prot · H30971 · 2016-02-26 00:00:00 — När det gäller de olika tekniska lösningarna måste vi fundera på vad som kan komma . Hur kan man lösa detta på ett smartare sätt? Jag kan hålla med om att den fyrsiffriga pinkoden inte är det allra smartaste sättet att hantera detta på. Det finns kanske andra metoder och tekniker. Jag kan hålla med om att utredningen kommer till en konstig slutsats. Jag trodde dock att vi var mognare än så i kammaren. Vi har aldrig någonsin lagt fram en ny lagstiftning när något är ute på remiss, så det får ni snällt vänta på – och ni vet att det är så. 29 Statsrådet (MP): Jag tackar för ett viktigt och bra inlägg i debatten. gör också en bra insats med att försöka hyfsa till några av de argument som kanske inte helt överensstämmer med sanningen. Det uppskattar jag också. I ett tidigare inlägg fick vi höra att bankerna håller på att avveckla kontanter. Det är en minskad kontanthantering i samhället och färre människor använder kontanter men att tala om en avveckling är att dra det väl långt. håller ju precis på att ge ut en ny serie sedlar och mynt, vilket är ett tydligt tecken på att det inte kommer att ske någon avveckling av kontanter i samhället och att vi kommer att ha kontanter i . Jag delar bedömning att det behövs kontanter i samhället, och det kommer jag att fortsätta att tycka. Jag blir lite upprörd när man säger att regeringen inte gör något åt situationen. Jag har precis läst upp en lång lista med åtgärder som håller på att vidtas för att försöka förbättra situationen. Man kan ju lyssna lite grann på vad motdebattören säger. Jag får också höra att jag gömmer mig bakom en remissomgång. Det uttalandet är inte riktigt förenligt med hur vi ser på demokrati i . Vi vill ju att förslag som kommer från utredningar ska gå ut på remiss för att regeringen ska få in synpunkter från alla berörda som möter problemen i sin vardag och därefter kunna göra en samlad bedömning. Jag hoppas att tillsammans med regeringen har respekt för detta och att vi faktiskt måste avvakta och få in kunskap och synpunkter från remissinstanserna innan vi vidtar åtgärder. Självklart kommer vi att ta stor hänsyn och lyssna intensivt på vad remissinstanserna säger, för vi tror att de kommer att göra viktiga inspel. Jag vill också justera lite vad slutsatserna är från utredningen om betalkontodirektivet. Man säger inte i slutsatsen att det är bra som det är utan att lagstiftningen inte står i proportion till vilka konsekvenser det får och hur stora behoven är. Man säger inte att allt är frid och fröjd utan noterar att det finns utmaningar. Dessa utmaningar försöker vi att möta, till exempel genom innovationer. I har vi en mycket levande fintechsektor för finansiell teknologi. Här utvecklas nya lösningar och metoder. Vi försöker stödja en utveckling där det skapas nya lösningar för de grupper som har svårt att använda sig av till exempel elektroniska betalningsmetoder. Det kan vara ett viktigt sätt att hjälpa människor att kunna klara av sin ekonomi. Det pågår också ett samarbete mellan länsstyrelserna, och sparbankerna. Det kom till tack vare det rundabordssamtal som jag tog initiativ till. De har möten för att följa upp situationen och för att skapa en bättre samordning så att bankerna inte var för sig vidtar åtgärder som får konsekvenser för enskilda orter och så att det finns en tillräckligt bra täckning. Vidare ökar antalet insättningsautomater och uttagsautomater, och ett sextiotal orter kommer att få nya möjligheter. Låt mig varna för tron på att en lagstiftning kan lösa alla problem. Jag tror att det är svårt. I har man en lag, men antalet minibanker har ändå minskat . Uppenbarligen löser alltså inte en lagstiftning alla problem och är det stora alexanderhugget. Jag blir lite förvånad över ingång, för i budgeten försöker vi ju lösa problem med service på landsbygden genom att tillskjuta medel. När det gäller livsmedelsförsörjning och annan service är vår syn att samhället måste gå in med stöttande åtgärder för att alla ska ha tillgång till en bra service. Varför ska det gälla livsmedel men inte finansiella tjänster? Vi försöker att hantera situationen på samma sätt här. Vi kan säkert göra mer, och jag uppskattar engagemanget. Men att säga att det är en helt annan situation och att vi ska vidta helt andra åtgärder förstår jag inte. 30 (V): Det var som drev igenom de 5 miljonerna för att bidra till förbättringar på landsbygden avseende kontanthanteringen. Jag inser att lagstiftning för att ålägga bankerna att upprätthålla kontanthantering är komplicerad. Just därför tycker jag att det borde utredas så att man kan titta på vad man faktiskt kan göra. Regeringen har i stället valt att lägga allt i den här utredningen, som har kommit fram till att inget behöver göras. Det finns problem, men de behöver man inte göra något åt. Lagstiftning visar hur samhället tycker att saker och ting bör fungera. Därför är det viktigt att de demokratiska instituten bestämmer hur vi ska ha det med kontanthanteringen. Det är en del av vår infrastruktur i betalningssystemet. Då ska inte enskilda bankinstitut få bestämma det själva. De bankinstitut vi pratar om har dessutom statens stöd i ryggen, det vill säga vi garanterar deras förluster. Då har de, menar jag, ett mycket större samhällsansvar än vad de faktiskt tar. Även om vi har många fler banker har det inte löst problemet, utan det stora folkflertalet är beroende av de fyra storbankerna. Det är så det ser ut . Oavsett om man är i eller i Los är det där vi har de grundläggande problemen. Bankerna avvecklar kontanthanteringen. har gått längst, men storbank efter har storbank följt efter. Detta skapar problem för äldre, föreningar, pensionärer och funktionsnedsatta, och det måste vi göra något åt. Detta har pågått , och det eskalerar. Vi behöver vi se åtgärder här och , och jag blev därför lite besviken när svar bara var att vi ska invänta remissvaren. Jag tycker att han kunde ha uttryckt en politisk vilja att agera med mer ansvar. 31 (V): En del har raljerat över en invigning av en bankomat i med godisregn och flera hundra besökare. visade det för mig allvaret och sprängkraften i denna fråga. Hur kan det vara möjligt att en kommunhuvudort med 15 000 invånare kan bli av med sin enda bankomat utan att banken ens berättar det? Då är det klart att man blir glad när den lokala handlaren tar tag i frågan och ser till att bankomaten kommer tillbaka. På vissa orter har människor enorma avstånd för att kunna ta ut kontanter. För dem som bor i , och är avståndet till närmaste bankomat mer än enkel resa. I finns en statligt ägd gruva men ingen bankomat – den ligger . I , som kallas för raketbyn, är den militära närvaron stor. Där finns Försvarsmaktens anläggning för att testa raketer och testflyga drönare, men någon bankomat har byborna inte . finns det 117 000 personer som har mer än för att kunna ta ut kontanter. Av dem är 36 000 personer . Marknaden löser inte landsbygdens utmaningar. Att se till att det finns tillräckligt god geografisk spridning av grundläggande betaltjänster bör också fortsatt vara ett statligt ansvar. Till skillnad från skulle en reglering av bankernas ansvar för betaltjänster innebära att det ytterst är staten som avgör när marknaden kan och bör tillgodose kundernas behov och när det är en statlig uppgift. Det är naturligtvis inte någon lätt uppgift, men gör bedömningar av när staten ska gå in med stöd till olika åtgärder. Denna uppgift bör kunna utvecklas till uppgiften att staten också ska bedöma när bankerna ska ta sitt ansvar för kunderna så att dessa kan ta ut och sätta in kontanter. Jag tror att väldigt många människor hade velat höra svar från finansmarknadsministern, och jag tror tyvärr att de är lite besvikna. Men jag hoppas att finansmarknadsministern läser remissutredningens alla svar och tar till sig att lagstiftning faktiskt behövs. 32 (S): Jag tror att det finns väldigt många besvikna fackföreningsmedlemmar inom Handels, Hotell- och restaurangfacket och . Många av dem röstar på , som bara struntar i en av deras kanske viktigaste arbetsmiljöfrågor. Annars brukar man ofta hänvisa till fackföreningsrörelsen, men uppenbarligen inte i denna fråga. Man löser detta genom ett alexanderhugg där man låter bankerna ta hand om denna fråga. Men löser man problemet för landsbygden? Jag såg en rapport för inte så länge sedan där det konstaterades att både den offentliga och kommersiella servicen minskar på landsbygden. Speciellt pekades det på att banker slår igen. Att det är bankerna som slår igen först har vi sett i storstädernas förorter också. Jag är väldigt glad över att man avvaktar remissvaren. Jag tillhör dem som ska besvara en underremiss. Jag tänker inte skriva den själv, eftersom jag har ansvar för dessa frågor, men som förbundsordförande inom handikapprörelsen är jag undertecknare. Jag vill att regeringen ska veta vad vi tycker innan beslut fattas, men det tycker uppenbarligen inte . Det gör mig lite irriterad. Vi har en ordning i där vi utreder saker och har en remissomgång för att få in ett så brett material som möjligt, och sedan börjar vi politiker hantera det. Varför ska vi inte respektera det i just detta fall, även om situationen är allvarlig? Jag tycker att det finns anledning att kommentera frågan om uttagsautomater. Det är en sak som bankerna har ett ansvar för, och jag tycker att det är hemskt när bankerna inte tar det ansvaret. 33 Statsrådet (MP): Regeringen tycker att detta är en utmaning för samhället. Vi ser de problem som många människor möter i sin vardag. Det efterfrågas en tydlig ambition från regeringen. Jag tycker att jag gav detta i mitt inledningsanförande, nämligen att vi tycker att människor själva ska kunna avgöra hur de sköter sin privatekonomi. Om man vill kunna använda kontanter ska man ha möjlighet att göra det. Däremot tror vi inte att man löser problematiken med en enda reform som ska lösa alla problem, utan vi tror att många olika lösningar kommer att behövas för att få bukt med de utmaningar som finns. Vi har inte bara skjutit till de 5 miljoner som jag nämnde och som också tog upp i sitt anförande. Regeringen har också skjutit till i budgeten för åtgärder för sårbara och utsatta glesbygder när det gäller service, för att kunna förbättra den generellt. Det handlar inte bara om betaltjänster utan också om basala saker som att få tillgång till mat och grundläggande service för att klara av sitt liv. Jag blir frågande när man tycker att en lagstiftning ska lösa problemen. Varför anser att just denna marknad är särpräglad? Ska vi då ha lagstiftning om antalet bensinmackar och var dessa finns? Ska vi ha lagstiftning om antalet mataffärer och var i landet dessa finns? Mat är en ännu mer grundläggande förutsättning för att kunna klara av sitt liv än vad användningen av kontanter är. Jag tror att man kan lösa dessa frågor genom samarbete, genom att regeringen sätter tryck, vilket vi gör, och genom att komma med många olika lösningar. Jag tror också att konsumenterna generellt kan göra en insats här. I de fall man har ett val mellan olika banker kan man välja den bank som erbjuder bäst service när det gäller kontanter och tydligt kommunicera till sin bank att det är något man värdesätter och vill att banken ska bidra med. Överläggningen var härmed avslutad. § 10 Svar på interpellation 2015/16:360 om läkares ansvar i sjukskrivningsprocessen 34 Socialförsäkringsminister (S): har frågat mig om jag gör bedömningen att läkare bör ta ett större ansvar i sjukskrivningsprocessen. Vilka initiativ tänker jag i så fall ta för att detta ska förverkligas? Det är oroande att sjukfrånvaron har stigit med . Att bryta denna utveckling och stabilisera sjukfrånvaron är en av regeringens mest prioriterade frågor. Det kräver insatser på bred front och från ett antal olika aktörer för att komma till rätta med problemet. Jag anser att hälso- och sjukvården och inte minst läkaren är en viktig aktör och har en mycket viktig roll att spela i sjukskrivningsprocessen. presenterade regeringen ett åtgärdsprogram för ökad hälsa och minskad sjukfrånvaro. I det har regeringen identifierat sju områden där insatser behöver vidtas och där , arbetsgivarna och hälso- och sjukvården är de viktigaste. När det gäller hälso- och sjukvården planerar regeringen därför en rad åtgärder, till exempel att utveckla kunskapsstöd för primärvården avseende vård och behandling av sjukdomar som i hög grad leder till sjukfrånvaro. Regeringen kommer också att vidta åtgärder för att öka kunskapen om sjukskrivningspraxis och sjukskrivningsprocessen. Vidare planerar regeringen att ge berörda myndigheter i uppdrag att utveckla utfallsmått inom hälso- och sjukvården för sjukskrivnas återgång i arbete i syfte att öka kunskaperna om i vilken utsträckning vårdens insatser leder till avslutad sjukskrivning. I regeringens överenskommelse med Kommuner och Landsting om åtgärder för en effektiv sjukskrivningsprocess satsar vi för att stimulera bättre sjukskrivning och rehabilitering inom hälso- och sjukvården. Överenskommelsen består av flertalet insatser inom prioriterade områden såsom en jämställd sjukskrivningsprocess, kompetenssatsning i försäkringsmedicin för läkare och andra berörda yrkesgrupper, rehabiliteringskoordinatorer för tidig samverkan, stimulansmedel för förbättrade insatser vid lindrig och medelsvår psykisk ohälsa och långvarig smärta samt stöd till utökat elektroniskt informationsutbyte mellan hälso- och sjukvården och . Avsikten med de olika åtgärderna är att på olika sätt underlätta hälso‑ och sjukvårdens eget arbete vid sjukskrivning men även samarbetet med andra aktörer i sjukskrivningsprocessen i syfte att förebygga eller förkorta sjukskrivning samt främja patienters återgång i arbete. 35 (M): Jag tackar ministern för svaret. Jag delar i stora delar ministerns syn att samverkan primärt är oerhört viktigt för att få ned de höga sjukskrivningstalen. Anledningen till min interpellation är en debattartikel i om de ökande sjukskrivningarna och vikten av samverkan för att nå regeringens mål om ett sjukpenningtal . Artikeln är underskriven av bland annat försäkringsdirektören för sjukförsäkringen hos . Det som främst väckte mitt intresse i artikeln handlar om läkarnas roll i sjukskrivningsprocessen. Även den nya rapporten från visar detta; de har med en del tankar och funderingar om det och om hur man skulle kunna förändra processen. Jag citerar ur debattartikeln: ”För att nå regeringens mål om ett sjukpenningtal krävs därför att arbetsgivare och läkare kliver fram på ett helt annat sätt än och att samhällets inställning till sjukskrivning förändras i grunden. Det är alltså som skriver. ”Vi ska också se till att rätt person får rätt ersättning redan vid det första beslutet om sjukpenning. Detta kommer att förkorta sjukskrivningarna, men insatser räcker inte. Arbetsgivarnas, läkarnas och samhällets inställning till sjukskrivning är minst lika viktig för att få ner sjukfrånvaron.” Man skriver vidare att det inom läkarkåren krävs samsyn om när sjukskrivning är en lämplig behandling – men kanske framför allt om när det inte är det. Det vore intressant att höra hur ministern ser på detta. Det står i artikeln: ”Läkarna ska i sina intyg ta ställning inte bara till patientens sjukdom utan också till dess konsekvenser. Det är sedan som bedömer förmågan till arbete. Vårt uppdrag är nämligen inte att pröva hur sjuk någon är – vi bedömer möjligheten att arbeta.” Det är naturligtvis försäkringsdirektören för sjukförsäkringen som är huvudperson i debattartikeln. Jag tycker att debattartikeln är jätteintressant. Jag vet att jobbar med – vrider och vänder på – detta för att komma till rätta med sin del avseende de ökande sjuktalen. Individens möjlighet till återgång till arbete måste vara i fokus inte bara hos den enskilde utan också hos arbetsgivaren, hälso- och sjukvården och . Alla måste samverka. Det innebär att arbetslinjen måste finnas med även i denna fråga. Det är en stor mänsklig förlust om sjuka slås ut från arbetslivet trots att de inget hellre vill än att arbeta. Om vi fokuserar på och utgår ifrån de som inget hellre vill än att arbeta måste vi också hitta lösningar på hur man kan göra detta på ett bra sätt. I socialförsäkringsutredningen finns det kunskapsunderlag från olika forskning , bland annat om vilka framgångsfaktorer som främst påverkar återgång till arbete. Det ska vara en arbetsfokuserad hälso- och sjukvård och en ansvarstagande och engagerad arbetsgivare som också samarbetar med hälso- och sjukvården. Långtidssjukskrivna hjälps bäst genom tidig återgång till arbete, även före det att full arbetsförmåga återställs. är det så att man bara kan bli sjukskriven på fasta nivåer; det är 25, 50, . Det kan vara ett väldigt stort steg för den som har varit arbetsför på att gå upp till halvtid. Det har diskuterats om man skulle kunna hitta en mycket mer flexibel återgång till arbete genom tätare procentsatser, eller vad man ska säga – eller kanske helt flexibla sådana. Det vore intressant att höra ministerns åsikt om det. 36 Socialförsäkringsminister (S): Jag tackar för interpellationen. Jag är övertygad om att det vi står och diskuterar är en helt central fråga för sjukfrånvaron i och för vår syn på sjukfrånvaro. Även under den förra uppgången av sjuktalen, , försökte ha ett sådant här fokus. Man lanserade nationellt en stor kampanj, som många av oss minns, om att det är just människors arbetsförmåga man bedömer och inte hur sjuka de är. Den blev väldigt omdiskuterad, men jag tror att det finns något som är extremt centralt i den synen. Det är också någonting vi, nu när sjuktalen ökar igen, de facto behöver plocka upp i den allmänna debatten och även försöka hålla i . nya generaldirektör beskriver det som att vi skulle behöva en folkbildningskampanj i om synen på sjukskrivning och sjukfrånvaro – och nyttan av sjukskrivning och sjukfrånvaro. Det gäller framför allt kanske nyttan emellanåt av sjukskrivning kopplat till psykisk ohälsa. Det vi självklart bör och ska ha i fokus är att tillvarata den förmåga människor har. Där tror jag att sätter fingret på en möjlig väg framåt för vår del, där vi definitivt skulle kunna titta vidare på det här med en mer steglös återgång till arbete. Jag vet att vi har ganska rigida procentsatser och att det emellanåt kan vara ett hinder. Det är någonting vi tittar på och är beredda att återkomma med. Återgång till arbete är också någonting som är genomgående i det åtgärdspaket regeringen presenterade , inte minst när det gäller de satsningar vi gör inom hälso- och sjukvården. gjorde vi även om den tidigare överenskommelse man haft med SKL, hälso- och sjukvården och regeringen. Bland annat trycker vi särskilt mycket på att vi gärna vill att inte bara vissa utan alla landsting till exempel ska utveckla så kallade rehabiliteringskoordinatorer, som just kan vara den tidiga länken mellan arbetsgivare och hälso- och sjukvård. Det handlar om att se till att människor både kanske behåller en kontakt med sin arbetsplats och kommer tillbaka om de är heltidssjukskrivna. Det finns många studier som pekar i en riktning där man talar om sjukskrivning som en behandlingsmetod. Det är nämligen så vi måste börja prata om sjukskrivning: som en behandlingsmetod bland andra behandlingsmetoder. Sjukskrivning som behandlingsmetod kanske egentligen inte är det lämpligaste vid lätt eller måttlig psykisk ohälsa, vilket är en av de absolut största orsakerna till sjukskrivning . Vi vet att det för människors möjlighet att komma tillbaka till hälsa och till arbetsmarknaden igen är oerhört viktigt att de har kvar en kontakt med sin arbetsplats. Det kan till och med handla om att i viss mån fortsätta att arbeta, eller komma tillbaka . Detta måste vi våga prata mer om. 37 (M): Tack för en bra debatt i det här stora och svåra ämnet, ministern. Det är faktiskt en tredjedel av statens budget vi talar om, och förstås mycket mänskligt lidande. Rehabkoordinatorer tror jag absolut på. I hade vi ett Finsamprojekt som är permanentat hos . Det hette Rehabskelettet. Det är ett ganska obehagligt namn, men det var väldigt bra och framgångsrikt – otroligt bra. Jag tror att Finsam kan vara en viktig aktör i detta arbete för dem som är långtidssjukskrivna och kanske dessutom inte har en arbetsgivare som blir den fjärde parten i dialogen. Synen på och nyttan av sjukskrivningar är jag väldigt glad att ministern tar upp. Vi måste prata om det intressanta i sjukskrivning som behandling. Jag tror att det är där man hamnar, och det finns en stor del av detta i de sjukskrivningstal vi ser. Det handlar om attityden till sjukskrivning. Vi kan också titta på de stora regionala skillnaderna i sjukskrivningar, som inte går att förklara med en sämre hälsa. Man kan se att vissa län har betydligt högre sjukskrivningstal än vad framför allt storstäder har. Stad och land gör stor skillnad. Detta skulle man behöva göra en större utredning om och analysera tydligt. Samverkan är oerhört viktig. Låt oss titta på aktörerna: patienten, arbetsgivaren, och hälso- och sjukvården. En av aktörerna, hälso- och sjukvården, har inte uppdraget att vårda och behandla för återgång till arbete. Det tror jag att man måste titta på. Om alla fyra nu ska samverka och dra åt samma håll för återgång till arbete när så är möjligt måste man få in en arbetsfokuserad hälso- och sjukvård i hälso- och sjukvårdens lagstiftning. Jag tittade på portalparagrafen i hälso- och sjukvårdslagen och funderade verkligen på detta med återgång till arbete. Som första paragraf står: Med hälso- och sjukvård avses i denna lag åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Det finns ingenting om att man ska vårda och behandla för att människor ska komma tillbaka till det liv de hade tidigare. I den andra paragrafen står: Den som har störst behov av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården. Om vi tänker på blåljus, till exempel, ska den som har den svåraste problematiken komma först. Om man skulle få in detta med återgång till arbete – hur ska då triageringen se ut? jobbar alla med triagering inom hälso- och sjukvården. Man prioriterar och sorterar utifrån behov, smärta, diagnos och så vidare. Hur ser ministern på detta? Om det är önskvärt att få in återgång till arbete – hur ska man kunna få in det i lagstiftningen utan att man på så sätt säger att den som har ont i ryggen ska gå före den som kommer in med hjärtinfarkt? Så kommer det ju aldrig att bli, men ändå. Detta är en jätteintressant problematik. Jag vet att det finns ett sådant förslag i socialförsäkringsutredningen. Det finns mycket kritik från läkarkåren och hälso- och sjukvården till detta, och det är klart att om man ställer det på sin spets blir det absurt. Jag tror ändå att det är oerhört viktigt att få in det här på något sätt. Vård och behandling ska sträva mot att man kan komma tillbaka till jobb eller studier. 38 Socialförsäkringsminister (S): Du sätter fingret på flera viktiga saker i det som du tar upp här. Låt mig börja med de regionala skillnaderna. Det är någonting som vi har sett . Dessutom ser vi att så fort sjuktalen ökar, ökar också de regionala skillnaderna. Det är precis det vi ser . I det åtgärdspaket som vi lanserade finns en del som handlar om att vi ska ta initiativ till analys av sjukskrivningspraxis och sjukskrivningsmönster som tar sikte på just detta. Detta arbete håller vi nu på med. Utan att för den sakens skull rista någonting i sten finns det olika sätt att stärka det hela så att man får en jämnare bedömning över landet när det gäller likartade diagnoser. Det ena är det som redan ligger i åtgärdsprogrammet. har ett uppdrag från åtgärdsprogrammet som handlar om att de ska följa upp, uppdatera och utvärdera det försäkringsmedicinska beslutsstödet. Vi räknar med att den del som handlar om psykisk ohälsa kommer att komma . Det är ett verktyg för att stärka bedömningarna – att de görs mer likartat. Om inte detta skulle räcka förs det en diskussion om möjligheten att införa så kallade förskrivningskoder för läkare.