prot · H30973 · 2016-03-02 00:00:00 — Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 14.) betänkande 2015/16:SkU16 33 PER ÅSLING (C): ekonomi går bra. Så sent som i förrgår presenterades de senaste bnp-siffrorna. De var inte bara exceptionellt höga siffror, utan de överträffade även förväntningarna bland marknadens aktörer. Vi har av alliansbudgetar bakom oss. Vi ser att sysselsättningen stiger och att skatteintäkterna fortsätter att öka. Det är inte av naturen givet. Det är helt enkelt ett resultat av att företag kan och vill anställa så att fler får jobb. Det är också ett resultat av att människor genom jobbskatteavdragen fått mer pengar i plånboken som de valt att lägga på bland annat högre konsumtion. är i stort behov av reformer. Det är mycket som måste bli bättre. Men ska en regering ha handlingsfrihet och svängrum när utmaningarna ska mötas är en robust ekonomi själva grunden för att många reformer över huvud taget ska vara möjliga att genomföra. I och med budgeten ser vi nu helheten i regeringens och skattepolitik. Det tål att upprepas att vi inte har kunnat se vad regeringens politik som helhet leder till – helt enkelt eftersom årets budget är den sittande regeringens första. Vi kan dock redan se att den skattepolitik regeringen bedriver börjat få effekter. Vi kan också se att regeringen inte gärna vill kännas vid dessa effekter. Vad får då skattepolitiken för effekter? En färsk undersökning visar att svenska folkets benägenhet att anlita svart arbetskraft åter ökar när regeringen väljer att skära ned RUT- och ROT-avdragen. Det är bekymmersamt – inte bara för att det leder till försämrade villkor för företag, sysselsättning och hushåll utan för att det också riskerar att leda till skattebortfall för staten. Varför vill då inte regeringen kännas vid effekterna av sin politik? Det stod klart när regeringen presenterade årets budget att man inte vill beräkna effekterna på sysselsättningen av sin politik. Transparens och öppenhet ska vara ledord inom politiken. Det är av central betydelse att vi kan få relevant information om effekterna av den förda politiken. Alliansregeringen redovisade den förda politikens effekter på en rad områden, däribland sysselsättningen. Den sittande regeringen har valt att inte redovisa denna effekt. Det är klart att det är bekymmersamt när regeringen inte vill beräkna skattepolitikens effekter på sysselsättningen. ”Hvad vilja regeringen?” Om vi går bortom den mediala retoriken och utspelen är bilden av vad regeringen vill splittrad. Låt mig ta två exempel. För det första: har kritiserats högljutt, och avdraget har sänkts . säger finansministern att det är en bra reform eftersom det snabbt behövs arbetstillfällen för att få nyanlända flyktingar i jobb. Vad vill regeringen egentligen? För det andra: Via alliansbudgetar har fem jobbskatteavdrag införts, vilket gör skillnad för den enskilde som får mer pengar kvar av lönen och för ekonomin genom högre konsumtion. Socialdemokraterna verkar ha svårt att veta vilken fot de ska stå på. Man kritiserar reformen och förändrar den, men i stort sett har den fått vara kvar. är det att ge besked till svenska löntagare: jobbskatteavdraget att finnas kvar i kommande socialdemokratiska budgetar? Vad vill regeringen på detta område? Vi vet att förutsättningen för en fungerande arbetsmarknad över hela landet är att vi får fler företag som startar och vill växa. Vi vet att fyra av fem nya arbetstillfällen har skapats i små företag. Då måste fokus ligga på att underlätta för dessa företag. Annars kan vi inte öka sysselsättningen och möta integrationsutmaningen. driver på för fler företagarvänliga reformer, både som enskilt parti och tillsammans med Alliansen. Låt mig lyfta fram Alliansens motion om personaloptioner som ett exempel. är det svårt för företagare att i tidiga skeden attrahera nödvändig kompetens. I många andra länder löser man detta problem genom olika incitamentsprogram där personer med nyckelkompetens får optioner, det vill säga rätt att köpa aktier i företaget till ett förutbestämt pris. För att skapa fler ägarledda företag och ge fler företag möjlighet att locka rätt kompetens är det viktigt att regelverket för personaloptioner nu förbättras. Alliansregeringen inledde ett sådant arbete. Skatter är det mest effektiva styrmedel vi har. I är vi klara över att man styr det man vill ha mer av respektive det man vill ha mindre av med hjälp av skatter. Det är av största vikt att man då väljer rätt. Annars kan konsekvenserna bli stora. har en reservation som understryker principen om en grön skatteväxling där skatten sänks på jobb och företag som den höjs på miljöskadliga utsläpp och verksamheter. Regeringen verkar inte vilja ha någon grön skatteväxling. Man höjer nämligen i årets budget skatten på jobb och företagande med ca 28 miljarder. Faktum är att av skattehöjningarna i budgeten är skatt på jobb medan är skatt på miljöfarliga verksamheter. Jag yrkar bifall till Alliansens reservation nr 6 om personaloptioner och till reservation nr 3 om skatteskalor med mera. 34 (M): Jag yrkar bifall till vår reservation nr 1. Jag yrkar också bifall till Alliansens gemensamma reservation nr 6. ekonomi är än så länge en av de starkaste i , men framtiden oroar eftersom vi har en regering som driver en politik som är både jobb- och tillväxthämmande. Den sittande regeringen har endast regerat med sin budget . Jag konstaterar att på dessa har finansministerns beskrivning av ekonomi gått från tom lada till nyproducerad Tesla. går det fort. Vi borde kunna vara överens om att stora utmaningar ligger framför oss. Tyvärr är jag rädd att den rödgröna regeringen väljer att blunda för dem. Det handlar om ett djupare utanförskap som främst koncentreras till utrikes födda och unga utan fullständig gymnasieutbildning. Det handlar också om det faktum att vi lever . Därför behöver nya sätt för att se till att människor får ett arbete, en lön, arbetskamrater och en chans att forma sitt eget liv. Ett eget arbete ger gemenskap och känslan av att vara behövd som det ger självständighet genom en egen inkomst och lägger grunden för den gemensamma samhällsekonomin. Vi måste också se till att fler väljer att jobba högre upp i åldrarna. Fler jobb och fler arbetade timmar är grunden för en stark ekonomi och för att vi ska fortsätta att ha en hög kvalitet i vår gemensamma välfärd. Vi lever allt längre, och det är bra, eller hur? Men det innebär att vi behöver fler som väljer att jobba högt upp i åldrarna. är det 90 000 fler personer som arbetar. Inte minst kvinnor har valt att stanna kvar. Detta är inte en slump, herr talman. Detta är ett resultat av en aktiv allianspolitik som gjorde det mindre kostsamt att anställa . Det förstärkta jobbskatteavdraget för äldre ökade drivkrafterna för att jobba längre. Statistik från visar att har EU:s snabbast växande sysselsättningsgrad bland personer i åldersgruppen 65–. 65 har helt enkelt blivit det nya 45. Den nuvarande regeringen går åt andra hållet och har återinfört en särskild löneskatt för personer som fyllt 65. Vi moderater väljer motsatt väg och föreslår ett förstärkt jobbskatteavdrag, som ska börja gälla redan . Vi inför avdraget för att redan då stärka drivkrafterna för att stanna kvar på arbetsmarknaden. Förslaget skulle innebära att 70 000 64-åringar får sänkt skatt, och sysselsättningen beräknas öka med 1 000–4 000 personer. Vi behöver fler som väljer att arbeta vidare efter 65, inte färre. Trots införandet av jobbskatteavdragen har fortsatt höga skatter, inte minst för dem med låga inkomster. Jämför vi exempelvis en ensamstående förälder med låg inkomst har hon – ja, det är oftast en hon – exempelvis så hög skattekil i som i . Vårt förslag om ett förstajobbetavdrag skulle leda till att det blir mer lönsamt att arbeta mer, genom att gå från deltid till heltid, men också att lämna ett utanförskap för arbete. Sammantaget beräknas förstajobbetavdraget leda till ökat arbete med motsvarande 10 000 heltidstjänster. Av dessa beräknas 7 000 komma från utanförskap, allt enligt SCB. Liknande skattelättnader har gjorts i flera länder, vars skattelättnader framför allt riktas till dem med lägst inkomster. Lättnaderna är väl utvärderade och visar tydliga sysselsättningseffekter. Den rödgröna regeringen väljer en annan väg där det blir mindre lönsamt, till och med olönsamt i vissa fall, att gå från utanförskap till innanförskap. Vi behöver fler som lämnar ett utanförskap, inte färre, och fler barn till ensamstående mammor som ärver ett arbete i stället för ett utanförskap. – bli inte jätteförvånade – tänkte jag nämna några ord om vår sista reservation beträffande RUT-avdraget. RUT-avdraget infördes av Alliansen 2007 och har varit en oerhört lyckad reform. Beräkningar visar att ca 20 000 helt nya jobb har kommit till inom en helt ny bransch. Enligt flera expertorgan var reformen lönsam redan vid 10 000 jobb. är de det dubbla, 20 000 jobb – nya jobb som inte tidigare fanns, i alla fall inte i den vita sektorn. Svarta jobb har blivit vita, barnfamiljer har fått vardagspusslet att gå ihop och kvinnors arbetskraftsdeltagande har ökat med motsvarande 13 000 heltidstjänster. Det kan jämföras med männen, där ökningen är 5 000 heltidstjänster. av företagsledarna inom branschen är kvinnor, och sist men inte minst har 20 000 människor, inte minst utrikesfödda kvinnor, fått sitt första jobb i sitt nya land. Den rödgröna regeringen, vars arbetslöshetsmål är att ha lägsta arbetslöshet 2020, har försämrat RUT-avdraget och halverat taket för avdraget till 25 000. Det övergår de flestas förmåga att förstå. Inte ens era egna väljare förstår detta. Till och med Arbetsförmedlingens generaldirektör är tydlig med att RUT-jobben är en viktig pusselbit för att de som står långt bort från arbetsmarknaden ska få in en fot och att risken är stor för att många nu slår i taket och väljer att köpa färre tjänster. Generaldirektören säger: Vi måste jobba med olika typer av förslag som skapar arbetsuppgifter som passar människor lite längre från arbetsmarknaden. Enligt vår bedömning är många RUT-tjänster av sådant slag att det passar den här gruppen. Arbetslösheten bland utrikesfödda kvinnor är , att jämföra med inrikesfödda där arbetslösheten är . Tvärtemot den rödgröna regeringen vill vi behålla taket på men också utvidga det till andra tjänster som exempelvis flytt-RUT. Vi behöver helt enkelt fler vägar in på arbetsmarknaden, inte färre, fler vita jobb, inte färre, fler kvinnor på ansvarstagande positioner, inte färre, fler barnfamiljers vardagspussel som går ihop, inte färre, och fler nya svenskar som får sitt första jobb i , inte färre! Precis som Per Åsling sa styr skatter och bidrag beteende. Det är tydligt vilka beteenden den rödgröna regeringen vill se mer av. 35 (SD): I betänkande SkU16, där vi behandlar motioner om inkomstskatt för fysiska personer, har tre reservationer, men för tids vinnande väljer jag att yrka bifall endast till reservation 14. Vi ska i ta ut skäliga men tillräckliga skatter för att finansiera gemensamma åtaganden som av gemene man uppfattas som självklara delar att ingå i offentlig sektor. Skatter ska användas exempelvis till nationella angelägenheter som välfärd, infrastruktur och försvar, till gagn för det svenska folkets bästa och för allas vår trygghet. Behovet av skatteuttag beror dock också på vilka ambitioner man har, både för välfärden och över huvud taget. Då är det viktigt att inte bara tala om vad skatterna ska gå till utan också vad de inte ska gå till. Jag menar att skatterna i så liten utsträckning som möjligt – betydligt mindre än – ska gå till att försörja de enorma mängder utlänningar som kommer hit i syfte att nyttja vår välfärd. Vi har ett högt skattetryck i , och att hålla ett högt tryck av det skälet är ingenting annat än oansvarigt. talare har påpekat att det har kommit nya tillväxtsiffror som ser bra ut. Men allvarligt talat, vår ekonomi är inte hälsosam. Bara det faktum att vi har en riksbank som håller en reporänta på minus tyder på att det är något som inte står riktigt rätt till. har kommit med information om att skatterna måste höjas för att klara av inflödet av välfärdsmigranter. I Hållbarhetsrapport för de offentliga finanserna, som publicerades i går, , skriver att nuvarande skattesatser inte kommer att räcka för att finansiera ett välfärdsåtagande på dagens nivå de kommande 25 åren. I närtid handlar det om kostnader för framför allt asylmottagandet. Detta innebär att kostnaderna för asylmottagandet förstör våra chanser att hålla en skattenivå som främjar jobb, tillväxt och välfärd. Av en utredning från som har uppmärksammats , framgår att andelen helårsanställda, inklusive företagare bland flyktingar, inbegripet flyktinganhöriga, uppgick till efter att de vistats i . var siffran , alltså en avsevärt lägre andel än bland den svenskfödda delen av befolkningen. Behovet av skatteuttag beror också på hur hög andel av befolkningen som arbetar och betalar skatt. Den förda invandringspolitiken motverkar syftet att upprätthålla en så hög andel som möjligt som betalar skatt. När det gäller inkomstskatterna är progressivitet absolut inte fel. Det är fullt rimligt att den som tjänar mer också betalar mer, även procentuellt i förhållande till hur mycket man tjänar. Men det finns en övre smärtgräns någonstans. Den högsta marginalskatten i , inklusive värnskatten, låg kring och har i och med den senaste budgeten ökat med ett par procentenheter. Det är väldigt högt ur ett internationellt perspektiv. En målsättning, något slags riktmärke, bör kunna vara hälften kvar, det vill säga hälften av den sist intjänade hundralappen. Det vore möjligt att eftersträva om vi hade prioriterat våra kostnader bättre. sa under höstens budgetberedning nej till regeringens höjningar av marginalskatt, vi sa nej till den höjda statliga skatten, och vi sa nej till ökad särskild löneskatt för äldre. I vårt budgetalternativ prioriterade vi bland annat en sänkning av den allmänna löneavgiften. Anledningen till att vi sa nej till just de skatterna var att det ska löna sig bättre att arbeta. Det ska anses attraktivt att arbeta i stället för att inte arbeta, och det ska också vara attraktivt att arbeta mer för dem som redan arbetar. Vi har också, ända sedan vi kom in i 2010, påpekat att det är orättvist och ologiskt att pensionärer betalar mer skatt för sin pension än vad löntagare gör för sin lön. Vi har haft som målsättning att helt avskaffa den extra skatten för pensionärer. Vi har i vårt senaste budgetförslag räknat med att det skulle gå att helt avskaffa den skillnaden , vilket vi också visar i vårt budgetdokument. I det här betänkandet har vi valt att ställa oss bakom ett förslag för bevarande av en del av kulturarvet. Det var den reservationen som jag yrkade bifall till tidigare. Kulturarvet har ett egenvärde genom bland annat de skönhetsvärden och den estetik som det står för. Att värna om kulturarvet är också ett sätt att visa respekt för tidigare generationer och minnas vad de har åstadkommit och inte minst ett sätt att stärka nationalkänslan. En viktig del av vårt kulturarv är de byggnader som bedöms vara av kulturhistoriskt värde. De fyller inte minst funktionen att lyfta fram kulturarvet i vardagen i det svenska samhället. har därför föreslagit att det bör införas ett särskilt riktat ROT-avdrag för renoveringsarbete på byggnader av kulturhistoriskt värde. I detta betänkande har vi även ställt oss bakom ett förslag som innebär att regeringen bör utreda och lägga fram förslag om ett avdrag vid beskattning av förmånen med personaloptioner i nystartade företag, just med anledning av att kapitalförsörjningen i nystartade företag ofta är ett hinder och riskerar att resultera i att uppfinningar, innovationer och nya affärsidéer inte når ända fram. 36 (V): Herr talman, ärade ledamöter, åhörare! Det är återigen dags att här i kammaren diskutera skatter och skattepolitik, mer specifikt inkomstskatterna och de över 140 yrkanden som via olika motioner behandlas i denna omgång. Frågan om skatter uppfattas av många som en tekniskt svår fråga, men i grunden tycker vi att den är väldigt enkel och ideologisk. Det handlar om vilket samhälle vi vill ha och hur detta samhälle ska skapas. Det handlar om fördelningspolitik och hur vi ska fördela de rikedomar som skapas i vårt samhälle. Det handlar om vilken typ av välfärd vi vill ha och hur den ska finansieras. För är jämlikhetspolitiken central. Jämlika samhällen minskar klyftorna. Jämlika samhällen gör att människor lever . Jämlika samhällen har visat sig vara överlägset konkurrenssamhällen där hungriga vargar sägs jaga bäst. En förutsättning för jämlika samhällen är en gemensam och stark välfärd och en aktiv fördelningspolitik med omfördelande skatter. Några viktiga utgångspunkter för när vi diskuterar skattepolitik är för det första att det totala skatteuttaget behöver öka och inte minska. Vi behöver mer pengar till välfärden, inte mindre. Vi behöver ökade resurser för att sjukvården ska fungera, för att lärare ska kunna få höjda löner och för att förskollärare ska kunna anställas så att barngrupperna kan minska. Den kraftigt och strukturellt underfinansierade och underbemannade välfärden bärs upp av exempelvis underbetalda medlemmar. Efter att riksdag och regering har urholkat de pengar som fördelas till kommunsektorn hoppas jag på ett trendbrott och att den socialdemokratiskt ledda regeringen är beredd att möta krav på till kommun- och landstingssektorn. Det är pengar som till exempel skulle kunna användas för att anställa 7 000 socialsekreterare, 8 000 undersköterskor och 8 000 förskollärare. Det är personal som behövs inom vården, inom omsorgen och inom den tungt belastade . är det upp till bevis för regeringen att pratet om stora välfärdssatsningar inte bara stannar vid just prat. Låt oss dessutom vara överens om att detta bara kan vara ett första steg i resan mot att upprätta en välfärd att lita på för alla som bor i . För det andra ska skatterna vara omfördelande och betalas efter bärkraft. Det innebär att de som har det bäst ställt ska betala mer i skatt och att de som har det sämst ställt ska betala mindre i skatt. De som har de högsta inkomsterna ska bidra till vår gemensamma välfärd i stället för att genom avdrag drastiskt minska sin skatt. I vårt generella välfärdssamhälle ska vård, skola, omsorg, kultur med mera betalas med skatten och inte fördelas efter plånbokens tjocklek. I ett sådant samhälle måste skatten vara omfördelande och progressiv för att minska klyftorna och för att nå målet om jämlikhet. Då måste vi bort från den borgerlighet som har gjort skattesystemet till en schweizerost med alla möjliga typer av avdragsmöjligheter för dem som har det bäst förspänt. behöver avskaffas, jobbskatteavdragen fasas ut och ränteavdragen kraftigt reduceras. Pengarna används bättre för att skapa högre sysselsättning som ger alla människor en chans att komma i arbete och för att genomföra kraftfulla investeringar i exempelvis den eftersatta infrastrukturen. En annan och mycket bättre idé än att exempelvis använda de 4 miljarder som spenderas på RUT-avdraget är att höja barnbidraget med per barn och månad. Det skulle vara ett välkommet tillskott på för många fattiga barnfamiljer med två barn. I stället för att ge ett bidrag som utnyttjas allra mest av den rikaste tiondelen i skulle vi kunna stimulera hela ekonomin. För mig är det obegripligt att Socialdemokraterna inte har aviserat att vi ska ta bort detta överklassbidrag som i huvudsak går till de rikaste kranskommunerna runt – , och – men också går till och . Det är osund fördelningspolitik, och det är mycket få låginkomsttagare som ens kan använda sig av detta bidrag. Jag vill också passa på att yrka bifall till reservation om reseavdragen. Det är ett avdrag som inte fungerar och som om och om igen har konstaterat har ett stort skattefel på flera miljarder. Det är ett avdrag som i huvudsak görs av bilister i storstadsregioner och görs av män i mycket högre grad än kvinnor, och det gynnar tydligt bilåkande framför kollektiva transporter. Det är med andra ord motsatsen till vad avdragets tanke i grund och botten är. Jag vill passa på att peka på framför allt och mycket välformulerade och viktiga motion, som vill identifiera de offentliga stöd som motverkar miljömålen inom transportsektorn och skapa program för att succesivt fasa ut dessa. Det förvånar mig att den socialdemokratiska och miljöpartistiska delen i utskottet inte har yrkat bifall till denna mycket välformulerade och kloka motion. Från sida vill vi utreda möjligheten att skattebefria kollektivtrafikkort som löneförmån, som exempelvis friskvård kan vara, detta för att på alla sätt se till att bilen inte förblir norm utan för att leda till att fler väljer kollektivtrafiken. Även motionen från med flera om reformering av reseavdragen har en mycket bra ansats. Detta sammantaget gör att vi reserverar oss till förmån för en reformering av reseavdragen. Jag kan konstatera att det finns flera partier i det borgerliga blocket som också rör sig åt det hållet. Kanske skulle vi med lite arbete till nästa gång kunna skapa en enighet kring en reformering av det misslyckade system som reseavdraget är. Menar vi allvar med utskottets skrivningar om att skattesystemet ska trygga finansieringen av den generella välfärden, mobilisera resurser till samhällets investeringar och verka utjämnande mellan grupper och individernas levnadsålder måste regeringen orka och våga mer. Låt oss ta ett första steg genom att göra en kraftfull satsning på 10 miljarder till kommun- och landstingssektorn. För att göra detta behöver framöver fler skatter höjas och avdrag avskaffas. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på samtliga borgerliga motioner, inklusive , men också bifall till reservation om reseavdragen. 37 (M) replik: Det var inte ett helt oväntat inlägg från , måste jag säga. Och han tog i från fotknölarna – eller hur? Jag tänkte börja med att titta lite grann på det ni har skrivit i ert särskilda yttrande. Ni skriver att RUT-avdraget är ”ett slag i luften i strävandena att skapa jämställdhet mellan kvinnor och män”. Vad har då hänt sedan RUT-reformen genomfördes? Jo, kvinnors arbetskraftsdeltagande har ökat med motsvarande 13 000 nya tjänster, jämfört med 5 000 nya tjänster för män. Vi kan se att barnfamiljers vardagspussel har gått ihop. Vi kan se att kvinnor vågar ta på sig större ansvar. Jag vet att ni inte är speciellt förtjusta i företagande och kapital, men om man strävar efter jämställdhet mellan könen är det väl bra att båda könen har samma möjligheter att driva företag och förfoga över kapital. Det här har varit en unik möjlighet för kvinnor att få förfoga över kapital och företag. Dessutom har väldigt många kvinnor, inte minst utrikes födda, fått en chans att komma in på arbetsmarknaden. Min fråga till är: Kan man verkligen kalla sig för ett feministiskt parti om man så ihärdigt motsätter sig en reform och en sektor som gör att kvinnor ökar sitt arbetskraftsdeltagande, får arbete, har tillgång till kapital och kan driva företag? 38 (V) replik: Det är alltid spännande när ett av minst feministiska partier hävdar sig vara mest feministiskt! Jag menar att RUT-avdraget, som kostar , är ett slag i luften. Det är framför allt höginkomsttagare som kan utnyttja det här bidraget. Det är en fördelningspolitik som leder åt rakt fel håll. Det är en fördelningspolitik som i grund och botten gör att de allra rikaste kan sänka sina skatter, medan låginkomsttagare inte kan använda det här avdraget. Med RUT-avdrag kostar det runt att få städat hemma . I princip ingen låginkomsttagare har möjlighet att utnyttja det. En rimlig familjepolitik bör bygga på generella bidrag med generella stöd för att frigöra kvinnan från hushållsarbete. Då är till exempel en höjning av barnbidraget en mycket bättre politik än felfördelade skatteavdrag. Siffran 20 000 nya jobb, som ni ofta slänger er med, kommer från och . Jag har inte sett någon tillförlitlig studie som understöder den siffran.