prot · H30968 · 2016-02-23 00:00:00 — Inte i någon enda fråga betraktas vi som en slacker, någon som håller tillbaka EU, utan tvärtom finns vi i fronten, och det gör vi också i den här frågan. Men det har blivit en mycket mer splittrad bild bland EU:s medlemsländer, så nu får vi jobba hårt. Jag tycker att det till stor del är vår förtjänst att vi har kunnat behålla sanktionerna, att de inte avskaffades helt och hållet. Det är en ny politisk situation. Men sanktioner och den här typen av insatser måste vara ett instrument av många i en strategi gentemot . 51 (M): Jag är också glad att delar av sanktionerna ändå finns kvar i och med det läge som är just . Förhoppningen är givetvis att vi inte skulle behöva några sanktioner över huvud taget. Men dessa sanktioner går ganska långt tillbaka, . De sanktioner som uppkom utifrån de politiska problemen i valsituationen, framför allt 2010 och som delvis suspenderades med bäring på presidentvalet , har ändå i grunden försvunnit i och med det här. Eftersom vi inte ser någon ljusning hoppas jag att fortsätter att driva på för att vi ska ha ytterligare hårda krav på regimen att bättra sig. Frisläppandet av politiska fångar var en del, och det kan man såklart respondera på. Vi har dock inte sett några förbättringar vad gäller mediesituationen eller vallagen. Man kan också diskutera om det finns några politiska fångar. Enligt dem som gör dessa bedömningar är det en person som bedöms vara politisk fånge. Det hoppas jag kommer upp på EU-nivå. Jag är väl medveten om att ligger högt i mätningarna, och jag hoppas att även framöver kommer att ligga högt i påverkansligan i EU. Under alliansregeringen höjde vi oss rejält från en mycket lägre nivå. Utrikesministern som då var kommissionär konstaterade att alliansregeringen var mycket mer aktiv i EU-frågor än tidigare S-regeringar. Jag hoppas att det inte är samma situation efter denna regering när det åter blir en alliansregering. 52 Utrikesminister (S): Tack och lov kommer det att dröja. Jag tackar för en bra och viktig debatt. Vi kan konstatera att sanktionerna inte har haft någon särskilt stor verkan. Vad gäller frisläppandet av fångar ansåg en rad medlemsländer att de ville respondera på det. Men vi måste ha kvar instrumentet och se detta som ytterligare en påtryckning. Dessutom måste vi få långsiktiga insatser och en dialog och relation till där vi breddar kontaktytorna med befolkningen i landet, skyddar dem som är utsatta och hjälper civilsamhället. Vi kommer att förbli pådrivande i detta arbete, och vi tackar för stödet i det. Jag ser fram emot en fortsatt diskussion om hur regeringen, riksdagspartierna och det svenska civilsamhället kan verka för en positiv utveckling för och det vitryska folket. Överläggningen var härmed avslutad. § 8 Svar på interpellation 2015/16:381 om regeringens uttalande om pågående folkmord i och 53 Utrikesminister (S): har frågat mig om var i processen regeringens anmälan till , , befinner sig och hur regeringen följer upp sitt uttalande, och följderna av det, om massutrotningen i och som ett folkmord. Konflikterna i och är en mänsklig katastrof. Asadregimens och Daishs brutalitet drabbar urskillningslöst civilbefolkningen. Ingen undkommer, varken sunniter, shiiter, kurder, kristna, yazidier eller andra grupper. Övergrepp begås även av andra väpnade grupperingar. uppmanar samtliga parter att följa de säkerhetsrådsresolutioner som har antagits om övergrepp mot mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt. och minoriteter måste få sina rättigheter respekterade. Våldet måste upphöra. Utan tvekan begås mycket allvarliga internationella brott i och . Samstämmiga rapporter talar om grova, systematiska och omfattande övergrepp av de mänskliga rättigheterna och internationell humanitär rätt. Straffrihet är inget alternativ. Förövare måste ställas till svars och brottsoffer få upprättelse. ICC kan ges behörighet att utreda brott under dess stadga – folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser – på flera sätt. En stat kan ansluta sig till stadgan eller avge en särskild förklaring som ger ICC behörighet över dess territorium och dess medborgare. Ett annat alternativ är att , även utan den berörda statens samtycke, ger ICC behörighet. Regeringen har tillsammans med de andra EU-länderna konsekvent uppmanat säkerhetsrådet att hänskjuta situationen i till ICC och uppmanat att ansluta sig till domstolen. Även andra, såsom FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter, FN:s särskilda för och , har pekat på vikten av att ICC ges behörighet för de brott som begås i och . När jag deltog i Ett var det regeringens uppmaning till säkerhetsrådet att agera på detta sätt som jag avsåg. Det finns ingen möjlighet för att på egen hand hänskjuta situationen i och till ICC. I FN har vi tillsammans ett ansvar för att verka för att människor i fara bereds skydd, att det blir ett slut på konflikterna och att de ansvariga för övergreppen ställs till svars. Detta ansvar gäller oavsett om dessa brott kategoriseras som folkmord, brott mot mänskligheten eller krigsförbrytelser. Det finns ingen hierarki dem emellan. Det är viktigt att poängtera att våra möjligheter och skyldigheter att agera till skydd för befolkningar i fara inte är beroende av att vi slår fast gärningarnas rättsliga rubricering. 54 (KD): Jag tackar utrikesministern för svaret. , som jag skrev min interpellation, gjordes ett viktigt ställningstagande av då det slogs fast att den utrensning av minoriteter som pågår i är ett folkmord. Utrikesministern har tidigare i debatten om folkmord upprepat att vad vi kallar den pågående utrensningen inte är av vikt utan att det viktiga är vad vi gör. Självklart ska vi inte gömma oss bakom eller fastna i begreppsdiskussioner utan fokusera på att få ett slut på det barbari som är. Men vi politiker har ett ofrånkomligt ansvar att vända på varenda sten och utreda vartenda alternativ för att se hur vi med hjälp av ställningstaganden, påtryckningar och beslut på olika nivåer kan bidra till att grymheterna och det systematiska mördandet får ett slut. Att FN i officiella rapporter allt oftare för resonemang om folkmord i beskrivningen av det oerhörda som pågår i och har betydelse. Lika betydelsefull för bedömningen av övergreppen är den dokumentation som styrker att Islamiska staten, Daish, begått och begår brott med en klar intention att helt eller delvis förgöra specifika grupper. De grymma utrensningarna har också tydligt rapporterats av organisationerna Human Rigths Watch och . I utrikesministerns svar poängteras att Daishs brutalitet drabbar civilbefolkningen urskillningslöst. Ingen undkommer, varken sunniter, shiiter, kurder, kristna eller andra grupper. Ja, Daishs brutalitet drabbar långt fler än minoritetsgrupperna, men tyvärr är deras brutalitet fokuserad på att just skilja ut människor: de som inte delar deras strävan efter kalifatet, de som är vilseförda i den islamiska tron och orena, exempelvis shiamuslimer, de som enligt Daishs egen tolkning av salafistisk sunniislam uttryckligen definieras som ett legitimt mål, det vill säga troende kristna och de som betecknas som otrogna och fiender till islam. Straffet för otrohet och fiendskap är i terrororganisationen värld död och utrotning. Det poängteras också i svaret från utrikesministern att övergrepp begås av andra väpnade grupperingar. Visst är det så. Situationen i är oerhört komplex, och våldet och mördandet utförs av många olika grupper, inte minst av Asadregimen själv. Men argumentationen är något oklar. Anser utrikesministern att vi därmed ska vara tysta när minoritetsgrupper i , såsom yazidier och kristna, systematiskt skiljs ut för att de tillhör en viss grupp? Varför räds utrikesministern att stå upp för kristna och yazidier som systematiskt utplånas från regionen? Varför kan inte utrikesministern med tydlig och klar röst säga att det som sker är ett folkmord och att det därmed kräver världssamfundets agerande? Att våga ta ställning till huruvida kriterierna i är uppfyllda och om så är fallet erkänna att folkmord äger rum kan förändra dynamiken. Precis som utrikesministern läste upp i sitt svar är straffrihet inget alternativ, och förövare måste ställas till svars och brottsoffer få upprättelse. Om detta ska ske måste också agera. Jag vill därför att utrikesministern i denna debatt specifikt utvecklar hur ansträngningarna ser ut. På vilket sätt trycker regeringen på för att folkmordet ska hamna hos , ICC? Vad gör ni för att rättvisan till slut ska kunna segra? 55 (KD): Det pågår ett folkmord – en systematisk utrotning av kristna och andra etnoreligiösa grupper i och . De kristna folkgrupperna – syrianer, kaldéer, assyrier, armenier och även yazidier – dödas på grund av sin etnicitet och sin tro. Kristna folkgrupper har blivit marginaliserade i regionen. har den kristna befolkningen i minskat med över 1 miljon och i med över 800 000 på grund av sekteristiska terrororganisationer som ställer som ultimatum att antingen konvertera till islam eller dödas. Med anledning av det pågående folkmordet väckte jag en motion till om att ska erkänna det pågående folkmordet i och och verka för att EU och FN erkänner folkmordet i och . Jag ställde även en skriftlig fråga till utrikesministern för att uppmärksamma folkmordet och att aktivt ska verka för ett internationellt erkännande av det pågående folkmordet. I svaret på min fråga berör utrikesministern inte alls folkmordet. Hon ger helt enkelt inget svar på frågan eller något besked om ett svenskt agerande. Det verkar finnas beröringsskräck när det gäller förföljelse och förtryck av kristna minoriteter. De kristnas existens och överlevnad i regionen står på spel. Vi får aldrig förneka eller bortse från det fruktansvärda som pågår, där tusentals människor drabbas svårt . röstade igenom en resolution om att Islamiska staten, IS, utsätter kristna minoriteter, yazidier och andra etnoreligiösa grupper för folkmord. Resolutionen antogs med stor majoritet, och beslutet är i linje med min motion – det förslag som jag lämnade till riksdag och som kommer att behandlas i under kommande veckor. Det är dags för ett gemensamt internationellt militärt agerande för att stoppa denna mänskliga tragedi. FN har ett stort ansvar och bör agera för att slå ut dessa destruktiva krafter som halshugger, kidnappar och våldtar människor. Det som sker är ett folkmord enligt definitionen i om folkmord. bör erkänna detta som folkmord och verka för att även FN erkänner den pågående utrensningen av etnoreligiösa grupper i och som folkmord. 56 (S): Jag är tacksam för att har lyft upp denna fråga. Den är oerhört viktig. Att kristna människor i förföljs på grund av sin religion är fruktansvärt och vedervärdigt. Den spelar en stor roll för att skydda människor från våld, förföljelse och diskriminering. har bland annat tagit emot ett stort antal flyktingar. Jag vill fråga utrikesministern, som har ett helhetsperspektiv: Vad mer gör vi på plats i området och i regionen? 57 Utrikesminister (S): Tack för synpunkterna! Jag har ingen annan bild än den som ledamöterna har gett, och jag kan bara upprepa det som jag beskrev i mitt svar. Det är en mänsklig katastrof som drabbar sunniter, shiiter, kurder, kristna, yazidier och andra grupper. Det är en förfärlig situation för många kristna grupper – vi är överens om allt detta. Ord är av vikt, inte som ett slagträ i en politisk debatt om en situation som vi delar oron över utan därför att det har betydelse rättsligt vad man kallar saker. Ni vet hur det ligger till med konventionen – ibland är den svår att använda. Det krävs att man har en rättslig instans som kan konstatera att det är ett folkmord. Alla tecken som man kan spåra och se i konventionen uppvisas, men det är inte upp till mig utan till en rättslig instans att avgöra. Vi har därför sagt att vi vill hänvisa detta till ICC. Vi tycker att det är ICC:s roll. Vi vill att något ska hända när det gäller ansvaret. Det är heller inte upp till parlamentet att beskriva att det är ett folkmord, utan det ska ske rättsligt så att vi får åtgärder. Jag räds inte alls denna debatt. Tvärtom har jag vid upprepade tillfällen träffat till exempel de yazidier som finns i , och jag kommer att fortsätta att göra det. Jag kommer att fortsätta att engagera mig för dessa grupper för att få svar på min fråga: Hur hjälper vi bäst till, och hur kanaliserar vi vårt stöd och vår humanitära hjälp så att vi ser till att skydda och hjälpa denna grupp? Jag räds inte alls debatten. Jag har den ständigt och jämt här. Jag menar att det viktigaste vi kan göra är att handla politiskt. Tyvärr hör jag väldigt sällan från exakt vad man föreslår att vi ska göra. Man fokuserar bara på ett ord som om det skulle hjälpa, men jag hör inga konkreta förslag, inte heller från representanten i . Regeringen verkar på flera sätt för att få till stånd en lösning. För det första arbetar vi politiskt. Vi stöder FN-processen, som vi hoppas ska leda till en politisk lösning och fred i . Vi hjälper konkret FN-sändebudet , och vi sekonderar folk till honom. Vi har hjälpt kvinnor att få en röst i fredsförhandlingarna. Vi för en aktiv dialog med olika delar av den syriska oppositionen och civilsamhället, också med de krafter som representerar minoriteter. Vi verkar för ett inkluderande och sammanhållet , som kan ha demokratiska institutioner till skydd för landets många olika grupperingar, även religiösa och etniska. För det andra agerar vi humanitärt på plats för att lösa den akuta krisen och lindra lidande och nöd. Vi ger ett omfattande humanitärt stöd: till Syrienkrisen. Vi har ökat det med 1,7 miljarder genom en ny Syrienstrategi. För det tredje agerar vi nu också militärt i kampen mot Daish. Som ni vet finns en svensk väpnad styrka på plats i , och den deltar i den militära utbildningsinsats som genomförs av den internationella koalitionen mot Daish. Daish hotar folkgrupper med djupa och historiska rötter i . Jag delar därför er oro över kristna och andra minoriteters situation i och . Vi gör något mer än att bara diskutera vilket ord vi ska använda för dessa fruktansvärda övergrepp och brott mot människor. 58 (KD): Låt mig vara tydlig. Vi kristdemokrater använder inte folkmordsbegreppet som ett slagträ i debatten. Vi har varit väldigt tydliga kring olika förslag – hur vi vill svara upp mot förfrågan i kampen mot terrororganisationen och när det gäller att upprätta säkra zoner. Men det vi pratar om här och är hur vi kan ställa förövare till svars och hur vi kan få igång processer för att rättvisan ska segra. Då kommer vi inte ifrån att folkmordsbegreppet är en faktor. Ja, det spelar en politisk och opinionsbildande roll för att utöva tryck. Det kommer vi inte ifrån när vi belyser och benämner det systematiska mördandet av minoriteter i som ett folkmord. Jag tror att detta skapar en moralisk press på säkerhetsrådet att agera, precis som det skapar en press på alla stater att göra allt de kan och förmår för att få ett slut på detta. Folkrätten har utvecklat en gemensam skyldighet att skydda – responsibility to protect. När en nationalstat inte förmår skydda sin egen befolkning eller själv är förövaren är världssamfundet skyldigt att vidta stridsåtgärder för att skydda befolkningen, i enlighet med . Utrikesministern verkar tillstå detta. I den radiointervju i Studio Ett som jag refererade till i interpellationen frågade reportern: du slår fast att detta är ett folkmord, ställer det särskilda krav på agerande? Utrikesministern svarade då: Ja, därför att det finns en konvention. Vi arbetar redan via EU. Vi har anmält detta till och till FN. Vi vill att detta ska prövas via FN, just utifrån folkmordskonventionen. har utrikesministern förklarat att det var regeringens uppmaning till säkerhetsrådet som avsågs, men jag saknar ändå konkretion. Vad har regeringen gjort för att världssamfundet återigen inte ska svika? pratar vi om det rättsliga – hur vi kan ställa människor till svars så att brottsoffer kan få upprättelse. 59 (KD): Tänk om nazisterna kunde ha stoppats tidigare! Då hade inte 6 miljoner judar dödats i Förintelsen. Tänk om stormakterna hade kunnat stoppa folkmordet på kristna folkgrupper i under det sönderfall! Då hade inte över 1,5 miljoner människor dödats på grund av sin kristna tro och etnicitet. Det krävs av oss att vi handlar om vi ska kunna rädda och skydda de etnoreligiösa grupper som drabbas av övergrepp och massmord. När nu har erkänt ett pågående folkmord måste erkännandet följas av handling. Annars kommer inte de drabbade att få skydd från förföljelse och ingen hjälp att återvända till sina hem. De fruktansvärda gärningar som pågår måste stoppas, och självklart bör de skyldiga ställas till svars för sina handlingar. är det av största vikt att även FN erkänner det systematiska dödandet som folkmord. Här vill jag att utrikesministern lyssnar noga. Detta skulle aktivera FN-principen responsibility to protect, som innebär en kollektiv skyldighet för världssamfundet att genomföra de åtgärder som krävs för att skydda utsatta grupper. , , , , och representanter i har alla röstat för resolutionen. Men här verkar vår utrikesminister veta bäst, och bättre än hela . Jag förutsätter att vår utrikesminister inte duckar för denna fråga utan går ifrån denna beröringsskräck och jobbar och verkar för att FN ska erkänna detta folkmord. 60 (S): När man hör utrikesminister svara på frågorna tycker jag att man får en ganska bra bild av att är ett litet land som gör stora saker i just . Jag tycker att det känns väldigt bra. Jag har en fråga till . Du skriver i interpellationen att det dör 150 000 kristna . Jag undrar om du kan komma upp här och resonera lite om hur den siffran är framtagen. 61 Utrikesminister (S): Jag vill till att börja med hålla med om beskrivningen. Vi har ingen annan beskrivning när vi försöker fånga in det fruktansvärda som händer. Då handlar det om: Vad är det vi kan göra? Hur kan vi ingripa , precis som du säger? kan arbeta först och främst genom våra bilaterala kontakter inom FN och EU. Vi ska uppmana alla parter att följa säkerhetsrådsresolutionerna som har antagits om övergrepp mot mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt i . Det gäller också värnandet av minoriteters mänskliga rättigheter. Sedan fortsätter vi att verka för att den särskilda med mandat från för mänskliga rättigheter ska ges tillträde till . Man har inte ens tillträde; man kan inte se vad det är som pågår fullt ut på alla platser. Vi uppmanar säkerhetsrådet att hänskjuta situationen i till den så att vi verkligen får en rättslig prövning som kan leda till att de ansvariga ställs till svars. FN:s högkommissarie, som jag nämnde förut, har pekat på vikten av att ICC ges behörighet när det gäller de brott som begås i och . ICC kan då ges behörighet att utreda brotten under dess stadga om folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser på flera olika sätt. En stat kan ansluta sig, som jag sa, eller kan ge ICC behörighet. har ännu inte gett ICC behörighet, och säkerhetsrådet har blockerats från att hänskjuta situationen till ICC. Eftersom utländska stridande som är medborgare i ICC-anslutna stater har deltagit i konflikterna undersökte åklagaren om ICC hade möjligheter att inleda utredning om dem. Utredaren kom då fram till att ledarskiktet i Daish främst utgörs av irakiska och syriska medborgare. ICC saknar behörighet för dem, och hon kunde därför inte gå vidare med utredningen. Därför är det viktigt att vi fortsätter att verka för att de som ansvarar för övergreppen ställs till svars. Vårt stöd till FN och andra aktörer bidrar bland annat till att övergreppen dokumenteras. Det måste börja med det – att man får tillgång till områdena och att man kan dokumentera övergreppen. Det är helt avgörande för om vi vill utkräva ansvar och ställa de ansvariga inför rätta. Jag vet att skyddszoner har diskuterats här i kammaren. Jag har i alla fall diskuterat det , och jag menar att man måste överväga alla vägar som skulle leda till att vi kan skydda alla dessa utsatta, inte minst kristna minoriteter och yazidierna, som jag som sagt har talat med så . Man måste titta på och granska varje förslag. Det är hög tid att det görs ännu mer för att säkra skyddet för civila. Detta beslut kan dock också bara fattas av . Man måste gå in med insatser så att det inte blir en dödsfälla. Man måste ha ett antal länder som aktivt tar ansvar för och patrullerar områdena. Det blir väldigt svårt att upprätthålla skyddszoner när kontaktlinjerna på marken inte är definierade och dessutom i ständig förändring, som i . Därför måste man se upp så att man inte skapar dödsfällor, hur sympatiskt förslaget än är. Vi måste fortsätta att diskutera. Det gör vi ständigt också i kontakter med dessa grupper när det handlar om hur vi bäst kan hjälpa till, inte minst med det humanitära stöd som vi ger. 62 (KD): Detta är såklart grymheter som väcker känslor. Det finns flera här i salen och många i vår närhet som har släktingar som tvingas fly. Vi har sett detta ske , och vi vill göra allt som står i vår makt för att det inte ska ske igen. Och det sker. Därför måste vi se att vi ska försöka finna lösningar och vända på alla stenar, som jag sa inledningsvis, för att vi i alla fall ska kunna säga att vi gjorde vad vi kunde. Jag kan inte säga exakt var vår statistik kommer ifrån, men troligtvis är det från Open Doors, som jobbar specifikt mot förföljelse av kristna. Avslutningsvis – eftersom vi har ett litet avslutningsinlägg kvar – vill jag be utrikesministern att specificera lite när det gäller säkerhetsrådet. Vi kampanjar själva nu för att få en plats i säkerhetsrådet, och det är där bromsklossen ligger när det gäller att få frågan vidare. Hur jobbar regeringen för att få till stånd en reformering av säkerhetsrådet? När det sker ett folkmord måste det kunna undantas från vetorätten. Och hur jobbar tillsammans med andra länder för att sätta verklig press på att en reformering ska kunna komma till stånd? Jag tror att detta är någonting som vi inte kan förneka. Det är ännu ett exempel där säkerhetsrådet gör oss fruktansvärt besvikna. Kan vi få några ord till om vad vi gör? Annars vill jag bara tacka för debatten. 63 Utrikesminister (S): Tack så mycket, , för en viktig debatt! Vi har fört den återkommande. Jag uppskattar det, för det är viktigt när situationen i och är så svår. Minoritetsgrupperna i dessa länder är sårbara, och de har djupa historiska rötter i . Därför måste vi säkerställa skydd av dessa grupper. Det råder ingen tvekan om att massövergrepp sker i och . Vi har en skyldighet när det gäller att människor i fara bereds skydd. Det gäller oavsett hur vi kategoriserar dem. Det vi kan göra är att jobba gentemot enskilda länder men också i både EU- och FN-sammanhang i dessa frågor. Vi kan stöta på, och vi kan jobba diplomatiskt och politiskt med de länder som behöver övertygas och som vi ser som viktiga partner i att driva fram frågorna. Vi jobbar mycket med frågan om vetorätten och vår inställning till hur man ska reformera säkerhetsrådet. Där har det kommit intressanta förslag, inte minst ett som ligger bakom, där man föreslår just att vetorätten ska begränsas när det gäller frågor som rör folkmord och massövergrepp. Vi tycker att det vore en klok väg framåt att kunna stödja ett sådant förslag, för man måste nog ta steg för steg framåt när man tänker sig att reformera säkerhetsrådet och säkerhetsrådets arbete. Det här är alltså någonting som vi är djupt involverade i. Det visar också hur viktigt det är för vilka frågor man kan driva vilka som faktiskt sitter i säkerhetsrådet. Jag uppskattar att ni stöder vår kandidatur till säkerhetsrådet. Överläggningen var härmed avslutad. § 9 Svar på interpellation 2015/16:389 om position om kärnvapen 64 Utrikesminister (S): har frågat mig om det inte är dags att återigen tar initiativet i kärnvapenfrågan och åter blir en stark och självklar röst för nedrustning, om kärnvapen kommer att behandlas i samband med propositionen om ett värdlandsavtal och om när kommer att underteckna Humanitarian .