prot · H30995 · 2016-04-20 00:00:00 — Det skulle vara möjligt att diskutera om det inte går att använda MSB, det vill säga förtydliga myndighetens roll och ge den en samordnarroll. Det är möjligt. Det skulle kunna diskuteras. Vi skulle nog också kunna hitta samverkanspunkter i eller dela Alliansens uppfattningar, men det kräver på något sätt att vi blir inbjudna till en dialog där man ställer frågorna: Hur tycker ni? Kan vi göra så här? Det kan man ju tänka på. Vi har ingenting emot om det är bra idéer, men vi vill gärna vara med i resonemanget med er. är vi med mycket mer i resonemanget med Socialdemokraterna. Vi tycker också, herr talman, att man när det gäller länsstyrelsernas arbete borde se över att tillsätta officerare i det här stycket. Inom ramen för totalförsvaret bör man se över detta. Vi ligger lite lågt , eftersom vi väntar – enligt försvarsministern ska det komma ett förslag om detta , herr talman. Vi fick den uppfattningen. Förhoppningsvis innehåller det allt det som vår utmärkta försvarsminister säger. Den debatten kommer att bli intressant, och framför allt blir det intressant att se om det finns en handlingsplan i det här som är värd namnet. Jag tror det. Jag tror att det kommer att bli bra. Det är i alla fall den grundinställning vi har. Vi går över till ett totalförsvar, och vi kommer att gå över till plikt. Vi kommer att gå över till någon form av civilplikt, och vi kommer då också att kunna krigsplacera i befattningar inom kommun och landsting. Vi kommer att kunna krigsplacera även på länsstyrelser. Då finns det en roll för officerare – det kan vara en tjänst som är fast, och det kan också vara föreningar av tjänst, som man hade tidigare. Då har vi en naturlig koppling och förståelse för Försvarsmaktens behov i större omfattning än om vi inte har det. Det var bedömningen man gjorde då, och jag tror att den var rätt. När det gäller ekonomi landar det i ett krav. MSB och länsstyrelserna måste ju ha resurser även i form av pengar för att lösa sina uppgifter – som de tolkar själva. Men får vi ordning på innebörder och gemensamma tolkningar sätter vi upp mål, och sedan tilldelar vi resurser. Som det har varit nu blir det en påse pengar, och då får man anpassa målen efter resurserna. Då blir det en omöjlig situation att sedan ställa krav på att det och det ska fullföljas. Målen ska alltså följas av resurser. Det är en stor förändring jag hoppas att vi kan läsa i den kommande budgeten . Vi ser fram emot redovisningen från försvarsministern . 74 (L) replik: Det var ju en intressant upplysning vi fick, nämligen att nu resonerar med Socialdemokraterna. Det skulle vara väldigt spännande att höra om det bara gäller krisberedskapen eller om det också omfattar andra delar av politikområde 6. har ett förflutet som yrkesofficer i vad man skulle kunna kalla det gamla försvaret – det som fanns medan det fortfarande pågick. Jag tror att är väl införstådd med de fördelar Försvarsmaktens stöd till det civila samhället hade, inte bara när det gällde att upprätthålla militär kompetens inom olika discipliner utan också hur kostnadsrationellt det var för staten att det förekom samarbeten mellan militära och civila myndigheter. Jag tror också att inser att den militär-civila samverkan och det stödet verkade folkförankrande. Försvarsmakten uppskattades för sina insatser på den civila planhalvan. hörde mig berätta att man på grund av förbudet att dimensionera Försvarsmaktens verksamhet mot stöd till det civila samhället inte ens kan semesterplanera på helikopterflottiljen därför att det vore att dimensionera efter det civila samhället – och detta oaktat att man vet att man måste åka ut med militära helikoptrar och bidra bland annat till skogsbrandssläckningen. Tycker att detta är en rimlig ordning? Om han tycker det, varför har då ändrat uppfattning sedan Försvarsberedningen ? 75 (SD) replik: Nej, det är inte rimligt. Det är inte alls rimligt, och det är inte heller rimligt att du har lett nedmonteringen av det svenska försvaret, . Du har alltså inte förmått göra någonting för att höja det svenska försvaret ni satt i regeringsställning. satt ni, och har ni mage att tala med mig om detaljer i detta. Inte nog med att ni har raserat det svenska försvaret och civilförsvaret; ni har inte gjort något åt detta, även om det började tidigare. Efter allt ni har raserat – till och med systemen har ni kraschat – försöker ni ge sken av att ni nu är försvarsvänner och har ändrat uppfattning. Ni har anslutit er till linje . vill ni plötsligt ha ett starkt svenskt försvar. Vad gäller att vi samarbetar med S är det så att vi pratar vi med dem. Varför gör vi det? Jo, därför att vi pratar med dem om idéer de har som vi tycker är bra idéer. Prova att prata med varandra! Bjud in och fråga: Hur tycker ni? Hur tycker du? Det är inte så att vi har ett djupare samarbete med Socialdemokraterna i de här frågorna. Men när vi nu har samma uppfattning och vi har en försvarsminister som är värd namnet är vi positivt inställda, och jag tycker att vi får ett väldigt positivt bemötande där i försvarsfrågor. 76 (L) replik: vidgade debatten något till att gälla hela vårt försvar i olika dimensioner och dess utveckling. Jag vill erinra om att civilförsvarsplikten försvann 2004 under en annan regering än alliansregeringen. Under de år som Alliansen däremot regerade, 2006–2014, lades inte ett enda förband eller en enda flygflottilj ned i det här landet. Och jag tror att det var viktigt i det läge vi nu befinner oss i att man inte slog sönder den infrastruktur för militärt resursskapande som finns. Jag berättade också tidigare, herr talman, om den näradödenupplevelse som vårt helikoptervapen hade med stora olyckor, stora förseningar och ett i princip helt upphört stöd till det civila samhället. I det läget gick alliansregeringen in och handlade upp från i Foreign Military . Från det att beslut fattades till dess att dessa helikoptrar flög för svensk räkning i tog det inte mer än 24 månader. Det var ett väsentligt lyft av vår förmåga på den punkten. ska jag inte stå här och bortförklara de svagheter som fanns i Alliansens försvars- och säkerhetspolitik, för de fanns förvisso också. Och en och annan försökte göra sin röst hörd för en annan ordning men med mindre framgång. Min fråga till är om han inser att vi behöver ett stöd till det civila samhället från Försvarsmaktens sida. Varför är i så fall inte beredd att verka för detta när han nu har möjligheten här i försvarsutskott? 77 (SD) replik: Det är bara att läsa det vi skriver. Vi har motionerat om det här . Vi ger såklart ett jättestarkt stöd för att militären inom ramen för totalförsvaret ska stödja det civila och omvänt. Utan ett starkt civilförsvar kommer ju inte heller Försvarsmakten att överleva. Vi har ingen annan uppfattning om detta. Vi arbetar väldigt hårt för att få detta till stånd och satsar rejält med pengar för att nå dithän, så jag undrar om du inte går lite fel i tanken att vi inte skulle stödja civilförsvarets samverkan mellan militären och det civila. Det är vi verkligen för. 78 (C): Vi behandlar nu en rapport från om länsstyrelsernas krisberedskapsarbete. Krisberedskap definieras som förmågan att genom utbildning, övning och andra åtgärder samt genom den organisation och de strukturer som skapas före, under och efter en kris förebygga, motstå och hantera krissituationer. Det här är ett oerhört viktigt område för det nationella arbetet. Det är grundläggande frågor om hur vi samarbetar och jobbar brett och på djupet på flera nivåer och i olika organisationer runt om i landet. Förmågan att förebygga och möta kriser prövas i skarpt läge. Det är genom samverkan mellan lokala, regionala och centrala aktörer som vi verkligen får ett kvitto och ett bevis på var vi står och också om vi lyckas. Detta är ett komplext arbete, och har många aktörer att jobba tillsammans med och många analyser som måste göras löpande. I en kris ska länsstyrelserna stödja alla samverkande myndigheter och organisationer, även samhällsviktiga företag, och samordna insatserna. Om beredskapen höjs eller krig bryter ut ska länsstyrelserna leda och samordna all civil verksamhet i länet och samordna arbetet med den militära verksamheten. Det kan också handla om att ta över det kommunala ansvaret i händelse av stora kriser. står inför stora utmaningar på krisberedskapsområdet. Det handlar inte bara om klimatrelaterade händelser som översvämningar, bränder, stormar och skred, utan det handlar också om att kunna hantera stora migrationsströmmar, terrorism och de hot som finns inom hybridkrigföringen, propaganda och cyberattacker. Det handlar om att kunna följa och analysera olika händelser och skeenden löpande runt om i landet. Det innebär att också ha en daglig beredskap. När samarbetet utvecklas med kommunerna och övriga aktörer ger det bättre förutsättningar att hantera kriser. Den analys som har gjorts visar på väldigt stora utvecklingsområden, områden som vi behöver ta tag i för att säkerställa att det fungerar i det dagliga. Krisförmågan måste vara god, och vi måste åtgärda bristerna. Det finns en stor förbättringspotential och ett behov av att tydliggöra vilka resurser som långsiktigt ska ligga till grund för det dagliga arbetet. Vi har hört om projektmedel som är större nu som finns att söka för att få den dagliga verksamheten finansierad i stället för via förvaltningsanslag. Vi har också tidigare hört om statliga projektmedel som har blivit oanvända. Man har inte sökt de pengar som fanns tillgängliga, vilket i sin tur reducerar mängden förberedande krisberedskapsarbeten. Det främsta medlet för att öka förmågan är övning, utbildning och utvecklad samverkan. Här finns det mycket att göra för att leva upp till de målsättningar som vi har beslutat om här i . Det finns också ett stort utrymme för frihet att själva tolka och bestämma hur man ska lösa uppgifterna ute i landets länsstyrelser. Det kan, enligt , innebära utmaningar och risker. Det är svårt att bedöma om länsstyrelsernas krisberedskapsarbete fungerar som det är tänkt och om det är balans mellan uppgifter och resurser. Jag har varit inne på det tidigare, men jag vill än en gång betona att det är viktigt att vi följer upp så att det blir långsiktiga och förutsägbara planeringsförutsättningar på den ekonomiska sidan, för det ökar förmågan att rekrytera kompetent arbetskraft till de olika befattningarna men också att dimensionera verksamheterna i varje länsstyrelse. bedömer att problem kan kvarstå även efter det att MSB beslutade om nya villkor för utvecklingsprojekten. Det är också viktigt att vi fortsätter att följa hur det blir i praktiken. Det finns flera exempel på ett den faktiska användningen av risk- och sårbarhetsanalyser är begränsad, att analyserna präglas av bredd snarare än djup och att det saknas koppling mellan identifierade hot, risker, sårbarheter och de åtgärder som länsstyrelserna planerar att vidta. Man har heller inte enhetliga risk- och sårbarhetsanalyser runt om i landet, vilket gör det svårt att veta hur den samlade bilden ser ut i nationen som helhet och också att kunna vidta rätt åtgärder och ge planeringsförutsättningar. Nästan alla länsstyrelser bedömer att de har genomfört uppföljning, men kvaliteten på uppföljningen varierar och har i vissa fall varit bristfällig. Samverkan mellan länsstyrelserna och kommunerna är ett oerhört viktigt fält som måste fungera i det dagliga. Det behövs ett stöd till kommunernas arbete men också uppföljning av kommunernas arbete. Denna samverkan är en av nycklarna till att ska kunna ha en så god krisberedskap som möjligt. Vi måste också involvera kommunerna så mycket som möjligt i de stora planerna för krisberedskapsarbetet. Endast hälften av länsstyrelserna säger att de har utfört utbildningar och övningar i omfattning som de bedömer att uppdraget kräver. Det operativa ansvaret behöver övas i större utsträckning. Här finns en allvarlig aspekt som noterar när man bedömer att övningsverksamheten är otillräcklig. I ett läge när kriser kommer och går och trycket ökar på den offentliga förvaltningen kan vi konstatera att stora samverkansövningar har ställts in med hänvisning till pågående arbete. Det kan i sig utgöra en stor risk i vårt nationella risk- och sårbarhetsarbete. Vi saknar i vissa fall möjlighet att hantera flera kriser . Vi behöver bygga en robusthet och ha ett brett tänk som täcker upp för hur vi ska hantera olika scenarier. Att det civila försvaret har varit nedprioriterat är ett faktum. Men står vi inför en ny totalförsvarsplanering, och då är det vår uppgift och vårt ansvar att säkerställa att det kommer att finnas resurser som både hanterar den civila krisberedskapen och kommer att ge rätt förutsättningar för en att få en så bra totalförsvarsplanering som möjligt i hela landet. Vi kommer att återkomma till många diskussioner om ambitioner, tydligare kravställningar, avgränsningar och målsättningar. Vårt samlade engagemang och det samlade ledarskapet för dessa frågor kommer att vara vägledande för vad som kommer att ske i praktiken. Än en gång: Vi står inför stora dagsaktuella utmaningar, men regeringen konstaterar att det finns ett begränsat utrymme för utvecklingsarbete . Vi anser att frågan om länsstyrelsernas krisberedskap bör ingå i Försvarsberedningens nästa uppdrag. Det behöver involveras för att få mer helhet och tydlighet. När det ställs högre krav på krisberedskapen måste samhället bli bättre på att samordna de resurser som finns tillgängliga, såväl civila som militära. De civil-militära relationerna i behöver utvecklas så att resursanvändandet blir så optimalt som möjligt. Hur den civil-militära samverkan fungerar i praktiken visar sig i skarpt läge. Vi måste jobba för att undvika skarpa lägen. Vi måste öva, förebygga och tänka strategiskt och långsiktigt – också för att klara de dagsaktuella stora och små hoten. Det är angeläget att uppdatera kunskapen om varandras resurser. Uppgifter, uppdrag och funktioner mellan olika staber behöver synkroniseras. En integrerad planering behöver genomföras för att säkerställa att försvarets resurser snabbt kan sättas in vid en civil kris. Jag ställer mig bakom Alliansens reservation nr 3. 79 (KD): debatterar vi om länsstyrelsernas krisberedskapsarbete. Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 3, som står bakom. om länsstyrelsernas krisberedskap är en viktig och värdefull granskning. Den rör en del av vår krisberedskap som är viktig på flera sätt och gäller såväl förberedande arbete och samordning som ledning och uppföljning. Vid den stora skogsbranden i uppenbarades brister på alla dessa punkter. Bristerna måste åtgärdas för att ska kunna stå bättre rustat för framtida kriser. Ett fotbollslag eller en blåsorkester som inte övar regelbundet blir inte bra. På samma sätt, och mycket viktigare för att klara kriser som exempelvis bränder, måste vi öva mer på krisberedskap. Rapporten visar att detta ofta sätts på undantag. Därför har vi en reservation om att MSB ska få i uppdrag att se över de riktlinjer som finns för länsstyrelsernas krisberedskap vad gäller krav på övningsverksamhet och beredskap i syfte att skapa en tydligare målstyrning. En annan viktig del som lyfts fram är betydelsen av finansiering och möjligheten att skapa ett långsiktigt hållbart krisarbete. sker en stor del av finansieringen genom medel som ges på projektbasis. Det försvårar självklart en långsiktig personalförsörjning och möjlighet att utveckla arbetet över . Regeringen påpekar att man tänker ändra på det. Men enligt gjordes det 2007 en överföring på 14,7 miljoner från krisberedskapsanslaget till länsstyrelsernas förvaltningsanslag. Denna överföring fick inte avsedd effekt utan användes i stället till annan verksamhet. Alliansen menar därför att man måste säkerställa att de ökade anslagen till länsstyrelsernas krisberedskap går till avsedd verksamhet. Låt mig också nämna något om civil-militär samverkan. I takt med att det ställs högre krav på krisberedskap måste samhället bli bättre på att samordna de resurser som står till buds, såväl civila som militära. De civil-militära relationerna i har länge präglats av en beröringsångest som begränsar resursanvändandet på ett negativt sätt. Det är nu dags att ta steg för att komma bort från de historiskt bundna och inte alls lika relevanta begränsningarna. Den civil-militära samverkan har inte alltid fungerat när den sätts på prov. Ett exempel är just branden i , som jag förut nämnde. Det finns även andra exempel. hade kunnat överta för en symbolisk summa. Men trots att man visste att det var en utredning på gång som föreslog en bättre samordning skyndade man åstad och köpet helikoptrar för 800 miljoner, och långt mycket mer kommer det att kosta i service. sa att det skulle bli billigare, men det visade sig bli precis tvärtom. Kostnaderna har rusat iväg med det nya helikoptersystemet, och man närmar sig mer jämfört med . Det finns också skäl att ifrågasätta om använder sina helikoptrar på ett effektivt sätt. På till exempel Umeåbasen hade man bara 16 larm då man lyfte från basen. Det hann gå mellan varje skarpt läge. Detta är ett exempel på att det krävs en bättre samordning, vilket är just vad vi föreslår i vår reservation. 80 (S): Först en kort kommentar om det påstådda samarbetet mellan och regeringen: Något sådant samarbete existerar inte. Regeringens försvarspolitiska inriktning bygger på den fempartiuppgörelse som beslutades av denna kammare våras. Ett viktigt inslag i denna uppgörelse och detta inriktningsbeslut är återtagandet av en totalförsvarsplanering, alltså en sammanhållen planering för det civila och det militära försvaret. Även om det vi diskuterar i kammaren specifikt gäller granskning av länsstyrelsernas krisberedskap kan det vara värt att ta med sig att det civila försvaret i hög grad bygger och bygger vidare på krisberedskapens strukturer. Krisberedskap och civilt försvar är två tätt sammankopplade begrepp. Länsstyrelserna är geografiskt områdesansvariga och fungerar som en länk mellan den lokala och den nationella nivån. De är dessutom högsta civila totalförsvarsmyndigheter. Länsstyrelserna är kort sagt centrala aktörer på krisberedskapsområdet. skrivelse berör flera olika områden. Det handlar bland annat om övningsverksamhet, finansiering samt tillämpning av risk- och sårbarhetsanalyser. På flera av de områden som har undersökt har regeringen genomfört förändringar som syftar till att förbättra förutsättningarna för krisberedskapsarbetet och som delvis svarar mot rekommendationer. När det gäller projektmedel från det så kallade 2:4-anslaget, som finansierar särskilda satsningar för att utveckla krisberedskapen regionalt och lokalt, har regeringen vidtagit åtgärder för att ge mer långsiktighet i arbetet och genom delfinansiering stimulera länsstyrelsernas egna satsningar på krisberedskap och civilförsvar. Krisberedskapsområdet är inte unikt i att i hög grad vara beroende av tillfälliga medel, något som skriver mycket om, utan nära hälften av länsstyrelsernas förvaltningskostnader finansieras på ett sådant sätt. Men denna utveckling är inte hållbar. Den är inte till gagn för verksamheterna. Regeringens mening är också att fortsätta arbetet med att renodla länsstyrelsernas finansiering. Ett annat område som uppmärksammar är tillämpningen av risk- och sårbarhetsanalyser, RSA. Meningen med RSA:erna är förstås inte att de ska produceras för producerandets skull och att de ska bli hyllvärmare, utan meningen är att de ska fungera som underlag vid till exempel prioritering av övningsverksamhet och bidra till de nationella riskbilderna. Regeringen har därför ändrat kraven på länsstyrelsernas redovisningar från till , vilket har varit ett önskemål från många länsstyrelser, och har förtydligat att det ska handla om sammanfattande redovisningar. Ytterligare värt att nämna – som tidigare talare har varit inne på – är Västmanlandsbranden och den rapport som MSB har lämnat, där vissa slutsatser sammanfaller med iakttagelser, till exempel hur krisberedskapen fungerar på ett övergripande plan, liksom behovet av att vidareutveckla övningsverksamheten. Vissa av MSB:s förslag skulle, om de blir verklighet, ha bäring på länsstyrelsernas verksamhet. I det här sammanhanget kan det vara värt att nämna det pågående arbetet med att ta fram en gemensam lägesbild för det vidare arbetet med en totalförsvarsplanering där länsstyrelserna har en viktig roll. Sammantaget, herr talman, kan man konstatera att det pågår en hel del aktivitet inom krisberedskapsområdet i . Regeringen har sedan den tillträdde vidtagit ett flertal åtgärder, som vi genom nya utredningar och granskning har bibringats ny och viktig kunskap. som vi höjer ambitionerna genom arbetet med en sammanhållen totalförsvarsplanering är det viktigt att vi vårdar och utvecklar de förmågor som redan finns inom krisberedskapssystemet. Alla ingående delar måste fungera för att helheten ska bli bra. 81 (L) replik: säger i talarstolen att det inte har förts några samtal med några partier utanför den så kallade försvarsgruppen och att det inte heller förs några resonemang. Eftersom detta är en ganska viktig fråga, mot bakgrund av att regeringen kallar sig en samarbetsregering, vill jag fråga: De uppgifter som har framfört i ett tidigare replikskifte, är de inkorrekta? Så till den andra frågan. I Försvarsberedningen – där dessvärre inte fick representera Socialdemokraterna, utan det var andra representanter för det partiet – tog vi som en viktig fråga fram Försvarsmaktens stöd till det civila samhället. Det är kostnadsrationellt och folkförankrande, och det höjer kompetensen inom Försvarsmakten. Vi var alla överens om att vi behöver ha en översyn av stödförordningen, det legala instrument som reglerar Försvarsmaktens bistånd till det civila samhället. vill jag fråga : Varför har Socialdemokraterna ändrat uppfattning i denna fråga som är synnerligen viktig, inte minst för samhällets krisberedskap? 82 (S) replik: Tack, , för frågan! Jag tror att jag var ganska tydlig i mitt anförande: Inga sådana samarbeten existerar. Om andra partier uppskattar vår försvarsminister och om han går hem i breda lager är det väl positivt. Men några samarbeten existerar inte. Så till den andra frågan. Jag skulle lite grann vilja påminna oss om varifrån vi kommer. Vi kommer från en situation där civilt försvar och totalförsvarsplanering har legat nere . Vi har påbörjat det arbetet. Försvarsmakten och MSB sitter just nu som bäst och jobbar tillsammans för att ta fram en gemensam lägesbild. Det är bra. Det är ett steg i rätt riktning. Det är ett sätt att få de här två sidorna att komma samman och presentera en helhetssyn som kommer . Jag tycker inte att vi ska springa före den analysen utan börja i den änden, låta det arbetet landa och sedan gå vidare. 83 (L) replik: vill regeringen utmärka sig för sina initiativ när det gäller totalförsvarsplaneringen. Det är min bild, herr talman, att redan med den föregående regeringen startade arbetet med att se över både det civila och det militära försvaret och samordningen dem emellan. Det är väl alldeles uppenbart att det inte råder någon större brådska från regeringens sida när man tittar på de ambitioner som finns när det gäller totalförsvaret. Vi var, herr talman, på besök hos MSB och fick då reda på att nästa totalförsvarsövning – den första som vi har haft – är planerad att ske 2024. Det är från . Jag tror, herr talman, att ambitionerna måste vara lite större från regeringens sida. Avslutningsvis: Jag tror inte att menade att det förekom något regelrätt samarbete, utan han sa att man resonerar och att man samtalar med majoriteten i utskottet. Det kunde vara intressant om kunde ta oss ur eventuella villfarelser om detta i sin avslutande replik. 84 (S) replik: Precis som jag hejar och försöker vara trevlig med liksom övriga ledamöter i försvarsutskottet gör jag ingen skillnad på partibeteckning i de delarna. Men där går också gränsen – punkt. Den tidigare regeringen sa såg över civil- och totalförsvarsplaneringen. Just det: Ni såg över den. Men det hände inte så värst mycket mer.