prot · H40938 · 2016-12-01 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollet för justerades. vice talmannen meddelade att (M) avsagt sig uppdraget som ledamot i krigsdelegationen. Kammaren biföll denna avsägelse. § 3 Anmälan om kompletteringsval vice talmannen meddelade att riksdagsgrupp anmält som ledamot i krigsdelegationen. vice talmannen förklarade vald till § 4 Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2016/17:138 Interpellation 2016/17:138 Utvecklingen i av (V) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade engagemang. Interpellation 2016/17:140 Interpellation 2016/17:140 De afghanska tolkarnas rättigheter av (L) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade engagemang. Interpellation 2016/17:141 Interpellation 2016/17:141 Beredningen av barnrättighetsutredningen av (L) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. Interpellation 2016/17:142 Interpellation 2016/17:142 Barnäktenskap av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. Interpellation 2016/17:143 Interpellation 2016/17:143 Främjande av vapenexport till av (V) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är resa och tidigare inbokat engagemang. § 5 Genomförande av det omarbetade asylprocedurdirektivet Genomförande av det omarbetade asyl-procedurdirektivet betänkande 2016/17:SfU6 Genomförande av det omarbetade asylprocedurdirektivet (prop. 2016/17:17) 1 (SD): Vi debatterar förändringar i och med genomförande av det nya asylprocedurdirektivet. Jag skulle vilja börja med att yrka bifall till reservation i betänkandet. Detta betänkande visar på en tydlig brist i regeringens hantering av migrationsströmmarna – detta främst då regeringen har förbisett flera möjligheter som ges i asylprocedurdirektivet. Här finns nämligen en rad artiklar som skulle kunna utgöra grunder för ett potentiellt tydligare, ansvarsfullare och långsiktigt mer hållbart system – ett system som skulle bespara medborgarna försämrad välfärd eller ett högre skattetryck som följd av en ohanterlig invandring till . ser inte minst möjligheten att införa tydligare skyldigheter för asylsökande och upprättande av listor på så kallade säkra länder på nationell nivå. Vi vill inte se en gemensam EU-lista. Vi vill även se fler återkallanden av uppehållstillstånd för personer som inte längre behöver internationellt skydd. Enligt det aktuella direktivet, artikel 13, ska ålägga asylsökande skyldigheter att samarbeta med alla behöriga och berörda myndigheter för att fastställa sin egen identitet och andra förhållanden som avses i artikel 4.2 i direktiv /95/EU. Att människor, även asylsökande, har en skyldighet att styrka sin egen identitet är lika självklart för de allra flesta människor. Det är inte alls omöjligt att en av pull-faktorerna för att ta sig till i jakten på ett bättre liv – möjligen ett liv på flykt från rättvisan – stärks av att är det naiva välfärdslandet uppe i norr där man själv får bestämma sin identitet helt utan att detta nödvändigtvis ens kontrolleras. Detta är inte ansvarsfullt, och det är inte ens normalt i omvärldens ögon, utan det är endast naivt. Enligt artikel 28 i det aktuella direktivet får svenska myndigheter besluta att ansökan ska anses implicit återtagen om den asylsökande har valt att bortse från att besvara en begäran om att lämna information av betydelse för dennes ansökan. Allt detta är i enlighet med artikel 4 i direktiv /95/EU. De flesta asylsökande som kommer till , eller kanske till och med samtliga, har passerat ett annat EU-land på vägen hit. Det betyder med andra ord att deras ansökan enligt Dublinförordningen ska prövas i en annan medlemsstat än . vill därför införa strikta regler där den sökande på ett trovärdigt sätt måste förklara hur denne har tagit sig in i unionen. Genomförande av det omarbetade asyl-procedurdirektivet Efter en sådan trovärdig förklaring ska den asylsökande, helt enligt Dublinförordningen och inte endast enligt politik, alltså återsändas till den första medlemsstat som vederbörande anlände till. Lämnas däremot ingen förklaring ska den asylsökandes ansökan anses som implicit återtagen. Det går inte att bli tydligare än så. Både regeringen och Alliansen har uttryckt en önskan om att övriga ska ta ett större ansvar för asylsökande. Förslaget bör därför närmast vara en självklarhet för både regeringen och Alliansen. Om övriga inte hörsammar deras vädjan är det kanske dags att genom handling tvinga andra länder till ett större ansvar. vet dock stora delar av att står handfallet inför den migrationskris som varnat för. Regeringen bortser även från artikel 44 i det aktuella direktivet. Vi vill införa den. Enligt direktivet ska medlemsstaterna se till att en utredning får inledas om att återkalla asylsökandes internationella skydd så snart det framkommer nya fakta, information eller uppgifter, som tyder på att det finns skäl att ompröva giltigheten av dennes internationella skydd. Enligt 4 kap. utlänningslagen ska flyktingstatus återkallas i sådana situationer. Men även denna regel används mycket sparsamt. Avslutningsvis, herr talman, vill jag bara än en gång poängtera att det finns en hel del för regeringen att göra om man vill ta ansvar för . Att inte ta migrationspolitikens tidigare och nuvarande konsekvenser på allvar duger inte. I detta anförande instämde (SD). 2 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till socialförsäkringsutskottets förslag i betänkande nr 6 och därmed också till regeringens proposition 2016/17:17 samt avslag på övriga yrkanden i motioner. Bakgrunden till denna proposition är – om jag tillåts att låta som en teknokrat , herr talman – att och rådet 2013 antog direktiv /32 om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd, det så kallade omarbetade asylprocedurdirektivet. Direktivet innebär i praktiken några få förändringar. Det handlar om mindre ändringar i utlänningslagen, i lagen om god man för ensamkommande barn, i lagen om särskild utlänningskontroll och i lagen om tillfälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i . Vad innebär då dessa förändringar i praktiken för flyktingmottagandet i ? Svaret är: ganska lite. Bakgrunden till detta är att redan har implementerat det första asylprocedurdirektivet och att processerna i stämmer väl överens med direktivets intentioner. De förändringar som kommer att bli en konsekvens av propositionen är bland annat att asylsökandes rätt till offentligt biträde i lag förtydligas och att det kommer att preciseras i lag att en asylansökan kan anses uppenbart ogrundad om de uppgifter som utlänningen åberopar saknar betydelse för prövningen av ansökan eller om den saknar tillförlitlighet. Propositionen har också skickats till Lagrådet, som enbart hade marginella synpunkter som huvudsakligen har beaktats. Alltså kommer denna proposition i praktiken inte att leda till större förändring. Genomförande av det omarbetade asyl-procedurdirektivet Om en lämnar detaljerna tror jag att olikheterna i synen på förslaget också har att göra med hur synen på människor och samarbete ser ut. Vi socialdemokrater är övertygade om att i stora och viktiga frågor som klimatpolitik och utrikespolitik, men också migrationspolitik, blir starkare om vi arbetar gemensamt. Vi tror helt enkelt inte att ensam är stark. Därför är det positivt att regler och procedurer kopplade till flyktingmottagande harmoniseras. På denna punkt och på många andra skiljer vi oss från bland andra , som yrkar avslag på delar av propositionen, som vi precis har hört. När vi talar om flyktingpolitik ska vi komma ihåg att världen går igenom en flyktingkris av en magnitud som ingen sett sedan . Miljoner människor flyr undan krig i världen . Vi ska vara stolta över vårt lands humanitära insats . blev situationen i ohållbar när EU brast i solidaritet och gemensamt ansvar. Det gjorde att den rödgröna regeringen till exempel införde gränskontroller och, i bred enighet, en tillfällig lag. Vi socialdemokrater står upp för en reglerad invandringspolitik. Det är klassisk socialdemokratisk politik och en del av den svenska modellen. måste både stå upp för internationella konventioner och stå upp för en flyktingpolitik som bygger på den enskildes rätt till en rättvis bedömning av om asylskäl finns. Men den måste också bygga på det faktum att de som inte har rätt till asyl också måste lämna vårt land. En rimlig väg framåt är naturligtvis att flera länder delar på ansvaret i denna situation. Detta innebär att vi delar på de initiala kostnaderna av flyktingmottagning men också att vi delar på vinsterna av att nya människor kommer till vårt land, för om integrationen fungerar och människor kommer i arbete är det positivt för den ekonomiska utvecklingen att ta emot flyktingar. Dessutom är det förstås rätt och rimligt att alla som är i och som har möjlighet att arbeta också gör det. Just när det gäller det gemensamma ansvaret i finns det mycket kvar att göra. En del av att dela på ansvaret i unionen är att harmonisera reglerna. Därför är det positivt med denna proposition, och därför, herr talman, vill jag yrka bifall till förslaget i propositionen. 3 (M): Den här frågan berör, som har påpekats under debattens gång, det omarbetade asylprocedurdirektivet. Det händer överlag väldigt mycket i EU kring just migrationspolitiken, eller rättare sagt borde det hända väldigt mycket. Det pågår diskussioner, men det mesta återstår faktiskt att hantera och att få på plats, till exempel Dublinförordningen. EU började sitt arbete med att hitta ett gemensamt regelverk kring asylprocedurdirektivet 1999, och införlivades det första direktivet i svensk lagstiftning. fattade parlamentet och rådet beslut om det omarbetade direktivet, och det ska vara genomarbetat och infört i medlemsstaternas lagstiftning . Precis som vi kan läsa i betänkandet är syftet med det här direktivet att slå fast gemensamma förfaranden för beviljande och återkallande av internationellt skydd. Det handlar bland annat om att beslut ska fattas snabbare, vara mer rättvisa och hålla högre kvalitet . Man ska också påpeka att det står uttryckligen i det här direktivet att medlemsstaterna får, om de så önskar, behålla förmånligare bestämmelser förutsatt att de är förenliga med direktivet. Genomförande av det omarbetade asyl-procedurdirektivet De här förändringarna berör ett antal områden. Det handlar om personliga intervjuer där sökanden ges tillfälle att höras om sin ansökan innan myndigheten fattar ett beslut, kostnadsfritt bistånd vid överklagande, garantier för ensamkommande barn. Här regleras också formerna för uppenbart ogrundade ansökningar. De grunder som enligt gällande rätt kan kvarstå för att betrakta en ansökan som uppenbart ogrundad är att den sökande har åberopat skäl som är otillräckliga eller, som det heter, saknar trovärdighet. Här har också tillkommit bestämmelser om den sökandes rätt att stanna kvar i medlemsstaten som ett överklagande prövas. Det här var ett axplock, och det finns ytterligare frågor i betänkandet. Regeringen har presenterat en proposition för att införliva de här förändringarna i svensk lagstiftning, vilket vi, som tidigare talare har påpekat, också är skyldiga att göra. har inte lämnat in någon följdmotion på det här området. Vi har valt att biträda de förändringar som regeringen har gjort. Det är klart att detta berör många frågor i den migrationspolitiska debatten som är viktiga för oss moderater och där vi har uppfattningar som på flera punkter skiljer sig från regeringens. Här finns till exempel frågan om återvändandet, vilket är ett område som helt enkelt inte fungerar . Vi är på väg att få en situation med närmare 70 000 människor som bor i utan tillstånd. Det motsvarar storleken på en medelstor svensk stad. Vi kan konstatera att majoriteten av dem som återvänder gör det frivilligt, inte sällan efter att ha återtagit sin ansökan. Men antalet ärenden där utvisning sker med tvång fortsätter att vara lågt. Det handlar om 3 000–4 000 personer . Så sent som i går kom beskedet att beklagligt nog har röstat nej till det avtal som skulle möjliggöra att verkställa utvisningar med tvång. Det är mycket problematiskt, måste jag säga, att den förhandlingar med den afghanska motsvarigheten förefaller ha varit helt resultatlösa i den meningen att det fortfarande inte finns ett fungerande avtal på plats. Vi får verkligen hoppas att återvändandet kan underlättas av det avtal som EU samfällt har förhandlat fram med . Mycket arbete återstår dock även i EU. Flera saker är uppe till diskussion just . Jag vill för del understryka vikten av att ha en migrationspolitik som är långsiktig och hållbar och där svenska regler och lagar ligger i linje med vad som gäller i våra grannländer i EU. Jag menar att vårt ansvar för människor inte upphör den dag man kommer över gränsen, utan en plan för att klara integration, jobb, bostäder och skolplatser – allt detta – måste på ett helt annat sätt än tidigare vara en faktor när vi utformar lagar och regler också i migrationspolitiken. Långsiktigheten är betydelsefull. Precis som tidigare talare lyfte fram har vi nu en tillfällig lagstiftning på det här området. Den kommer om inget oförutsett sker att löpa ut . Jag ställer mig frågande till vad som händer om så sker och återgår till den politik som gällde tidigare. Vad har vi då egentligen lärt oss av flyktingkrisen? Just det här betänkandet berör, som sagt, de förändringar som är nödvändiga utifrån det man har beslutat om i EU, och jag vill för del yrka bifall till förslaget i betänkandet. Genomförande av det omarbetade asyl-procedurdirektivet 4 (MP): debatterar vi betänkande SfU6 Genomförande av det omarbetade asylprocedurdirektivet. Betänkandet handlar om att införliva det omarbetade asylprocedurdirektivet i svensk lag. I asylprocedurdirektivet regleras hur asylprocessen ska gå till i EU:s medlemsstater. Det ursprungliga asylprocedurdirektivet antogs 2005 då även skyddsgrundsdirektivet, mottagandedirektivet, Eurodacförordningen, Dublinförordningen och massflyktsdirektivet antogs. Det införlivades i svensk rätt 2010 och har omarbetats och ska i uppdaterad version införlivas i svensk rätt. pågår förhandlingar på EU-nivå om de flesta av de här rättsakterna, inklusive asylprocedurdirektivet. Lagstiftningen på det här området är under ständig utveckling, och det kommer säkert att ske många förändringar framöver. Det är oerhört viktigt att i de nuvarande förhandlingarna på EU-nivå arbetar för att få till ett gemensamt ansvarstagande för flyktingmottagandet inom EU. Alla EU:s medlemsstater behöver ta ansvar när så många människor är på flykt och i behov av internationellt skydd. Det är precis lika viktigt att arbetar för att värna asylrätten och mänskliga rättigheter nu när dessa rättsakter återigen förhandlas. Vi vet att det inte är högsta prioritet i alla medlemsstater, och det är viktigt att vår röst är tydlig när det gäller vikten av ett bra mottagande, starka rättigheter för asylsökande och rättssäkra och effektiva system. Dagens betänkande innehåller ett antal lagändringar och även fall där gällande rätt i är tillräcklig och där förändringar ej behövs för att uppfylla direktivets krav. Regeringens bedömningar gäller bland annat vem som ska kunna ansöka om asyl för en underårig person, rätten att stanna kvar i som beslutande myndigheter prövar en ansökan, garantier för den sökande och så kallad efterföljande ansökan. I samtliga fall gör regeringen bedömningen att det omarbetade asylprocedurdirektivets bestämmelser är uppfyllda genom gällande rätt och att det därför inte krävs några författningsändringar. När det gäller regeringens förslag till lagändringar ska regler införas om att ska få låta bli att genomföra muntlig handläggning bara i de fall som den sökande beviljas status som flykting och om rätten till offentligt biträde i mål om överklagande av beslut att inte bevilja ny prövning. I utlänningslagen och i lagen om särskild utlänningskontroll ska det också regleras att ensamkommande barn alltid ska ha rätt till ett offentligt biträde. Ett annat av regeringens förslag gäller en ändring i utlänningslagen som innebär att rätten till offentligt biträde även gäller överklaganden av beslut om att återkalla en statusförklaring. Det preciseras också i lagen vad som ska definieras som uppenbart ogrundade ansökningar. En ansökan ska anses uppenbart ogrundad om de uppgifter som utlänningen åberopar saknar betydelse för prövningen av ansökan eller saknar tillförlitlighet. Det innebär att en ansökan från en person som kan skickas till ett första asylland, till ett säkert tredjeland eller till en annan medlemsstat som beviljat internationellt skydd inte längre ska anses som uppenbart ogrundad. Däremot föreslår regeringen att en sökande som kan sändas till ett första asylland eller som förklarats vara flykting eller skyddsbehövande i en annan EU-stat ska kunna avvisas med omedelbar verkställighet. Genomförande av det omarbetade asyl-procedurdirektivet Regeringen lämnar också flera förslag som gäller rätten att stanna kvar ett överklagande prövas och att verkställande ändå ska kunna genomföras. Asylsökande eller en familjemedlem till en asylsökande ska dock även i fortsättningen ha rätt att stanna kvar i landet till dess ett avlägsnandebeslut har vunnit laga kraft. En migrationsdomstol ska pröva frågan om inhibition, och ensamkommande barn ska ha på sig att inhibera innan beslut om avvisning verkställs. Med detta sagt vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och propositionen och avslag på motionerna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 10.) § 6 Kultur, medier, trossamfund och fritid Kultur, medier, trossamfund och fritid betänkande 2016/17:KrU1 Utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid (prop. 2016/17:1 delvis) 5 (M): Vi ska diskutera kulturutskottets betänkande 1 Utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid. Det handlar inte bara om kulturpolitik utan även idrott, civilsamhälle, public service, folkbildning och mycket mer. Min partikollega kommer att lyfta fram bland annat idrottens betydelse. Själv kommer jag främst att uppehålla mig vid kulturpolitiken. Det här året debatterar vi kulturpolitikens område före nästan alla andra områden. Kulturen kommer först, på många sätt. Det säger jag inte som en del av ett försvarstal, utan för att det faktiskt är på det sättet. I går deltog jag i en debatt, bland annat med kulturministern, på här i . Där konstaterade och beklagade en annan paneldeltagare att konsten och kulturen alltid ska motiveras ur en nyttoaspekt. Vi behöver satsa på kulturen för att det ökar tillväxten, för att det bidrar till vår utbildning och för att det är bra för hälsan. Och genast ska vi försöka mäta hur mycket den bidrar. Hur mycket ökar bnp? Är det värt det? Hur många blir friskare? Samma sak känns igen , när det pågår en debatt om vilka värderingar som är mest prioriterade och vad konstens och kulturens uppgift är. Hur kan kulturen öka demokratiseringen? Den sociala hållbarheten? Och ängsligt försöker man mäta hur mycket och vad som är korrekt och sedan styra i en viss riktning. skulle jag vilja vända på perspektivet. Om vi tar bort kulturen får vi se vad vi har kvar och vilket samhälle vi får. Vilka skulle vi vara utan de berättelser som överför kunskap oss emellan, oavsett om de kommer i form av en bok, genom muntlig tradition, genom musiken eller genom en tavla? Hur skulle vi någonsin kunna förstå vår omvärld om vi inte förstår vår egen historia? Hur skulle vi skapa grund för förståelse för den som kommer från ett annat land, men också mellan oss som bott här i generationer? Kultur, medier, trossamfund och fritid Den förståelsen uppnås inte genom att göra kulturen till ett instrument i politiska händer eller till något som ska styras rätt. Det finns länder i vår närhet som just nu provar den linjen. Det förekommer även i den svenska debatten . Däremot har den fritt utforskande kulturen ovärderlig betydelse för vårt samhälle, så som vi känner det. Ska man ur regeringens perspektiv sammanfatta det kulturpolitiska år som gått får det nog blir ett ganska tydligt ”Njae”. Det blir liksom aldrig riktigt som man tänkt sig. Allt är präglat av en stark vilja och full fart framåt. Men även om vilja är bra är det resultaten som räknas. Hög hastighet är sällan ett bra sätt att kompensera för fel färdriktning. En stor del av året har kommit att handla om filmpolitiken – den största reformen . Att det fanns ett tydligt motstånd mot regeringens filmpolitik stod klart . Men regeringen körde på i full fart. Så gick det som det gick. I fick man underkänt när det gällde finansieringen, när det gällde organiseringen, när det gällde produktionsförutsättningarna, när det gällde samverkan, när det gällde digitaliseringen och när det gällde piratkopieringen. Hur regeringen tänker leverera baserat på detta återstår att se. Formuleringarna i budgetpropositionen är för det mesta till intet förpliktande. Men jag kan lugna regeringspartierna med att vi kommer att följa upp samtliga punkter. En museiutredning presenterades, och regeringens första reaktion blev att lägga ned Riksutställningar. Det gjorde man innan man hade funderat över konsekvenser eller vad man skulle ha i stället. Det ska behandlas först , när regeringens kulturarvsproposition presenteras. Den ska för övrigt bli den största reformen . har vi också kunnat följa turerna kring . Den ska utgöra grunden till den största reformen . Den är nu presenterad, och det återstår att se vad regeringen lyckas göra med resultatet. Jag avundas inte riktigt regeringen den uppgiften. Men att man inte riktigt har processen klar för sig visas när man ska börja tillsätta samtalsgrupper i innan förslaget ens har gått ut på remiss och vi får höra vad de som faktiskt berörs verkligen tycker. Det har tyvärr blivit något av ett återkommande problem inom kulturområdet. Man skjuter lite från höften – tutar och kör. Ambitionerna är stora, men tidspressen är hård för att hinna genomföra allt före nästa val. Problemet är bara att när stressen träder in kliver eftertanken ut genom dörren. hade jag önskat lite mer besinning. Med detta är det inte sagt att allt regeringen gör är dåligt. Nej, vissa saker är riktigt bra. Inte minst välkomnar jag dagens beslut om att äntligen gå vidare med renovering och ombyggnad av . Att man nu verkställer den förstudie som alliansregeringen tog initiativ till är utmärkt. Det tog lite tid, men regeringen ska ha en eloge för att man nu gör det. Kultur, medier, trossamfund och fritid lägger fram en stramare budget än regeringen. Till skillnad från vänsterblocket lägger vi fram en budget i balans. Vi tror inte på stora underskott i högkonjunktur. Det är nu vi kan samla i ladorna. I vår budget sparar vi därför in de 13 miljarder som regeringens överkonsumtion kostar. Detta är viktigt, eftersom kulturområdet i allra högsta grad berörs av politiken i stort. Gör man det dyrare att anställa drabbas en kultursektor med redan hårt pressade marginaler. Om man försvårar för småföretagen drabbas kultursektorn, där många är små- eller egenföretagare. man skatterna med 40 miljarder drabbas givetvis kultursektorn. Och när man försvagar hushållens konsumtionsutrymme och ekonomi drabbas kulturen. Kulturen är inte isolerad. De beslut man fattar får effekter, och det måste man ta ansvar för. Att vi lägger fram en stramare budget som helhet innebär också att vi lägger fram en stramare budget på kulturområdet. Vi avvisar stora delar av regeringens nysatsningar och river även upp några av de satsningar som vi tycker slår fel. Vi lägger fram en stramare budget. Men vi gör också några väldigt viktiga och prioriterade satsningar. Läsandet är grunden för ett barns språkliga och intellektuella utveckling. Det handlar om alla barns och ungas rätt till kunskap.