prot · H309103 · 2016-05-11 00:00:00 — Vi får också jobba vidare med instrument som och annat för att de förhoppningsvis ska kunna användas bättre , men så är det inte . Därför vill vi hänskjuta den här frågan till ICC för avgörande av huruvida det pågår ett folkmord eller inte. 28 (C) replik: Jag kan inte låta bli att väcka en fråga till och . Vi har här i kammaren haft ett antal diskussioner inte bara om folkmord, som vi just nu har många meningsutbyten om, utan också i frågan om erkännande av . var Socialdemokraterna entusiastiska och ville erkänna . De ansåg att de folkrättsliga förutsättningarna var uppfyllda för ett erkännande. kritiserades i utskottet och här i kammaren att den dåvarande regeringen, där ingick, inte hörsammat vad hade tillkännagivit. har den sittande regeringen där två av erkännandepartierna, Socialdemokraterna och , fanns med regerat . Och , herr talman, har de kommit till slutsatsen att de folkrättsliga kriterierna inte bedöms vara uppfyllda – det som vi hävdade och 2013. Jag är lite nyfiken på vad det är som skiljer nu mot då, om inte huruvida man sitter i opposition eller regering. Det är den enda sakliga skillnad som jag uppfattar. Jag är nyfiken på att höra om det finns andra. 29 (S) replik: Tack, , för frågan! Regeringen stöder FN:s arbete som syftar till att finna en rättvis och ömsesidigt godtagbar förhandlingslösning där västsahariernas rätt till självbestämmande tillfredsställs. Vi välkomnar också att FN:s generalsekreterare tar nya initiativ för att hitta en lösning på konflikten, och vi ger fullt stöd till det arbete som utförs av FN:s sändebud i . Vi har redan påbörjat en intensifiering av stödet till FN-processen för att hitta en ömsesidig, rättvis och accepterad lösning på konflikten. Några av de saker som det kan innebära är att stärka FN:s arbete för att underlätta en förhandlingslösning, fortsatt engagemang för folkrättens efterlevnad, ett ökat humanitärt bistånd, engagemang för högnivåkontakter mellan parterna och ett engagemang för att främja dialog mellan parterna. Full kraft ska läggas på att stödja FN-processen, som vi tror kommer att leda till en accepterad och bred lösning. Därför skulle ett erkännande inte gynna den processen. 30 (C) replik: Jag hörde inte – måhända hörde andra – svaret på frågan: Vad skiljer nu från då när det gäller huruvida de folkrättsliga kriterierna är uppfyllda? Vi ansåg inte att de var uppfyllda 2012 och 2013, medan Socialdemokraterna och ansåg det. anser man det inte. Frågan är: Varför? Vad är det som har hänt? Den faktiska skillnaden skulle jag vilja ta del av. Den hörde jag inte i svar. Måhända finns det bara ett svar, och det är skillnaden mellan att sitta i regering och i opposition. har samma hållning nu som då. Därför är vi överens om utskottets yttrande i denna del. Det har talats om vårt stöd till peshmergan och utbildningsinsatsen i norra i kampen mot Daish. Det är viktigt. Det är också viktigt att vi inte bara stöder utbildningsinsatser utan att vår närvaro också bidrar till övervaka och bevaka om det sker övergrepp. Vi har sett övergrepp av peshmergan också. Assyrier har fördrivits från sina byar, och byarna har raserats. Sådana rädslor bidrar till att människor flyr och uppfattar stora hot. Det är därför viktigt att vi från svensk sida säkerställer att vår närvaro där inte bara stöder kampen mot Daish utan också stöder kampen mot övergrepp mot mänskliga rättigheter oavsett vem övergreppen begås mot. 31 (S) replik: Låt oss alla arbeta för att västsahariernas kamp för självbestämmande ger resultat. Det är det svar jag kan ge . Därmed kan jag också meddela att vi ansluter oss till den tidigare regeringens uppfattning i frågan. När det gäller peshmergan delar jag uppfattning. Vi måste se till att inga övergrepp begås och att ingen ska begå övergrepp. Här hoppas jag att vi också kan jobba tillsammans. 32 (L) replik: sa att ord spelar roll. Det är därför vi liberaler vill att man ska kalla den pågående etniska rensningen av kristna och andra minoriteter i och för just ett folkmord. Jag vill också betona i denna diskussion att vi definitivt inte är politiskt ensamma om detta, inte i denna kammare och inte globalt. och den amerikanska kongressen har röstat för att kalla Daishs övergrepp på kristna för folkmord. Även det irländska parlamentet, det litauiska parlamentet, , påven och FN:s kontor för mänskliga rättigheter har gjort denna bedömning. Det är alltså ingen apart åsikt utan en bred åsikt både bland demokratiska parlament och människorättsorganisationer och människorättsaktivister. Vi kommer inte att kunna mötas i denna fråga , men jag vill verkligen förtydliga denna ståndpunkt. sa att ord spelar roll men att det man gör är det viktigaste. är inte ett av de demokratiska länder som är allra starkast och tydligast i kampen mot Daishs pågående folkmord när det gäller militära insatser på plats. Vårt grannland gör betydligt mer, och , , , och andra har ett mycket mer utvecklat engagemang vid fronten på fältet. Om du inte vill kalla detta för ett folkmord, , vad är du beredd att göra för att militärt skala upp och stötta dem som finns på plats och står i frontlinjen, kurder och andra, för att stoppa den helvetiska terrorism som islamisterna står för? 33 (S) replik: Jag tackar för hennes engagemang i regionen som är omvittnat, välkänt och uppskattat av många. Låt mig börja i folkmordskonventionen. Den har kritiserats för att vara snäv och inte fullt användbar i dagens krig och konflikter. Kärnan är att man definierar folkmord som handlingar begångna med avsikt att helt eller delvis förinta en etnisk, rasmässig, nationell eller religiös grupp som sådan. Detta är alldeles för snävt. Det oerhörda brott vi ser behöver inte nödvändigtvis vara folkmord i begreppets folkrättsliga mening. Därför är det inte att besluta detta, utan det är upp till ICC. Därför jobbar vi för att hänskjuta denna fråga till ICC. Vad vi använder för begrepp och hur vi definierat det juridiskt minskar självklart inte lidandet. Det påverkar inte heller vårt ansvar för att agera. Detta är viktigt för mig. Vi måste göra allt vi kan för att bidra humanitärt och politiskt. Vi måste alltid se till att agera. Vilken beteckning vi ger ohyggligheterna ska inte ha någon praktisk betydelse. Därför är jag stolt över stora humanitära bistånd till regionen. Jag hoppas att ställer sig bakom det. 34 (L) replik: Jag byter ämne och går över till och . Vi är alla i denna kammare är för fred i denna klassiska konflikt i . För mig som liberal är det viktigt att slå fast att jag vill ha tvåstatslösning med en palestinsk demokratisk stat sida vid sida med det demokratiska , men inte på ruinen av staten . Därför är det otroligt viktigt att ha ett starkt säkerhetsperspektiv så att båda stater kan leva i fred sida vid sida. Som det har betonats i debatten är det viktigt att vi ska ha en konstruktiv dialog, att vi ska ha påtryckningar och att vi ska jobba med olika former av samarbeten för att se till att båda parter sätter sig vid förhandlingsbordet igen. Hur konstruktivt var det då att den rödgröna regeringen röstade för och stödde den Unesco-resolution som både ifrågasatte kristendomens historiska koppling till och suddade ut judendomens existens på denna mest heliga plats för många judar världen över? Detta ärende bereddes av utbildningsminister för att det låg på , men regeringen stod såklart bakom beslutet. Var det konstruktivt att ägna sig åt historierevisionism av grov art? Var det konstruktivt att se till att fredsprocessen fick sig ännu ett rejält hack? chef sa ju till och med att hon tog starkt avstånd från detta beslut och var mycket kritisk. Var detta konstruktivt för fredsprocessen mellan israeler och palestinier? 35 (S) replik: Jag tackar för frågan om och . Jag har inte tagit del av beslutet i , men låt mig vara glasklar på en punkt: är hem för såväl kristna och judar som muslimer. Det får det inte råda någon tvekan om. I och med erkännandet av vilar ett stort ansvar på . Det är ett ansvar som vi också tar för att den palestinska myndigheten ska bekämpa korruptionen inom sitt område, respektera medborgerliga och politiska rättigheter och öka kvinnors inflytande. Självklart innebär det också ett avståndstagande från våld. Det är så vi uppnår en fredlig samexistens mellan två stater sida vid sida. 36 (M) replik: Jag tackar , som tappert får försvara regeringens politik. Det är inte alltid en så tacksam uppgift. Jag har två frågor till Socialdemokraternas . Den ena handlar om Syrienkrisstrategin; den andra handlar om erkännandet av . Som jag sa i mitt anförande välkomnar vi moderater att regeringen har antagit en ambitiös strategi för att hantera Syrienkrisen. Det är bra med en tydlig koppling mellan det humanitära biståndet och utvecklingsbiståndet, just i bryggan däremellan, för att bygga ett mer motståndskraftigt samhälle. Vi är dock kritiska till att det är väldigt lite vägledning för vad som faktiskt kan och ska göras. Hur ska man genomföra denna strategi i praktiken utan att behöva samarbeta med Asadregimen? Jag skulle vilja ha ett svar från Socialdemokraterna på hur denna mycket ambitiösa strategi ska kunna genomföras i praktiken. Mina andra fråga handlar om . Det är ingen hemlighet att vi moderater tycker att erkännandet av var olyckligt. Det gjordes på felaktiga grunder, det gjordes förhastat och det ställdes inga motkrav. Hur ser Socialdemokraterna på detta? Ni har erkänt Staten . ser vi ett det är mycket ansvar som den palestinska myndigheten borde ta som man inte tar. var vi tillsammans i både och , och det är mycket som saknas. Det handlar om att bättre uppfylla demokratiska principer. Det handlar om att bekämpa korruptionen, precis som sa. Det handlar om brist på respekt för mänskliga rättigheter. Det handlar om att koppla det till några krav. Hur ska det gå till? 37 (S) replik: Tack för frågorna, ! När det gäller Syrienstrategin: är ett oerhört komplext område just . Det gäller inte bara i utan även över gränsen mot . finansierar vi de största delarna via FN och lindrar det akuta humanitära lidandet. handlar det om att arbeta upp organisationer som ser till att även minoriteter i området får ta del av biståndet. Jag antar att vi får finna en väg framåt där rent praktiskt för hur vi löser den frågan. till och erkännandet av . Det finns en del som hävdar att erkännandet av var alldeles för . Jag är snarare rädd att det var alldeles . När regeringen väl erkände ansåg regeringen att de folkrättsliga kriterierna för att erkänna var uppfyllda. Det finns ett territorium, om än med icke fastställda gränser – vi vill se gränser. Det finns en befolkning, och det finns en regering med möjlighet att utöva yttre och inre kontroll. Därutöver har världssamfundet bedömt att är statsdugligt, det vill säga att man har förpliktelser som åligger en stat. Det som åligger i samband med erkännandet är att se till att utvecklas till en demokratisk stat som respekterar alla människors lika värde och rätt. Det hoppas jag att vi kan arbeta med framåt tillsammans. 38 (M) replik: Syrienstrategin och hur den ska genomföras kommer jag att fråga om igen. Jag hoppas att det blir tydligare. Det är därför att jag verkligen vill se att detta kan bli verklighet. Ambitionen är jag helt övertygad om att vi delar. Men då måste strategin för hur det ska kunna genomföras i praktiken bli ännu tydligare. Det är ju så oerhört viktigt att bygga upp en motståndskraft och att – så gott det går i det läge som är – få till en positiv utveckling. Tillbaka till Palestinafrågan: Vi var där tillsammans, och vi pratade med företrädare för olika delar av det palestinska samhället och den palestinska myndigheten. Vi välkomnades med öppna armar och fick mycket beröm för det har gjort, både erkännandet och det bistånd som vi står för. Men det som oroar mig är vad vi sedan inte har gjort. Det är ett stort ansvar att ha erkänt en stat. Hur kan vi då ställa krav så att vi sätter fart på den palestinska myndigheten? Det är svårt. Men vi kan inte – bara därför att det är svårt – se mellan fingrarna med de brister som är kvar. Här måste bli mycket tydligare. Vi kan bland annat ställa krav kopplade till det omfattande bistånd som ger. Jag skulle vilja höra syn på detta. Ska vi nu vara nöjda och sätta oss ned, eller vore det inte bra att kunna använda alla de insatser som vi gör och ställa krav på den palestinska myndigheten? 39 (S) replik: Vi socialdemokrater är reformister, så vi blir aldrig nöjda utan vill ständigt arbeta för att nå jämlikhet och rättvisa. Med vårt erkännande av Staten gynnar vi de moderata krafterna i . Det är oerhört viktigt att vi kan ha en konstruktiv dialog med dem. Det är också en dialog som vi ständigt för med våra palestinska vänner, i syfte att förbättra och förstärka deras demokrati, i syfte att se till att även de respekterar och förhindrar dåd mot staten . Vi tror också att erkännandet att kommer att gynna freden, eftersom vi tycker det är viktigt att det är två likvärdiga parter. Tack vare vårt erkännande är parterna något mer likvärdiga, men är fortfarande den starkare parten. Det vilar därför ett större ansvar på att ta upp en fredsdialog. Jag hoppas att vi är eniga om det. 40 (MP): Den arabiska våren bar en hel generations förhoppningar om att upplysningens idéer om mänskliga rättigheter, maktdelning och folkstyre nu äntligen hade nått länderna i och . Nästan som om det handlade om berättelser ur steg frihetskämpar rakt ut ur fängelsehålor och in i maktens byggnader. En hisnande känsla av att detta nästan var för bra för att vara sant grep omkring sig när korrupta despoter som och föll. Olyckskorparna fick emellertid tyvärr rätt, och den arabiska våren gick snart över , med som ett hoppingivande undantag. Och helt ska vi naturligtvis inte bortse från detta undantag, där allting började. må vara ett litet land, men som mest utvecklade nation har skeendet där en betydande signalverkan. Ett livaktigt civilsamhälle och ett moderat islamistiskt parti som respekterar den nyupprättade parlamentariska demokratin hör till det som har fått den arabiska våren att fortsätta spira just i . Men i övrigt är utvecklingen i regionen dyster, och demokratins späda planta har vissnat i land efter land och lämnat plats för en nyauktoritär utveckling. I några fall har länder störtat ut i kaos och våldsam upplösning, med ohyggligt lidande för civilbefolkningen som följd. Men vi får aldrig ge upp och förfalla till unkna attityder om att den här delen av världen inte skulle vara mogen för demokrati – en närmast total historielöshet där man glömmer bort att en stor del av det intellektuella arvet från antiken förmedlades till under tidig medeltid av den avancerade arabiska kulturvärlden, en förmedling som var avgörande för att utlösa renässans och upplysning i . Och för att nu inte förfalla till historielöshet, låt oss också erinra oss att stolta deklaration om de mänskliga rättigheterna inte förvandlade de europeiska samhällena till demokratier, utan det krävdes en mer än hundraårig kamp för att folkstyret till slut skulle segra. Vad skulle då krävas för att länderna i och åter ska börja röra sig mot demokrati? En avgörande förutsättning är givetvis fred. Så länge blöder och mer än halva landets befolkning är på flykt undan ett inbördeskrig som har krävt mer än en kvarts miljon offer råder närmast undantagstillstånd i hela regionen, med diverse svåra följdeffekter i grannländer. Det är värdefullt att regering och riksdag enhälligt sluter upp bakom den svensk-italienske FN-medlaren och hans kompetenta krets av medarbetare, däribland veterandiplomaten och hennes viktiga arbete med att engagera kvinnor i fredsprocessen. Fred i och stabilisering av förutsätter att Islamiska staten – eller rättare sagt terrorsekten – lider samma sorts totala nederlag som gjorde 1945; med den absoluta ondskan går det inte att föra samtal och meningsfulla förhandlingar. Daish dödar besinningslöst assyrier, kaldéer, melkiter och andra kristna minoriteter, liksom yazidier och – inte att förglömma – muslimer som av olika skäl stämplas som kättare. Härmed är det inte sagt att militära insatser är det enda som står till buds i kampen mot Daish, utan sådant som att strypa oljehandeln mellan Daishkontrollerat område och angränsande regioner, liksom tillströmningen av jihadister från , är av utomordentlig vikt. Men en långsiktigt hållbar fred i är inte heller möjlig under nuvarande ledarskap. Utskottet står här bakom EU:s position, uttryckt i rådsslutsatser . Det är viktigt att komma ihåg att den blodbesudlade Asadregimen, med alla sina säkerhetstjänster och paramilitära våldsmän, har dödat i storleksordningen tio gånger fler obeväpnade kvinnor, män och också många barn än vad Daish har hunnit med. I de av kurder dominerade norra delarna av , Rojava, pågår ett intressant samhällsbygge präglat av jämställdhet och decentraliserad maktutövning i så kallade kantoner, där även etniska minoriteter finns företrädda i de styrande organen. Omständigheterna är emellertid extremt svåra, och Rojava hotas såväl av Daish som av Erdoğans , och det är att och EU visar handlingskraftig solidaritet med människorna i Rojava. Givetvis bör denna solidaritet inte vara villkorslös, utan begår de nya regionala makthavarna i denna del av människorättsbrott bör detta givetvis kritiseras lika skarpt som på andra håll. I konsolideras nu något som rätteligen bör benämnas en militärdiktatur. Fältmarskalk al-Sisi störtade den folkvalde presidenten och har sedan, efter att ha fått av rösterna, låtit sig väljas till president, fängslat och utomrättsligt avrättat ett stort antal motståndare. Endast i sitter fler journalister bakom lås och bom. Vill västvärlden ha kvar något som helst förtroende hos den egyptiska ungdomen, som förr eller senare naturligtvis kommer att starta en ny vår, är det hög tid att vi parlamentariker i väst börjar tala klarspråk om utvecklingen i . Uppbyggnad av demokratiska institutioner ingår som ett centralt mål i FN:s nya 2030-agenda om hållbar utveckling, och detta mål gäller faktiskt alla världens länder. Det är dags att slutgiltigt överge destruktiva idé om att din fiendes fiende är min vän, som möjliggjorde att blodbesudlade diktatorer alltför ofta behandlades med en respekt som de definitivt inte förtjänade. I en exposé över härskare som inte förtjänar respekt är det svårt att undvika sultanen i . I en alltmer vettlös maktutövning låter Erdoğan fängsla journalister, författare, fackföreningsaktiva och studentledare. Och fredsprocessen med kurderna har förbytts i krig, där den turkiska armén belägrar städer och fortlöpande begår övergrepp mot civila i landets sydöstra delar. Omvärlden kan inte längre falla undan för denne alltmer auktoritäre ledare. Också i och går utvecklingen åt helt fel håll. Knivöverfall på civila i , den så kallade knivintifadan, måste kraftfullt fördömas. Det effektivaste sättet att få stopp på den sortens besinningslöst våld är att återstarta en fredsprocess värd namnet. Och som alltid har den starkare parten, alltså , huvudansvaret. Ett stopp för ytterligare expansion av illegala bosättningar på vore en god början. är på väg ut ur sin internationella isolering, vilket förhoppningsvis på lite sikt ökar förutsättningarna för en demokratisering av landet. Men för att så ska ske är det av yttersta vikt att västdemokratierna inte i glädjen över utökad handel glömmer bort att tala om mänskliga rättigheter vid möten med regimföreträdare. Det är också avgörande att kontaktytor mot civilsamhället i byggs ut. Tillåt mig avslutningsvis ge en mer allmän reflektion över militär våldsanvändning och dess påverkan på samhällsutvecklingen. Bush och Blair invaderade 2003 utan FN-mandat och under falska förevändningar om att oskadliggöra massförstörelsevapen. Detta framstår som en draksådd, vars bittra frukter vi nu skördar. I spillrorna av den irakiska staten växte terrororganisationerna och Daish fram. Och när Gaddafi i bombades bort ledde detta inte till demokrati utan till kaos och hopplöshet som även där blev till gynnsam grogrund för extremister och terrorister. Självfallet bör vi fortsätta att bekämpa diktatorer, men är det inte dags att börja dra slutsatser av att befrielse så sällan leder till frihet utan ofta i stället leder in i kaos och nytt förtryck? I stället för att åstadkomma regime change, växling av styre, med militära medel kanske det nu vore dags att pröva vad fredliga metoder kan åstadkomma. Fredsforskningen lyfter fram framgångsrika exempel på hur man med icke-militära metoder kan förebygga och stävja konflikter och hur man därefter kan börja bygga upp samhällsinstitutioner som är inkluderande. Vi behöver ge freden nya verktyg. 41 (SD): Jag måste börja med att meddela att jag tyvärr är förhindrad att ta några repliker eftersom jag måste byta av herr talmannen. Jag hoppas att ledamöterna har överseende med detta. Eventuella frågor besvarar jag gärna vid ett annat tillfälle. ger omfattande stöd till den palestinska myndigheten. I samband med att mycket beklagligt erkände staten lanserades en ny femårig resultatstrategi för det bilaterala utvecklingsbiståndet. Med strategin ökade man det svenska stödet med , vilket därmed uppgår till totalt . Tillsammans med det humanitära stödet bidrar nu med sammanlagt till . Även via EU, som är den största biståndsgivaren till den palestinska myndigheten, bidrar med skattemedel. EU:s skattebetalare har skänkt motsvarande till palestinierna. Utskottet konstaterar i sitt betänkande att kontrollmekanismer finns på plats och att biståndsinsatserna kontinuerligt följs upp. Detta kan dock ifrågasättas. Enligt den tidigare ordföranden i , , är korruptionen inom den palestinska myndigheten enorm. Trots löften från president om att bekämpa korruptionen har nästan ingenting hänt. Enligt försvinner uppemot hälften av den samlade palestinska statsbudgeten. Europeiska revisionsrätten publicerade en rapport om biståndet till den palestinska myndigheten. I rapporten bekräftas omfattande brister vad gäller förvaltningen av biståndsmedlen. Revisionsrätten krävde därför, som ett direkt villkor för fortsatta utbetalningar, en fungerande administration och minskad byråkrati på den palestinska sidan. Palestinska myndigheten beskrivs i rapporten som det enda organ i världen som tar emot EU-stöd utan krav på motprestation. Jag har motionerat om att omgående ska upphöra med allt bistånd till den palestinska myndigheten, eftersom man inte kräver fullständig transparens om vart pengarna går och eftersom den palestinska myndigheten låter högt uppsatta PLO- och Fatah-personer stoppa pengar i egna fickor, finansiera terrorverksamhet och belöna fängslade terrorister i . I sitt betänkande påminner utskottet om att den så kallade kvartetten, det vill säga FN, EU, och , efter det palestinska parlamentsvalet slog fast att den palestinska regeringen måste erkänna staten rätt att existera, ställa sig bakom alla avtal mellan och PLO samt avsäga sig våld som medel för att uppnå politiska mål. När slöts mellan och ställdes krav på att PLO skulle ändra de artiklar i den palestinska nationella stadgan som förnekade rätt att existera. togs till exempel artikel 9 och artikel 15 bort års palestinska nationella stadga. Trots detta ligger samma nationella stadgar kvar på en rad olika officiella myndighetssidor och Facebooksidor för den palestinska myndigheten. Man kan alltså med fog anta att överenskommelsen aldrig egentligen har varit aktuell för den palestinska sidan att följa. Det övergripande målet från palestiniernas sida om att förinta staten och att ingen judisk stat ska få existera kvarstår inom den palestinska myndigheten. Detta styrks också av väldigt många andra händelser, uttalanden och ageranden. Att Hamas inte ställer sig bakom de avtal som slöts mellan och är väldigt uppenbart för var och en. Men inte heller står till fullo bakom avtalen. Det framgår tydligt när man talar om som en judisk stat, vilket varit avsikten sedan Unscops förslag 1947 om bildandet av en arabisk och en judisk stat ur det kvarvarande brittiska Palestinamandatet.