prot · H30976 · 2016-03-08 00:00:00 — Det är självfallet inte så att 700-megahertzbandet är allena saliggörande för telekommarknaden och för 5G-nätet, men det är en väldigt viktig beståndsdel. Det är därför som det är viktigt att jag och statsrådet har den här diskussionen. Det har anförts olika synpunkter från aktörer på marknaden om hur det här skulle kunna göras bättre. Man använder framför allt auktionen som var kring 800-megahertzbandet som en bra förebild. Därför kan man möjligen beklaga att det vad gäller auktionen av 700-megahertzbandet har tagits ett steg tillbaka och att det inte garanteras samma fria och öppna konkurrens. Det finns nämligen inget egenvärde i att ha få aktörer. Däremot finns det ett egenvärde i att kanske ha något fler aktörer. Därför vore det kanske bra om man signalerade i någon form av regleringsbrev, kanske ett kompletterande regleringsbrev, att konkurrenssituationen i frekvensbanden är avgörande för en god sluttjänst till kund. 76 Statsrådet (MP): Tack, , för att du nystade i denna relativt krångliga materia! Den är nog så viktig, för den avgör vad var och en av oss möter när vi slår på våra telefoner, pekplattor och datorer och behöver kontakt med internet och med de sociala tjänster som finns där. Det handlar om koppling till myndigheter. Det handlar om när vi startar företag och om när vi faktiskt lever våra liv. är inte internet någonting som är separat och frånskilt, utan det är en del av verkligheten för alla i levande människor. Därför tycker jag att den här diskussionen är viktig, och lyfter denna fråga på ett föredömligt sätt. För protokollets skull skulle jag dock vilja säga något. I den andra delen, när beskrev den auktion som skulle komma råkade han säga 800-megahertzbandet, tyckte jag mig höra. Jag säger detta så att det inte blir fel i protokollet, för det är 700-megahertzbandet som vi har framför oss. I första delen av ditt anförande sa du 800-megahertzbandet, och det var riktigt då. Sedan gäller det situationen med spektrum. Det är svårt att beskriva det om man inte har en vit tavla framför sig där man kan rita upp hur det här med spektrum funkar. Spektrum är en naturresurs. Den är ändlig, som nästan alla andra naturresurser. Men det finns ett spektrumtak, och det gör det möjligt att förvärva en maximal mängd spektrum i 700-megahertzbandet. Det är inte givet att någon operatör kommer att lyckas förvärva så mycket spektrum inom bandet att operatören skulle nå det taket. Rent tekniskt är det dessutom så att hur mycket man är villig att betala för spektrum i det bandet är ett beslut som affärsmässigt kommer att balanseras av mot det behov och det utrymme som varje operatör menar är försvarbart gentemot sina ägare att faktiskt hantera. Vi vet att i de band som används inom frekvensutrymmet är det inte så att hela de utrymmena används av operatörerna. Det här är någonting som naturligtvis har kännedom om. Det var de som gjorde den förra tilldelningen, som både och jag är nöjda med. Resultatet ser vi i . Som jag tidigare sa tittar till exempel ministerkollegan i avundsjukt på hur vi har hanterat den här frågan. Det ligger inte på statsråden eller på regeringen, utan det är en enskild myndighet som får hantera input men också uppnå målet om att vi i ska fortsätta att vara i världsklass när det gäller telefoni och internet. Om någon aktör skulle ha förmågan att förvärva en högre andel spektrum kan det naturligtvis potentiellt möjliggöra högre kapacitet för slutkunden för just den operatörens användare. Men här talar vi då om den större mobila bandbredden, som egentligen i grunden inte har inneburit något problem i den tidigare tilldelningen. För helt enligt samma resonemang som anför skulle kanske fyra sluttilldelningar vara bättre än tre. Det är alltid en fråga om vad vi får för sluteffekt. Men de här synpunkterna har matats in till PTS – det känner jag till. Vi har diskuterat det här med operatörerna enskilt men också inom Bredbandsforum. Jag litar fortsatt på att gör det här i enlighet med bästa möjliga utfall för . 77 (M): Det är mycket riktigt att det ur ett konkurrensperspektiv kanske vore än bättre, som sagt, att garantera fler än tre tilldelning inom ett sådant här värdefullt band. Det är lite grann detta jag vill åt. Som statsrådet är inne på finns det inget egenvärde i att i strukturen på auktionen tillåta ens möjligheten till ett så pass negativt utfall som jag tidigare beskrev, så som det faktiskt ser ut . Har man för avsikt att se till att konkurrenssituationen är den absolut bästa är det nog en bättre väg framåt att ha ganska många olika operatörer inom samma frekvensutrymme, så som är tekniskt lämpligt. Blir det för uppdelat får man ju också problem med frekvenstilldelningen och hur man på bästa sätt löser detta tekniskt. Det kan skapa tekniska problem också. Men vi ligger långt ifrån detta . Det man också ska komma ihåg är att inte bara har konkurrensen för ögonen. Det finns också ett behov av att få ut ordentligt med pengar för, så att säga, själva frekvensbanden. Man har ett intresse av att få så bra bud som möjligt. Attraktiviteten i detta ligger då i att operatören ska kunna tillgodose sina egna behov av frekvens, men det handlar också om möjligheten att trycka ut andra operatörer på marknaden. Precis utifrån det resonemang som statsrådet själv anförde kring marknadsmässigheten i detta finns det en konkurrensfördel i att köpa band som man inte använder och som dessutom inte kan användas av någon annan. På det viset kan man stärka sin konkurrenssituation. Det här är självfallet någonting som vi vill undvika. Därför tror jag att det finns skäl att i regleringsbrevet skriva in ett krav på att säkra konkurrensen på telemarknaden. 78 Statsrådet (MP): Tack, , för den mycket viktiga interpellationsdebatten! Det sista sa kommer inte att hända. Däremot är det väldigt tydligt att både min regering och tidigare regeringar har haft och har ett uttalat syfte med hur frekvenser delas ut. Man kan titta på auktionen av 800-megahertzbandet, som genererade en intäkt på ca . Det är rätt stora värden som är igång. Det är svårt att spekulera i vad 700-megahertzbandet kommer att generera. Men ett viktigt utfall av den förra auktionen var att man kunde avsätta till åtgärder för förbättrad täckning. Det är någonting som vi tjänar på, som företagen tjänar på och som människor, framför allt de som bor på landsbygden, tjänar på. Dessutom handlar det inte om att PTS är något som är skilt från staten eller om att det är någon privat aktör, utan det är en aktör som ska tjäna och befolkning på bästa möjliga sätt. Vi har inte sett någonting som skulle tyda på motsatsen. Jag har i alla fall inte hört något om det från , och det är heller inte min uppfattning. Jag har stor tillit till PTS och hur de har jobbat med frågan tidigare. De är väl lämpade att jobba vidare med den här frågan. Om det skulle visa sig att det finns minsta lilla tvekan om hur det här skulle kunna landa får vi i så fall ta det därifrån. Det finns inga sådana signaler, men det är ändå jätteviktigt att följer det här noga. Jag skulle önska att fler här i kammaren faktiskt kunde följa det, för det här kommer att påverka våra liv mycket mer än många andra frågor som vi debatterar och diskuterar, och väldigt få har kännedom om det. Man tycker att det är en hygienfaktor som måste funka. Överläggningen var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2015/16:354 om åtgärder för ett bättre brottsförebyggande arbete 79 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat inrikesministern när regeringen planerar att lägga fram den nationella strategin för brottsförebyggande arbete och vilka konkreta brottsförebyggande åtgärder som regeringen planerar att vidta i närtid. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. är på många sätt ett tryggt land. till hela befolkningen ökar tryggheten, och människors utsatthet för brott minskar. ser vi en oroväckande polarisering i samhället, där alltför många människor fortfarande känner sig otrygga och där utsattheten för brott är ojämnt fördelad mellan olika grupper och områden. Här måste samhället ta sitt ansvar. Att vi behöver ett väl fungerande rättsväsen som kan beivra de brott som begås är en självklarhet. Men med samma kraft som vi ska bekämpa kriminalitet måste vi också förebygga orsakerna som finns bakom. Det handlar dels om breda och långsiktiga välfärdsåtgärder som att öka sysselsättningen och höja kunskapsresultaten i skolan, dels om åtgärder för att minska sannolikheten att brott begås genom att göra brotten mindre lönsamma och svårare att utföra. I det arbetet har offentliga aktörer ett stort ansvar, men utan ideella krafter, näringslivet och medborgarna når vi inte ända fram. På nationell nivå har detta varit en lågt prioriterad fråga . Regeringen vill därför se en nystart för det brottsförebyggande arbetet, med ett tydligt nationellt ledarskap. Vi började med att ge i uppdrag att belysa var utvecklingsbehoven är som störst och hur det nationella stödet till kommuner och andra brottsförebyggande aktörer skulle kunna förstärkas. I den redovisning som Brå har lämnat framgår att det på de flesta håll i landet finns en nära samverkan i brottsförebyggande frågor mellan polis och kommun och ibland även med näringsliv och frivilliga. varierar förmågan att vidta rätt åtgärder utifrån lokala problembilder. Den genomsnittliga kompetensnivån i kommunerna behöver därför höjas för att skapa ett effektivt brottsförebyggande arbete över hela landet. Även samverkan mellan nationella myndigheter behöver utvecklas. Regeringen kommer att vidta åtgärder för att stärka den nationella samordningen och utveckla stödet till olika brottsförebyggande aktörer. Vi vill bland annat ge Brå en tydligare roll som motor i det förebyggande arbetet. Vi har redan i budgeten skjutit till ytterligare till Brås brottsförebyggande verksamhet och kommer att fortsätta arbeta för att utveckla Brås samordnande roll på detta område. Vad gäller situationen i socialt utsatta områden, vilken nämner i sin interpellation, har vi gett Brå i uppdrag att bland annat identifiera framgångsfaktorer och fungerande metoder för att förebygga och beivra brott och öka tryggheten. Brottsförebyggande och trygghetsskapande arbete är dock bara en liten del av de insatser som är nödvändiga i dessa områden. Här krävs i första hand åtgärder utanför kriminalpolitikens område. Som nämner kommer regeringen att ta fram en ny nationell brottförebyggande strategi. En sådan strategi kommer att spänna över många områden och innefatta såväl sociala som situationella aspekter av det brottsförebyggande arbetet. Genom en samlad strategi kommer det att bli tydligare hur viktigt det är att alla berörda aktörer tar ansvar för det förebyggande arbetet. Målsättningen är att den ska vara klar under detta år. 80 (): Tack för svaret, justitieministern! Min interpellation var ställd till inrikesministern med anledning av att han hade talat om ett möte som han skulle ha med företrädare för ansvariga myndigheter, arbetsgivare och fackförbund om de problem som poliser, brandmän och ambulanspersonal upplever i vissa områden. Samtalet som han bjudit in till syftade enligt den artikel han hade skrivit till att få en bild av hur poliser, brandmän och ambulanspersonal upplever situationen med hot, våld och ett hårdare samhällsklimat samt reflektera över genomfört och fortsatt arbete. Eftersom jag utgår ifrån att samtalen ska landa i någon typ av resultat var det naturligt att fråga när den utlovade strategin för det brottsförebyggande arbetet skulle komma, och den frågan har jag nu fått svar på: Målsättningen är att strategin ska bli klar under detta år. Med tanke på de stora bekymmer som finns beklagar jag naturligtvis att det tar så , för det är ju så att en strategi av det slag som regeringen arbetar med möjligen kan bidra till ett mer intensivt arbete för att säkra människors tillgång till samhällsservice och den trygghet som människor i arbete behöver när de ska rädda liv. Justitieministern antyder att det brottsförebyggande arbetet på nationell nivå har varit lågt prioriterat , något som den socialdemokratiska och miljöpartistiska regeringen nu ska rätta till med en strategi. Det där är dessbättre mest politisk retorik och inte sanningen. I den redovisning som Brå har lämnat och som är väldigt intressant finns också en beskrivning av nationella insatser och framåt. Då är det så att hade lokala råd vuxit fram i de flesta av landets kommuner, och fokus kom att läggas på frågor om vilket stöd som behövdes till de lokala brottsförebyggande aktörerna. Arbetet utvidgades också, och det här är alltså under alliansregeringen, i och med att polisen fick i uppdrag att arbeta fram samarbetsöverenskommelser med kommunerna. Ett nytt arbete inleddes också för att svara mot behovet av bättre förebyggande insatser mot organiserad brottslighet. Det gjordes forskningsgenomgångar som rörde grannsamverkan, kameraövervakning och brottsprevention, mentorskapsinverkan på återfall i brott och hur bättre utomhusbelysning ska kunna förebygga brott. Utifrån metoden trygghetsvandringar som började i togs det också fram en nationell manual för att man ska kunna använda detta. Justitieministerns beskrivning var alltså lite felaktig, men det är bra att den här bakgrunden finns med, för det som behövs nu enligt den kartläggning som Brå gör är åtgärder för att höja lägstanivån när det gäller kunskapsbaserat brottsförebyggande arbete. Verksamhet finns på många håll, men det systematiska arbetet brister och det är väldigt ojämnt. Det behövs också mer utveckling och innovation, säger . Både innehåll och kvalitet i arbetet måste utvecklas. Man vill ha höjd prioritet och samordning. finns det ingen lagstadgad skyldighet för kommunerna att ägna sig åt brottsförebyggande arbete, och på vissa håll är det tydligen väldigt svårt att få gehör hos beslutsfattare för det här viktiga arbetet. Min fråga till justitieministern är mot den bakgrunden om regeringen kommer att tydliggöra kommunernas ansvar för att bedriva ett brottsförebyggande arbete och hur man kommer att säkerställa att det viktiga samarbetet mellan kommunen och polisen inte tappar fart nu när resurserna tryter och det finns många andra stora utmaningar. Kammaren beslutade på förslag av andre vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . § 15 (forts.) Svar på interpellation 2015/16:354 om åtgärder för ett bättre brottsförebyggande arbete 81 Justitie- och migrationsminister (S): Vi avbröts mitt under interpellationen av ajourneringen för gruppmötena. Jag ska försöka följa upp de frågor ställde till mig i sitt första inlägg. Regeringens utgångspunkt är att vi ska bekämpa brotten och brottens orsaker. Båda delarna måste göras, inte bara en del. Frågan om det förebyggande arbetet är högprioriterad för den här regeringen i motsats, skulle jag trots allt vilja säga, till den förra regeringen. tyckte inte om att jag uttryckte det så i interpellationssvaret eftersom hon menar att också den förra regeringen tog frågan på allvar. Men det är ändå ett faktum att den förra nationella strategin mot brottsförebyggande arbete går tillbaka ända till 1996, alltså . Det var på tid. tog under sina som justitieminister inga initiativ för att uppgradera eller uppvärdera den nationella strategin för det brottsförebyggande arbetet. Men det gör vi. Och det är det arbetet som vi nu har påbörjat på en rad olika sätt. Bland annat är det uppdraget till Brå, som jag redogjorde för. Det finns avsatta. Vi kommer att tillsätta en särskild nationell samordnare för att stärka den nationella ledningen. Jag tror att det behövs mer av statlig vägledning. frågade mig om kommunernas ansvar. Jag utesluter inte att vi behöver tydliggöra kommunernas ansvar. är vi i ett läge då vi snarare behöver sprida goda exempel i landets kommuner. Det hoppas jag att Brå ska medverka till. Jag har själv gjort en del. genomförde jag besök i ett antal kommuner för att titta på hur det brottsförebyggande arbetet ser ut. Det var , , och . Vi träffade representanter för länsstyrelserna i och . Jag besökte också , och jag är på väg till och för att se på det brottsförebyggande arbetet. Jag har sett exempel på brottsförebyggande arbete i , framför allt samarbetet med näringslivet. Vi tänkte att det ska vara samma tema när vi besöker . Grunden för oss socialdemokrater är att det förebyggande arbetet genomförs bäst när det finns en i grunden god utveckling för välfärden, det vill säga att minska klyftorna och arbetslösheten. Vi ser nu att det faktiskt går åt rätt håll i vårt land. Arbetslösheten sjunker, tillväxten ökar, nyföretagandet ökar. Låt mig ge en siffra. Sedan den här regeringen tillträdde har antalet långtidsarbetslösa sjunkit med 20 000 personer. Det gäller att fortsätta utvecklingen, att klyftorna fortsätter att minska. För det krävs fördelningspolitik. Det är det breda arbetet. Sedan finns också rättsväsendet. Det handlar om hur rättsväsendet arbetar förebyggande inom sina ramar. Här handlar det naturligtvis om att klara upp fler brott. Där misslyckades den förra regeringen. Det var tvärtom så att andelen uppklarade brott minskade under den förra regeringens tid. Den utvecklingen måste vi naturligtvis vända. Det handlar också om att hindra återfall i brott, det vill säga att se till att Kriminalvården har en sådan verksamhet att färre faller tillbaka i brottslighet igen. Sedan finns det lokala förebyggande arbetet och arbete. Så ser vår politik ut, det vill säga fler jobb, minskade klyftor, generell välfärd och lokalt brett samarbete. Hur ser politik ut? Är er lösning att vi ska sänka lönerna i stället? 82 (): Den fråga jag ställde utgick från att det kastas sten på ambulanspersonal och ambulanser förstörs. Det handlar om hur räddningstjänsten förhindras att utöva sitt arbete och en rad akuta problem som man på olika sätt behöver arbeta mot. Brottsförebyggande arbete kan vara många olika saker, och det var också därför jag sa att jag tycker att det är bra att vi får ett besked om när strategin som har utlovats ska komma. Strategier i all ära, men det krävs också konkreta åtgärder för att komma till rätta med problem. Man kan inte vänta till dess arbetslösheten är noll och tro att det löser problemet med att kriminella grupperingar utnyttjar ungdomar för att kasta sten och bete sig mot myndighetspersoner. Det finns ett förakt och en misstro mot myndigheter i flera av de utsatta områdena som måste hanteras med praktiska åtgärder. Jag var i . Ett exempel på vad som görs där är att räddningstjänsten och polisen pratar med ungdomar som de vet ägnar sig åt verksamhet som inte är acceptabel. De har på det sättet pressat ned mängden stölder av olika slag. Det är så jag tror att man måste arbeta konkret. Min fråga till justitieministern före uppehållet var: Är regeringen beredd att tydliggöra kommunernas ansvar att delta i det brottsförebyggande arbetet? I Brås redovisning av hur det ser ut, som är en upprättelse vad gäller Alliansens arbete i förhållande till vad ministern säger, framkommer en beskrivning av tillkortakommanden i det svenska samhället när det gäller det brottsförebyggande arbetet. Brå pekar på att det är svårt att få gehör för insatserna i en del kommuner. Det vill man ändra på. En annan sak som Brå pekar på är att det lokala brottsförebyggande arbetet i viss mån har stagnerat. Det har blivit fantasilöst. Man arbetar inte kunskapsbaserat. Alla typer av brott hänger inte direkt samman med den allmänna situationen. Det finns i vart fall en del enklare sätt att få bukt med problemen. Där tycker jag att det är viktigt att fundera över hur man ökar kunskapsnivån i frågorna lokalt och hur man säkerställer arbetet. På den moderata partistämman tog vi ställning för att vi vill se ett mer aktivt arbete i kommunerna. Vi har inte kommit så långt som jag möjligen vill, nämligen att det ska vara ett lagstadgat krav på kommunerna att ta ansvar för det brottsförebyggande arbetet. Men vi tog ställning för att ansvaret för frågorna bör ligga så nära kommunledningen som möjligt för att det ska finnas muskler och mandat att agera vid samverkan med polisen. Det sker nu en omorganisation av polisen där åtminstone en positiv signal finns, nämligen att man utser kommunpoliser. Brå påpekar att det kommer att göra det viktigare att det i fler kommuner finns någon som tar ansvar för samordningen mellan kommunala och lokala myndigheter, polisen och det civila samhället. När det brister kommer det inte att fungera. Jag tror att det är nödvändigt, inte minst i ett kortare perspektiv än det år vi ska vänta på en strategi, att vidta åtgärder. Stenar kastas , och det behöver göras mer på det området. Det vore intressant att veta om justitieministern har någon idé om något konkret som kan göras så att vi kan slippa en del av problemen . 83 Justitie- och migrationsminister (S): Regeringen fick ärva en situation som var djupt oroande, som delvis själv beskriver. Det var en kombination av en mycket hög arbetslöshet, framför allt en mycket hög ungdomsarbetslöshet, och en fast etablerad och organiserad kriminalitet. Det var det stora misslyckandet för den gamla regeringen, det vill säga misslyckandet med att bekämpa brotten och att andelen uppklarade brott minskade samt misslyckandet med den sociala situationen och arbetslösheten. Det är en grogrund för rekrytering in i kriminella gäng. Då måste man kunna se på båda frågorna. Det handlar om att förbättra de sociala förutsättningarna i de områden vi talar om. För att kunna vända utvecklingen är arbetslöshetsfrågan, studierna, utbildningsmöjligheterna och de generella klyftorna faktiskt helt avgörande. Där misslyckades den gamla regeringen. Därför hoppas jag att vi ska klara detta lite bättre, och det jag ser är att ungdomsarbetslösheten nu faller väldigt snabbt. Det är mycket bra. Tillväxten ökar, och vi måste naturligtvis se till att hålla i den. Om vi inte gör det tror jag nämligen att utvecklingen blir ännu svårare. Det blir nämligen ännu svårare, skulle jag säga, att bryta nyrekryteringen till kriminella gäng. frågar om jag är beredd att tydliggöra kommunernas ansvar, och det sa jag i mitt inlägg. Jag är beredd att titta på den frågan precis som jag förstår att nu gör. Just nu är vi i ett läge där vi försöker sprida de goda exemplen, alltså vad som görs i landets kommuner. Jag delar naturligtvis uppfattningen att detta arbete måste läggas så nära kommuninvånarna som möjligt. Jag delar självklart också uppfattningen att ju högre upp i den kommunala hierarkin man för frågorna, desto lättare är det att få genomslag för dem. Så har det fungerat på alla ställen när jag har varit ute och sett hur det ser ut i landets kommuner. En sak kommer man ändå inte ifrån. Oavsett hur mycket vi gör med lokal samordning, med att ta in näringslivet, med att ta in ideella krafter och med samverkan mellan stat och kommun kommer det till syvende och sist ofta ned till samma typ av sociala frågor man måste lösa. Det var egentligen innebörden i den lilla fråga jag ställde allra sist i mitt tidigare inlägg. När jag nu tittar på hur politik ser ut – man säger att man ska skapa fler jobb och så – går det genomgående ut på precis samma tema som ni körde på , det vill säga att ni ska trycka ned dem som har de lägsta lönerna och de lägsta inkomsterna. Då handlade det om a-kassa, sjukförsäkring och annat som ni jagade och tryckte ned, så att säga. ska det tydligen handla om lönerna. Därför är min enkla fråga denna: Om vi, vad jag förstår av vad flera borgerliga partier för fram, ska ha statligt fastställda fattiglöner där vi trycker ned lönerna och inkomsterna för väldigt många människor – om vi ska gå den amerikanska vägen, så att säga – vad kommer det att innebära? Vad kommer det att innebära för brottsutvecklingen i ett land att skapa löner som är så låga att människor inte kan försörja sig? Det är den fråga jag ställer och som jag tycker att faktiskt kan fundera lite på.