prot · H40937 · 2016-11-30 00:00:00 — Vidare vill vi satsa mer på utbildning av landets upphandlare, höja kompetensen, för upphandling ska inte handla om lägsta pris. Det ska handla om kvalitet och om den hårda kärnan – lön, arbetstid och semester. Sådant som närodlad mat till skolan eller till äldreboendet för att stimulera den lokala landsbygden och det lokala näringslivet ska upphandlingen handla om. Det är linje. Där har regeringen dessvärre slagit dövörat till. Jag vill passa på att poängtera det uppenbara, även om det i någon mening ligger utanför ärendets ram, att det är den av EU påtvingade utstationeringslagen som från första början skapat problem med illojal konkurrens. Då menar jag följande: De EU-vänliga partierna i denna kammare äger låg trovärdighet i den här frågan. Å ena sidan förespråkar de en modell där utländsk arbetskraft kan utstationeras till utan hinder och kontroll och utan att vi vet vilka eller hur många de är, men å andra sidan kritiserar de konsekvenserna av en sådan modell. Det är vad som sker just . Därför äger de låg trovärdighet, och det tycker jag att de ska ta med sig. Nytt regelverk om upphandling Jag yrkar bifall till reservationer nr 2, 3 och 4. 8 (S) replik: började med att lite tjurigt säga: Nej, vi kan inte ställa oss bakom propositionen, för ingen har pratat med oss. Men man får faktiskt prata. Man får lägga fram sina förslag och diskutera i utskottet, men det räcker tydligen inte för . Han vill bli uppvaktad, som han tydligen har blivit av . Där har han i stället hittat sina argument. Det är mycket märkligt att fortsätta påstå att det inte ska ställas samma krav på lön, semester och arbetstid för inhemska och utstationerade arbetstagare när det står att vi ska ställa samma krav. Det är att försöka föra väljarna bakom ljuset, och det vill ni göra därför att ni nu har gått ifrån ert eget vallöfte. Ni sa att svenska kollektivavtal ska gälla i . Ni upprepade det hela valrörelsen. Ni har också upprepat det efter valet och . stod ni här i kammaren och sa: Vi ska stå upp för de svenska arbetarna. Svenska löner ska gälla i . Svenska kollektiv-avtal är viktigt för oss, och våra väljare tycker det. Vad är det som har hänt ? Ja, jag ser inget annat än att det har varit uppvaktningar från lobbyorganisationer. Ni går ifrån löftena till era egna väljare. Det är fullt möjligt att ställa samma krav på inhemska arbetstagare som utstationerade. Det vill jag göra klart för alla som lyssnar här , för jag tycker inte att verkar lyssna på det jag säger. I detta anförande instämde (S). 9 (SD) replik: Det är ju först när en proposition kommer som vi kan se vad den handlar om och ta ställning till den, vilket är ganska uppenbart. Det har vi gjort också. Jag kan säga att jag har ägnat en lite för stor del av min sommar åt att läsa propositionen. Det säger sig självt att man inte kan ta ställning till en proposition innan den har landat på bord. Det vore fullständigt bisarrt. Det står ungefär så här i propositionen: De särskilda arbetsrättsliga villkor man kan ställa kan röra sig om sådant som pension, försäkringar och annan ledighet än semester. Man ska som arbetsgivare uppfylla dessa villkor för att kunna delta i en upphandling. Vidare står det: En arbetsgivare anses också uppfylla villkoren om lagen om utstationering av arbetskraft är tillämplig. Så står det i propositionen, kanske inte till ordagrant men ganska exakt ordagrant återgivet. Det vill säga att de särskilda arbetsrättsliga villkoren anses vara uppfyllda om lagen om utstationering är tillämplig. Det innebär att ett utländskt företag med utstationerad arbetskraft uppfyller dessa villkor bara genom att utstationeringslagen är tillämplig. Så står det i propositionen. Det är vad man föreslår där. Det innebär att ett svenskt företag med svenska löntagare måste uppfylla villkoren skarpt, men ett utländskt företag med utstationerad arbetskraft anses ändå uppfylla villkoren. Aldrig i livet att jag kommer att gå med på någonting sådant! Ni kommer inte att få vårt stöd för detta. 10 (S) replik: Nytt regelverk om upphandling Det är ett tydligt besked till väljarna att ni sviker dem och inte tänker ställa upp på de av arbetstagarna i som har ett avtal . Ni vill inte att de ska ha ett skydd längre. Ni vill inte ställa upp för dem. Ni vill inte att svenska kollektivavtal och svenska löner ska gälla i . Jag tror inte att har läst propositionen, även om han säger att han gjort det. Han får gå tillbaka och får hemläxa: Läs på sidan 120 del 2! Där står det klart och tydligt vilka krav vi kan ställa. Vi tänker fortsätta att steg för steg rätta till skevheterna. Det är en oreda . Vi trodde att ni i SD stod upp för de svenska lönerna i , men ni har ändrat er och det beklagar jag. Ni vill inte ens ha huvudentreprenörskap längre. Ni vill inte slåss för att vi ska ha entreprenörer som ställer krav på sjysta villkor i hela ledet. Ni ställer inte upp för löntagarna över huvud taget. Och ni har inte svarat på frågan: Är det viktigare att ge böter till EU än att se till att vi får sjysta villkor och svenska avtal som gäller i ? 11 (SD) replik: yrkade jag bifall till reservation 2 om huvudentreprenörsansvar. När den behandlades i finansutskottet röstade Socialdemokraterna ned den. Men ni får en ny chans att rösta på reservation 2 om huvudentreprenörsansvar i eftermiddagens votering. Det är bara att trycka på rätt knapp, så får vi igenom den. Trycker ni på nej-knappen kommer jag att upplysa väljarna om att Socialdemokraterna har röstat nej, för jag tycker att det är synd. Det är självklart jättebra med kollektivavtal, i alla fall för dem som vill ha det. De som absolut inte vill ha det ska självklart slippa. Men det är upp till parterna, inte till myndigheterna. Lagen om offentlig upphandling kom till för att i första hand skydda skattebetalarna. Grunden är att vi inte ska ha en modell som i till exempel där man har otroligt mycket korruption och ger stora, viktiga kontrakt till sin kusin eller bästa kompis, utan här ska skattebetalarna kunna gå in och se vem som har vunnit upphandlingen och fått kontraktet. försöker Socialdemokraterna driva igenom sin politik bakvägen, genom just lagen om offentlig upphandling. Jag tycker att lagen om offentlig upphandling är en olämplig arena att experimentera med obsolet socialdemokratisk Amspolitik på. Det tänker jag inte medverka till. Det är självklart jättebra med kollektivavtal, men det är upp till parterna att bestämma, inte till myndigheterna. 12 (MP): Äntligen ligger en ny lagstiftning om offentlig upphandling på bord. Det har vi i väntat på och längtat efter . Frågor vi har drivit för att förbättra användningen av våra offentliga medel blir äntligen verklighet. Det är inte bara som har efterfrågat detta. Ett stort antal utredningar och rapporter har lyft fram hur viktigt det är att ställa miljökrav och sociala krav. Nytt regelverk om upphandling I utredning Goda affärer – en strategi för hållbar offentlig upphandling lyfts sociala hänsyn och miljöhänsyn fram som naturliga komponenter i upphandlingsförfarandet. Utredaren konstaterar att offentlig upphandling, rätt använd, kan ha en viktig dimension som ett verktyg för att förstärka den sociala sammanhållningen i samhället. Genom att ställa krav på miljöhänsyn och sociala hänsyn vid upphandling kan vi på ett effektivt sätt använda skattemedel för att skapa ett mer rättvist, jämställt och hållbart samhälle. Det är viktigt att vi använder alla tillgängliga verktyg för att nå den långsiktiga hållbarhet vi är överens om. Genom de nya direktiven betonas upphandling som ett verktyg för att främja gemensamma samhälleliga mål. Lika lite som att våra gemensamma tillgångar ska användas ineffektivt ska de användas till att motverka miljömål och andra nationella och internationella målsättningar och överenskommelser, såsom våra egna miljömål, och FN:s nya hållbarhetsmål Agenda 2030. Stat, kommuner och landsting köper varor och tjänster för . Detta utgör en mycket stor del av den svenska ekonomin. Om de pengarna inte används för att bygga ett modernt, motståndskraftigt och hållbart förslösas inte bara möjligheterna att använda skattemedel effektivt, utan vi försenar också den omställning som måste komma. i kammarens debatter om offentlig upphandling har det framförts att vi ska göra bara ekonomiskt effektiva upphandlingar – som om inte långsiktig hållbarhet skulle vara ekonomisk. blir det tydligt att också de externa kostnaderna ska räknas in, och då ser vi att en mer strategisk användning faktiskt sparar pengar , till exempel i form av mindre klimatpåverkan – sådant som ger extremväder. Tydligare möjligheter att stödja den lokala ekonomin har i många studier visat sig ha en positiv effekt. Att stödja den lokala ekonomin är bra för hela lokalsamhället och den offentliga sektorn. Viktigt är också att sociala företag som sysselsätter människor som i vanliga fall står långt från arbetsmarknaden ges bättre förutsättningar. Rätt använda upphandlingar är ett sätt att sänka de offentliga kostnaderna för arbetslöshet och vinna viktiga tjänster på det lokala planet. Det finns alltså många och starka skäl för att ha höga ambitioner när det gäller att ställa miljökrav och sociala krav och ha en helhetssyn vid offentliga upphandlingar. Förutom den nya lagstiftningen, som vi debatterar här , har vi också en ny upphandlingsmyndighet och en ny nationell upphandlingsstrategi på gång. Tillsammans kommer det att bli ett stort och kraftfullt steg i en mer hållbar riktning. Jag är väldigt glad . Jag är glad för att nästan alla i kammaren tycker att miljökrav i offentlig upphandling är viktigt. Jag är glad för att vi äntligen gör det enklare att använda våra gemensamma resurser på ett effektivt sätt för omställning och att vi kan styra mot bättre val och göra det tydligare vilka krav som kan och bör ställas. Nytt regelverk om upphandling EU-direktivet som ligger till grund för propositionen är i sig väldigt grönt. Det har naturligtvis underlättat i framtagandet av den nya lagstiftningen. Det är några delar som jag speciellt vill lyfta fram: Miljökrav blir enklare att ställa som en grundförutsättning. De är inte tekniska specifikationer, urvalskriterier eller tilldelningskriterier. De är förpliktelser som den leverantör som tilldelas kontraktet måste acceptera om det är uppsatt. Dessa villkor får även omfatta ekonomiska, innovationsrelaterade och sysselsättningsrelaterade hänsyn. Det finns också långtgående möjligheter att ställa särskilda villkor för underleverantörer, till exempel vad gäller förhållandena vid framställningen av råvaror som ingår i de varor som anskaffas. Det är också viktigt. I begreppet ”kostnad” ingår också möjligheten att beakta livscykelkostnader för det som upphandlas. Med livscykelkostnader avses hela produktens ekologiska fotavtryck, där både interna kostnader och kostnader för externa miljöeffekter tydliggörs. Rätt använt kommer detta att vara ett kraftfullt verktyg för omställning till mer miljövänliga produkter, transporter och arbetssätt. Det finns fortfarande ett behov av att ta fram vägledning på området och metoder och verktyg för att mäta hur dessa kostnader ska beräknas. Med de föreskrifter som finns kommer detta att kunna användas och gynna utvecklingen av dessa beräkningar även på andra områden, inte bara i offentlig upphandling. Jag vill också lyfta upp att den nya lagen förenklar för leverantörerna. Man kan lätt få en annan uppfattning av dagens debatt. Inte minst små och medelstora företag har tidigare haft svårt att lägga anbud för att upphandlingarna varit för stora och ställt för höga krav. är det tydligt att stora upphandlingar måste delas upp, och det ska motiveras om så inte sker. Vidare föreslås att omsättningskrav inte får överskrida det dubbla kontraktsvärdet. Den kanske största förenklingen är att företag ska kunna lämna en självförsäkran, vilket minskar kravet på omfattande dokumentation. Det handlar alltså om regelförändringar, som vi ofta talar om. Innovationspartnerskap är en annan viktig fråga. Det möjliggör att skapa förutsättningar för utveckling och inköp av en innovativ vara eller tjänst genom att snarare beskriva kvalifikationer än produkten i sig. Vi vet inte vad som kommer att växa fram ur digitaliseringen. Att ge större möjlighet att hålla örat mot marken och tidigt gynna en utveckling av till exempel bättre, mer resurssnål teknik är en viktig möjlighet när teknikutvecklingen går fort. Jag är dock inte bara glad. Även om det blir stora förbättringar i möjligheterna att ställa miljömässiga och sociala krav når vi inte riktigt ända fram. har länge jobbat för att det ska vara obligatoriskt att ställa miljökrav. Det är ännu inte verklighet utan något vi på olika sätt måste arbeta vidare med. Medvetenheten om vikten av omställning ökar, och med dessa förbättrade krav kommer vi att ta ett stort steg framåt. Men vi kommer inte hela vägen, så arbete på den punkten återstår. Det sociala skyddet framhålls särskilt i upphandlingsdirektiven från EU. Regleringen ger uttryck för att kollektivavtal och arbetsrättslig lagstiftning har en avgörande betydelse för att detta skydd ska kunna upprätthållas. Nytt regelverk om upphandling Med det förslag som ligger framför oss kommer denna del av direktivet inte att uppfyllas. Det är allvarligt. Vi kommer att stå utan förslag på den delen i direktivet. Förutom att skapa osäkerhet om vad som egentligen gäller när det kommer till arbetsrättsliga krav riskerar det att leda till höga böter från EU. En viktig anledning, som kommit bort i den offentliga debatten, till att ställa krav på bra arbetsvillkor är att det skapar en rättvis konkurrens på marknaden. Om det enda sättet att vinna en upphandling är genom lågt pris finns annars en uppenbar risk att seriösa företag som vill ge skäliga arbetsvillkor inte ens lämnar något anbud. Detta kan såklart leda till att seriösa företag får det svårare att nå lönsamhet, och det försämrar konkurrensen. Den offentliga upphandlingen borde vara en del i att värna de företag som vill vara en del av det moderna samhällsbygget. Med detta yrkar jag bifall till reservation 1 och i övrigt till utskottets förslag i betänkandet. 13 (C): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet, utom när det gäller punkt 7, där jag i stället yrkar bifall till reservation 6, punkt 9, där jag yrkar bifall till reservation 8, och punkt 17, där jag yrkar bifall till reservation 14. debatterar vi ett nytt regelverk om upphandling, men jag skulle vilja börja med att fundera på varför vi har ett regelverk för offentlig upphandling. På kan man läsa att regelverket är till för att  främja kostnadseffektivt användande av skattemedel  främja fri rörlighet inom EU  undanröja ageranden som begränsar konkurrens  underlätta för företag att göra affärer med offentlig sektor  se till att det företag som säljer de efterfrågade varorna, tjänsterna eller entreprenaderna till de mest förmånliga villkoren vinner. Det finns en del bra saker i denna proposition på 3 000 sidor och nästan 1 000 paragrafer. Jag tycker att beskrev den jättebra under sina första och , men jag håller däremot inte med om den . Jag koncentrerar mig i stället på krångligheterna i regelverket, för långt ifrån allt är bra i regeringens proposition. Det tog Lagrådet att läsa igenom och granska regeringens lagförslag. Lagrådets kritik mot både de bakomliggande EU-direktiven och regeringens lagförslag var hård. Det är inte bara propositionen som är omfattande utan även Lagrådets synpunkter, som behövde 418 sidor för att rymmas. Lagrådet skriver: ”Direktiven uppvisar brister av olika slag. Det finns bestämmelser som är rätt och slätt obegripliga eller som är tvetydiga och kan ges olika innebörd. Andra har en innebörd som visserligen är begriplig, men som är oförnuftig.” Nytt regelverk om upphandling Lagrådet skriver att man , då lagen om offentlig upphandling infördes, påpekade att lagen var för omfattande och detaljerad. Den lagen bestod av 132 paragrafer. innehåller lagförslaget 1 000 paragrafer, vilket enligt Lagrådet gör lagen svåröverskådlig och svår att tillämpa. Lagrådet riktar också kritik mot att regeringens lagförslag inte är tillräckligt tydligt och lyfter upp flera exempel i sitt remissvar. Lagrådet skriver att ett syfte med den omfattande detaljregleringen kan antas vara att man vill att upphandlingsverksamheten ska styras så att utrymmet för missbruk minimeras. Detta syfte motverkas dock om regleringen blir så omfattande att de som ska tillämpa lagen inte har möjlighet att överblicka den i alla detaljer. Den föreslagna lagen har fått en omfattning och detaljeringsnivå som allmänt sett inte är önskvärd och som får anses strida mot den i normalt tillämpade lagstiftningstekniken. Efter den mycket hårda kritiken från Lagrådet kunde man tro att regeringen skulle göra ett omtag och ta till sig de förändringar som föreslogs. I nästa lagrådsremiss inleder Lagrådet med: ”Den nya remissen bygger på förslagen i den första remissen och Lagrådets yttrande över den har inte beaktats.” Lagrådet skriver vidare att det är arbetsrättsliga hänsyn som lagförslaget i första hand tar sikte på och att regeringen har valt att gå längre än vad som krävs för att de unionsrättsliga bestämmelserna ska genomföras. Det faktum att somliga bestämmelser beskriver skyldigheter medan andra reglerar vad som är tillåtet eller anger att något bör göras gör regleringen svåröverskådlig. Lagrådet förutspår, precis som flera remissinstanser, att förslaget kommer att bli svårt att tillämpa. Svåröverskådligheten bedöms innebära ökad risk för kostsamma och tidskrävande upphandlingsprocesser. Som avslutning skriver Lagrådet: ”Ett syfte med det nya regelverket om upphandling är att reglerna ska bli enklare. Förslagen i den nu aktuella remissen är oförenliga med det syftet. Det kan därför ifrågasättas om remissens lagförslag är godtagbara.” I en intervju med bemötte civilminister kritiken från Lagrådet med följande kommentar: Lagrådet avstyrker inte förslaget. Lagrådet har en del synpunkter, och dem har vi nu beaktat. Vi ska ha sjysta villkor på den svenska arbetsmarknaden, men vi ska också ha sjysta upphandlingsregler. Kollektivavtalsliknande krav vid offentlig upphandling är däremot ett stort problem. Det är ett ingrepp i den svenska modellen och utestänger nya, innovativa företag från offentlig upphandling. Det är ett ingrepp i den svenska modellen att 4 000 upphandlare ska tolka 685 centrala avtal plus alla lokala kollektivavtal som finns. Den svenska modellen bygger på att parterna utvecklar och tar ansvar för attraktiva kollektivavtal. De flesta företag i är små och medelstora, och många av dem har inte ens kollektivavtal. Dessutom förstärker krav på kollektivavtalslikande villkor den starka centraliseringstendens som finns i upphandlingssystemet, vilket är dåligt för alla. Nytt regelverk om upphandling avviker från majoriteten av EU:s medlemsländer genom att tillsammans med ha lägst andel små och medelstora företag som vinner offentliga kontrakt. Förklaringen är en starkt centraliserad upphandling och ramavtal med ett fåtal företag. Trenden är storskalighet. Upphandlingarna växer, och värdet stiger, vilket gynnar storföretag. Vi skulle kunna få en annan kvalitet och prisnivå om fler små och medelstora företag deltog i upphandlingar. I takt med att upphandlingsprocessen har blivit mer komplicerad har antalet överprövningar i domstol ökat markant. fick förvaltningsdomstolarna in 1 280 överklaganden om offentliga upphandlingar, och – 2015 – hade de ökat till 2 937. Med ett ännu mer krångligt och omfattande regelverk för upphandling kommer överprövningarna att öka ytterligare. Kompetensen i kommuner, landsting och andra myndigheter när det gäller upphandling och inköp är allmänt låg. Det visar sig också att upphandlade kontrakt sällan följs upp eller utvärderas. Det är här åtgärder borde sättas in, så att det går att göra bättre upphandlingar, som följs upp, i stället för att göra regelverket ännu krångligare. Är det då svårt att öka andelen små och medelstora företag som deltar i upphandling? Nej, jag tror inte det. Vi kan titta på , där man har lyckats göra just det. upplevs lagstiftningen så komplicerad att en del kommuner väljer att hellre utföra tjänster i egen regi. Jag var tveksam till om jag skulle ta upp detta exempel: I min hemkommun har vi kommunala kossor. Varför har vi det – det är ju inte kommunens kärnverksamhet att äga kossor? Vi gjorde det förstås för att komma åt möjligheten att köpa lokalt kött och hålla våra landskap öppna. De krångliga upphandlingsreglerna hindrade oss från att köpa lokalt kött som är producerat i enlighet med svenska djurskyddsregler, så nu äger vi kommunala kossor. En krångligare upphandlingslagstiftning riskerar att krympa den offentliga marknaden, vilket leder till sämre förutsättningar för företagen och sämre användning av skattemedlen. Det gynnar ingen. Har företagen för få regler att förhålla sig till ? Är det för få överprövningar? Jag vet att civilminister håller med om synpunkten att det är för många överprövningar av offentliga upphandlingar – han talade mycket om det i . Finns det en koppling mellan krångliga regelverk, komplicerade upphandlingskriterier som är svåra att följa upp och antalet överklaganden? Ja, det är klart att det finns. Jag har som både företagare och kommunstyrelseordförande ofta ondgjort mig över hur krånglig den offentliga upphandlingen är. I min hemkommun försöker vi hålla liv i våra landsbygdsbyar genom att dela upp upphandlingarna i mindre delar så att någon i byn kan lämna anbud. Vi bryter ut delar av livsmedelsupphandlingen så att den lokala lanthandlaren i kan lämna anbud på att leverera mat till äldreboendet. Då ser vi till att byn fortfarande kan ha en lanthandel. Vi tittar på om vi kan bryta ur delar av kollektivtrafiken så att någon i byn med trafiktillstånd kan lämna anbud på en byabuss som kör beställningstrafik när det passar byborna och skoleleverna. Nytt regelverk om upphandling Vi upphandlar närodlad potatis från i Östnor eller i till våra kommunala kök. Detta var några exempel från min hemkommun. Vad har då våra potatisodlare, lanthandlare, snöskottare och andra småföretagare som levererar varor och tjänster till kommunen gemensamt? Jo, de saknar kollektivavtal, och de vill ha enklare upphandlingsregler. Jag säger det igen: Vi vill ha både sjysta arbetsvillkor på svensk arbetsmarknad och sjysta upphandlingsvillkor för våra småföretagare. Annars kommer landsbygden att tömmas på folk. 14 (S) replik: Jag vet inte riktigt hur jag ska börja. företrädare säger här att detta har blivit alldeles för krångligt och att ni därför inte vill ha det. Jag vill bara påpeka, åtminstone för lyssnarna, att det var under den borgerliga regeringens tid detta förhandlades fram. Sedan har det gått på remiss och varit hos Lagrådet. Men det var alltså under den borgerliga regeringens tid man var nere i och förhandlade fram direktivet. Det kanske är en bakläxa till er själva, eller också gjorde ni det extra krångligt för att ni inte ens ville ha det – inte vet jag. Men det verkar ju som att ni faktiskt vill ha ordning och reda och sjysta villkor. Ni säger det . Ändå kan ni inte ens ställa upp på den hårda kärnan i EU-direktivet. Tar ni alltså hellre böter från EU än ser till att vi får svenska löner som gäller i ? Det är min fråga. När det gäller det här med att dela upp finns det många goda exempel från kommuner, som vi även fick höra här i anförandet. Det finns jättemånga goda exempel på att kommuner kan dela upp, och det kommer att bli lättare i samband med det nya lagförslaget om det nu går igenom. Det kommer att bli lättare både för småföretagen och för att man ska kunna dela upp på det här viset. Jag kan inte förstå varför ni har något emot det. Vi ska öka kompetensen i kommunerna, bland annat med hjälp från myndigheten. Återigen ställer jag min fråga när det gäller djurskyddet: Varför hänger ni upp er på krångligheten i arbetarskydd men inte på krångligheten när det gäller djurskydd?