prot · H40919 · 2016-10-21 00:00:00 — Här i står samtliga de fyra borgerliga partierna, Socialdemokraterna och bakom betänkande, så jag ser framför mig att vi kan skapa en bred parlamentarisk majoritet för en sådan reform. Vi kommer att inleda den parlamentariska förankringsprocessen . Jag ser då fram emot att kunna arbeta tillsammans med oppositionen i dessa delar för att kunna få en ny lagstiftning på plats. Regelverket kommer alltså att reformeras, och jag ser framför mig införandet av ett demokratikriterium i det nya regelverket. 11 (V): Jag är i alla fall överens med ministern om en sak, att det här inte är enkelt. Att antingen sälja till alla eller inte sälja alls är väldigt enkelt i teorin men inte i verkligheten, eftersom det finns försvars- och säkerhetspolitiska intressen att beakta. Jag noterar att ministern inte vill gå in på mina följdfrågor som är liksom ett lackmustest på om vi kan sälja krigsmateriel till . Eftersom nuvarande lagstiftning sägs vara ett av världens mest restriktiva regelverk kan man fundera över hur restriktivt det är och hur restriktivt det kommer att bli. Just är mycket intressant. Det är en diktatur. Man kränker mänskliga rättigheter, inte minst vad gäller kvinnor. Man är invecklad i väpnad strid och rustar mer än till och med , som anses vara det stora hotet i världen. Det är alla terroristers moderland, skulle jag vilja säga. Jag tror att det var 11 av 18 terrorister inblandade i ”nine eleven” som kom just från . Ändå är landet bästa vän, västs bästa vän och även vän. statsminister åker alltså tillsammans med största vapenexportör till , som är ett särskilt prioriterat land att utveckla handel med enligt näringsminister . Här hittar vi förutom länder som , , , , och . Om man till äventyrs trodde att handel, inklusive vapenexport, skulle vara en del av den feministiska utrikespolitiken är det lite svårt att se , och som komponenter i den. Min fundering är: Är handel, inklusive vapenexport, en del av den feministiska utrikespolitiken? Så till de försvars- och säkerhetspolitiska argumenten. Trots alla hinder – det är med vissa undantag i princip förbjudet med vapenexport – vinner de ofta. Vi exporterar gång på gång till krigförande länder inblandade i stridshandlingar, vi exporterar till diktaturer och vi exporterar till länder som kränker mänskliga rättigheter. Detta är besvärande, även om jag inser att det är en komplicerad fråga. Så länge vi kan sälja till , och många andra länder kan vi inte säga att vi har en restriktiv politik. Vi må ha världens mest restriktiva regelverk, men det säger i så fall mer om de övriga ländernas regelverk. Mina funderingar kvarstår. Låt oss använda som lackmustest för hur det ser ut : Kränker de mänskliga rättigheterna, vilket är ett hinder för vapenexport? Är invecklat i en väpnad konflikt, vilket är ett hinder för vapenexport? Är det okej att ha exporterat Erieye, som sägs vara en hörnsten i krigföring i regionen och som kostar tusentals människor livet och bidrar till en enorm humanitär katastrof? Är en diktatur? 12 Justitie- och migrationsminister (S): spekulerar i vad statsministerns resa till kommer att innebära. Det finns en gång för alla dessa ärenden. Om det skulle vara aktuellt med export till något land är det som hanterar det, och myndigheten tillämpar det regelverk vi har . Det kommer inte till regeringen om inte myndigheten tar det till regeringen. I så fall fattar vi beslut om det. Det kan inte ha gått förbi att vi har sagt upp det samarbetsavtal med som tidigare fanns. Det sas upp , vilket ledde till en stor diskussion. Det vi nu talar om är vad vi ska ha för regelverk . Jag varken får eller kan gå in i enskilda affärer så länge frågan ligger på myndigheten. Det är när myndigheten tar frågan till regeringen som regeringen får ett ansvar för den. Vi har dock ett ansvar för att diskutera hur det framtida regelverket ska se ut. Här har ställt sig utanför uppgörelsen i , och det beklagar jag. Jag betraktar nämligen den uppgörelse som de fyra borgerliga partierna tillsammans med Socialdemokraterna och gjorde som ett steg framåt i just den fråga som pekar på: Hur ska vi skärpa regelverket för export till länder som inte är demokratier och till länder som har stora problem med kränkningar av mänskliga rättigheter? Det är innebörden av det förslag som ligger på regeringens bord och som vi nu jobbar med. Här har ställt sig utanför, och jag förstår inte riktigt varför. Men det kan kanske svara på. Det hade varit mycket bättre om hade varit med i diskussionen om hur regelverket ska se ut i stället för att bara ställa sig vid sidan om. Kanske är det så att egentligen vill se en utveckling där all export av krigsmateriel avskaffas. Denna inställning delar inte jag, för det finns länder som precis som behöver ha krigsmateriel för att försvara sig. Jag inga moraliska betänkligheter vad gäller att exportera vapen till dessa länder. Vi lägger fram en proposition , och beredning pågår. Jag ser framför mig att vi kommer att införa ett demokratikriterium i den nya lagstiftningen, vilket är en stor reform. är det komplex juridik, och det måste fungera i verkligheten. Jag ser framför mig en bred förankring i , och jag tycker att lägger en bra grund för reformen. 13 (V): Skälet till att står utanför majoriteten i är att vi anser att utredningen inte är tillräcklig – precis som nuvarande lagstiftning alldeles uppenbarligen inte är tillräcklig, eftersom vi säljer till länder som bevisligen kränker mänskliga rättigheter, är diktaturer och är invecklade i krigsoperationer. Det finns säkerhets- och försvarspolitiska aspekter. Man får dock inte glömma bort att en viktig komponent var att vi behövde ha en egen försvarsindustri för att få ned kostnaderna för leveranserna till vårt eget försvar, och då måste vi exportera. Men verkligheten har förändrats ganska drastiskt. Ta till exempel Gripenplanet. Över hälften av de vitala komponenterna kommer från . Hur mycket egen försvarsindustri har vi? När flertalet försvarsindustrier är utlandsägda, hur mycket svensk försvarsindustri har vi? Lite cyniskt kan man säga att vi i huvudsak har en sammansättning av vissa vapensystem i . Det är ungefär där vi befinner oss. Nåväl, det är bra att samarbetsavtalet med har sagts upp. Vi råkade sälja Erieye till när de hamnade i en väpnad konflikt. Men det stannade inte där, för mitt under brinnande krigföring godkändes export av i princip samma stridsledningssystem till , som också är invecklat i de krigsoperationer som mördar människor i . Till och med kallar detta godkännande kontroversiellt, vilket är ett starkt ord från dess sida. Det är inget undantag. Vi säljer Gripen till . Vi säljer till oroshärden och till det ständigt krigförande . av värdet av vår krigsmaterielexport går till krigförande länder. Vad ska vi göra åt det? 14 Justitie- och migrationsminister (S): Hela frågeställningen om export till länder som inte är demokratier var precis det som utredningen tittade på. Jag förstår att är missnöjd med det nuvarande regelverket och tillämpningen av det, men varför är han då inte med och lägger fram förslag till förbättringar, åtstramningar och skärpningar av det? Det är ju i den riktningen vi går. Det tror jag beror på att inte är emot regelverket i sig utan emot export av försvarsmateriel över huvud taget. Det är ett slags pacifistisk inställning, som jag inte delar. På samma sätt som vi behöver krigsmateriel för att kunna försvara oss behöver andra länder det för att kunna försvara sig. Jag har inga moraliska betänkligheter över att vi har en försvarsindustri som kan bistå med det. Det bästa hade varit om hade varit med i reformeringen av regelverket. Men här har man som sagt ställt sig utanför. Jag tror att det beror på att man i grunden inte vill ha någon export över huvud taget. Regeringen fortsätter med sin beredning och lägger som sagt fram en proposition i vår. Den kommer att innehålla ett demokratikriterium och en uppstramning av möjligheterna att exportera vapen och annan krigsmateriel i en del avseenden. Jag ser fram emot att få en bred förankring av det nya regelverket i . Överläggningen var härmed avslutad. § 8 Svar på interpellation 2016/17:31 om växa-stödet 15 Finansminister (S): har frågat närings- och innovationsministern hur många jobb han räknar med att växa-stödet kommer att skapa. Hon har även frågat honom varför förslaget begränsas till enskilda näringsidkare i stället för att omfatta enmansaktiebolag, trots att den privatekonomiska risken i en enskild näringsverksamhet är betydligt högre. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågorna. Växa-stödet innebär att det för enskilda näringsidkare utan anställda blir billigare att anställa en person. Detta förväntas leda till ökad efterfrågan på arbetskraft bland dessa företag. Förslaget bedöms således ha en positiv effekt på sysselsättningen nedsättningen gäller. Förslaget riktas mot enskilda näringsidkare mot bakgrund av att enskilda näringsidkare anställer i mindre omfattning och i genomsnitt har en lägre förvärvsinkomst än andra företagare. Att förslaget riktas mot personer med i genomsnitt lägre förvärvsinkomst innebär att förslagets fördelningsprofil förbättras. Begränsningen till enskilda näringsidkare innebär också att nedsättningen kommer att riktas mot mindre företag, eftersom omsättningen i genomsnitt är lägre bland enskilda näringsidkare utan anställda än bland övriga företagare utan anställda. När det gäller det privatekonomiska risktagandet får valet av verksamhetsform antas påverkas av flera olika faktorer. Enskilda näringsidkare som väljer att anställa en första person förutsätts ha beaktat konsekvenserna av detta ur flera aspekter. Förslaget minskar i det avseendet kostnader förenade med en första anställning och därmed det ekonomiska risktagandet. 16 (M): Regeringen har konsekvent bedrivit en jobbfientlig politik. Höjda skatter på ansträngning till förmån för bidragsutbyggnad återfinner vi i varenda budget. När jag läste att regeringen nu ska sänka arbetsgivaravgifterna för små företag blev jag därför till en början positivt överraskad, dels för att små företag är några av viktigaste jobbskapare, dels för att det äntligen är ett erkännande av det som Alliansen har drivit , nämligen att sänkta kostnader och arbetsgivaravgifter för anställning leder till fler människor i arbete. Det är välkommet att regeringen, trots mycket kritik mot denna logik , nu äntligen byter fot. Tyvärr måste jag dock konstatera att just detta förslag, som är regeringens enda satsning på företagare, är så konstruerat att det slår helt fel. Det så kallade växa-stödet är nämligen begränsat till endast de små företag som bedrivs i bolagsformen enskild firma. Enskild firma har egentligen ingenting med storleken på företaget att göra – det finns enmansaktiebolag som kan vara lika små till sin omfattning. Den enda reella skillnaden mellan enskild firma och till exempel ett enmansaktiebolag är att man står för företagets risk helt själv, privatekonomiskt. Om något går snett i företaget står företagaren i en enskild firma med hela sin privatekonomi satt på spel. Man riskerar alltså att hamna i en stor skuldfälla om någonting går snett i företaget, och det är den stora skillnaden mellan en enskild firma och andra bolagsformer. Alla experter är därför överens om att det är olämpligt att anställa personer i denna bolagsform då det är förenat med stora risker. Om man tittar på de remissvar som regeringen har fått inför reformen ser man att både och säger att regeringen har en bristande konsekvensanalys. Såväl som ifrågasätter starkt att regeringen har valt att begränsa det till just denna bolagsform. Organisationen Företagarna, som är den största organisationen för små och medelstora företag, säger att det är direkt olämpligt att med skatteincitament locka enskilda näringsidkare i denna bolagsform att anställa och därmed väsentligt öka sitt privatekonomiska risktagande. Det ter sig alltså som att regeringen antingen medvetet försöker lura människor som inte riktigt förstår vad det innebär att anställa i enskild firma in i ett stort privatekonomiskt risktagande, kanske en potentiell skuldfälla, eller också räknar med att just denna reform inte kommer att leda till några sysselsättningseffekter. Antingen är växa-stödet någon form av skenåtgärd eller plakatpolitik som regeringen räknar med inte kommer att kosta statsbudgeten någonting eller också är det något som kan innebära en stor potentiell risk för enskilda företagare, som kanske offras på vägen. Oavsett vilket tycker jag inte att detta är en seriös näringspolitik. Jag vill därför fråga finansministern och få ett rakt svar: Tycker finansministern att det är en bra idé att som enskild företagare anställa i denna bolagsform? Är det något som regeringen, trots kritiken från remissinstanserna, uppmuntrar till? Om regeringen nu går med på premissen att sänkta arbetsgivaravgifter leder till fler människor i jobb, varför begränsas då reformen till endast bolagsformen enskild näringsidkare? 17 (M): Enligt regeringens egna uppgifter kommer bortåt 1 miljon människor att vara i utanförskap . Det är en av största utmaningar, om vi blickar framåt mot . Vi möter också andra utmaningar ur ett näringsperspektiv. Hela frågan om , varsel och omdaning är en väckarklocka i termer av globalisering och konkurrenskraft. I någon mening möter vi en ekonomisk utsatthet i på ett helt annat sätt . Svaret när det gäller att ta sig an många av dessa utmaningar handlar om just entreprenörskap, jobb och företagande. Där kan vi konstatera att vi har en regering som för i fel riktning. Att konsekvent höja skatterna på jobb och företagande och göra det mindre lönsamt att arbeta och att starta och driva företag menar jag är fel recept för att möta den typen av utmaningar. Jag kan förstå om finansministern kommer att säga att hon inte håller med mig, men om hon inte litar på mig skulle hon kunna lyssna på vad några av ledande företagare och entreprenörer säger. Det har gjorts undersökningar som visar att en majoritet av landets företagare menar att regeringen för i fel riktning när det gäller jobb och företagande. Ytterligare ett exempel på detta, herr talman, kom när ett antal ledande entreprenörer, som har verkat som referensgrupp för den så kallade , skrev en debattartikel på och sa att regeringens politik är ett dråpslag för entreprenörer. De har verkat inom ramen för den viktiga utredning där man tittat på hur vi konsekvent och strategiskt kan stärka entreprenörskapet i . De är positiva till många av de förslag som läggs fram i utredningen men uttrycker en mycket stor oro för den generella och övergripande politik som regeringen för. Det är inte så många förslag som kommer från regeringen. Vi kan konstatera att många av näringsutskottets sammanträden måste ställas in därför att regeringen inte kommer med konkreta jobb- och företagsförslag. Växa-stödet var ett sådant förslag, och precis som var jag också positiv när det kom. Spontant kändes det som något positivt, men när man sedan går in och tittar på hur det avgränsas och kopplas till enskilda näringsidkare väcks åtminstone två frågor. Den första frågan som jag hänger upp mig mycket på och som också var inne på handlar om risktagandet för den enskilde företagaren. Vi vet att många företagare pratar om osäkerhet och risk när man ska ta steget och gå från att vara egen till att anställa en person till. Risk handlar om olika saker. Ekonomi är en del, men det finns annat som är en del i att våga ta steget att anställa. Det finns en fundamental skillnad mellan bolagsformerna – om man driver ett aktiebolag eller en enskild firma. Den enskilda firman innebär ett helt annat ekonomiskt ansvar för företagets verksamhet. Med sitt växa-stöd driver regeringen mot att anställning ska ske i just den form som innebär ett stort ekonomiskt risktagande, och alla är kanske inte ens medvetna om de exakta ekonomiska konsekvenserna. Jag undrar: Varför gör finansministern och regeringen bedömningen att man vill driva det mot de enskilda näringsidkarna, med det ekonomiska risktagande detta innebär, och inte mot till exempel aktiebolagsformen? Den andra frågan, herr talman, är kopplad till att regeringen generellt höjer skatterna på jobb och företagande som den duttar med en lösning som växa-stöd: Varför? 18 Finansminister (S): Jag har fått frågan om regeringen tycker att det är bra att företag anställer. Svaret på frågan är: Ja, vi tycker att det är bra om det blir fler jobb. Vi tycker att förslaget är ett steg i rätt riktning. Det tyckte också , då sa att det är ett steg i rätt riktning men att det är ett alltför litet steg. tyckte alltså också att det är ett bra förslag. Det tyckte för övrigt också Företagarna, och deras vd sa att han tycker att detta är en viktig och efterlängtad signal från regeringen. Sedan har och Företagarna ändrat sig. Jag kan också påpeka att när man tidigare hade en nedsättning för soloföretagare var inte emot att det även gällde egenföretagare. Frågan är därför snarare varför har ändrat sig . Det är möjligt att de nu tycker att företagare inte riktigt förstår, som nu har sagt i kammaren, och att de nu har en lägre tilltro till egenföretagares förmåga att förstå. Men det är möjligt att det där är en skillnad mellan regeringen och . Vi i regeringen tror att egenföretagare förstår och att det kan finnas många olika anledningar till att man driver företag som enskild firma. Nästa fråga var varför detta begränsas till att bara gälla egenföretagare. En viktig orsak till det är naturligtvis att det innebär en lägre kostnad att rikta det bara till egenföretagare. Det får också en ökad träffsäkerhet. Dödviktsförlusten blir därför mindre. Men självklart är det viktigt att det innebär en lägre kostnad, och vi är en regering som tar ansvar för de offentliga finanserna. I praktiken har vi utraderat det underskott som vi ärvde från den moderatledda regeringen. Regeringen får nu också ett tydligt internationellt beröm för sin ansvarsfulla ekonomiska politik. säger att detta är den enda satsning som regeringen gör på företagare. Det säger någonting om den moderata världsbilden – det enda som kan innebära en satsning är en skattesänkning. Men jag kan berätta att regeringen vidtar en rad åtgärder för att förbättra näringslivsklimatet, inte minst de satsningar som vi gör på kompetensutveckling. Vi vet nämligen att många företag har problem att hitta rätt kompetens när de ska anställa. De hävdar också ofta att bostadsbristen är ett stort problem, och har regeringen gjort den största bostadspolitiska satsningen . Det är viktigt att upplysa om att det finns andra åtgärder i politiken än bara skattesänkningar. Men det är uppenbart att det enligt världsbild bara är skattesänkningar som gäller. Sedan hör jag att är kritiska mot de skattehöjningar som regeringen har genomfört . Det är lite förvånande, eftersom numera omfamnar dessa skattehöjningar. Ni tycker också att detta är bra . Det var ett tydligt besked i budgetmotion. Partikollegor till och har i kammare stått och kritiserat till exempel nedtrappningar av jobbskatteavdraget, som skulle dra undan mattan för människor som vill arbeta, som inte skulle ge några skatteintäkter och som skulle leda till att människor inte utbildar sig eller vill ta ledande befattningar. Förändringar av ungdomsarbetsgivaravgiften skulle riskera att tusentals ungdomar skulle bli arbetslösa, och förändringar av ROT-avdraget skulle leda till att nya svarta jobb skulle växa fram. Men har helt ändrat uppfattning och omfamnar nedtrappningen av jobbskatteavdraget, den höjda brytpunkten, förändringar av ungdomsarbetsgivaravgiften, ROT-avdraget och bensinskatten. Det är en välkommen omsvängning. Men då ska de kanske vara tydliga och argumentera i kammaren för varför de tycker att detta är bra i stället för att låta som om de tycker att det är dåligt. 19 (M): Finansministern frågar varför vi har ändrat inriktning och talar om vilken inställning Företagarna, med flera hade till detta förslag när det började diskuteras. Som jag nämnde i mitt inledningsanförande tror jag att vi var många som var positivt överraskade när regeringen gick fram med förslaget om sänkta arbetsgivaravgifter, något som Socialdemokraterna har varit emot och hårt argumenterat emot i denna kammare och i många andra sammanhang . Självklart blir man till en början positivt överraskad och välkomnar ett sådant förslag. Men när det sedan visar sig hur förslaget ska vara konstruerat och avgränsat blir man orolig. Det är tydligt att regeringen har avgränsat detta förslag för att det ska åstadkomma en så liten kostnad som möjligt och för att det ska belasta statsbudgeten så lite som möjligt. Eftersom företagare förstår att det är så enormt riskfyllt att sätta hela sin privatekonomi – hus och hem – i pant om någonting går fel i företaget antar man att ingen kommer att vilja anställa i denna företagsform. Man antar kanske att detta inte kommer att belasta statsbudgeten särskilt mycket. Då är det en ganska smidig reform som dessutom kanske kan få lite rubriker. Och kan man verka för en till synes näringsvänlig politik. Det är dock så att det finns företag som är nystartade av personer som testar detta och som inte är insatta i allt regelkrångel och i exakt hur alla skatter är konstruerade. De är kanske inte fullt medvetna om vad detta innebär. Med ett skatteincitament riskerar de att luras in i en skuldfälla som kan påverka en hel familj och ett helt liv. Det är just detta som Företagarna nu hävdar, och det är också detta som många andra organisationer som representerar företagare nu hävdar. De som så länge har kämpat och argumenterat för sänkta arbetsgivaravgifter säger nu att de hellre inte vill ha detta förslag alls än att det riktas på just detta sätt. Då tycker jag att regeringen bör vara ärlig med vad syftet med detta förslag är. Vilken sysselsättningseffekt räknar man med att det egentligen ska ha? Finansministern säger i sitt svar till mig att det inte går att räkna på exakt vilken sysselsättningseffekt detta kommer att ha men att den nog kommer att vara positiv. Jag vill påminna finansministern om det vallöfte som gick fram med före valet, då han sa att varje minister i fråga om varje förslag måste redovisa exakt hur många jobb som det kommer att skapa. Då undrar jag: Gäller detta vallöfte inte längre, eller är det bara denna reform som det inte gäller? Om detta vallöfte fortfarande gäller skulle jag och många fler vilja ha svar på hur många jobb som just detta förslag beräknas skapa, så att vi kan förstå vad som åsyftas med förslaget. Det hoppas jag att finansministern kan svara på. 20 (M): Finansministern säger att vi initialt var positiva men att vi nu har ändrat uppfattning lite grann. Ja, delvis är det på det sättet. Vi blev alltså positivt överraskade när finansministern och hennes kollega näringsministern presenterade en idé om att regeringen skulle underlätta för entreprenörer att faktiskt anställa. Det är i grunden ett positivt initiativ. När man sedan tittar på konsekvenserna och den samlade politiken, och också lyssnar på många intresseorganisationer och andra, är det lite mer smolk i bägaren som kommer efter hand och rätt många frågor som väcks, inte minst i fråga om det ekonomiska risktagandet. För många som driver företag i formen enskild firma väcker det en del frågor att regeringen driver detta men höjer skatter på jobb och företagande generellt i mycket stor omfattning. Om man tittar på den generella bilden och vad ledande entreprenörer i vittnar om behövs för att förbättra entreprenörsklimatet gäller det ett brett reformprogram. Det handlar om bostäderna. Där har ett bostadsreformprogram i sin budget. Det handlar om att det efterfrågas en förbättring av skolan, exempelvis programmering i skolan. Vi har konkreta reformförslag. Det handlar om att det efterfrågas en optionsbeskattning och bättre villkor för delägarskap. Där har vi, till skillnad från regeringen, ett konkret förslag.