollen samverkar i statsskicket. Här har det hänt mycket betydelsefullt. Som ung var jag själv kritisk mot utvecklingen av lagprövning och så vidare. Men jag anser att det som har skett och som är betydelsefullt för vårt statsskick är att är medlem i och tillerkänner konventionen om de mänskliga fri- och rättigheterna sådan status att den finns med i verkligheten som ett grundlagsdokument. Vi anser att det inte är tillåtet för att införa lagstiftning som strider mot konventionen. När vi läser domarna från domstolen för mänskliga rättigheter i är det ganska slående hur man utifrån konventionen och andra sidoordnade konventioner söker finna en balans mellan medlemsstaternas egen konstitutionella reglering och det som gäller – inte för att det nödvändigtvis är utan för att konventionens innehåll är så betydelsefullt i regleringen av mänskliga rättigheter, demokrati och det som med ett brittiskt uttryck kallas rule of law. I viss mån kan man säga detsamma om domstolen i , . Den dömer också på ett sätt som är betydelsefullt för oss. Men den lägger onekligen tonvikten på EU:s framtida existens och utveckling. Här gäller föreställningen att i institutionerna ska betydelsefulla värden tryggas på de europeiska statsterritorierna. Existensen av dessa institutioner har gjort det möjligt för svenska domstolar att utöva en lagprövningsrätt, vilket har varit fallet och framåt. Jag hade själv varit fortsatt kritisk om vi inte hade haft de två europeiska domstolarna över ett svenskt domstolsväsen. Det är i och för sig numera ganska balanserat utfört i rätten till konkret lagprövning som gäller för både de vanliga domstolarna och förvaltningsdomstolarna. Det gäller också formellt, även om det sällan förekommer, myndigheternas möjligheter att åsidosätta en norm om de anser att den strider mot en överordnad norm. Utan den europeiska rättsordningen och de två domstolarna skulle det för oss te sig mer tveksamt att slå sig på lagprövning över huvud taget eftersom det innebär ett åsidosättande av valresultat och parlamentarisk representation. Det gör att vi är nöjda med hur långt vi har nått i det nuvarande systemet, och vi avråder från att gå vidare med en författningsdomstol vid sidan av eller parallellt med de två högsta domstolar och de underliggande domstolar vi har. Vi är i långa stycken nöjda med hur Lagrådet arbetar. Vi anser också att granskning av statsråden, efterhandsgranskning, är ett värdefullt inslag. Vi strävar efter att denna granskning ska bli så allsidig och opartisk att den vinner respekt i det rättsliga kontrollsystemet. Vi är mycket positiva till att vi inte står inför ett konkret yrkande från Alliansen eller i dessa motioner. Vi vill dock gärna ta tillfället i akt att avråda från en fortsatt utveckling i den riktning som motionärerna strävar efter. Jag avrundar med att säga att den europeiska komponenten i konstitutionella liv är synnerligen betydelsefull och i många hänsyn positiv. Det bidrar på sitt sätt till att vi inte får svårartade konflikter mellan den politisk-parlamentariska delen och den rättsliga delen av vårt konstitutionella liv. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkande nr 16. 149 (MP): Det är fantastiskt att få sitta i . Hela arbetet med att ta fram detta betänkande har varit en otroligt intressant process, som säkert de som har lyssnat på delar av denna debatt har förstått. Det är KU16 vi debatterar, om författningsfrågor. Det behandlar ett nittiotal motionsyrkanden från allmänna motionstiden och 2015. Det har varit en långdragen, lärorik och konstruktiv process som vi har hållit på med för att arbeta fram detta betänkande. I detta sammanhang vill jag alldeles särskilt tacka vårt presidium, både och , som har gjort ett stort jobb med att hålla ihop och lotsa denna process som har pågått framåt. Det startade med att vi började arbeta fram ett betänkande, men sedan kom vi fram till att vi nog skulle låta det vila lite. Vi har haft ett intressant seminarium med grundlagsexperter som har gett sin syn på flera av de frågor vi lyfter upp i betänkandet. Det gäller inte minst frågan om författningsdomstol. Även om alla motioner i betänkandet kommer att avslås är vi eniga om att tillsätta en parlamentarisk kommitté med uppgift att utreda arbete med EU-frågor. Det pågår många förändringar på EU-nivå, men det finns också all anledning för att själv regelbundet se över och förbättra arbetet mellan regeringen och EU, mellan regeringen och och mellan och EU. Just har vi haft osedvanligt många KU-anmälningar på EU-området, något som aktualiserar frågan extra mycket. Jag har också tänkt lyfta upp frågan om karantänsregler och andra regler för statsråd, något som liksom två av mina miljöpartikollegor har motionerat om. Det har varit en långvarig debatt i medierna kring att trovärdigheten för politiker minskar om man får gå över till den privata sektorn direkt efter att man har suttit på som minister eller statsrådssekreterare och kanske förhandlat fram ett avtal eller på annat sätt hanterat en fråga politiskt. har konstaterat att de flesta medlemsländer har infört denna typ av regleringar för att undvika situationer med intressekonflikter i samband med övergång från politiken till näringslivet. har redan en sådan klausul. För startade regeringen ett arbete med att låta en utredare se över om det finns behov av att införa särskilda regler för statsråd och statssekreterare då de övergår till en annan anställning. Uppdraget ska vara klart . Jag hoppas att detta ska leda till att intressekonflikterna blir färre och att förtroendet för statsförvaltningen inte fortsatt skadas när statsråd eller statssekreterare har avslutat sitt uppdrag och går över till andra anställningar. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag. 150 (C): behandlar i sitt betänkande Författningsfrågor nittiotalet motionsyrkanden, från både 2014 och 2015. gav en bra bakgrund till KU:s arbete med betänkandet, som har pågått . Vi är i utskottet eniga om ett tillkännagivande till riksdagsstyrelsen om att tillsätta en parlamentarisk kommitté med uppgift att utreda arbete med EU-frågor. Det handlar bland annat om hur bör förhålla sig till utvecklingen inom EU med en förstärkt roll för de nationella parlamenten. När det gäller motionerna är KU:s förslag att samtliga avslås. Många motioner är från och ledamöter, som vill ändra på nuvarande regler om hur landet ska styras. En hel del motioner avstyrks med hänvisning till att de frågor som tas upp i motionerna redan utreds. En sådan fråga är motionerna om minnesåret för den allmänna rösträtten och demokratins genombrott i . Själv har jag glädjen att ingå i den jubileumskommitté inom som under talmannens ledning redan arbetar med 100-årsfirandet av demokratins införande, som vi avser att genomföra mellan och . Till vill jag säga: På kommer jag att hurra både för vår kung och för våren. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkande utan någon reservation. 151 (S): I KU16 behandlas frågan om utredning av EU-arbete. KU:s ordförande nämnde detta i korthet, och även nämnde att jag skulle ta upp det. Jag kommer enbart att uppehålla mig kring denna fråga. Det är nämligen så att medlemskap i innebär att har överlåtit en del av sin beslutanderätt till EU:s institutioner. Regeringen företräder i EU men måste informera om och förankra sitt agerande i EU hos . Tanken är att , som folkets främsta företrädare, ska ha inflytande över de ståndpunkter som ska ha i EU. Detta innebär även att ska ha en reell möjlighet att i förväg påverka politikens inriktning och inte endast rätt att i efterhand kontrollera vad regeringen har gjort. Utgångspunkten för denna samverkan mellan riksdag och regering är att intresse i EU ska tillgodoses på bästa möjliga sätt. Lika tydligt är att det är regeringens ansvar att driva EU-arbetet. Därför har det mandat som erhålls från inte någon bindande verkan för regeringen, eller för den delen för som institution. Regeringen förväntas följa mandat men agerar på det sätt som den bedömer att förhandlingen kräver och försvarar sedan detta inför . har därefter att bedöma regeringens faktiska agerande, med beaktande av mandatet men också alla andra relevanta aspekter. Medan den principiella ansvarsfördelningen är tydlig kan den begränsade skriftliga regleringen i regeringsformen och riksdagsordningen, tillsammans med en nu ganska lång rad yttranden från , göra det svårt att säkert veta vilka skyldigheter regeringen har gentemot och vilket organ i som ska kontaktas. Det finns därför ett behov av att tydliggöra hur arbetet ska utformas för att säkerställa att får ett optimalt inflytande i EU för en EU-politik som är förankrad i på det sätt som vårt styrelseskick förutsätter. Vi bör undvika arbetsmetoder som gör att ingriper i förhandlingsprocedurerna i EU på ett sätt som av våra partner uppfattas som onödigt omfattande, utan att det ger någon ökning av reella inflytande. Arbetsmetoder bör eftersträvas som, med utgångspunkt från det gemensamma intresset och ansvaret att kan få största möjliga inflytande, är så anpassade som möjligt till en gemensam bild av hur EU:s beslutsprocesser faktiskt fungerar i den komplicerade förhandlingsmiljön med till exempel kommissionen eller rådet. arbete med EU-frågor har utvecklats i flera omgångar sedan inträdet 1995. Jag ska bara nämna några exempel. Till exempel genomfördes ett antal ändringar 2007 i syfte att framhålla utskottens ansvar i EU-arbetet och se till att kan komma in tidigt i beslutsprocessen. Ändringarna innebär bland annat att utskotten ska granska vissa EU-dokument och att utskotten kan begära överläggningar med regeringen i EU-frågor. trädde som bekant dessutom Lissabonfördraget i kraft med nya bestämmelser om de nationella parlamentens roll. Med anledning av detta infördes bestämmelser i riksdagsordningen om bland annat subsidiaritetsprövningar av förslag till EU-lagstiftning och deltagande vid fördragsändringar. Därtill finns det i EU-sammanhang ett interparlamentariskt samarbete mellan de nationella parlamenten. Där pågår även diskussioner om hur de nationella parlamentens samarbete och verktyg för att påverka EU:s beslutsprocess kan stärkas, något som inte riktigt har tagit ställning till. har dessutom lyft upp frågan om de nationella parlamentens roll och har en uttalad ambition om en stärkt dialog mellan parlamenten och kommissionen, som en följd av det så kallade Barrosoinitiativet. De nationella parlamenten deltar i denna dialog i olika utsträckning utifrån skilda nationella förutsättningar. Hos oss, herr talman, är det regeringen som för dialogen med kommissionen men är ansvarig inför . Här har KU i ett tidigare betänkande visat att det är viktigt att parlament som i sådana här sammanhang inte missgynnas av detta upplägg. För del är därför förhållandet mellan regeringen och i fråga om hanteringen av EU-frågorna av stor vikt. Det tar sig uttryck bland annat i en informations- och samrådsskyldighet för regeringen. Denna skyldighet anges allmänt i regeringsformen och har mer detaljerat reglerats i riksdagsordningen. är förhållandena som sådana att regeringen ska överlägga med utskotten i de frågor rörande arbetet i EU som utskotten bestämmer. Vidare ska regeringen rådgöra med nämnden inför möten och beslut i . Regeringen ska även underrätta om frågor som ska beslutas i Europeiska unionens råd och rådgöra med nämnden om hur förhandlingarna i rådet ska föras inför besluten i rådet. Den senaste parlamentariska utredningen med uppdrag att se över arbete med EU-frågor genomfördes , och det är att dessa frågor ses över , för att säkerställa att har bästa möjliga förutsättningar att fullgöra sina uppgifter. Frågor av intresse är framför allt om EU-arbetet i bedrivs på det sätt som det var tänkt och om har avsedda möjligheter att påverka den politik som förs på EU-nivå. Jag hade tänkt ta upp några exempel, herr talman. Men jag besparar er med att hänvisa till att det i betänkandet nämns flera frågor som bör vara föremål för utredning. Det är viktiga frågor. Sammantaget anser att riksdagsstyrelsen bör tillsätta en parlamentarisk kommitté med uppgift att utreda arbete med EU-frågor, inklusive hur bör och kan förhålla sig till en utveckling inom EU med en förstärkt roll för de nationella parlamenten. föreslår därför, med utnyttjande av sin initiativrätt enligt 9 kap. 16 § RO att ställer sig bakom vad utskottet nu anför och tillkännager detta för riksdagsstyrelsen. Mot bakgrund av det anförda, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag. 152 (MP): Om de motioner som har lagts om att avveckla arvsmonarkin vet vi egentligen två saker. Det ena är en motionerna kommer att avslås . Det andra är att arvsmonarkin kommer att avvecklas – det är bara en tidsfråga. Det finns helt enkelt inte några intellektuellt hållbara argument för att inom ramen för ett i övrigt demokratiskt system behålla en konstitution som strider mot grundläggande demokratiska principer, som religionsfrihet och alla människors lika värde. Att vi ändå inte kommer att fatta beslut om att avveckla arvsmonarkin under den här mandatperioden har i första hand att göra med att det är principiella frågor som politiken naturligtvis fokuserar på de akuta problem som måste hanteras snabbt här och . Jag tänker inte minst på en fråga som klimatfrågan. Där kan vi inte vänta, utan där måste vi agera . Arvsmonarkin är en principiell fråga. Vi kan avveckla eller skjuta frågan . Likafullt går det inte att på ett intellektuellt hederligt sätt argumentera för att behålla en konstitution som strider mot grundläggande demokratiska principer. Vi kan titta på de argument som har förts fram. Torekovkompromissen har lyfts fram. Det är lite ironiskt när säger sig vilja värna politiska överenskommelser. orkade ju inte ens stå fast vid decemberöverenskommelsen . Efter sa nej och lämnade ensidigt den politiska överenskommelsen. Själv anser jag att politiska överenskommelser naturligtvis ska hållas. Man ska som parti stå fast vid politiska överenskommelser. Men det finns en bortre tidsgräns. Det är nu Torekovkompromissen ingicks. Inga riksdagsledamöter under innevarande mandatperiod var aktiva politiker . Tre av riksdagspartierna fanns inte ens representerade i dåtidens parlament. Naturligtvis behöver inte jag som representant för ett parti som inte fanns då och inte ingick i Torekovkompromissen försvara den, utan jag kan föra fram andra ståndpunkter. Likafullt var Torekovkompromissen bra när den träffades. Det var så långt det gick att komma då. är det att ta nästa steg. Det har också pratats om att värna det svenska kulturarvet. Då vill jag påminna om det är en felaktig historiesyn. Arvsmonarkin infördes av . var faktiskt en valmonarki. kunde vi välja kung i , låt vara att det var en mycket begränsad skara män som valde kung, men valet fanns i alla fall där. Vill man värna ett svenskt kulturarv är det inga problem att vända arvsmonarkin ryggen. Däremot ska vi naturligtvis vårda våra slott, bevara dem och gärna göra dem ännu mer tillgängliga för allmänheten. En demokratisering av konstitutionen är inte på något sätt en vulgär revolution. Ett annat argument som brukar framhållas, fast jag tror inte att jag har hört i den här debatten, är att det på något sätt skulle vara positivt för den svenska exporten att vi har en monarki. Men det finns ingen statistik som visar något sådant samband, ingen statistik som visar att monarkier är mer framträdande som exportländer än vad republiker är. främsta och starkaste ekonomi är . Det är en republik. Det är helt andra faktorer som avgör om ett land lyckas väl med sin export. Det handlar om innovationsklimat och hur utbildningssektorn och forskningspolitiken ser ut. Där ska vi lägga kraft för att fortsätta att vara en framträdande exportnation. Monarkin har ingenting med saken att göra. för fram ett litet bakvänt argument om att ett avslag på de motioner som har lagts på något sätt skulle innebära att kungen kan betraktas som vald av . Det är naturligtvis ett felaktigt resonemang. De motioner som har lagts handlar inte om nuvarande statschef. De handlar om vilken statschef vi ska ha framöver och hur den ska tillsättas. Vad som ändå gör detta till en intressant fråga att gå vidare med, att utreda hur framtida statsskick ska se ut, är att bästa tillfället att byta statsskick är när en statschef väljer att avgå. Den dagen känner att han inte vill eller orkar sitta kvar och fullgöra sina uppgifter som kung, den dagen är det rimligt att vi har en ny konstitution på plats. Därför bör vi börja utreda frågan om hur en framtida helt demokratisk konstitution ska se ut. Det har också förts fram argumentation om att det förutsätts breda majoriteter för att göra förändringar i grundlagen. Det är ett argument som jag tycker är starkt. Därför kommer jag att fortsätta att arbeta för att vi ska uppnå en bred majoritet även i den här frågan, så att vi framöver kan avskaffa arvsmonarkin. 153 (M) replik: När en debattör ägnar hela sitt anförande åt monarkin vore det närmast tjänstefel av KU:s ordförande, monarkisten , att inte begära replik. Det var ett antal argument som vi fick ta del av. Monarkin skulle strida mot grundläggande demokratiska principer. Det är självklart alldeles fel. I fråga om alla människors lika värde: Jag antar att tänker på att ett ämbete ärvs. Ja, vi har ju arvsrätt till en rad olika saker i samhället. Men det innebär inte att man åsidosätter principen om alla människors lika värde. De mänskliga fri- och rättigheterna gäller ju lika för alla. Sedan väljer kungahusets medlemmar att till exempel inte utnyttja sin rösträtt, och de väljer att inte uttala sig i dagspolitiska frågor. Men det finns ingen lagreglering som förbjuder dem att delta i den politiska debatten. Det är bara det att det skulle vara svårt för dem att upprätthålla sina roller i vårt demokratiska system om de gjorde det. Beträffande religionsfriheten: Det är riktigt att vi nu har en reglering som innebär att statschefen måste tillhöra en viss religion. Det är naturligtvis en fråga som man kan diskutera. Men det har ingenting att göra med monarkin som institution. Det går att ändra på den saken utan att avskaffa monarkin, om man nu skulle vilja det. Men det är ingen av kungahusets medlemmar som har uttryckt något sådant önskemål, så frågan om ska ägna reformkraft åt det kan då diskuteras. Finns det några intellektuella argument för monarkin? Ja, absolut. Ett ganska praktiskt och pragmatiskt argument är att konstatera att det är bra att vi har en statschef som står över partipolitiken och de politiska motsättningarna och som kan vara en enande symbol för hela och alla oss som bor här. Det är ett värde i sig, och jag skulle säga att det är ett stort värde som svenska folket uppskattar och ställer sig bakom. Jag tycker att argumentet om de intellektuella argumenten inte håller, lika lite som jag tycker att några andra argument håller. 154 (MP) replik: har talat om hela betänkandet.