prot · H30980 · 2016-03-15 00:00:00 — Ni måste ta detta på allvar och framför allt prata med om det, för det är där som det största problemet ligger. Att skapa jobb i på ett hållbart sätt sker genom mer järnväg och mer kollektivtrafik. Infrastruktur och transporter är grunden i ekonomin, och bygger man inte detta hållbart får man problem. Då kommer vi att överskrida klimatgränserna när vi bygger en stark ekonomi. Men vi kan bygga en stark ekonomi om vi satsar på järnväg. Är det så svårt att förstå? Ni kan själva prata med Näringslivets Transportråd, som samlar de största företagen i . Till och med de säger detta. Varför kan då inte Socialdemokraterna lyssna, framför allt inte ? Jag tror ärligt talat att skulle vilja gå längre men att det är som stoppar. 103 Statsrådet (S): Såvitt jag vet har över huvud taget inte varit involverad i den här frågan. Den rapport som hänvisar till och som många andra har hänvisat till är inte en självständig rapport utan ett underlag. Väsentliga delar av det underlaget har arbetats in i svar till regeringen på det uppdrag som regeringen gav – att återkomma med underlag för en åtgärdsplanering. Vi kommer naturligtvis att ta del av alla remissinstansers synpunkter. Men om man på allvar tror att alla transporter i vårt land som sker på väg kommer att kunna ske på järnväg därför att man bygger fler spår, då tror jag att man kommer att få mycket svårt att nå klimatmålen. Jag tror att vi kommer att behöva jobba med många olika typer av åtgärder, som jag nämnde i den tidigare debatten som handlade om andra frågor. Det kan handla om bonus–malus-system för att ställa om fordonsflottan. Det kan handla om att bygga ut biodrivmedel. Vi har olika försök med elvägar, som kan vara en väg. Det finns en lång rad åtgärder som vi behöver vidta. Men att människor på landsbygden kommer att ställa bilen därför att vi har byggt järnväg i storstäderna tror jag inte. Men jag ser fram emot att ta del av alla de underlag som kommer från remissinstanserna. Vi kommer självklart att fortsatt ha fokus på det som är det långsiktiga målet, nämligen att vi inte ska ha några nettoutsläpp av växthusgaser . Om man tittar på vad som har hänt inom fordonsindustrin och när det gäller omställning till andra drivmedel kan man konstatera att det har gått oerhört fort. Det är något av ett genombrott för annan teknik än fossildrivmedel som har skett bara . Att nu säga att man med teknik inte kommer att kunna lösa de problem som vi har – den spåkulan skulle jag gärna vilja ha. Med den snabba utveckling som vi har och med det stora fokus som vi har på att nå klimatmålen skulle jag inte våga uttala mig så tvärsäkert om att tekniken inte kommer att vara en viktig, bidragande faktor till att nå klimatmålen – utan att väsentligt begränsa människors frihet. 104 (V): Jag undrar verkligen om regeringen kommer att ta in 2030-målet ordentligt i infrastrukturplanen. Det tycker jag är den största frågan. Jag vill verkligen se det på plats. Det är viktigt att vi tar fram kvantifierade delmål på vägen mot en fossilfri fordonsflotta . Den här infrastrukturplanen bör jobba med detta – det stöds av utredare såväl som av egna handläggare – om vi ska nå klimatmålen. Det är mycket allvarligt att regeringen i svar som jag har fått tidigare säger att man inte avser att sätta något datum för en fossilfri fordonsflotta. Om man inte gör det nu är det ingen som kan göra det framöver eftersom detta avgörs under den här planperioden. Det är upprörande om man inte tar det målet på större allvar. Nästa plan ska gälla just till 2029, så detta är sista chansen vi har. Det är den bollen ni har på ert bord. Jag ber er ödmjukast: Titta noggrannare när ni tar fram den här planen och lägger fram förslaget! Gå igenom de styrmedel som föreslås i den här klimatrapporten, i resten av underlaget, både på tekniksidan och på vägsidan och järnvägssidan, för att vi faktiskt ska nå målet – det är det viktiga! Det gäller att vi har en målstyrd planering, det som kallas backcasting, där man först tittar på var målet ligger och sedan tar fram delmål dit och tittar på exakt vad man behöver nå för att nå nästa mål, målet därefter och så vidare, för att faktiskt klara av att rädda den här planeten och lämna över den till våra barn så att de kan leva här precis som du och jag. 105 Statsrådet (S): Vi har ett stort ansvar i vår generation. Vi vet att tidigare generationer och också vår egen generation har överutnyttjat jordens resurser. Vi vet att vi, om vi fortsätter i kompassens riktning, kommer att föröda förutsättningarna för liv på den här planeten. Redan på ganska kort sikt kommer vi att se förödande konsekvenser av de klimatförändringar som vi upplever redan nu i form av extremväder, översvämningar, torka, svält och därpå följande stora migrationsströmmar – oerhört stora påfrestningar för vår värld. Därför har vi ett enormt ansvar för att möta de klimatutmaningarna med aktiv politik och med omställning, där vi som ett rikt land har ett ansvar för att gå före och visa på lösningar. Däremot ska vi naturligtvis i första hand göra det som är rimligt och möjligt och som ger bäst förutsättningar att nå målen. Då menar jag att det vore oerhört befriande att sluta prata form och börja prata innehåll. Vi behöver förhålla oss till en verklighet som ser ut som den gör. Vi kan inte önska bort saker som redan finns. Däremot kan vi påverka med de medel som vi har till vårt förfogande, och det ska vi göra. Den rapport som vi har fått från är den vi har att arbeta utifrån. Till det kommer vi också att väva in de remissvar som vi får in. Jag kan lova och alla andra som eventuellt lyssnar att regeringen kommer att ha stort fokus på att nå klimatmålen också när det gäller transportpolitiken framöver. Överläggningen var härmed avslutad. § 20 Svar på interpellation 2015/16:444 om ytterligare regelförenklingar för ett ökat bostadsbyggande 106 Statsrådet (MP): har frågat mig om jag delar bedömningen att det behövs ytterligare regelförenklingar för att komma till rätta med bostadssituationen och i så fall vilka. har vidare frågat mig om jag och regeringen kommer att ta initiativ till några regelförändringar i närtid för att snabba på byggprocesserna och riva hinder för byggande. Regeringen har tagit en rad beslut för att göra det snabbare, enklare och billigare att bygga bostäder. Vi har förkortat överklagandeprocessen, lagt fram en ny bullerförordning, satsat på energieffektiva och klimatsmarta hyresfastigheter och inlett den största bostadssatsningen . förväntas bostadsbyggandet vara det högsta . Regeringens ambition är att fortsätta driva på för förenklade byggregler för att snabba upp byggprocesserna. Det är i grunden samma bestämmelser i som används oavsett om planprocessen tar eller om den tar . Om och när det byggs beror i hög utsträckning på politisk vilja. Exempelvis byggs det fyra gånger mer per capita i jämfört med i kommun. En av orsakerna till att planprocessen ibland tar är att lagen tillämpas på ett ineffektivt sätt. När planprocessen tar beror det ofta på att det finns många motstående intressen. Ett sätt att förenkla och snabba upp planarbetet är därför att tydliggöra hur reglerna i ska tillämpas. Ett konkret exempel på detta är att regeringen har gett i uppdrag att utarbeta en vägledning avseende hur kommuner och länsstyrelser i olika skeden av de kommunala planeringsprocesserna ska tillgodose plan- och bygglagens krav på att bebyggelsen ska utformas så att den inte blir olämplig i förhållande till människors hälsa, säkerhet, risken för olyckor med mera. Andra konkreta åtgärder som är under beredning är förslagen från och . Enligt prognos påbörjades 48 000 bostäder , vilket är en ökning jämfört med föregående år, och påbörjas runt 53 500 bostäder. Även om bostadsbyggandet ökar snabbt är nivåerna inte tillräckliga för att motsvara befolkningsökningen. Det finns därför ett behov av att söka politiska överenskommelser om hur bostadsbyggandet kan etableras på en långsiktigt högre nivå. Regeringen har därför tagit initiativ till breda politiska samtal med , , , och om hur vi ökar byggtakten. Inom ramen för dessa samtal kommer en rad konkreta förslag att diskuteras, bland annat regelförenklingar och regelförändringar för att snabba upp byggprocesserna. Det vore fel av mig att föregå dessa samtal genom att redan nu slå fast vilka konkreta åtgärder som bör genomföras. Jag har stora förhoppningar på att samtalen ska leda fram till en överenskommelse om konkreta åtgärder. Med en sådan överenskommelse som grund bör det vara möjligt att åstadkomma verkningsfulla reformer i regelverket och därmed skapa hållbara förutsättningar för att öka bostadsbyggandet långsiktigt. 107 (M): Jag börjar med att tacka statsrådet för svaret. Tyvärr blir jag lite ledsen. Vi befinner oss i en situation och i då vi har gått från en bostadsbrist till en bostadskris, och jag tycker att regeringens förslag saknas. Av svaret kan jag utläsa att statsrådet slår sig lite för bröstet och säger att man har lagt fram en rad förslag. Jag konstaterar att det är två förslag som har kommit till denna kammare. Det tycker jag inte känns tillräckligt. Som vän av ordning kan man känna att vi ska sitta i samtal och diskutera förslag. Men det vore så mycket lättare att diskutera förslag om vi faktiskt vände och vred på olika förslag. har presenterat över 20 olika förslag för att förenkla och snabba på processen för att få den byggklara mark som många efterfrågar. Egentligen säger alla aktörer att det största hindret för att fler bostäder ska kunna byggas handlar om att få fram mer byggklar mark. Statsrådet säger i sitt svar att man har gett i uppdrag att tydliggöra tillämpningen av regelverket. De må vara bra. Men jag tycker att det är mer bekymmersamt att man inte också kan lyfta blicken och se att en del regelverk onekligen hindrar bostadsbyggande. Här i finns det över 30 olika hinder för att bygga. De ligger på varandra. Det handlar om allt från diken till kulturmiljöer. Jag säger inte att allt sådant ska tas bort. Men om vi seriöst kunde sätta oss ned, eller rättare sagt debattera detta i kammaren, och vända och vrida på vad som är väsentligt och vad som inte är väsentligt vore det bra. Att vi inte ska äventyra hälsa och säkerhet är en självklarhet, och det är knappast någonting som vi behöver diskutera. Men jag saknar konkreta förslag, och jag saknar en konkret vilja att hitta förslagen till regelförenklingar och att diskutera dem för att man ska få fram denna byggklara mark. Jag tycker att vi måste ha ett fokus på regelförenklingar och mer byggklar mark just för att fler ska kunna få sin första bostad. I dessa tider saknar jag konkreta förslag. Det var därför jag ställde denna interpellation. När jag tittar i propositionsförteckningen finns det en proposition från bostadsministern upptagen i den, och den ska inte ens komma under denna termin utan . Jag känner mig mer stressad än så. Jag är beredd att komma överens om mycket långtgående regelförenklingar. Men jag skulle vilja höra vad statsrådet har för idéer när det gäller just dessa frågor. 108 (C): har vi läst och hört svar på fråga om han delar bedömningen att det behövs mer regelförenklingar för att komma till rätta med bostadssituationen och i så fall vilka. Några konkreta förslag på regelförenklingar hörde vi inte talas om. Han svarade inte heller på den enkla ja- eller nejfrågan. Han konstaterade i stället att det byggs mer än det byggts . av sammanhängande alliansstyre har denna avgörande vändning skett. Det vore snyggt om den ansvarige ministern kunde erkänna att just detta skedde långt före hans eget tillträde och att den sittande regeringens politik inte på något sätt har bidragit till detta glädjande resultat. Den historiska satsningen på bostäder har vi ännu inte sett genomföras. Det finns en avisering om bostadssubventioner. Men det finns inget regelverk, och det finns inte heller någon politisk avsikt om att dessa investeringsstöd ska komma dem till del som mest av allt behöver en bostad för att de är fattigast och står långt utanför bostadsmarknaden. Som vi borde känna till vid det här laget finns det inte heller någon önskan från byggföretagen att få betalt för att bygga. Det talas om 700 000 fler bostäder . Vi behöver då verkningsfulla och långsiktiga reformer och inte bara regelförenklingar på marginalen. Vi behöver verkliga incitament för att göra mark attraktiv att bygga på och öka rörligheten med hjälp av skattepolitiken men också med hjälp av en reformering av hyressättningen. Vi kan konstatera att de regelförenklingar som har genomförts är resultatet av Alliansens utredningar – ibland kritiserade – som kommer i form av väl förberedda och fullt genomförbara förslag. Det är glädjande. Men skillnaden är att det är för sent; det är halvmesyrer och helt otillräckligt. Just bullerregler och instansordningen för överklaganden är två sådana exempel – , för lite och inte tillräckligt. Den politiska viljan att bygga kommer om man ger möjligheter för kommuner att själva korta eller helt utelämna delar av planprocessen. Att kunna bygga strandnära, att kunna slopa kravet på detaljplan och låta byggföretagen själva ta fram planer när resurser och vilja saknas hos kommuner är några av inspel till bostadssamtalen. Det behövs mer mark, och det behövs mer marknad för att få igång byggandet. Man ska kunna lita på att ett överklagande har sakliga skäl och att det också ska finnas utsikter att få rätt och att det inte bara görs för att okynnesöverklaga och fördröja. Vi kan utläsa i ministerns svar till att det finns en antydan om att man borde pressa kommuner – nämndes – att planera och ta fram bostäder enligt någon form av nyckeltalsfördelning. Om det saknas politisk vilja är det hos er i regeringen. I stället för att ta tag i de stora frågorna vill ni ömsom införa subventioner för att få fram bostäder, ömsom införa tvångsåtgärder mot kommuner. värnar det kommunala självstyret och ansvaret för bostadsförsörjningen. Den kommun som vill hänga med i utvecklingen – få ett växande underlag, inte bara till platser i äldreomsorgen utan till förskola och skola, få tillgång till arbetskraft i de kommunala verksamheterna, få ett växande skatteunderlag och växande företag som kan rekrytera personal – tar detta ansvar utan pekpinnar och tvång. När jag är inne på saker som har att göra med rekrytering och växande företag vill jag säga att när 700 000 bostäder ska tas fram kommer det att saknas kompetent arbetskraft. Med den överrock som försetts med, där varje tänkbar reform hindras av endera , eller , och med den nya praxis som regeringen har att själv kritisera de egna besluten vill jag ställa frågan till dig, miljöpartisten : Vilka är dina förslag på hur bostadsmarknaden kan förbättras och byggandet förenklas? 109 Statsrådet (MP): Jag tackar och som deltar i denna interpellationsdebatt. använde ett mycket talande, nästan freudianskt, sätt att uttrycka sig här i talarstolen. Hon sa: Om vi seriöst kunde sätta oss ned. Det är precis det som vi har gjort, . Det är precis det som vi håller på med. Regeringen har bjudit in till samtal – seriösa samtal – där själv deltar tillsammans med sin kollega , där deltar tillsammans med sin kollega och där , och också deltar. Det är seriösa samtal. Det är precis det som faktiskt efterfrågar. Det var detta som pågick under hela , då det ena oppositionspartiet efter det andra – de fyra borgerliga partierna – sa att man å ena sidan tyckte att det som regeringen gjorde var för lite och för sent och å andra sidan tyckte att vi borde ha breda politiska överenskommelser. Vi är ju där precis , och jag är väldigt glad över att vi nu har de här samtalen. Dessutom är jag glad över att vi faktiskt jobbar skyndsamt. Detta är nämligen ingenting som ska dras i långbänk, utan vi har ett antal möten på oss då vi på ett konstruktivt sätt mejslar fram vad som kan fungera – tillsammans, för . Det gör vi för våra tätorter och för landsbygden. Det handlar om en bostadspolitik som faktiskt kan få effekt och som inte låser fast oss i de skyttegravar som har präglat den bostadspolitiska debatten. När det gäller det sa kan jag hålla med om att den förra, den förrförra och den förrförrförra regeringen faktiskt gjorde en hel del viktiga insatser på området. Jag kommer ihåg när jag tillträdde som riksdagsledamot 2006 och den förrförrförra regeringen riksdagsledamöter lyfte fram att regeringen hade kommit till dukat bord och att det minsann bara var den socialdemokratiska regeringen, som avslutade sitt värv 2006, som hade byggt upp arbetet. började man dock inordna sig under de regler och förordningar som finns när det gäller hur vi jobbar parlamentariskt, och man övergick då till att vara i opposition. Det är ungefär där vi är . Ni är i opposition, och er ingång är naturligtvis att lyfta fram saker ni tycker borde göras bättre. Dessutom har ni nu en regering som lyssnar och har sagt att vi behöver sitta ned – som säger, seriöst sätta oss ned – och faktiskt jobba på ett sådant sätt att det blir långsiktigt när det gäller bostadspolitiken. Den mår inte bra av hattande fram och tillbaka, och den tycker inte om det fyraåriga mandatperiodstänket. Den vill i stället ha långsiktighet. Det är det vi står för, och det är det vi kommer att fortsätta jobba med som metod. Målet är att vi ska investera i bostadsbyggandet och att det ska bli enklare, snabbare och billigare att bygga bostäder. Jag kommer inte att upprepa det jag sa i mitt interpellationssvar även om det naturligtvis vore enkelt att läsa upp det igen. Det står där att vissa kommuner verkar bygga mer än andra – med samma regelverk. 110 (M): börjar det bli lite intressant ändå, tycker jag. Vi fick en inbjudan, och vi har suttit i ett möte, kan vi säga. Det jag tycker är väldigt fascinerande är att vi alltså inte ska kunna diskutera förslag. De förslag vi har diskuterat så här långt är ju ganska minimalistiska, och jag skulle ju vilja och önska att vi på ett seriöst sätt faktiskt kunde diskutera. Jag tycker att vi skulle kunna göra det också här. Men det var snarare så att vi när vi kom till mötet fick skäll för att vi hade bostadspolitiska debatter utanför. Det är ju möjligen en underlig aspekt på detta, för någonstans måste vi ju kunna diskutera viktiga politiska frågor. Eller ska det vara locket på ? Fast vi hade ju inte på oss, för det skulle vara klart . Vi har inget intresse av att dra detta i långbänk. Som jag sa har vi lagt fram över 20 konkreta förslag på förbättringar av regelverk och förändringar av regelverk. Det handlar bland annat om att stärka en översiktsplanering och ta bort detaljplanekrav. Där får vi se om det kanske kommer någonting, men man skulle kunna fundera över att ta bort detaljplaner vid genomförandetidens slut. Det handlar om att ha initiativrätten. Det handlar om bygglovsbefriade åtgärder och om att införa typgodkända hus. Att minska överklagandeproblematiken, framför allt när det gäller sakägare, vore en viktig bit. Reformera strandskyddet så att det blir lättare att bygga utanför våra storstäder! Där är det oftast väldigt svårt att finansiera husbyggande . Reformera systemet för naturreservat! Det kanske inte är rimligt att kommunerna gör naturreservat, utan det kanske är så att det ska vara staten som har ensamrätt på det. Riksintressesystemet känns väl väldigt angeläget att titta över, och inte åt det hållet gjorde. Den försvårade nämligen systemet, och i stället ska man förenkla och kanske ta bort delar. När det gäller byggreglerna behöver vi förenkla, inte utvärdera. Vad gäller bullerreglerna finns det ju en majoritet i som ville gå längre än regeringen gjorde. Sedan borde vi titta mycket mer på att harmonisera byggregler med , och för att få in fler som kan bygga. Kanske skulle vi ha samma energihushållningsregler i hela landet. Det finns alltså en hel karta med regler vi skulle kunna diskutera. Nej, vi blir säkert inte överens om allt, för det är inte så det funkar. Men det jag tycker är trist är att vi har ytterst få debatter med bostadsministern och att de, när vi väl har dem, handlar om att vi ska sitta ned. Man framför egentligen inga konkreta förslag, och jag tycker att det är olyckligt. Det är så mycket bättre att också i det offentliga vända och vrida på – och diskutera – regelverk. Jag upplever inte att det görs från regeringens sida. 111 (C): När det gäller uppdrag att se över hälsa, säkerhet och olyckor är det naturligtvis jättebra och viktigt. Men hur leder det till ökat byggande? Om det är det enda exemplet på hur vi ska få fram fler bostäder förstår jag att det är tomt i kistan. När det gäller att sitta ned och samtala gör vi ju det, men sittande kommer man ingenvart med. Spring i stället till med de regelförenklingar vi redan har en majoritet för att genomföra! Då kommer ni ju att få igenom er politik. Det vi frågar efter nu är nya förslag. Det är inte kutym att gå ut och skvallra och tala om vad vi har talat om i våra samtal eller vilka pm vi har läst. Jag ska inte göra det, men vi behöver riktiga reformer. Vår ingång är att vi ska lyfta fram och föra in dem i samtalet, men vi får ju ingen respons. Vad är det för mening med att lyfta in saker när de inte kommer upp på bordet? Det är det vi saknar här. Det saknas besked till små och tätbebyggda kommuner om hur det blir med bullerreglerna, vilket vi har haft ett tillkännagivande om. Vi har faktiskt ett tillkännagivande från miljö- och jordbruksutskottet som jag har uppmärksammat och som gäller strandskyddet. Det gäller en ytterligare översyn av strandskyddet som gör det enklare att bygga strandnära och göra mer mark attraktiv att bygga på. Vi behöver nämligen bygga i hela landet om vi ska klara detta. En minskning av bygglovsavgiften vid långa handläggningstider har vi ett tillkännagivande om, och vi har tillkännagivanden från om åtgärder som underlättar att få fram studentbostäder. Detta har vi redan begärt att regeringen ska komma med, men det kommer ju ingenting. Jag instämmer i lista över vad som måste göras. Nyckeln till att få utväxling av nya bostäder är att vi har en rörlighet. Det kommer nämligen åtminstone indirekt att se till att människor som står utanför bostadsmarknaden kommer in, men då kanske inte i de nya och förhållandevis dyra bostäderna utan – genom flyttkedjor – i de äldre. För att få den önskade rörligheten behövs en översyn av skatteregler och hyressättningssystemet. 112 NOOSHI DADGOSTAR (V): Jag vill tacka för att hon tar upp frågan om hur vi får upp bostadsbyggandet. Jag tycker att det är otroligt fascinerande att lyssna på dessa två borgerliga bostadspolitiker som hade nio budgetår på sig att bygga bort bostadsbristen i men lyckades halvera bostadsbyggandet under sin period, trots att vi fick en väldigt stor befolkningsökning . Det var egentligen så det såg ut. Vi tror nu att det beror på flyktingarna, men det var 2006 som det blev en stor befolkningsökning i . Den borgerliga regeringen lyckades minska byggandet väldigt kraftigt därför att man tog bort bland annat investeringsstödet. Sedan har man lirkat med regelverken, och det har över huvud taget inte gett någon utdelning alls. Det tycker jag är oerhört fascinerande. Det jag nu hör från och är att vi ska börja dela med varandra på kök och toaletter och rulla tillbaka tiden för att få fram bostäder. Det tror jag inte på. Jag vill vara väldigt tydlig med att inte tycker att vi ska gå tillbaka till de gamla barnrikehusen. SKL tog fram en rapport där man tittade på vad det finns för mark i kommunerna. SKL såg då att i bara 50 av kommuner fanns det närmare 200 000 bostäder i färdiga detaljplaner. Det är bara att sätta spaden i marken. är ett väldigt glest land. Vi har rätt mycket mark, och på många håll är kommunerna bra på att ta fram den marken. Frågan som jag vill ställa till bostadsministern är: Hur ser vi till att denna mark blir bebyggd? Det är en så kallad lågt hängande frukt. Om man börjar bygga på den mark som redan finns hos bolagen kan man få upp volymerna kraftigt. köper många bolag upp den här marken. Man ligger på den och hamstrar den.