prot · H30979 · 2016-03-11 00:00:00 — Detta finns det också en mycket tydlig och noggrann ordning för. Och det finns en stor kompetens hos vår museipersonal och våra museiledningar om vilka dokument som måste finnas där som en grund. Man måste ta reda på vilka ägare som har funnits så långt bak i historien som möjligt för att säkerställa att ingenting köps in där det inte står rätt till. Medvetenheten om detta är alltså stor. Dessutom är mycket digitaliserat, vilket vi ska vara stolta över. Om man jämför med många andra museiverksamheter i och i världen är ett av de länder där det är lättast för andra att gå in och titta vad som faktiskt finns i våra samlingar. Därmed kan man kanske hitta någonting som gör att man kan gå vidare och hitta föremåls rätta ursprung. Just nu har vi ingen indikation på att det skulle finnas föremål av detta slag i våra statliga samlingar. Men skulle det visa sig att våra regelverk inte är tillräckliga kommer jag självklart att arbeta för att vi ska vidta ytterligare åtgärder. Det är just därför som denna samverkan mellan alla myndigheter och polisens insatser är så viktiga. Där möts experterna för att diskutera vad de kan ha missat och vad de ska gå vidare med. Då kommer jag att få ett underlag som jag kan gå vidare med och ta det ansvar som jag som kultur- och demokratiminister ska ta. 41 (M): Jag är jätteglad över att kulturministern nu kunde visa vad hon egentligen menar. Den här regeringen är inte proaktiv, den är reaktiv. Som herr ålderspresident hörde ska vi, om det finns anledning, göra detta. Det finns också en etablerad ordning. Och om det kommer en förfrågan ska vi göra detta. Men det är inte detta som Terezin- och Washingtondeklarationerna handlar om. De handlar om att man ska vara proaktiv, att man ska gå igenom sina samlingar och se till att man har klargjort att det inte finns någon skammens kvarlåtenskap i de statliga samlingarna. Fallet med Noldemålningen på visade att det inte är en bra ordning i den svenska statliga museivärlden. Om vi nu har digitaliserade samlingar, som kulturministern står och säger, är det så enkelt att ta reda på detta. Men vad är då svårigheten för regeringen och kulturministern när det gäller att tillsätta en oberoende kommission som går igenom alla samlingar, så att vi för en gångs skull kan säga: Nej, i finns det inte någon stulen kvarlåtenskap från som har tillhört människor som har blivit rånade och mördade och som har fått betala med sin egendom. I förekommer inte det. Det var detta som min fråga handlade om. Jag är ledsen att de flesta svar kvarstår. Men kulturministern har en chans till i denna debatt att svara på det. 42 Kultur- och demokratiminister (MP): Det är anmärkningsvärt. Hon frågar varför jag inte är proaktiv. Kan man vara mer proaktiv än att samla sina myndigheter? Kan man vara mer proaktiv som minister än att ta initiativ till att nordiska ministrar ska gå igenom detta? Kan man vara mer proaktiv än att ha möte med ? Då undrar jag hur ledsen var under den förra kulturministerns period. Vi har gått igenom detta, och vi har så mycket kontroll som vi kan ha . Men jag är ödmjuk, och det är därför som jag inte kan säga att jag vet säkert. Vi har hundratusentals föremål. Hur ska jag kunna säga att det absolut inte finns någonting där? Men genom att myndigheterna är så medvetna och genom att de har sådana kunskaper har vi just inga indikationer på att det ska finnas sådana föremål. När man har anledning att utreda någonting ska man göra det. Man ska inte göra det bara för sakens skull och vara ovarsam med skattebetalarnas pengar. Då är det bättre att polisen tillsätter hela enheter, att vi samverkar i och att vi gör allt vi kan. Jag vill återigen betona vikten av att vi har stora skyldigheter och ett ansvar att säkerställa att vi inte har stulna föremål på våra museer. Vi har ett stort ansvar att vara transparenta. Det är därför som vi har digitaliserat detta, alltså för att alla ska kunna se vad vi faktiskt har. Om det skulle visa sig att det finns några sådana föremål har vi på ett proaktivt sätt arbetat fram en ordning för hur vi då ska säkerställa att dessa föremål kommer till sin rättmätige ägare. Jag är stolt över det arbete som våra museer just nu lägger ned på dessa frågor, eftersom det är aktuellt med anledning av det fruktansvärda som pågår i och i . Jag hoppas att vi är många som förstår vikten av att stoppa förstörelsen av kulturarv runt om i världen och vikten av att stoppa den illegala handeln. Överläggningen var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2015/16:453 om finansiering av svensk film 43 Kultur- och demokratiminister (MP): har frågat mig hur jag avser att föra diskussion om hur vi kan hitta andra finansieringsformer för svensk film. hänvisar till det som har sagts vid en öppen utfrågning i kulturutskottet på temat förutsättningarna för svensk film. Just nu pågår en historisk omställning av filmpolitiken. Staten kommer från att ta ett helhetsansvar för filmpolitiken. Omställningen finansieras, i enlighet med beslut, genom en höjning av momsen på tillträde till biografföreställningar. Vid utfrågningen var jag tydlig med att två grundförutsättningar varit vägledande i omställningen. Den ena är att fler branschaktörer ska få inflytande över utformningen av filmpolitiken än med filmavtalet. Den andra är att omställningen inte ska leda till mindre pengar för svensk film. Som jag vidare var inne på vid utfrågningen innebär momshöjningen att staten kan finansiera produktion, distribution och visning av svensk film på motsvarande nivå som . De medel som kommer in via momshöjningen skapar en stabil grund som kan förstärkas ytterligare genom att fler aktörer bidrar med finansiering. Som exempel kan nämnas att har aviserat en satsning med på svensk film. Till detta kommer att nettoeffekten av momshöjningen för biograferna i de flesta fall kommer att bli begränsad, eftersom biografavgiften avskaffas. Det finns mot den bakgrunden inga skäl att ändra beslut om finansiering genom en momshöjning. Det finns däremot starka skäl att fortsätta diskussionerna på olika nivåer – mellan bransch och politik och inom politiken – om hur vi kan skapa bättre förutsättningar för svensk film, inklusive finansieringen, nu och . När staten har lämnat filmavtalet öppnas nya möjligheter till samverkan på olika nivåer. Regeringen har till exempel redan inlett samtal med regionerna om hur samverkan mellan den nationella och regionala filmpolitiken kan stärkas. Filmavtalsmodellen har länge kritiserats för att begränsa inflytande över filmpolitiken. Med den nya modellen för filmpolitiken skapas möjlighet för politiska diskussioner i på liknande sätt som för kulturområdet i övrigt. Inom ramen för dessa kommande diskussioner är jag självklart intresserad av att ta del av andra konkreta förslag som förs fram om hur svensk film kan finansieras . 44 (M): Det är intressanta tider vi lever i. I går trodde vi att vi äntligen skulle få en filmproposition på bord. Regeringen hade nämligen sammankallat till presskonferens. Propositionen är efterlängtad. Den är starkt försenad. Den skulle ha kommit , enligt kulturministerns uppgifter till kulturutskottet . Förväntningarna är jättestora. Men vi har fortfarande inte fått någon filmproposition på vårt bord. Men kulturministern har haft en presskonferens om denna icke-existerande proposition – kan ni tänka er? Den sägs ha två inriktningar. Den ena är att man ska skapa ökade resurser till filmbranschen. Den andra är att man ska få större inflytande. Jag har tyvärr inte kunnat läsa propositionen ännu eftersom den inte finns på bord. Men vad jag har hört har det väl knappast funnits ett tunnare budskap än det som presenterades på presskonferensen. Kulturministern säger i sitt svar att hon och regeringen ska ta helhetsansvar för filmpolitiken. Men det enda som åstadkommits är att de med ett dråpslag höjer momsen på biobiljetter, från . Kulturministern riskerar att sparka undan förutsättningarna för människor i glesbygd att få se biografföreställningar. Arbetet med digitalisering av landsortsbiografer som alliansregeringen inledde och som har blivit framgångsrikt omkullkastas helt eftersom biograferna måste stänga. Det tycker jag inte är att ta ett helhetsansvar. När kulturutskottet anordnade en offentlig utfrågning om den framtida filmpolitiken var det många som blev glada då kulturministern sa att hon kunde tänka sig en bredare finansiering av svensk film än höjning av biografmomsen. Men jag inser tyvärr, i och med kulturministerns svar , att så inte är fallet. Hon är inte beredd att diskutera bredare finansiering. Jag tror dock på att man kan förändra. Jag frågar alltså kulturministern: regeringen beredd att göra insatser för att underlätta för riskkapital att gå in i filmbranschen? Är kulturministern beredd att understödja stödformer för lån till filmproduktion? Är kulturministern beredd att diskutera produktionsrabatter för svenska och utländska filmbolag? Är kulturministern beredd att diskutera att distributörerna också bidrar i det här arbetet? Och är kulturministern beredd att göra någonting när det gäller piracy, som åderlåter filmbranschen på mångt mycket mer än skattepengarna bidrar med till filmproduktionen? Det skulle vara skönt att få några besked i de frågorna. 45 (M): Det som slog mig i debatten var att regeringen höjer momsen på biografbiljetter som de väljer att ha gratis besök på statliga museer. Det är en konstig prioritering. Om man tittar på kultur runt om i landet kan man se att de små biograferna ute på landsbygden är beroende av att momsen inte höjs. Risken är att biografer ute i landet kommer att få stänga. Vi har en stor landsbygd i . Det här har provats i . Och vad jag förstår blev utvecklingen där sådan att mindre biografer fick stänga när man höjde momsen. Min fråga till kulturministern är: Hur kommer det sig att ni väljer att prioritera på det här sättet, så att de statliga museerna, som främst finns i , ska ha gratis inträde? höjer ni biografmomsen för alla biografer i hela landet. Ni hänvisar till biografavgiften, men vad jag har förstått hjälper det inte de mindre biograferna eftersom de inte betalar biografavgiften. Det gör endast de större biograferna. 46 Kultur- och demokratiminister (MP): Det gläder mig att få anledning att svara på frågor från två ledamöter. Jag önskar att det var ännu fler. Det gläder mig också att tar upp fler delar av kulturpolitiken. Om det är någonting som jag är oerhört stolt och glad över som kultur- och demokratiminister i är det att vi är en regering som satsar, som investerar i vårt land. Vi satsar på kultur, och vi låter kulturen kosta pengar. Om man tar en titt på kulturbudget – både och tillhör – blir det tydligt att de åderlåter all kultur i vårt land och lämnar kulturen till att vara någonting som de rika, de som har pengar över, kan ta del av. Därför är jag väldigt glad och lite förvånad över att de två här utsätter sig för denna granskning. Är det någonting som som ett högerparti tillsammans med de andra har gjort tydligt är det att kultur inte får kosta pengar. Kultur är någonting som de som har pengar över kan ägna sig åt som ett söndagsnöje. Jag som företräder en rödgrön regering vet att kultur är någonting som alla människor behöver, alla barn och unga. Det är därför som vi satsar på kulturskola. Vi satsar för att kulturskola ska bli tillgänglig för fler. Det ska inte vara beroende av om man har föräldrar som har råd eller inte. Det ska finnas många instrument att ta del av. Det ska finnas lärare och kulturskolor över hela landet. Det är där som vi också satsar på filmen. Film är nämligen ett politikområde som har behandlats under all kritik . Det är nästan imponerande att och , som har varit politiker så länge, inte har hört filmbranschens rop efter hjälp, inte har förstått hur många som kämpar och sliter för att klara av att producera en film, inte har förstått att man inte enbart kan ha fokus på dem som tjänar pengar på svensk film, vilket är några få. Det är de aktörer som har suttit runt filmavtalsbordet medan andra aktörer har hoppat av en efter en. Det som var min utgångspunkt, det som har lett till det här arbetet och den proposition som vi kommer att lämna , är just att fler ska ha inflytande över svensk film, de som faktiskt gör film, de som producerar, de som skriver manus, de som sminkar. I stället har det fram till nu varit så att de som har bestämt över svensk film har varit de som har gått några hundra miljoner i vinst medan andra har fått jobba extra inom för att kunna producera sin film. gör vi äntligen detta. Ni hade makten och kulturministerposten . Och vad gjorde ni då? Inte så mycket, fast ni hade chansen. när vi äntligen gör någonting, ja, då gnälls det. Då kommer man och säger: Men oj varför förändrar ni detta och vad kommer att hända nu? Vet du, , vi satsar också på kultur i hela landet. Vi satsar på biograferna. Jag ser fram emot kommande interpellationer när ni ser resultatet. Då får vi se hur mycket mer kultur som den här regeringen satsar på, som vi vill investera i. Vi vill investera i att människor får del av kultur oavsett om de har pengar över i plånboken eller inte. 47 (M): Jag var lite orolig här att någonting skulle explodera… (Kultur- och demokratiminister (MP): Och jag har inte ens börjat…) Jag undrar vem som har ordet. Vi har en viss ordning här i kammaren, herr ålderspresident. Jag tackar för de klargörande upplysningarna. Jag vill dels kommentera, dels också be kulturministern att svara på några frågor. Jag ställde frågan om helhetsansvaret, om vilka ytterligare finansieringsmöjligheter för svensk film som kulturministern ser. Men jag fick inget svar. Jag hörde väldigt många ord från kulturministern, men jag hörde inte några andra förslag till finansiering av svensk film än höjd biomoms från . Det är ett dråpslag för biografer. Ja, vi har alla hört filmbranschens nödrop. Det är därför som jag frågar kulturministern vad mer som kan göras. Personligen har jag varit på och träffat ministern och hennes medarbetare, men det har ju inte funnits någon vilja att diskutera. Kulturministern kan tänka sig att diskutera det, det och det, men inget annat än det som har kommit upp. Jag tycker att det är lite trist när de avslutande orden i kulturministerns svar klingade så falskt, att hon är självklart intresserad. Men det är ju inte så. Jag tror på att det går att förändra, och jag tror på att kulturministern vill väl. Jag frågar återigen: Hur kan vi skapa en ännu mer stabil grund än de förslag som regeringen har presenterat? Vi har ännu inte sett någon filmproposition. Vi är många som väntar. De reaktionerna som har varit är ju inte särskilt glädjande för vare sig kulturministern eller regeringen. Man undrar: Vad är detta? Förutom biografmomsens höjning är det en påbyggnad på det redan tjocka . När kommer det förslag om att man ska se över roll, nu när filmavtalet inte längre ska finnas? Kulturministern vet så väl att skapades för att administrera filmavtalet. när det inte finns något filmavtal, hur ska då se ut? Det enda förslag – men det vet vi inte ännu eftersom det inte finns någon proposition att ta ställning till – som kulturministern har framfört är ju att man ska bygga på ännu en nivå på . Är det att bredda inflytandet? Är det inte att återskapa och göra ett mycket mer starkare, rigidare, byråkratiskt svenskt filminstitut? Är det detta som svensk film behöver, ett ännu rigidare filminstitut än det som vi redan har? Jag vill verkligen ge kulturministern en möjlighet att lämna besked innan propositionen kommer. Vilka fler finansieringsformer är kulturministern och regeringen beredda – det är ju inte bara kulturministern, utan det gäller hela regeringen – att ge till svensk film för att man ska få en livaktig bransch? 48 (M): Jag upplever det som att kulturministern tycker att det här är en känslig fråga med tanke på hennes reaktion på det som jag sa. Det jag menade var att jag utgår från fakta. I har biografer lagts ned. Fakta är också att det har blivit gratis besök på statliga museer i . Biograferna runt om i landet får inte ta del av biografavgiften. De får inte ens betalt för ökade kostnader. Dessutom ska kulturministern ha sagt att det inte finns någon korrelation mellan biljettpriser och minskat antal biobesökare. Där tror jag att kulturministern har fel. Vi ser nu en utveckling där man berikar kulturen i genom gratis entré till de statliga museerna. Då menar kulturministern att hon kämpar för de fattiga. De som kommer att gå gratis på de statliga museerna är i stort sett turister och Östermalmsbor som tar del av kulturen eftersom de är invigda i kulturen. Man kan inte säga att man får mer kultur bara för att det är gratis. Det handlar om utbildning och ingång till den kulturella världen. Annars spelar det inte någon roll om det kostar eller att besöka ett museum. Ni frälser redan de frälsta, och ofta är det höginkomsttagare som går på museum, men ni vill premiera de fattiga att gå dit. Så funkar det inte. Det finns många fler andra faktorer som spelar in om man väljer att besöka ett museum eller inte. Den här politiken innebär att man satsar på , men man struntar i landsbygden. Landsbygden kommer att uppleva en kulturdöd med tanke på momshöjningen, och det här är bara en del av det hela. 49 Kultur- och demokratiminister (MP): började fri-entré-reformen att gälla. Jag har förstås noggrant följt utvecklingen. Det här är inte första gången som det har genomförts en fri-entré-reform i . Man hade det . Vet du, vad vi redan kan se är att det också är ovana museibesökare som går på museerna. Det är med andra ord inte enbart Östermalmstanter – eller söderförortstanter – som jag som tar del av utbudet. Det beror på att museiledningarna och museipersonalen är så otroligt medvetna om och tar sitt ansvar på så stort allvar för att tillgängliggöra våra gemensamma skatter för fler. Men det handlar om flera verktyg, inte enbart om att det är gratis, självklart inte. Att vara tilltalande, att tillgängliggöra, att sänka trösklarna – det handlar om så mycket mer. Vad är det som gör att man känner sig ”bekväm” att gå in på ett museum eller inte? Vilka olika språk talar man? Vilka utställningar har man? Hur jobbar man med utställningarna? Det här är en utveckling som pågår över hela . I det exempel som tog upp från använde man förmodligen för få verktyg. Man måste använda många fler. Denna utmaning antar den här regeringen och den här kultur- och demokratiministern. Jag gör det inte enkelt för mig. Jag förstår hur komplext det är att tillgängliggöra kultur, hur komplext det är att verkligen se till att varje unge, oavsett vad föräldrarna tjänar och var man bor i landet, ska få tillgång till kultur och kunna växa som människa. För det krävs det en politik som inte bara har fokus på kapitalet, som inte bara har fokus på en majoritetsbefolkning som klarar sig ändå. Då gäller det att driva en politik som tror på att varenda människa har någonting som kan bli till någonting, oavsett om man är en svartskalleunge som växer upp mitt i skogen i med föräldrar som är hippier eller vad de nu kan vara, som det var för mig. Det kan handla om att tro på att det ska komma en bokbuss till ens egen by också, och för mig var det något som förändrade hela mitt liv. En sådan politik krävs, och en sådan politik kostar pengar. En sådan politik kräver en insikt om att man måste investera i vårt land, . Då går det inte att ha en politik som bara går ut på skattesänkningar till varje pris, utan man måste förstå att det kostar pengar att bygga ett land, att bygga gemenskaper, att bygga ihop de klyftor som är ett faktum och som gör att det växer upp hundratals, tusentals ungar som tror att de inget kan. Då behövs mer kultur för fler. Då behövs en filmpolitik. Då behövs också en politik som vågar stå fast vid det man har sagt. , , ska jag säga exakt vad jag sa på utfrågningen. Du talar om saker som jag inte har sagt. Jag har aldrig ifrågasatt momshöjningen. Jag har från början varit helt tydlig med att momshöjningen är ett sätt för oss att finansiera den nya reformpolitiken. Jag kommer aldrig att gå ifrån det. Framför allt kommer inte , finansminister, att göra det. Detta är en del av den politik vi lägger fram. Det är en höjning från . Jag vill också betona det jag sa i går på presskonferensen. Vi har tittat på om det finns någon korrelation i . Lyssna , så här är det – hör och häpna: Biljettpriserna har höjts stadigt och sakta men säkert . Fast vi inte har ändrat på momsen har de höjts ändå. Jo, därför att de som har biografer inte bedriver någon välgörenhet. Det är en kommersiell affärsdrivande verksamhet. De har höjt priserna, men folk har gått på bio ändå. Det finns ingen anledning att vara orolig för att det skulle bli en katastrof när det gäller biobesökarantalet just för att de nu eventuellt behöver höja priset med . Den starkaste drivande faktorn bakom om folk går på bio eller inte är om det visas bra film. Och det den här regeringen och jag som kultur- och demokratiminister nu gör är att lägga en platta för att det ska kunna produceras ännu bättre och mer bra svensk film. 50 (M): är inte en lekstuga utan en plats för viktiga samtal mellan ledamöter, statsråd och andra människor. Om jag inte missminner mig karakteriserar sig vår statsminister som ledare för en samarbetsregering. Tyvärr har det inte blivit mer än prat av det. Ett gott exempel på det är och kulturministern. Hon säger sig vilja samverka med andra, men det är bara ord. Det är ingen verkstad över huvud taget. Det var intressant att höra kulturministerns utfall om skattepolitik. Jag tror inte att hon har läst på. sänkte vi skatterna betydligt för låg- och medelinkomsttagare. Men staten fick in betydligt mer skattemedel än vad man fick med högre skatter. Det är så det fungerar. Och en sak till, kulturministern! Om människor får mer pengar i plånboken och inte behöver lägga dem som skattepengar konsumerar de mer kultur. Därför är det ett vinn-vinnsystem. Det finns en risk vad gäller momsen. Momshöjningen lägger en stabil grund, säger kulturministern. Men om folk slutar gå på bio då? Då kommer det ju inte in några momspengar, och då är det inte en stabil grund. Tänk om, kulturministern! Vi behöver fler och bredare finansieringsformer för svensk film innan det är , herr ålderspresident. 51 Kultur- och demokratiminister (MP): Svensk film och antalet människor som går på bio i är absolut beroende av att det finns goda förutsättningar att producera film. Vi svenskar älskar svensk film. Vi tycker om att få filmupplevelser där vårt språk talas och där man reflekterar över vår verklighet och det som vi känner oss nära. Just därför behöver vi satsa på grundförutsättningarna för den svenska filmen: att man kan producera, att man får tid att skriva och att alla olika delar som finns i filmbranschen får inflytande över filmen. Filmpolitiken, som den kommer att vara fram till , har styrts av andra intressen än de som har den svenska filmens bästa förutsättningar för ögonen. Det är det vi bryter. Det har funnits ett litet antal aktörer runt bordet, och antalet har dessutom sakta men säkert blivit mindre, då avtalspartner har hoppat av för att de har förstått det som jag också känner: att det saknas finansiering och att det saknas inflytande från branschen. Den förändring vi nu gör är smärtsam, jag förstår det. Det svenska filmavtalet, som kommer att gälla fram till , tjänade och filmen väl till en början. Men har den gjort det motsatta. Det har varit korta avtal och få aktörer. blir det med stort ansvar, och vi kan samverka. Detta med samverkan vill jag betona. Jag vill gärna samverka, men självklart inte till vilket pris som helst. Jag samverkar inte genom att underlåta att ta det övergripande ansvar jag har som kultur- och demokratiminister, vilket handlar om att främja den fria konsten och säkerställa att konst och kultur når fler människor över hela landet, oavsett vad de tjänar och var de bor. Jag är väldigt glad för debatten om filmen.