prot · H30957 · 2016-01-22 00:00:00 — Ett vallöfte från den nuvarande regeringen var att man direkt efter valet skulle fasa ut sysselsättningsfasen för att ersätta den med framför allt extratjänster inom offentlig sektor. Detta har skapat en stor oro för dem som finns i sysselsättningsfasen. Dessutom är de ideella organisationerna en viktig motor i migrationsmottagande och så vidare, och de har också gjort stora insatser för de personer som har funnits och finns inom sysselsättningsfasen. Den genomsnittliga tid de har varit borta från den reguljära arbetsmarknaden har uppgetts vara mellan sju och . Det handlar alltså om personer som har varit borta mycket länge från den reguljära arbetsmarknaden. Där har organisationerna kunnat se varje individ och kunnat ta emot dem på ett bra sätt, som brobyggare, för att de sedan ska kunna komma tillbaka till den reguljära arbetsmarknaden. kommer det inte att bli några fler nya platser inom sysselsättningsfasen, hörde vi av ministern. Därför är oron också stor bland de människor som närmar sig en period då de skulle kunna få en sysselsättningsplats. Secondhandförsäljning är något som många organisationer bedriver. Där har många människor som ingått i sysselsättningsfasen fått arbete. Redan nu säger de organisationer som bedriver secondhandförsäljning att de har färre sysselsatta . Man har inte vågat ta in fler eftersom man inte har vetat hur det skulle bli. Jag har egentligen mest frågor om hur extratjänsterna kommer att utformas och om vilka besked ministern kan ge dem som är oroliga för vad som kommer att hända. Är extratjänsterna ett annat namn på beredskapsjobb, som vi hade ? Jag och många med mig fick beredskapsjobb inom offentlig sektor efter att vi hade tagit studenten. Jag var till exempel elevassistent. Det var absolut inget skyddat jobb, utan man kom dit och började jobba direkt. Om det är på det sättet det ska bli går det inte att jämföra med hur det är inom sysselsättningsfasen. Många av de 40 000 som finns i sysselsättningsfasen står väldigt långt från arbetsmarknaden. När de nu ska ut i offentlig sektor, som redan är väldigt pressad eftersom det kommer många nya invånare till , utgår jag från att de behöver handledning och en bra introduktion. som sysselsättningsfasen ska fasas ut kommer ungefär 2 000 personer att lämna den sysselsättning de har och gå över till extratjänster. De ska härbärgeras framför allt inom kommuner, om jag har förstått det rätt. Hur ska kommunerna mäkta med ett bra mottagande och en bra introduktion? Jag talade alldeles med en chef på , som inte riktigt visste hur detta ska gå till. Det blir alltså successivt 2 000 personer som ska ut i offentlig sektor. Jag har många frågor om just extratjänsterna. Kommer civilsamhället att finnas med över huvud taget när det gäller dessa tjänster? 12 (M): Faktum är att det har gått 15 månader utan en enda konkret åtgärd från regeringen trots de stora vallöftena om en snabb avveckling och en väldigt hög svansföring när det gällde att avveckla fas 3. Men är man oförberedd och inte har gjort sin hemläxa blir det inte mycket resultat. Vi ser nu en regering som kanske är den svagaste och minst effektiva som har haft i modern tid. Det är inte mycket som lyckas. berättar i sitt svar om alla de färska beslut som har fattats av regeringen. Men vägen till de resultat man vill uppnå är lång, mycket lång. Avvecklingen är inte så enkel. När kommer fas 3 verkligen att vara avslutad, och hur ser det ut då? Det är en intressant fråga. Oddsen för att detta ska kunna av är väldigt höga. Vad värre är: Hur ska kommuner och landsting mäkta med att skaka fram alla dessa extratjänster? Det är det ingen som vet. Jag har talat med många både vid Arbetsförmedlingen och inom kommuner. De säger att de inte kommer att klara av detta. Faktum är att det nu är all time high i fas 3 med närmare 40 000 platser. Alla dessa ska alltså avvecklas och ersättas med något annat. Varje person ska få en individuell bedömning, säger . Hur är detta möjligt på så ? I de flesta kommuner har man inte ens påbörjat arbetet. I Arbetsförmedlingens rapport för utbetalningar –2020, som kom i förrgår – den är väldigt intressant – skriver Arbetsförmedlingen att regeringens mål är mycket ambitiösa. Traineeplatserna och extratjänsterna kräver mycket. Det måste finnas ett mycket nära samarbete mellan Arbetsförmedlingen och kommuner, vilket tar mycket och ännu inte fungerar. Man skriver att åtgärderna därför kommer att öka i förhållandevis långsam takt. Likaså beskriver man att det har varit mycket svårt att få fram platser på komvux. Man beskriver att flyktingsituationen, som kommer att pågå och vara ett stort problem för kommunerna, kommer att vara det som prioriteras. Man kommer inte att mäkta med att avsätta tid för traineejobb, utbildningskontrakt och extratjänster som regeringen och menar. Dessutom är det intressant att det i rapporten står att man tror att arbetslösheten i kommer att vara , vilket är långt mer än i länder som och . Man är tveksam inom både SKL och Arbetsförmedlingen, och många är också bekymrade över alla dem som inte kommer att klara av studier eller de jobb som extratjänsterna innebär. Vad ska de göra? Vilka särskilda åtgärder tänker sig ministern för dessa människor som har hinder och problem av olika slag, som kanske gör att de i princip kan anses vara icke-anställbara? Arbetsförmedlingen har uttalat att man vill behålla en del av fas 3-platserna. Hur blir det med det? Det vore intressant att höra. talar mycket om jobb och om vad som ska ske. Jag tycker dock att man tar väldigt lätt på den enorma utmaning man står inför. Vad kommer att hända när vi ser att arbetet inte ens är påbörjat? Utmaningarna för kommuner och Arbetsförmedlingen är så stora att alla jag har talat med säger att det är en omöjlig uppgift. Vad säger regeringen om det? 13 (KD): Tack för möjligheten att återigen diskutera den här frågan! I går var jag här på frågestunden och ställde frågan om fas 3. Det är nu väldigt snabba ryck på frågestunderna, så vi hann inte riktigt utveckla frågan. Därför anslöt jag mig till debatten . I går sa arbetsmarknadsministern till mig: Det förvånar mig att tycker att fas 3 var en bra åtgärd. Jag har ingen anledning att försvara själva åtgärden. Däremot vill jag väldigt gärna försvara de människor som känner en stark oro . Jag har mött de sociala företagen. De säger: Vi vet inte riktigt vad som ska hända. Det är klart att det inte är bra om de inte kan ge tydliga signaler till de sköra personer som finns i deras verksamheter. Det är människor som kanske har varit sjukskrivna i fem, sju eller och som sedan har börjat komma in i en social gemenskap och kanske är på väg mot arbetslivet. Stämmer de siffror som jag har fått tidigare från Arbetsförmedlingens mätningar var av deltagarna nöjda med insatsen de fick. Jag hittade också en annan siffra. fick jobb i någon form. Det är klart att många av de här människorna undrar: Okej, om vi nu inte ska ha den här insatsen, ska vi verkligen kunna gå in i en vanlig tjänst eller en traineetjänst ute i välfärdssektorn? Jag är inte så säker. Precis som jag nämnde i går finns det ett internt pm som tydligen har läckt, i alla fall enligt en artikel som jag hittade på nätet, från Arbetsförmedlingen . Arbetsförmedlingen skriver att det finns personer som står mycket långt från arbetsmarknaden och som varken kommer att vara aktuella för extratjänster i välfärden eller kommer att kunna tillgodogöra sig utbildning. Därför säger man att man vill behålla en del fas 3-platser, trots att programmet avvecklas. Då tänker jag så här: Ja, men då vill man väl ha kvar någon form av arbetsträning, det som sker i de sociala företagen . Där får man i lite skyddade former börja känna sig för, börja gå till ett arbete, skapa en rutin kring sin dag men också utveckla potentialer som man har. På ett socialt företag var det en kvinna som hade börjat göra jättefina väskor med olika applikationer, som hon var duktig på. En man gjorde webbtidningen åt det sociala företaget och tränade sig på det. Han kanske kan få jobb inom den sektorn. Det är klart att vi måste ha den typen av verksamheter kvar. Det är därför vi blir lite oroliga. Hur ska det här med extratjänster i välfärden kunna tillgodose alla de här personernas behov? sägs det i svaret att det här ska fasas ut . Det är bra att det inte ska ske eller två, men frågan är: Kommer insatserna att räcka? Det är lite motsägelsefullt att först säga att fas 3 var jättedåligt och sedan att de här personerna kanske kommer att behöva arbetsträning. backar man ju lite. Man tänker sig inte bara traineetjänster, utan det pratas också i svaret från arbetsmarknadsministern om arbetsträning. Frågan är: Vad är det för arbetsträning? Var ska den ske? Kan den inte ske hos de sociala företagen ? 14 (S): Jag tycker att det är en ganska deprimerande syn som här ger uttryck för när man på något sätt inte ser några möjligheter i människor. av en misslyckad moderat politik på arbetsmarknadsområdet, där man har låst in människor i fas 3, ställer man sig nu tvivlande till att människor ska kunna få ett individuellt bemötande av Arbetsförmedlingen. Där ska man kunna se var och en och se vad människor behöver ha för stöd. Det handlar också om att se att människor kommer att kunna tillgodogöra sig utbildning. Jag var på Arbetsförmedlingen . En kvinna som var i sysselsättningsfasen såg nu möjligheten att äntligen få studera och tillgodogöra sig en utbildning för att kunna ta ett arbete. Det handlade om att kunna jobba inom barnomsorgen. Det var en fantastisk utveckling för henne att kunna utbilda sig och sedan få jobb med lön i stället för att befinna sig i fas 3. Ersättningen där ser väldigt olika ut, men framför allt har det fungerat som en inlåsning. Jag har faktiskt inte mött någon – jag vet inte om har gjort det – som längtar till fas 3. Man kunde nästan få intrycket att människor, när de befinner sig i de här olika delarna, ser fram emot att äntligen få komma till fas 3. Jag har tvärtom mött människor som är väldigt oroade för vad som ska hända med dem. Hur blir det om de inte kan få det stöd som Arbetsförmedlingen ger dem i form av riktade åtgärder, individuella planer, utbildningsinsatser, praktik eller vad de nu kan behöva ha och hamnar på en del ställen? ger uttryck för att en del är väldigt nöjda. Jag har inte träffat någon som har varit nöjd med ersättningen. Framför allt handlar det om att de måste få en möjlighet att komma ut i arbete. Sedan vet vi att det finns andra delar i arbetsmarknadspolitiken. skulle till exempel kunna vara en väl fungerande plats för en del av de personer som befinner sig här. Men jag tror att extratjänster med en kollektivavtalsenlig lön är ett mycket bättre sätt att hantera människor i arbetslöshet än att låsa in dem i fas 3. 15 Arbetsmarknadsminister (S): Låt oss påminna oss om hur det lät när man införde fas 3. Då var argumentet att det skulle vara avskräckande. Man skulle ge upp om människor. När de hamnade där skulle de inte längre få några insatser från Arbetsförmedlingen. De skulle placeras i fas 3 som en slutstation. Det är en människosyn som regeringen och vi socialdemokrater inte delar. Det finns alltid hopp om människor. Det finns alltid en möjlighet till progression. Sedan ska man självklart ha respekt för att det finns en komplexitet i detta. Det är väldigt många människor som befinner sig i fas 3. De har olika förutsättningar. Många av dem är sköra, och många står väldigt långt från arbetsmarknaden. Då kommer det att krävas flera olika insatser för att kunna hjälpa människor vidare in i arbete eller på väg till arbete. låtsas som om hon inte hör mitt svar. Jag går igenom de olika delar som regeringen har infört. Det kommer att krävas många olika delar i detta. Det har jag redogjort för i svaret. jämför med beredskapsarbeten. Det är väl inte riktigt jämförbart. är det här kanske skörare personer, som står längre från arbetsmarknaden än vad gjorde när hon hade ett beredskapsarbete. Men det är riktigt att det innebär en förstärkning när det gäller extratjänster eller särskilt anställningsstöd i verksamheter, och man får ett ganska generöst handledarstöd för att finansiera det stöd som personen kan behöva ute på arbetsplatsen för att kunna fungera i en ny miljö. Vi kan ta det exempel som vi har just nu i skolor. De allra flesta skolor har fått ta emot oerhört många nyanlända elever. Då behövs det fler lärare, men i många skolor behövs det också fler vuxna som kan vara ett stöd och en stadga i skolan. Det är exempel på jobb som skulle kunna passa för extratjänster. Särskilt anställningsstöd är en annan typ av subventionerad anställning som är tillgänglig för personer i fas 3. Där är det öppet också för civilsamhället och för alla andra delar av arbetsmarknaden. Jag har respekt för genuina engagemang för de här personerna och de sociala företagen. Det är riktigt att personer har väldigt olika förutsättningar. Alla kan inte gå ut direkt i en anställning. Alla kanske inte klarar att studera på heltid. Det kanske handlar om studier på deltid eller om att på olika sätt rusta individen för att den ska ta sig närmare arbetsmarknaden. Då är arbetsträning ett väldigt bra sätt, där det också finns en förhoppning om att individen ska ta steg närmare och närmare arbetsmarknaden. Man ska rusta individen. Det här är en verksamhet som de sociala företagen bedriver och som de är väldigt bra på. Jag ser att vi kommer att behöva mer av den verksamheten, arbetsträning. Och jag ser att de sociala företagen är en viktig leverantör av den tjänsten, som jag tror att många i fas 3 kommer att ha nytta av. sjunker arbetslösheten – det ska vi komma ihåg. sjunker nu också långtidsarbetslösheten. Det är väldigt glädjande. Vi har ett konjunkturläge som är det bästa på länge när det gäller att få ut människor som står långt från arbetsmarknaden i ett ordinarie arbete med eller utan stöd. Det är självklart att vi ska utnyttja det tillfället för att se till att så många som möjligt ska kunna försörja sig genom eget arbete. 16 (M): undrar om någon har längtat till fas 3. Den frågan förvånar mig jättemycket. Om man ingår i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd beror det ju på att man står långt ifrån arbetsmarknaden med allt vad det innebär. Det kanske är på grund av psykisk ohälsa som man finns där. Jag tycker att det var en väldigt konstig fråga. Ministern säger att reformen kring fas 3 kom till för att den skulle verka avskräckande. Ursäkta mig, men kyrkor, ideella organisationer och föreningar måste känna sig oerhört förnedrade när de hör att de bedriver en avskräckande verksamhet. De ska alltså avskräcka människor som står långt från arbetsmarknaden genom att ha handledning för dem. Detta tycker jag inte alls hör hemma i debatten. Det är jättebra att handledarstöd kommer att finnas. Men om man, precis som ministern säger, ser på det oerhörda tryck som finns ute i samhället i våra välfärdssektorer, inom vården och i skolan tror jag inte att det hjälper så mycket med extra pengar. Man måste ju hitta personer som ska vara handledare för de personer som har stått långt från arbetsmarknaden och som är sköra. Jag tycker att det är precis det begrepp vi ska använda: Det är människor som är sköra, och de behöver få rätt vägledning och stöd in i sin extratjänst. Jag hoppas verkligen att kommunerna mäktar med det här så att det blir riktigt bra. De sociala företagen känner en stor oro. De vet inte vad som ska hända. Det är den bild jag har fått och som också tog upp. Jag läser sista stycket i svaret från ministern: ”Med de förändringar som görs bedömer jag att arbetsintegrerande sociala företag ska kunna ha en fortsatt mycket viktig roll när det gäller att ge dem som står längst ifrån arbetsmarknaden en väg tillbaka.” Ministern bedömer att de kommer att kommer att kunna göra detta, men de behöver få besked. De gör ett väldigt stort jobb och är ofta på något sätt kopplade till samordningsförbunden. Det är också en fråga jag har. Hur ser ministern att samordningsförbunden, alltså Finsam, skulle kunna vidareutvecklas för den här gruppen? Var kommer de att finnas nu när extratjänsterna kommer i stället för de sysselsättningsplatser som har funnits ? Mycket handlar om osäkerhet. Plötsligt blev det en ketchupeffekt. I valrörelsen var det ett väldigt högt tonläge när det gällde den förskräckliga sysselsättningsfasen. Sedan har det tagit väldigt , vilket jag i och för sig har respekt för. Man kanske var tvungen att tänka till i hur det här skulle gå till. Men 2 000 personer ska nu lämna sina tjänster och gå över till extratjänsterna. Det ska till handledning. Det går ju inte att komma till en skola för att arbeta med eleverna utan att handledarstödet finns på plats. Jag skulle gärna vilja veta mer från ministern hur det här rent konkret ska se ut, för kommunerna är inte förberedda. Jag sitter i fullmäktige och är ofta ute i min kommun. Vi har ingen beredskap för detta. Det handlar inte om illvilja, utan det handlar om att man inte har vetat vilka förutsättningar som finns. Dessutom undrar jag kring stödet för att kunna studera på komvux och universitet. Innebär det att studerande i bänkarna bredvid varandra kommer att ha helt olika ekonomiska villkor? De flesta studerar ju på lån. 17 (M): Att vi ska rusta och stötta dem som står långt från arbetsmarknaden råder det bred enighet om. Det tycker inte jag att vi ska tvista om. Alla människor behövs. Det har vi i Alliansen sagt . Regeringen vill nu ta bort sysselsättningsfasen – fine! Men ersätt den då med någonting som är rimligt och kan bli verklighet! Arbetsförmedlingen tror inte på den här idén. Man efterlyser fler verktyg. varnar Kommuner och Landsting för att det blir svårt att få fram alla dessa extratjänster. Hur regeringen ska lösa det vet vi därför fortfarande inte. Undersökningar visar dessutom att nio av tio av dem som har funnits i fas 3 var helt eller delvis nöjda med sin placering och sin sysselsättning. riskerar många av dem att komma ut i passiv arbetslöshet, och det är det vi är oroliga för. När säger att fas 3 var en slutstation som skulle verka avskräckande måste det bara vara ett påhitt ur socialdemokratisk valpropaganda. Det är oförskämt mot alla inblandade att säga på det sättet. Varje regering och varje politiker tror jag brinner för att få människor i jobb. Vi kan pröva olika metoder. lyckas det bättre, ibland sämre, men alla behövs. Och det behövs massvis med nya jobb. Vad kommer att hända med de här människorna om de nu kommer in i extratjänster? Det är plus eventuellt till som man kan gå där. Vad händer sedan? Blir det LAS? Får de någon förtur till nya eller andra jobb, eller ska de tillbaka till ruta ett? Vart ska de ta vägen sedan? Var finns långsiktigheten i dessa beslut? Om regeringen verkligen ser verkligheten just nu när Arbetsförmedlingen kommer att få ta hand om hundratusentals nyanlända som har kommit till och som blir Arbetsförmedlingens ansvar med allt vad det innebär, ska man då tvinga på Arbetsförmedlingen en jättebörda med nya individuella bedömningar av människor som befinner sig i verksamheter som de flesta är ganska nöjda med? Då förstår man faktiskt varken verkligheten eller den enorma utmaning man står inför med den arbetsbörda som Arbetsförmedlingen kommer att få. Programåtgärderna dubbleras ju med regeringens politik, uppemot 20 miljarder . Det är alltså en halv försvarsbudget. Vad jag efterlyser är inte heller bara åtgärder. Vad gör regeringen för att se till att det blir riktiga jobb, som ministern skriver i sitt svar? De här människorna ska få riktiga jobb. Vi kan ju fundera på vad det är för någonting. Vad är stimulansen när man gör det både svårare och dyrare och höjer skatterna för dem som ska ordna dessa riktiga jobb? Många av de här människorna har många hinder med sig. De har långa perioder av arbetslöshet, de har långa sjukskrivningar och annat. Det här är sköra människor. Jag tror att det kommer att uppstå en stor oro och svåra problem för väldigt många av dem, och jag tycker därför att vi ska behandla hela detta komplexa problem med en stor gnutta respekt. Det är oförskämt av ministern att kalla det vi har gjort för en avskräckande slutstation. Det var aldrig vår avsikt, och jag tror inte heller att den här regeringen har den avsikten. gäller det att lyckas med de uppgifter man tagit på sig. Men det är många stora ord, och vägen till resultat verkar väldigt lång. 18 (KD): Det här är en viktig diskussion, för många av dem vi talar om är sköra personer, så som tidigare talare, bland dem , har sagt. De har varit i sjukskrivning eller i arbetslöshet, och de har ett stort behov av samhällets stöd. Jag vill verkligen reagera när arbetsmarknadsministern säger att vi ville parkera långtidssjuka i fas 3. Hur skulle vi tycka att det var en bra åtgärd att parkera människor? Det var ju precis det vi ville förebygga. Jag har arbetat med rehabilitering av långtidssjuka för att försöka få dem tillbaka antingen till deras ordinarie arbete eller ett annat arbete. När man då ringde till Arbetsförmedlingen och frågade om de kunde hjälpa till med att hitta ett annat arbete eftersom det inte fanns något som kunde anpassas på den nuvarande arbetsplatsen, då sa de så här: Ni får säga upp personen först, och sedan kan vi hjälpa er. Det vi gjorde då var att skapa en övergång, en brygga, från till Arbetsförmedlingen, och var det så att man inte kunde hitta ett annat anpassat arbete så kunde man komma tillbaka till sjukförsäkringen. tar regeringen bort det här. Frågan är vad som kommer att hända. Min poäng är densamma som flera har varit inne på: Det finns ett stort informationsbehov både när det gäller de sociala företagen och när det gäller dem som är i den här verksamheten och som väntar på svar på vad som ska hända med dem om de inte klarar av den här typen av traineetjänster. Vi kommer att behöva övergångar. Jag skulle bara vilja kommentera svaret när det gäller RUT-avdraget och att förändringarna inte kommer att innebära någon skillnad för de allra flesta. Tittar vi på ser vi att minsta lilla förändring i RUT-avdraget gör att alla stoppar upp och slutar anställa. Detta är väldigt negativt, eftersom de har tagit emot många som har varit långtidssjuka och personer som också har varit långtidsarbetslösa i RUT-tjänsterna. Vad tänker ministern göra åt detta? 19 (S): Det är lite rörande att höra denna omsorg om de arbetslösa och om människor som har varit sjukskrivna – politik där man har jagat sjuka och arbetslösa med blåslampa. Man försämrade sjukförsäkringen och utförsäkrade närmare 80 000 personer. Jag häpnar över att man ens säger detta. säger att det är att påtvinga Arbetsförmedlingen att göra individuella bedömningar. Vad förväntar hon sig? Förväntar hon sig att Arbetsförmedlingen ska göra kollektiva bedömningar av 40 000 människor? Är det precis samma sak för dessa 40 000? Det är personer som har varit arbetslösa längre eller . Det är kvinnor och män, unga och gamla, födda i och födda i andra länder. Ska vi göra kollektiva bedömningar av dem? Det är ju häpnadsväckande. När det gäller svar säger jag det igen: Jag har inte mött någon som längtar till fas 3. Anledningen till att man har åkt in i fas 3 är ju att det inte har funnits någon aktiv arbetsmarknadspolitik . Man har inte fått möjlighet att studera eller bli sedd som en individ, utan man har blivit parkerad i fas 3. Att sociala företag gör en jättebra insats har jag tydliga exempel på från till exempel Miljövårdscentrum i . Det viktiga är möjligheten för människor att komma ut i arbete. Och ja, , jag tillhör också den grupp som hade beredskapsjobb . Jag har fortfarande min anställning kvar. Jag fick ett jobb. Det är ett bra sätt att komma in på arbetsmarknaden, så jag välkomnar den typ av insatser som kan göra att långtidsarbetslösa människor kommer ut i arbete och inte blir parkerade i fas 3. 20 Arbetsmarknadsminister (S): Jag betvivlar inte mina meddebattörers genuina engagemang för de människor som befinner sig i fas 3; jag tror självklart att det är genuint och på riktigt.