prot · H309118 · 2016-06-13 00:00:00 — I är ministerstyre som bekant inte tillåtet i och med att regeringsbesluten ska fattas i plenum. Det verkar dock finnas en möjlighet till förtäckt ministerstyre, och det vill jag uppehålla mig vid . Den dåvarande regeringens gruvsamordnare , anställd genom , kallade flera aktörer till ett möte, däribland , i och deltagare från gruvbranschen. På mötet framkom det att gruvbolagen var missnöjda med myndigheter och tillstånd. Mötet ledde till att beslut flyttades från tjänstemännen till landshövdingen. Även om inga formella beslut tycks ha fattats under mötet vill ändå påminna om att för det fall en samordnare haft ett tydligt utåtriktat och pådrivande uppdrag kan det diskuteras om den typen av uppdrag bör utföras inom ram. Detta kan inte nog understrykas. Det vore olyckligt om det i fortsättningen utvecklades en praxis där ministerstyre genomfördes rent praktiskt med hjälp av just en nationell samordnare eller liknande. Och apropå ministerstyre, herr talman: ”Som ni säkert vet fick vi order från ministern om att betala ut samtliga driftbidrag till berörda flygplatser, och betalningen skulle ut omgående, .” Orden är inte mina, herr talman, utan de kommer från ett internmejl som skickades , där en enhetschef på informerade sina kollegor om vad som förväntades av ministern. KU har klarlagt att företrädare för agerade på uppdrag av statsrådet . Däremot har det rått delade meningar om vad avsikten med kontakten var. Statsrådet och departementet har uppgivit att avsikten var att påtala behovet av att skyndsamt hantera driftsstödet till flygplatserna. Ansvarig myndighet har däremot förstått det som att kontakten initierades av statsrådet för att statsstödet skulle betalas ut . generaldirektör försökte få till stånd en avstämning med verkets jurister innan utbetalningarna verkställdes. Av regeringsformens 2 § 12 kap. kan utläsas att ingen myndighet, inte heller eller en kommuns beslutande organ, får bestämma hur en förvaltningsmyndighet i ett särskilt fall ska besluta i ett ärende som rör myndighetsutövning mot en enskild eller mot en kommun eller som rör tillämpning av lag. I detta fall har vi funnit att det här utgör myndighetsutövning och att verket har uppfattat att departementet gick in i verkets myndighetsutövning. Detta har i sin tur lett till allvarliga konsekvenser i form av att utbetalningen av driftsstödet till flygplatserna gjordes en månad innan beredningsprocessen var klar samt, herr talman, att utbetalningar skedde till två av flygplatserna i strid med . Gransknings-betänkande Regeringens ansvar för förvaltningen (kapitel 4) Statsrådet har inte genomfört erforderlig uppföljning genom att till exempel följa kommunikationen mellan departementet och . Vi har även funnit att dokumentationskraven inte tillgodosetts och att tjänstemän på departementet inte lämnat skriftligt besked, trots att sådana efterfrågats av . Frågan är således utomordentligt illa skött. Ett enigt utskott ger därför statsrådet kritik i det här fallet. Från en minister med högtflygande planer ska jag nu viga resten av anförandet åt inköp av helikoptrar. Innan jag går in på detaljerna i ärendet kan det vara av intresse att veta att en stor skandal avslöjades i . Ett flertal ministrar fick avgå. Saken rörde mutor i samband med helikopterköp. Ett av de inblandade företagen hette , sedermera omdöpt till . Samma företag var inblandat i en ny skandal, i . tillstod den indiska försvarsministern att mutor förekommit i fallet. dömdes en av de inblandade till fängelse av en italiensk domstol. I fick skandalen namnet Choppergate. Av vad som framkommit, i alla fall i , har den svenska versionen fått namnet ”hantering av inköp av helikoptrar” och finns på s. 275 i betänkandet under rubrik 4.3. Det hela började med att hade för avsikt att köpa in helikoptrar. Ett avtal tecknades med just företaget om inköp av helikoptrar. Avtalet var inte villkorat av att behövde godkänna affären. Man har även betalat i handpenning, detta trots att ännu inte fattat beslut om statens budget. På detta sätt har således ingått ett avtal som föregripit beslut i frågan. Detta strider enligt mot 9 kap. 8 § regeringsformen. Granskningen har gett vid handen att 2010 och 2011 informerade om behovet av att köpa nya helikoptrar. Ett mejl från till en tjänsteman i visar att upphandlingen var avslutad. fattade regeringen beslut om en ändring i regleringsbrevet för med innebörden att fick använda valutaderivatinstrument vid köpet av nya helikoptrar för sjö- och flygräddning Utskottet kan således konstatera att man i på ett tidigt stadium var medveten om att ville köpa nya helikoptrar. Omständigheterna har föranlett KU att uttala vikten av att dialogen med myndigheterna sker på rätt sätt. Det har förekommit motstridiga uppgifter i ärendet om vem som sagt eller gjort vad. Detta tycker jag, herr talman, drar ett löjets skimmer över hela hanteringen. Det har även visat sig att tjänstemän vid använt privata e-postadresser, vilket fått utskottet att uttala att ”agerandet kan ge intryck av att man har velat undandra sig offentlighetsprincipen, vilket förstås inte vore acceptabelt”. Vi är eniga om att statsrådet inte kan undgå kritik för hantering av inköp av helikoptrar. 30 (MP): Gransknings-betänkande Regeringens ansvar för förvaltningen (kapitel 4) Då var vi inne i kap. 4, ”Vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen” och de två tunga ärenden som hanterar just infrastrukturministerns inblandning i driftsstöd till flygplatser och hantering av helikoptrar. Jag tänkte börja med flygplatserna. Det är ju flera som har varit inne på den här frågan, och det är helt riktigt att det hela startade med att man uppmärksammade ett mejl från en enhetschef inne på som skrev till sina medarbetare. Enligt e-postmeddelandet skulle ha fått order från ministern att betala ut bidrag till berörda flygplatser. Det låter vid en första anblick som ett gravt fall av ministerstyre om det är så att en medarbetare på ett statligt verk har uppfattat en direkt order som går in på den rena myndighetshanteringen. Därför ställde flera direkta frågor till . Det visade sig att det hade varit ett telefonmöte: fyra tjänstemän från hade ett telefonmöte med . Det som framförts från var att man önskade en skyndsam hantering, då man hade fått flera signaler från olika flygplatser i landet om att de kunde riskera stora ekonomiska svårigheter, kanske till och med konkurs, om inte medlen, som var mycket försenade i sin utbetalning, kunde betalas ut. Till saken hör att det fanns nya bestämmelser för utbetalningarna, så det tog osedvanligt . Dessutom hade fått en ny generaldirektör som också, inom parentes sagt, när hon fick höra om det här beskedet hade begärt att allt man gjorde framöver skulle kontrolleras med ansvarig jurist. Det var ganska mycket som pågick i det här. Man gjorde från en rad försök att kontrollera. Man ringde in för att kontrollera om det här med skyndsam hantering också gällde flygplatserna i och . Det var klart att det gjorde det. Vid en träff var det också en dubbelkoll, och även där handlade signalen från om att om verket bedömde så borde verket ge stödet utifrån sitt uppdrag. I slutändan blev det ändå så att utbetalningarna påskyndades i större utsträckning än vad hade planerat, och därför får också i det här fallet kritik. Så går jag över till hantering av helikoptrar. Det är väl det granskningsärende som jag själv uppfattar som det ärende där kritiken i betänkandet är mest allvarlig, och det gäller mycket uppmärksammade inköp av helikoptrar. fick göra om upphandlingen , och när upphandlingen skedde var det på ett sätt som föregrep beslut om investeringsplan och låneram för . Agerandet står därmed inte i överensstämmelse med 9 kap. 8 § regeringsformen. Det ser ut som om har försökt informera men att informationen inte riktigt har nått fram. Man har helt olika uppfattningar om behovet av dokumentation, och dessutom har myndigheten uppfattat myndighetsdialogen som ett beslutsforum. Förutom det bristande sättet att kommunicera kritiserar vi dessutom att det har framkommit att enskilda tjänstemän använt sig av privata e-postadresser på ett sätt som antyder att de önskat undkomma offentlighetsprincipen. Man har inte heller diariefört dessa meddelanden. Gransknings-betänkande Regeringens ansvar för förvaltningen (kapitel 4) var i sitt anförande inne på att det är någonting knepigt i styrningen av . Vi har två tydliga granskningar här som visar att det inte bara gäller den här och föregående regering, utan även tidigare. Det är inte bara Nuon; det verkar även som om återkommer i väldigt många granskningar historiskt sett. Jag hoppas därför att vi kanske kan ta ett lite större grepp kring kommunikationen mellan och myndigheterna framöver. 31 (C): Jag har i min inledning redan tagit upp två ärenden som finns med i det här avsnittet, och jag vill nämna lite mer om det, även om flera har varit inne på bland annat fallet med ministerstyre riktat mot . Jag ser själv den delen som den mest allvarliga anmärkningen i årets granskning. Man kan visst diskutera om det inte är så att borde ha motsatt sig infrastrukturministerns krav på utbetalning. Men i det här fallet var ju kravet på snabbhet uppenbarligen så tydligt uttalat att inte fick möjlighet att kontakta sina jurister. Ministerstyret var, som jag ser det, uppenbart avsiktligt. ifrågasatte om det var avsiktligt. Jag menar att det i detta fall var ett väldigt tydligt besked som fick från departementet, och det är också helt utrett att det var ministern själv, , som var den som tog initiativet till att kontakt skulle tas med om att utbetalning skulle ske. När det gäller helikopteraffären avsåg anmälan ett köp som skedde . Men det uppmärksammades när tv-programmet kritiserade det köp av helikoptrar för som genomförde. Avtalet tecknades av då det fanns ett beslut från regeringen om budgeten. I budgetförslaget från regeringen fanns helikoptrarna med då avtalet tecknades. Men hade då ännu inte fattat beslut om att köpet skulle få ske. Det var naturligtvis viktigt. Det som framkom vid utfrågningen av det tidigare statsrådet var ju att hon hade förutsatt att hade med en sådan klausul när man tecknade avtalet. I så fall hade det inte varit några problem. Men blev det problem. Det blev felaktigt. Att det inte fanns en kontroll och en tillräcklig styrning av i det här fallet har vi riktat kritik mot. Den utfrågning som skedde av gav mig anledning att ifrågasätta en hel del om vad som sker inom . Men det är inte KU:s uppgift att granska myndigheten. Det är endast hur myndigheten styrs av regeringen som KU granskar. Det är den delen som gör att får kritik. Men som har sagts är det en indirekt kritik för att någon annan inte har skött sig. 32 (L): Gransknings-betänkande Regeringens ansvar för förvaltningen (kapitel 4) När det dyker upp ett mejl där det står ”order från ministern” reagerar man som KU-ledamot. När något sådant dyker upp ska jag väckas, även om jag sitter i riksdagsgruppsmöte. Jag ser att i alla fall ordföranden förstår min travestering av . Seriöst, när något sådant här dyker studsar man naturligtvis till. Vi har noggrant gått igenom vad som har skett. Fakta i målet är att tjänstemän på har tagit kontakt med , som mina kollegor tidigare här har redogjort för. skulle skyndsamt hantera utbetalningarna till flygplatser. Då menar statsrådet att detta inte skulle uppfattas som en order att betala ut pengar. Men som statsråd måste man ändå förstå att om man uttrycker ett önskemål till en myndighet om att göra någonting i ett specifikt ärende, inte bara rent allmänt att skynda på sin hantering, är ju konsekvensen att pengarna betalas ut snabbare än vad de skulle ha gjort annars. Okej, även om det inte skulle vara så är det ministerstyre i sig att säga till en myndighet hur man ska hantera ett särskilt ärende. Det var inte något allmänt direktiv om skyndsam hantering, utan det gällde ett specifikt ärende. Naturligtvis blir det kritik för detta. Det kan ju vara så att det var en fullt legitim åsikt om att det gick för långsamt, eller också kan det vara på något annat sätt. Men vi har en ordning i där vi inte har ministerstyre. Ministrar kan inte gå in i enskilda ärenden och styra på olika sätt – om att det ska gå snabbare, långsammare eller vilka beslut som ska fattas. Man får ge mer generella direktiv för myndigheternas hantering. Så det blir en tydlig kritik från mot infrastrukturminister . 33 SKÅNBERG (KD): Det lär vara ett par hundra tusen människor som följer de här utsändningarna från . Om de fortfarande sitter kvar framför tv:n – eller om de har satt på kaffet – undrar de naturligtvis: När kommer höjdpunkten? Detta är höjdpunkten, herr talman. Det här är det mest spännande och det mest allvarliga som vi hanterar under den här halvdagslånga debatten. Jo, det handlar om regeringens ansvar för förvaltningen och om ministerstyre. Det rör sig om bristande ministerstyre i ett fall och ett alldeles felaktigt ministerstyre i fråga om statsrådet . Mina kollegor har redogjort för detaljerna , och jag har faktiskt inte mage att upprepa alltsammans. Det vore att fresta lite grann på förtroendet och tålamodet. Men kontentan är att i det ena fallet, med , skötte sig inte verket ordentligt. Det är inte vår sak att granska verket, men jag kan notera att när verkets representanter med generaldirektören i spetsen var på utfrågning i KU var det inte tillfredsställande, det betyget kan jag sträcka mig till. skulle ha ingripit och styrt upp detta på ett annat sätt. Hon skulle inte ha varit så passiv. Gransknings-betänkande Regeringens ansvar för förvaltningen (kapitel 4) Det andra fallet, med , var raka motsatsen. Så långt som vi har kunnat spåra kom initiativet från henne. Infrastrukturministern ville ha en snabbare hantering av medlen till flygplatserna. Då sa hon till. Den som lyssnar till den här debatten kanske undrar: Men vad är problemet? Ska inte ministrarna se till att få saker gjorda? I fungerar det på det viset att hela regeringen tillsammans som ett kollektiv ger order till sina verk. Ministrarna ska styra, men de ska göra det tillsammans – och det gör de till exempel genom förordningar, regleringsbrev och regeringsbeslut av olika slag. Men när en enskild minister tar tag i en fråga och driver på då blir det ministerstyre, som vi i säger. I andra länder är ministerstyre jättebra och någonting som visar att ministrarna är handlingskraftiga. I strider det mot vår konstitution. Därför blir KU extra sträv i rösten när gör sig skyldig till ministerstyre. Därför kan hon inte undgå kritik för sitt agerande i den här frågan. Som siste talare i den här debattomgången vill jag understryka detta. Det här är allvarligt, och det är mer än ett nybörjarfel när man har varit med så . Statsråds tjänsteutövning (kapitel 5) 34 (SD): Statsråds tjänsteutövning (kapitel 5) Jag går rakt på sak. Valet gick inte som de två traditionella blocken ville. Det Sverigevänliga alternativet blev det tredje största partiet och fick återigen rollen som vågmästare. Dessutom blev det en kraftigt förstärkt sådan. Regeringens budget föll. I stället för att avgå eller utlysa nyval, så som utlovats, fick man ta till tjuv- och rackarspel för att få rådande ordning att bestå. Den så kallade decemberöverenskommelsen var ett faktum. Föga förvånande har samma partier som ingick överenskommelsen – om än med Vänsterns goda minne – kort uttalat att man ser detta som en politisk överenskommelse vilken som helst och att man inte har för avsikt att granska densamma och därigenom sig själv. Detta förhållningssätt behöver emellertid inte vara att helt förutsättningslöst ta för sanning, utan KU:s slutsats skulle lika gärna kunna ses som en förlängning av och ett utlopp för sjuklöverns desperata maktkartell. Decemberöverenskommelsen innebar i själva verket ett alternativt regelverk tänkt att sträcka sig över flera mandatperioder. Vi beklagar verkligen att inte har velat pröva detta parallella regelverks ställning till bland annat regeringsformen och riksdagsordningen. Det torde åtminstone inte stå i överenstämmelse med gällande formella regelverks intentioner. Denna bedömning delas också av framstående forskare inom konstitutionell rätt som särskilt har framhållit att det vore önskvärt med en granskning, inte minst därför att överenskommelsen ingicks utanför i ett försök att styra arbete. Vi menar att en konsekvens av decemberöverenskommelsen blev att den församling ur vilken regeringen tvingades söka stöd för sin politik och budget i praktiken begränsades från 349 till 279 ledamöter. Därmed svarade regeringen inte längre inför folkviljan så som den uttryckts genom allmänna val. Detta torde i sin tur innebära en förändring av den konstitutionella ordningen. Decemberöverenskommelsen togs dessutom fram som ett hafsverk utan det närmare utredningsarbete som normalt följer av till exempel ett ordinarie lagförslags beredning, och dess följder är och förblir således ganska oklara. Därtill kommer förstås också att väljarna inte gavs någon möjlighet att ta ställning till decemberöverenskommelsen. Gransknings-betänkande Statsråds tjänsteutövning (kapitel 5) Men när nu ingen granskning blev aktuell kan inte heller tillfredsställande utreda om och i vilken mån statsministern i stället borde ha använt sig av de verktyg som regeringsformen erbjuder när en regering inte har stöd för sin politik i , såsom att avgå, öppna för en ny talmansrunda eller utlysa ett extraval. Irreguljära uppgörelser, såsom decemberöverenskommelsen, riskerar nu att få en allt större och mer framträdande roll i fortsättningen, möjligen med ännu mer långtgående åsidosättande av det ordinarie regelverket. Vad händer till exempel det ena blocket lovar att inte utkräva något ansvar av det andra, oavsett vilka galenskaper det kan tänkas få för sig att hitta på, givetvis då i utbyte mot att det andra blocket lovar att uppvisa en lika förlåtande attityd den dag rollerna eventuellt blir ombytta? Då torde vi i alla fall snart kunna förpassa större delen av 13 kap. regeringsformen till historiens avskrädeshög. Det tycker jag vore beklagligt. Genom att avstå från att granska decemberöverenskommelsen stärker dess rättsliga ställning samt tenderar att skänka den och liknande framtida uppgörelser orättfärdig legitimitet, anser vi. Denna typ av irreguljära uppgörelser riskerar att hamna i en konstitutionell gråzon, vilket vi anser måste stå i ett direkt motsatsförhållande till en grundlags intentioner. Men då ju makt vanligtvis inte är någonting man vare sig förtjänar eller får utan snarare någonting man släpper ifrån sig antar jag att ingenting är heligt när det handlar om att försöka klamra sig fast vid densamma, inte ens de grundfundament på vilka hela vårt samhälle vilar. Det är beklämmande, herr talman. Men allt är inte becksvart, herr talman. KU:s arbete kan faktiskt göra positiva avtryck. Ett exempel på detta rör före detta vice statsminister . Inte nog med att KU har gjort ett gediget arbete med att granska hennes förehavanden – det rådde dessutom oklarheter om vem i regeringen som var vice respektive ställföreträdande statsminister. KU har uttalat att det är viktigt att statsministern informerar om vem som ska träda in i statsministerns ställe när denne är förhindrad att tjänstgöra. Informationen bör även delges allmänheten och statschefen. Det var glädjande att se och höra till vilken milda grad statsministern hade tagit detta till sig när han snudd på övertydligt presenterade sin nya regering i anslutning till regeringsombildningen. Det brukar sägas att man inte kan lära gamla hundar att sitta, men efter den uppvisningen tror jag nog inte att ens den mest förhärdade moderat kan komma sig för att anmäla honom för just detta något mer. Flera av årets granskningsärenden har rört diverse uttalanden som statsråd gjort i medier. KU har i flertalet fall konstaterat att uttalanden ska ske med försiktighet. Bland annat utpekas statsrådet uttalanden rörande domar i kopplade till terrorism. Det är självklart inte märkligt att inrikesministern gör sig tillgänglig för medierna i en sådan kontext. Men KU konstaterar att hade kunnat avstå från att yttra sig om bland annat bevisvärderingen i det enskilda fallet eller åtminstone ha väntat till dess att domen vunnit laga kraft. Genom att vidare ifrågasätta en åklagares beslut att inte begära en person häktad har uttalat sig på ett sätt som kommer i konflikt med syftet i 12 kap. 2 § regeringsformen. Beaktar man även Frontexärendet, som vi redogjorde för lite tidigare här, får man nog ändå säga att inrikesminister i årets granskning har fått en ordentlig och välförtjänt uppsträckning. Gransknings-betänkande Statsråds tjänsteutövning (kapitel 5) KU har däremot valt att inte kritisera närings- och innovationsminister för de uttalanden han gjort i . Motiveringen är att de mest ska ses som uttalanden i den allmänna debatten. Här är det inte syftet i 12 kap. 2 § regeringsformen som har varit i farozonen, utan den för en demokrati kanske än viktigare regeln i 2 kap. 2 § om att ingen får tvingas av det allmänna att ge sin politiska åskådning till känna. När närings- och innovationsminister i uttryckte att öppet måste redovisa sina kontakter med och sitt synsätt på går det inte ens med den godaste tro att få det till att statsrådets högst specifika uttalande om direkt namngivna aktörer skulle ha karaktären av ett inlägg i den allmänna debatten. Det framgår också av ingressen till artikeln att statsrådet uppenbarligen måste ha uttryckt sig på ett sådant sätt att det av omgivningen uppfattades som att kontakterna med riskerar att försämra näringslivets relation med regeringen. Den enda rimliga tolkningen av uttalandet är enligt vår uppfattning att det förelåg ett hot om sanktioner för det fall inte skulle följa näringsministerns påbud. Låt oss lyfta blicken en aning och göra några mer vardagliga jämförelser i analogi med den av statsrådet och utskottets majoritet anförda argumentationen! Om jag går in på en välkänd snabbmatskedja och beställer det mest kända på menyn och aviserar att jag tänker betala det stipulerade priset för maten, ska det då ses som att jag beställde en för , eller ska kassörskan förstå det som att det nog mest bara var ett inlägg i den allmänna debatten där jag förklarade att jag nog är hungrig och vill ha någonting att äta, men vad som helst och till valfritt pris? Om jag har en bil och det uttryckligen står i manualen att den måste tankas med bensin, kan jag då, med tanke på att ordet ”måste” enligt tydligen är synonymt med ”bör”, se denna uppmaning som en rekommendation eller ett allmänt inlägg om att någon form av bränsle, inte så noga vilket, nog behöver tillföras fordonet och sedan kräva att få ersättning på garantin om någonting går fel? Nej, självklart inte. Gör jag någonting urbota korkat får jag givetvis ta konsekvenserna av mitt agerande. Motsvarande bör eller måste – eller kalla det vad du vill – förstås gälla för alla. konstaterar att närings- och innovationsminister genom sitt sätt att uttala sig tydligt har pekat ut både adressater och konsekvenser när det gäller andra. Då är det heller inte mer än rätt och rimligt att han själv tydligt adresseras angående konsekvenserna av sitt eget agerande. Eftersom han sammantaget får anses ha agerat på ett sätt som inte är förenligt med 2 kap. 2 § regeringsformen borde han följaktligen ha kritiserats för detta. Gransknings-betänkande Statsråds tjänsteutövning (kapitel 5) (: Jag vill uppmärksamma ledamoten på att den använda talartiden överskred den anmälda med .) 35 (S): Jag vill ta upp två ärenden. Det ena gäller vad statsministern har sagt i frågan om ersättare för statsministern i regeringsarbetet och i frågan om vice statsminister i den regering som bildades förrförra året. Statsministern var vid utfrågningen klar över och angav tydligt att informationen kring de här förhållandena borde ha varit bättre. Utskottet anser också att informationen borde ha varit tydligare.