prot · H30980 · 2016-03-15 00:00:00 — När hon fick frågor om att höja skatten för vanligt folk sa hon: Nej, jag har inga förslag på att höja skatten för vanligt folk. När hon fick frågan om bensinskatten sa hon: Nej, jag har inga förslag på att höja bensinskatten. När hon fick frågor om överskottsmålet sa: Nej, jag har inga förslag på att ändra överskottsmålet. Ytterligare kom förslagen. Hon ska halvera taket för och sänka kraftigt. Hon ska höja skatten för mer än 1 miljon i huvudsak vanliga inkomsttagare. Hon ska höja bensinskatten, och hon ska ta bort överskottsmålet. Det finns något cykliskt i hur finansministern uttrycker sig. Hon går från ”jag ska inte” till ”jag har inga förslag” och vidare till att lägga konkreta förslag på bord. För att återknyta till det som var inne på: När det handlar om en sådan viktig fråga som att ta bort ränteavdragen – något som skulle drabba många hushåll hårt om man inte gör det på ett balanserat sätt – finns det ett stort behov av att föra en öppen och ärlig politisk debatt om vad det är man vill åstadkomma. Detta har finansministern systematiskt visat att hon inte gör, utan hon ska på något sätt spela och politisera också debatten om sakförslagen. Hon uttrycker inte tydligt var hon står, vad hon tycker och vad hon vill, utan rätt vad det är ligger förslagen bara på bord. Det blir fait accompli för svenska folket. Det är särskilt allvarligt ur ett demokratiskt perspektiv om man före en valrörelse säger vad man ska och inte ska göra och sedan efter valrörelsen gör det rakt motsatta. Det är problematiskt. Det vore därför önskvärt om finansministern kan ställa sig i talarstol eller på en presskonferens och tydligt deklarera vad det är hon vill i denna centrala fråga. I ett tidigare inlägg hänvisade finansministern till det faktum att jag har uttalat mig i medierna och skrivit motioner om att jag anser att ränteavdragen är problematiska, vilket jag gör. Men det regeringen antyder om hur man vill hantera ränteavdragen är ännu mer problematiskt. I grund och botten inser de flesta problemen med ränteavdragen, men det innebär inte att man kan ta bort dem hur som helst. Jag har fått en rapport från som konstaterar att om man tar bort ränteavdragen är nio av tio av dem som drabbas barnfamiljer. Det är i stor utsträckning vanligt folk. Att då göra som finansministerns ministerkollega föreslår, att höja skatten för vanligt folk och sänka den för de allra rikaste, är problematiskt. Skulle vi kunna få ett besked, finansministern? 22 Finansminister (S): säger att det skulle få enorma konsekvenser om man avskaffar ränteavdragen. Det är helt korrekt. Därför kommer vi i alla samtal som förs att vara väldigt tydliga med att värna och ta hänsyn till vanliga familjers ekonomi. Vi vill inte föreslå något som skulle dra undan mattan för hushållens ekonomi. Det har jag varit tydlig med hela vägen, och det gäller givetvis i alla situationer. Jag önskar absolut inte att man ska göra något åt ränteavdragen, men det går inte att utesluta att man hamnar i en situation där det är nödvändigt att göra något för att värna den finansiella och makroekonomiska stabiliteten. Det är dock viktigt att i alla situationer värna hushållens ekonomi. Det gäller när man diskuterar ränteavdrag men också när man diskuterar hyressättning. Här finns det en del partier som vill att man snabbt ska göra förändringar av hyressättningen som skulle riskera vanliga familjers ekonomi. Det är inget jag är intresserad av. Regeringen sitter inte still i båten när det gäller bostadspolitiken bara för att vi för samtal om bostäder. Tvärtom har regeringen lanserat den största bostadspolitiska satsningen i form av investeringsstöd, stimulans till kommuner, upprustningsstöd och ytterligare stöd för att få fram fler äldreboenden. Vi driver och genomför viktig politik för att få upp bostadsbyggandet. Det var någon som sa att vi inte har några konkreta förslag, men senast vi hade bostadspolitiska samtal diskuterade vi fem konkreta förslag som regeringen har lagt på bordet. 23 (M): Låt mig för dem som tittar redogöra för det retoriska knepet att slåss mot en halmgubbe. Vi såg just finansministern göra detta. Finansministern får från mig tydliga frågor om vad hon avser att göra för den finansiella stabiliteten, för att dämpa hushållens skuldsättning och för att säkra stabila villkor för hushållens ekonomi i ett läge där ministerkollegan har gett drakoniska besked. I stället för att svara på detta tar finansministern upp att det finns partier, oklart vilka, som vill ta bort hyresregleringar, släppa hyrorna fria och införa marknadshyror, vilket hon är starkt emot. Ungefär så kan finansministerns inlägg i debatten sammanfattas. Hon tar alltså upp en fråga där åtminstone inte har några förslag, och jag känner inte till att det skulle föras en omfattande sådan diskussion över huvud taget. Eftersom finansministern inte vill svara på sakfrågan diskuterar hon i stället en annan fråga där hon låtsas att en politisk motståndare finns som i själva verket inte existerar. Finansministern säger att regeringen har varit oerhört tydlig med att ränteavdragen inte ska avskaffas och att man inte avser att sänka reavinstskatten. Den oerhört tydliga regeringen har på frågan om detta ska göras svarat: Det är helt nödvändigt för att få igång flyttkedjorna. Det bör göras som helhet med en skatteväxling. Alltså: När finansministern säger att regeringen har varit oerhört tydlig med att ränteavdragen inte ska tas bort och att reavinstskatten inte ska sänkas svarar ministerkollegan med att det är helt nödvändigt. Det är stor skillnad på att å ena sidan säga att man har varit väldigt tydlig med att inget ska göras och att å andra sidan säga att det är helt nödvändigt att det ska göras. Det handlar alltså om frågor som är oerhört viktiga för svenska jobb, svensk tillväxt och svensk finansiell stabilitet. Det är inte hållbart med en regering som ger så här motstridiga besked. 24 (M): Jag vill påstå att det till och med är värre än det precis sa. hörde vi finansministern säga: Jag vill vara väldigt tydlig med att vi inte vill röra ränteavdragen, men vi kanske måste. I samma mening är hon först väldigt tydlig med att hon inte ska ändra ränteavdragen men säger sedan i bisatsen att hon kanske måste. Kan inte finansministern, om hon anser att hon måste röra ränteavdragen, gå upp i talarstol och beskriva hur? Hur-frågan är nämligen väldigt relevant. Min barndomskompis är elektriker och bor med sin flickvän som är sjuksyrra. Vi satt och räknade på vad ett borttagande av ränteavdragen skulle innebära för dem. Det skulle slå mot hushållskassan med . Om vi ovanpå det lägger amorteringskravet, som vi i stora delar är överens med regeringen om måste genomföras, handlar det om 3 000–. Detta kommer att slå mot konsumtionen. Det här är inga höginkomsttagare – det är en elektriker och en sjuksyrra. Frågan har alltså stor bäring och relevans för många människors hushållsekonomi. Om finansministern måste röra ränteavdragen kan hon väl, snälla, i talarstolen, på en presskonferens eller i en debattartikel förklara hur hon tänker göra det. De enda antydningar vi har fått är att vill göra detta genom att sänka kapitalskatten. Det innebär att alla de som har mycket pengar på börsen och har gjort stora vinster kommer att få kraftiga skattesänkningar. Det blir i så fall en enorm förmögenhetsöverföring från vanligt folk till börshajar. Om du måste röra ränteavdragen, förklara hur du vill göra det! 25 Finansminister (S): Det var intressant att lyssna på , som hade räknat på sina goda vänner. har han sagt att det skulle drabba vanliga familjer om man gör något åt ränteavdragen. har själv föreslagit att man ska avskaffa ränteavdragen men att de kompensatoriska skattesänkningar som ska göras ska riktas särskilt mot höginkomsttagare. Jag ska läsa ur motion: ”Vidare har ränteavdraget en fördelningspolitisk profil som i huvudsak gynnar höginkomsttagare.” Det hävdar du i motionen, . Sedan skriver du: ”Därför måste samma kompensatoriska skattesänkningar också riktas särskilt mot höginkomsttagare.” föreslår att skattesänkningarna ska riktas mot höginkomsttagare. Det var i alla fall vad han tyckte när han lämnade in motionen, vilket för övrigt var under detta riksdagsår. Det är viktigt att vi ser till att få upp bostadsbyggandet. oroar sig för en bostadsbubbla och finansiella risker i form av en sådan bubbla. Det absolut viktigaste för att se till att man har en väl fungerande bostadsmarknad är att det finns ett utbud som möter efterfrågan. De ökade priser och därmed också den ökade skuldsättning som vi har sett i och andra storstadsområden är oroande. Detta har sin orsak framför allt i att en ökad efterfrågan inte möts av ett ökat utbud. Det handlar också om att den tidigare regeringen – alliansregeringen – avskaffade fastighetsskatten, vilket drev upp priserna. Vi ser även att de lägre räntorna spelar roll för en ökad skuldsättning men också att många hyresrätter har omvandlats till bostadsrätter. Därmed har den samlade skuldsättningen ökat. handlar det om att se till att bringa reda i detta. Framför allt handlar det om att få upp bostadsbyggandet, men det handlar också om att på andra sätt säkra den finansiella stabiliteten. Det har vi bland annat gjort genom att införa ett amorteringskrav. Överläggningen var härmed avslutad. § 10 Svar på interpellation 2015/16:420 om de statligt ägda företagens förluster 26 Finansminister (S): Mot bakgrund av en artikel i har frågat mig hur de statliga bolagens förluster påverkar de offentliga finanserna. Artikeln refererar till en sammanställning TT gjort över resultatet 2015 för 21 av de största statligt ägda bolagen. Staten äger ett femtiotal bolag, varav de allra flesta går med vinst, men ett antal större bolag som tidigare genererat vinster står inför stora utmaningar. De bolag som genererar vinst ger i de flesta fall också utdelning till staten. Regeringen beaktar detta i sina prognoser. Utfallet för inkomster av statens aktier var 2015. Genomsnittet för inkomsterna de tio föregående åren, det vill säga 2005–2014, var . Utdelningsinkomsterna baseras på bolagens resultat året före, det vill säga inkomsterna av statens aktier 2016 har sin grund i bolagens resultat 2015. I regeringens senaste beräkning, som presenterades i budgetpropositionen , prognostiserades inkomsterna av statens aktier 2016 till . De offentliga finanserna och det finansiella sparandet är definierat enligt de redovisningsprinciper som gäller för nationalräkenskaperna. Endast den del av ett bolags utdelning som ryms inom utdelningsgrundande resultat bidrar till det finansiella sparandet. Extrautdelningar i form av utdelningar överstigande ett bolags resultat förbättrar inte de offentliga finanserna enligt nationalräkenskaperna. Vidare påverkar förluster det finansiella sparandet först om det i förlängningen blir fråga om kapitaltillskott i syfte att täcka rörelseförluster. Det är dock bolagens egna kapital som i första hand är förlustbärande. Nedskrivningar av värden på tillgångar i statliga bolag påverkar således det finansiella sparandet endast i den mån de är relaterade till att utdelningar uteblir. 27 (M): Finansministern har fått upprepad kritik för hur hon sköter offentliga finanser. Det har handlat om , som har använt mycket starka ord och sagt att regeringen helt bryter mot det finanspolitiska ramverket. Det har handlat om de främsta bedömarna, som hänvisar till trixande, mörkande och fifflande med årssaldon fram och tillbaka. Detta indikerar på olika sätt att regeringen har tappat eller håller på att tappa greppet om de offentliga finanserna. Det är väldigt besvärande för en liten, öppen ekonomi som den svenska. Det är också väldigt besvärande för en svag regering, som den sittande, eftersom man ärvde EU:s starkaste offentliga finanser. till statsskulden och det finansiella nettot var inget land inom Europeiska unionen bättre rustat än 2014. har mycket hänt, och frågetecknen kring skötseln av de offentliga finanserna har gradvis vuxit. Trots att ekonomin går för högtryck och outputgapen sluts framöver ser vi hur underskotten spås öka för tiden framöver, till exempel enligt prognoser. Det är mycket allvarligt med en regering som tappar greppet och kontrollen över de offentliga finanserna. Finansministern har tidigare blivit kritiserad för märkliga trix kring de offentliga finanserna. Här, fru talman, kan man inte undgå att tycka att finansministern gör ytterligare ett trix genom att försöka låtsas som om de statliga bolagens resultat inte påverkar offentliga finanser. När ett helägt statligt bolag som skriver ned sina tillgångar med 19 miljarder påverkar det självfallet hur den svenska ekonomin fungerar, hur svenska offentliga finanser mår och hur regeringen har möjlighet att navigera framöver. Om man inte ser detta anser jag att man har mycket svårt att ta ett helhetsansvar för hur de offentliga finanserna ska skötas. Finansministern hänvisar till att de statliga bolagen genererade ungefär lika mycket intäkter föregående år som de har gjort enligt ett tioårsgenomsnitt. Detta är oroande – inte lugnande som finansministern uttryckte det – eftersom vi har haft den största krisen i världsekonomin sedan depressionen. var ett mycket starkt år för svensk ekonomi, och ändå når vi inte till fullo de resultat som vi borde kunna nå. Det är oroväckande när ett finansdepartement ser så lätt på de stora förluster som sker. Varför sker dessa stora förluster för till exempel vattenkraft? Det beror delvis på en av regeringen politiskt injicerad kris. Man har tvingats skriva ned värdet på kärnkraftstillgånger eftersom regeringen har höjt effektskatter och allmänt driver en politik som gör att den svenska kärnkraften inte kan drivas längre och därmed blir värdelös. Dessa pengar har man själva slarvat bort genom politiska beslut. Den andra orsaken är tidigare socialdemokratiska regeringar som var aktiv i och som bedrev mycket stora inköpsrundor på kontinenten. Det handlade om att de regeringar som var verksam i handlade mycket tysk kärnkraft och tysk och polsk kolkraft som sammantaget nu belastar väldigt mycket och därmed leder till stora avskrivningar. eller senare kommer detta att slå mot de offentliga finanserna därför att behöver tillskott men definitivt också därför att inte kan lämna de utdelningar som man har gjort. Mot bakgrund av hur vi nu ser att detta påverkar de offentliga finanserna undrar jag hur finansministern ser på tidigare socialdemokratiska regeringars införskaffande av dessa tillgångar, som riskerar att belasta de offentliga finanserna väldigt hårt. Var det omdömesgillt av dessa regeringar att handla tysk kärnkraft och polsk kolkraft? 28 Finansminister (S): påstår att jag tar lätt på de statliga bolagens ekonomi. Jag måste fråga var har han fått det ifrån och på vilket sätt han har fått det intrycket. I ett läge där elpriserna och råvarupriserna, också vad gäller mineraler, är låga påverkas däremot de två stora statliga bolag som är verksamma inom dessa sektorer: och . Därutöver har , som vi vet, nedskrivningar på grund av en del uppköp, och då handlar det inte bara om kol utan också om gas. Vi har tidigare sett stora nedskrivningar på grund av köpet av ett visst bolag vid namn , som köptes upp då jobbade på . Jag tror att han jobbade där under Nuontiden, om jag minns rätt. Du får rätta mig om jag har fel, . Det är viktigt att vi tar höjd för eventuella minskade utdelningar när vi beräknar de offentliga finanserna. Det är precis därför som vi har skrivit ned prognosen för utdelningar till . 29 (M): Det är inte bara min personliga uppfattning att regeringen tar för lätt på skötseln av de offentliga finanserna. har till exempel sagt att man tycker att regeringen och finansministern bryter mot det finanspolitiska ramverket. delar alltså bedömningen att regeringen inte sköter de offentliga finanserna på det sätt som det är tänkt. har gång på gång meddelat att man anser att de utgifter som kommer är mycket större än vad regeringen uppskattar dem till att vara, det vill säga att det finns ett utgiftstryck som är större än vad regeringen själv bedömer. Detta säger alltså , som man kan anta har relativt goda skäl för sin bedömning. Men det är inte bara på utgiftssidan som man kan oroas över att regeringen gör alltför optimistiska prognoser och bedömningar. Samlande ledande ekonomer bedömer till exempel att de skattehöjningar som regeringen gör inte kommer att ge de intäkter som regeringen säger att de ska ge. frågade mig varför vi ser det som att regeringen tar för lätt på de offentliga finanserna. Det bygger, finansministern, på att säger att ni bryter mot regelverket, att säger att ni underskattar utgiftsökningarna och att de ledande ekonomerna säger att ni överskattar intäktsökningarna. Det ger sammantaget goda skäl att ställa frågan om regeringen tar de offentliga finanserna på allvar. Finansministern hänvisar här till ett inköp som har gjort. socialdemokratiska regeringar införskaffade bland annat Brunsbüttel, Krümmel, , Brokdorf och en rad olika både kärnkrafts- och kolkraftsanläggningar runt om på den europeiska kontinenten som vållar massiva problem. Jag förstår att man rent retoriskt kan vilja hänvisa till en annan händelse. Men det är inte så trovärdigt när det verkligen ska diskuteras att hänvisa till en händelse när det finns 20 andra händelser som utgör de aktuella problemen. De nedskrivningar som nu tvingas till beror på den här regeringen och tidigare socialdemokratiska regeringar. Det behöver man beakta när man diskuterar frågan på ett seriöst sätt. Jag noterade att finansministern inte kommenterade om hon, mot bakgrund av den situation som dyker upp för offentliga finanser, anser att det var klokt av tidigare socialdemokratiska regeringar att förvärva så mycket tysk kärnkraft, tysk kolkraft och polsk brunkolskraft. Var detta någonting som var bra för de offentliga finanserna, och vilken risk försätter det nu i? På den frågan är svaret skyldig. 30 (M): är på väg in i en tydlig högkonjunktur. Det är mycket positivt. Det är positivt för svensk ekonomi, och det är positivt för hushållen. Människor kommer i arbete, de har mer pengar i plånboken och så vidare. Som allianspolitiker tycker jag att det är ett styrkebesked för de nio budgetar som har styrt – alliansbudgetar. Det var först som började få igenom sin politik. Men, fru talman, det finns stora problem som inte kommer att uppdagas , inte , inte utan när nästa lågkonjunktur kommer. Så är det, efter en högkonjunktur kommer en lågkonjunktur. Det handlar framför allt om tre saker. Först och främst kommer vi att få en tydlig sysselsättningsdipp på ungefär en halv procent efter 2018. Det handlar framför allt om att de många människor som har sökt asyl i kommer att börja komma ut på den svenska arbetsmarknaden. Vi vet också att är världssämst på att få nyanlända in på arbetsmarknaden. Vi kommer därför att få ett växande problem om två, tre eller i och med detta. Vi har en situation där vi går in i en högkonjunktur med minusränta. Det är ingenting som jag på något sätt vill klandra för. De sköter bara sin uppgift att värna prisstabilitet. Men det sänder en mycket tydlig politisk signal att man måste se till att ha mycket starka finanspolitiska muskler när nästa lågkonjunktur kommer. Då kommer jag till den viktigaste farhågan i allt detta, och det är det som har nämnt här , nämligen att vi ser en ökning av underskotten i statens ekonomi trots att vi har en högkonjunktur. Att ha en underskottspolitik i en högkonjunktur kan bara leda till endera av två saker. Om man inte sparar i goda tider kan man inte stimulera i dåliga tider. Då måste man öka statsskulden kraftfullt i dåliga tider. Det är precis denna typ av baksmälla som finansministern håller på att plantera in i den svenska ekonomin. Om tre , när nästa lågkonjunktur kommer, då kommer svensk ekonomi inte att ha muskler att parera denna lågkonjunktur. Det kan till och med vara så att nästa lågkonjunktur triggas igång av en bostadsbubbla, kanske till följd av att finansministern och regeringen på ett klantigt sätt avvecklar ränteavdragen. Detta diskuterade vi . Ovanpå detta har vi en situation där de statliga bolagen börjar leverera underskott. Någonting som är viktigt att notera är att de statliga bolagen ibland ger utdelningar som bidrar positivt till den svenska statskassan, och ibland sker det motsatta. Men det som är intressant är att vi nu ser underskott i de statliga bolagen trots att det är goda ekonomiska tider. Problemen håller finansministern på att palla upp, och det kommer till slut att drabba svensk ekonomi – inte , inte utan om tre – när lågkonjunkturen kommer. Att finansministern inte ens vill ge ett tydligt besked om hur sämre utdelningar från de statliga bolagen kommer att påverka överskotten visar att man helt har tappat greppet om de offentliga finanserna. 31 Finansminister (S): Vi har gett ett tydligt besked. I budgetpropositionen reviderade vi ned prognosen för intäkter från utdelningar från statliga bolag. De är nedvärderade till . Det ligger under de utdelningar som vi fick in . Vi tog över med alliansregeringar, då överskott vändes till underskott i de offentliga finanserna. Vartenda år med en alliansregering försämrades de offentliga finanserna. Att det skedde under själva finanskrisen är inget konstigt. Det är en rätt och rimlig politik, även om jag tycker att policymixen skulle ha sett annorlunda ut. Men att i slutet av förra mandatperioden fortsätta sänka skatten, mest för dem som tjänar mest, med lånade pengar i ett förbättrat konjunkturläge var inte ett ansvarsfullt sätt att sköta statsfinanserna. har vi lagt om finanspolitiken i en mer ansvarsfull riktning och har också lyckats minska underskotten och fört en mycket stram politik sedan vi kom in i . Det var just för att ha marginaler när oväntade saker händer som det var viktigt att bryta alliansregeringens ständiga politik med ökande underskott och i stället föra fram en politik där man tar ansvar för de offentliga finanserna. Man måste säga att det antal asylsökande som kom till var denna typ av mycket oväntad händelse. Det var just för att ackommodera denna typ av oväntade händelser som vi såg till att halvera underskottet i de offentliga finanserna. Det är det som är orsaken till att underskottet inte återhämtar sig snabbare än det skulle ha gjort i ett annat läge. Här är det naturligtvis intressant att höra vad kommer att lägga fram för politik, om de menar att man mycket snabbt ska höja skatten med 30 miljarder eller om man ska göra besparingar på 30 miljarder för att ackommodera denna kostnad. 32 (M): Finansministern hänvisar till omvärldshändelser och säger att det är därför som de offentliga finanserna nu inte återhämtar sig lika snabbt. Självklart ska bidra till att hantera det besvärliga omvärldsläget. Men det måste givetvis göras på ett hållbart och ansvarsfullt sätt som är förenligt med finansiell stabilitet och hållbarhet i de offentliga finanserna. Det är inte där jag och finansministern är av olika uppfattningar, utan våra åsiktsskillnader finns i att finansministern säger att de offentliga finanserna återhämtar sig. vinterprognos säger ju motsatsen, nämligen att underskotten nu ökar från till 1,1–1,framöver. Ska man då komma i balans saknas i statskassan. Ska man uppfylla det som finansministern vill införa bakvägen, ett balanskrav, saknas det för att vara i närheten av att uppfylla detta över en konjunkturcykel. Ska man dessutom nå ett överskottsmål saknas det 150–. Det är alltså så att de offentliga finanserna inte sköts. Vi skaffar oss inte de livremmar och hängslen som behövs för att kunna möta en lågkonjunktur. Detta påtalas av och av egentligen samtliga ekonomisk- och finanspolitiska bedömare. Regeringen tar helt enkelt för lätt på utmaningen kring de offentliga finanserna. Finansministern säger sig bedriva en stram finanspolitik, men det vi har sett av den här regeringen är en kraftig expansion av utgifterna.