prot · H40947 · 2016-12-15 00:00:00 — Det innebär mer i plånboken . Personer med sjuk- och aktivitetsersättning är den grupp i samhället som har bland de absolut lägsta inkomsterna och de sämsta förutsättningarna för att själva förbättra sin situation. Därför känns det extra bra att kunna satsa på just den gruppen. som vi ska erbjuda trygghet ska vi erbjuda alternativ – en väg att komma vidare. Därför gör regeringen i budgeten viktiga satsningar som möjliggör för fler att få stöd in på arbetsmarknaden och en egen försörjning. Det handlar om en möjlighet för den som till exempel har aktivitetsersättning att pröva att studera, men det handlar också om möjligheten att få en större trygghet för att pröva arbete när sjukersättningen är vilande. Vi måste också se det faktum i vitögat att det finns unga som har så grava funktionsnedsättningar att de inte någonsin kommer att kunna komma in på arbetsmarknaden igen. De ska också kunna känna trygghet, även om de är , och därför föreslår regeringen en sådan förändring. Du ska inte bli sjuk av ditt arbete. Blir du det ska försäkringen vara trygg, förutsägbar och stödja dig i att komma åter i hälsa och arbete. Det är målet. Tillsammans med , hälso- och sjukvården och arbetsgivare strävar vi mot detta – friskare arbetsplatser, helt enkelt. 34 (M) replik: Jag vill inleda med att tacka statsrådet för att hon deltar i debatten och dessutom var med i debatterna under gårdagen. Jag lyssnade på statsrådets anförande, och jag blev lite beklämd. Jag blev också lite oroad. Jag tyckte mig nämligen höra att det är en påtagligt nöjd socialförsäkringsminister som står här i kammaren . Jag tänkte ta upp en av de kanske allvarligaste och största utmaningarna vi har inom sjukförsäkringen, och det är den psykiska ohälsan. Bakgrunden är att antalet startade sjukfall på grund av psykiska diagnoser ökat med . Alla vi som jobbar med dessa frågor vet att situationen är komplicerad för dem med psykiska diagnoser. Vi vet ungefär hur det tar för ett brutet ben att läka, och vi vet ungefär hur arbetsförmågan påverkas av det brutna benet. Det ser dock väldigt annorlunda ut när det kommer till en psykisk sjukdom. Det är därför vi från sida har föreslagit ett nytt spår i rehabiliteringskedjan för psykiska diagnoser. Vi tror också att en person som drabbas av psykisk ohälsa kanske inte alls ska sjukskrivas i hemmet om arbetsplatsen i sig är en del i den bakomliggande orsaken till sjukdomen. Det är inte rimligt att vänta innan en prövning görs om det finns andra arbetsuppgifter hos arbetsgivaren som personen kan utföra. Det är inte heller rimligt att vänta innan man ställer frågan om personen över huvud taget ska arbeta kvar på sin nuvarande arbetsplats. Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning Därför föreslår vi det särskilda spåret i rehabiliteringskedjan – för att vi ska få bukt med just den psykiska ohälsan. Min fråga till statsrådet är: Hur ser regeringen på förslag? 35 Socialförsäkringsminister (S) replik: Tack för det inspelet, ! Jag kan försäkra dig om att du inte kommer att ha en nöjd socialförsäkringsminister förrän vi har friskare arbetsplatser så att färre behöver bli sjukskrivna. Det gäller inte minst precis den grupp som du tar upp, nämligen de många kvinnor , inte minst kvinnor som arbetar inom välfärden, som drabbas av psykisk ohälsa – stress, ångest och depression. I många fall beror det på att det på arbetsplatserna ställs höga krav och på att man inte får livssituationen, med privatliv och arbete, att gå ihop. Det här har varit en av de viktigaste prioriteringarna i hela regeringens åtgärdsprogram. Vi har skjutit till 100 miljoner till arbetsmiljöområdet, framför allt med fokus på just kvinnors arbetsmiljö och psykiska ohälsa. Vi har kommit med en ny föreskrift om social och organisatorisk arbetsmiljö. Den håller nu på att implementeras på arbetsplatserna runt om i . Fokus i den ligger just på att få kontroll över de växande psykosociala arbetsmiljöproblemen på våra arbetsplatser. Jag är stolt över den. Vi har också parternas avsiktsförklaringar som regeringen har tecknat med fack och arbetsgivare. Där ligger fokus just på friskare arbetsplatser. Jag är förhoppningsfull när det gäller att det här tillsammans med ett fortsatt aktivt arbete kommer att leda i rätt riktning. Den ingång som har i sin nya rehabiliteringskedja för psykisk ohälsa är spännande. Jag håller med om problemformuleringen i grunden; man kan definitivt inte vänta in i ett sjukfall innan det finns en plan för anpassning och rehabilitering, återgång till arbete eller andra möjligheter. När det gäller detta återkommer regeringen också . 36 (M) replik: Det gläder mig att socialförsäkringsministern lyssnar på förslag, att hon har för avsikt att återkomma och titta närmare på våra idéer för hur man kan få bukt med den psykiska ohälsan. blir jag beklämd. Vi hörde att ministern var stolt och glad och även förhoppningsfull. De orden gör mig lite bekymrad i den här kontexten. beräknade att till 2020 skulle kostnaderna för sjukpenning och rehabilitering överstiga svindlande . Den siffran har dock reviderats ned i den senaste prognosen, till 44 miljarder. Men är det den utvecklingen som socialförsäkringsministern beskriver som oerhört glädjande? Facit vid makten skulle alltså bli en ökning av kostnaderna med . Jag nämnde den nya rehabiliteringskedjan lite kort. har förslag på en rad olika insatser utöver den. Vi ser gärna specialiserade handläggare på och ett särskilt omställningsspår hos Arbetsförmedlingen, just för att man lättare ska kunna återgå till arbetet. Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning Vi lyfter också fram vikten av arbetsmiljön och föreslår riktad tillsyn av den psykosociala arbetsmiljön i grupper med hög risk för sjukfrånvaro. Precis som socialförsäkringsministern sa kan vi se det särskilt i vissa yrkesgrupper inom offentligt finansierad verksamhet. Jag skulle vilja höra lite av ministerns tankar om de förslagen också. 37 Socialförsäkringsminister (S) replik: Jag tackar för det inspelet. Jag måste nog återigen vara tydlig med att jag fortfarande inte är nöjd. Jag tror inte heller att jag uttryckte att jag är stolt och glad. Däremot tycker jag att det är glädjande att vi, efter att ha sett en uppgång av sjuktalen år , nu ser en dämpad kostnadsutveckling och faktiskt ett halverat inflöde i sjukförsäkringen. Det visar att en del av de åtgärder som regeringen nu vidtar är rätt. Jag känner mig framför allt förhoppningsfull inför det arbete som vi nu har påbörjat tillsammans med arbetsmarknadens parter. Det gäller förbättringar av arbetsmiljön, inte minst på de arbetsplatser som i hög utsträckning genererar den stress, ångest, depression och psykiska ohälsa som vi ser hos särskilt yngre kvinnor . Det arbetet är ett bra steg i rätt riktning. Men det är inte tillräckligt. Vi kommer att behöva göra mer. Och vi kommer inte att kunna vara nöjda förrän vi ser att människor inte behöver bli sjuka av sina arbeten. Det är viktigt att säga det. Jag vill återigen understryka att det är bra att vi är flera partier i riksdag som ser problematiken med den ökande psykiska ohälsan och som jobbar aktivt – kanske både tillsammans och på vår egen kammare – med att sätta oss in i frågorna och att komma med konkreta politiska förslag för hur vi kan möta det. Regeringen har förhoppningar på parternas arbete. Vi har som sagt en stark förhoppning när det gäller implementeringen av den nya föreskriften för organisatorisk och social arbetsmiljö. Vi hoppas få se fortsatta resultat av det och kommer naturligtvis att följa upp det. Vi är dock alltid öppna för att lyssna på goda förslag. 38 (MP): Inte ett ord, inte ett enda ord om , och min motion om att utreda vilka konsekvenser ett system med basinkomst skulle få i hittar jag i betänkandet vi nu debatterar och i vilket motionen så att säga behandlas. Motionen avslås, utan någon som helst motivering. Det är synd – och allvarligt. Det vi ber om är inte en revolution, utan en utredning, ett samtal, en debatt, så att vi kan testa idéer och låta argument brytas mot varandra. Då kan vi komma vidare, tillsammans, i arbetet med att lösa några av de grundläggande problem vårt samhälle står inför och som debatteras här . Arbetslinjen har nått vägs ände. Den riskerar att urarta och bli till ett disciplineringsinstrument när det inte finns tillräckligt många jobb att söka och när kraven blir allt hårdare. Våra socialförsäkringssystem är utformade för industrisamhället där människor, eller tidigare var det män, fick fast jobb, guldklocka och sedan pension. Så är det för allt färre. Allt fler får osäkra jobb och påhugg. Daglönarsystemet är tillbaka; människor får vänta på sms om de ska jobba eller inte . Folk faller ur systemen, och allt fler av oss blir sönderstressade, utförsäkrade eller anses inte anställbara – denna vidriga etikett som definierar människovärdet i konkurrensfanatismens tid. Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning Lägg därtill den allt snabbare automatiseringen och digitaliseringen som gör att behovet av mänskligt arbete minskar. Det är utmärkt, förutsatt att vi delar den frigjorda tiden och pengarna rättvist. Det kan vi naturligtvis göra, om den politiska viljan finns. Vad är då basinkomst? Och varför är det viktigt att diskutera det? Det handlar enkelt uttryckt om att alla människor ska ha rätt till grundläggande ekonomisk trygghet. Den vanligaste definitionen är att man får en regelbundet utbetalad inkomst, utan krav på motprestation, som det ska gå att leva på. Alla, oavsett om de är så kallat anställbara eller lönsamma, ska omfattas. I kommande inlägg kommer ni att få veta mer om existerande system och försök som gjorts eller planeras runt om i världen. Låt mig bara kort säga att det finns många olika varianter av basinkomst, alltifrån mindre bidrag – vårt eget barnbidrag till exempel – till summor som det går att leva på, villkorat eller villkorslöst. Resultaten har varit goda, till exempel i FN-finansierade försök i där fattiga människor fått en liten summa i handen . Har de blivit lata, lagt sig på soffan, supit upp pengarna? Nej, det har de inte. De har förvaltat förtroendet väl och använt pengarna konstruktivt och ansvarsfullt. När folk slipper den frätande överlevnadsoron frigörs nämligen deras kreativitet och handlingskraft. Inte minst har kvinnorna fått dramatiskt ökat oberoende och makt över sina liv och har erövrat sin mänskliga värdighet. Mat, medicin, utbildning och investeringar i företagande blir möjligt för den som har åtminstone lite pengar. De allra flesta kan ta vara på sig själva och är ansvarsfulla. Det gäller , och det gäller även i . Basinkomst handlar om människosyn, om makt och om frihet. Det är kanske därför som frågan är så känslig. Litar vi på varandra? Unnar vi varandra ekonomisk trygghet i sådana situationer som vi alla kan hamna i, som att bli sjuka eller arbetslösa? Med villkorslös ekonomisk trygghet skulle fler få reell möjlighet att tacka nej till jobb som det inte går att försörja sig på och som är skadliga för hälsa och miljö. Det gäller inte bara dem som har haft turen att ha fått ärva stora summor pengar eller vunnit på lotteri. Vi skulle äntligen kunna få en välbehövlig press uppåt på arbetsmarknaden för bättre villkor och löner som går att leva på. Det gäller inte minst kvinnodominerade yrken som vård och omsorg, som måste utföras för att samhället ska fungera. Vissa jobb skulle inte bli utförda om folk inte måste ta dem för att försörja sig, och det vore bra. Det är en offentlig lögn att alla jobb är utvecklande och viktiga. Vissa jobb är rent av samhällsfarliga. Det vore bättre för alla om folk inte måste gräva ned gifttunnor åt BT Kemi, hugga ned urskog eller tillverka vapen för att försörja sig. Vill vi på allvar flytta makt till enskilda människor på bekostnad av dem som inte tvekar att utnyttja människor? Vill vi sluta att utsätta människor som har råkat bli arbetslösa eller sjuka för förnedrande behovsprövningar och diverse arbetsmarknadsåtgärder som allt oftare tyvärr verkar handla om disciplinering snarare än hjälp? Vill vi skapa jobb för sakens skull oavsett innehåll och oavsett om folk blir sjuka av dem, oavsett om de behövs eller ej? Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning Hur många jobb tål jorden? Hur delar vi rättvist på jobb, pengar och konsumtion när vi vet att mänsklighetens totala konsumtion skulle kräva fler jordklot än vårt enda, medan skamligt många människor är fattiga? Och slutligen: Vill vi på allvar utrota fattigdomen? hade rätt när han i sin sista bok kort och gott konstaterade att det är effektivare att avskaffa fattigdomen än att försöka att åtgärda dess följdproblem. Hans lösning var en garanterad inkomst för alla, hög nog att leva på och kopplad till medianinkomsten för att undvika att det blir en fattigdomsfälla. Eftersom vi diskuterar sjukförsäkring här , låt mig nämna ett exempel från på vad pengar i handen kan betyda för människors hälsa och välbefinnande. Psykologen genomförde ett försök där ett hundratal långtidsarbetslösa personer med allvarliga psykiska problem fick extra . Det visade sig att många av dessa personers problem verkade bero mer på att de var fattiga än på att de var sjuka. En del led av ensamhet, för de hade helt enkelt inte råd att umgås med andra. De extra pengarna var alltså en effektiv medicin för många av deltagarna. Varför går vi inte vidare med detta i stor skala? Det var några frågor som vi borde diskutera i den här församlingen. Då hade vår motion varit en bra utgångspunkt. Jag tycker att tankelåsningen vid att arbetslinjen och inget annat löser alla problem kan ses som ett uttryck för det fenomen som organisationsprofessor kallar för funktionell dumhet. Det kännetecknas av frånvaron av kritisk reflektion och är ett tillstånd präglat av enighet och konsensus som får medarbetarna i en organisation att undvika att ifrågasätta beslut, strukturer och visioner. menar att detta paradoxalt nog ibland kan bidra till att höja produktiviteten i ett företag eller i en organisation, som det också kan bli dess fall. Men är inte ett företag. Är det någonstans som funktionell dumhet inte hör hemma så är det här. Vi folkvalda ska ifrågasätta beslut, strukturer och visioner. Det är nödvändigt när omvärlden ändras. Det är vår plikt och vårt uppdrag. Vi är inte förvaltare och administratörer. Vi ska staka ut riktningen framåt. Men hur ska vi kunna göra det om vi inte ens försöker att tänka nytt och föra samtal om hur politiken och systemet kan anpassas efter hur verkligheten ser ut ? Om vi inte vågar eller orkar menar jag att vi sviker det förtroende som vi har fått av dem som vi representerar, av dem som har valt oss. Andra vågar och vill. I har parlamentet beslutat att dra igång med villkorslös basinkomst till ett antal arbetslösa. I görs ett annat försök som riktar in sig på personer med motsvarande försörjningsstöd. I , i , i planeras försök. Runt om i världen pågår debatt och försök. Även i , utanför , ökar intresset. Men här inne är tystnaden öronbedövande. Uppriktigt sagt tycker jag att frånvaron av seriös debatt om hur vi kan åstadkomma ekonomisk trygghet för alla är skrämmande och ansvarslös. Man hör om enorma och växande problem med sociala orättvisor. Det sker en snabb teknikutveckling som vi måste förhålla oss till. Det handlar också om andra förändringar som i grunden ändrar arbetsmarknaden och maktförhållandena i samhället. Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning Vi här inne kan bättre än så. Lita på att i alla fall jag återkommer till frågan. Jag hoppas på konstruktiva och goda samtal om den framöver. 39 (MP): Jag läste nr 1 från . diskuterade man där att teknikutvecklingen skapar färre jobb än vad den rationaliserar bort. har det varit en bra balans däremellan. Det kommer att bli allt svårare att med politiska metoder skapa fler jobb. Man kommer inte att kunna skapa tillräckligt många betalda traditionella anställningar. Folk måste i högre grad själva lista ut vad de vill göra med sina liv och hur man ska bidra till samhällets utveckling. Det kan vara ett traditionellt arbete, men det kan också vara en egenanställning. Man kan även leva på basinkomst och göra samhällsviktiga insatser i kulturlivet, i det sociala livet, inom sport eller andra intressen. Därigenom kan man leva på sin basinkomst och bidra till samhället. Eller också kan man ha olika inkomster som kombineras till en rimlig inkomstnivå. Hur ska vi kunna upprätthålla en enorm byråkrati för att säkerställa att folk söker jobb efter jobb som man har minimala eller inga chanser att få? Vad gör det med människor? Hur mår man av att ständigt gå med mössan i hand och få nej, nej? Till slut känner man sig värdelös. Till slut tappar man orken och kraften. Man blir utbränd och får sociala och psykologiska problem. Det är effektivare och mänskligare att låta människor få en icke villkorad basinkomst. Då släpper vi loss människors eget ansvar och egna drömmar, drömmar som ger en chans att skapa en verklighet där man kan växa. Och hur vet jag det? För att det redan har hänt, utanför . I Otjivero-Omitara i slapp människor plötsligt tigga när de fick basinkomst. Plötsligt kunde man gå hem till grannen utan skamkänsla. Man kunde umgås på lika villkor. Man kunde integreras i samhället. Det skedde stora reduktioner av antalet barn som inte fullgjorde skolgången. De koncentrerade sig bättre. Antalet egenanställningsföretag ökade . Det ni, moderater! Dessutom ökade samarbetet. Man bestämde sig för att gemensamt köpa saker som var viktiga för samhället. Man gjorde det i . Indierna kom plötsligt på att de äntligen hade råd att renovera tempel och att skapa kreditgarantiunioner som gjorde att man kunde investera sig ur sin egen fattigdom i samarbete med sina medmänniskor. Några köpte en tv gemensamt för att ha råd att ta del av informationsflödet. Plötsligt började man samarbeta över kastgränserna för att sköta djurhållning och finansiellt samarbete. Det hade aldrig hänt förut. Näringsintaget blev också bättre och även där högre närvaro i skolan. Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning När man gjorde en helt slumpmässig linje i som bara var höjdbaserad ökade man hjälpen till varandra från jämfört med kontrollgruppen. De som fick basinkomst hjälpte i högre grad dem som inte fick det. Även icke-monetära resurser stärktes. Tiden och det emotionella kapitalet för varandra ökade. Den andel av befolkningen som hade blivit förolämpad av majoritetsbefolkningen sjönk . Folk blev trevligare mot varandra. Det finns forskning som visar att man stärker den oerhört viktiga delen i livet som de yngre tonåren utgör. När föräldrarna fick mer tid, emotionell kraft och ork att ta hand om sina barn stärktes hela samhället. , och – tycker ni att det är långt borta? Vi ser samma effekter i . Där har man haft en oljefond. Man tvingar oljebolagen att betala för att de tömmer jordens resurser. Dessa pengar delas ut till medborgarna. Det brukar handla om 12 000–20 000 per medborgare. Vad har hänt där? Jo, är den delstat som har minst sociala problem. Folk mår bäst där, och de har störst framgång i vardagslivet. I har man nu satsat på att studera basinkomsteffekterna för en större del av landet. av alla människor gjorde faktiskt ett försök. Det intressanta då var att det inte fanns ett enda dokumenterat fall där någon frivilligt drog sig tillbaka från arbetsmarknaden. Man valde i stället sex sju veckors ledighet mellan två jobb när man försökte hitta ett jobb som bättre passade ens kvalifikationer. Detta är bra för individen och för samhället. Vad händer nu? Piratpartiet i är för detta. Vi får se om de lyckas göra någonting. inför ett försök liksom . I beslutade ett delstatsparlament enhälligt att satsa på detta. I inleds försök 2017. säger att vi har en skyldighet att garantera en skälig och rimlig levnadsnivå efter landets förmåga. Så varför är det så tyst om detta? Varför undersöker eller utreder vi inte det här? En ökning av antalet egenanställda företagare är väl er politik? Drömmer inte också du om ökad skolnärvaro, ökad koncentration och bättre resultat i skolan? Folk får en bättre matchning mellan kunskap och jobb. CUF och MUF! , er idol, förespråkade också en variant av detta. Antalet frivilliga liksom den sociala samverkan ökar. Detta är väl en fantastisk styrka för er politik? gjorde en utredning om vilken åtgärd som bäst skulle öka jämställdheten. Basinkomst var det som fick mest stöd. Grunden för att något annat än de med pengar styr i samhället är ju kunskap. Kraft, tid och ork för social gemenskap och att kunna organisera och försvara sina intressen är socialdemokratisk politik. Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning Jag kan inte så mycket om er politik. Men en minskning av antalet brott är väl ändå bra? Jag är positiv. Allt jag begär är att få stimulera er nyfikenhet. Varför inte utreda frågan? Om det visar sig att detta går helt emot det ni står för kan ni med goda argument yrka på avslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 12.) § 5 Samhällsekonomi och finansförvaltning betänkande 2016/17:FiU2 Utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning (prop. 2016/17:1 delvis) 40 (S): Jag ska tala om något som inte är särskilt sexigt inom politiken, nämligen finansmarknadstillsyn, förvaltningspolitik, arbetsgivarpolitik och lite annat smått och gott. Jag tycker att det finns anledning att ibland nämna dessa områden. Utgiftsområde 2 handlar om samhällsekonomi och finansförvaltning. Finansmarknadsområdet är något som i allra högsta grad har varit i ropet och . Det började med att det knakade rejält i banksektorn, inte minst i ett antal Medelhavsländer. Man fick gå in med ganska betydande belopp, med de konsekvenser detta har fått för och delvis och . Detta gjorde att vi skapade ett gemensamt regelverk som bland annat innebar en stabilare situation på den europeiska bankmarknaden. Eventuellt behöver vi ta till de medel som finns i det så kallade krishanteringsdirektivet. Vi får se hur det går för de italienska bankerna. Jag vill peka på att det finns många viktiga områden, där inte minst tillsynen är ett. Under detta område finns , och finansmarknadsforskning, som ju är något som vi från tid till annan diskuterar mycket. Denna forskning behöver också ha stöd framöver. Den ryms inte under det som vi i vanliga fall diskuterar när vi behandlar forskning och utveckling. Finansmarknadsforskningen har alltså ett anslag här. Låt mig även säga något om ! Detta är den myndighet som har fått ansvaret att vara vår resolutionsmyndighet. När bankerna får problem är det dit de ska vända sig. Inom detta område kommer regeringen att vidta några åtgärder, varav några kontroversiella medan andra är mindre kontroversiella. Det mesta kommer att gå till så att herr talmannen under voteringen meddelar att det bara finns ett yrkande och att det är utskottets förslag. Sedan kommer detta att klubbas igenom. Så här kommer det att gå till vid ett antal tillfällen. Men ett par kontroversiella åtgärder kommer som sagt. Det så kallade Mifid I och Mifir, som bland annat innehåller ett förbud att ta ut provision vid rådgivning av värdepapper, är kontroversiellt då sparbankerna kanske kommer att förlora på det. En annan sak jag vill nämna är att man ska se över sparbankernas möjligheter att ta in kapital för att öka den egna finansiella styrkan. Och slutligen: En parlamentarisk utredning om det penningpolitiska ramverket och riksbankslagen kommer att tillsättas. Detta område är alltså viktigt. Det andra området jag till ta upp handlar om statlig finanspolitik, vilket inte är jättesexigt men viktigt. diskuterar utflyttning av myndigheter är det inom detta område sådant hamnar. Tro inte att det ligger inom regionalpolitik! Det ligger alltså under den ganska tråkiga förvaltningspolitiken. Där finns Statskontoret som utreder och tar fram effektivare myndigheter.