prot · H309123 · 2016-06-20 00:00:00 — Många vill att regeringens förslag ska avslås: , , Röda Korset och – likaså 40–50 organisationer som har gått samman i Folkkampanj för Asylrätt med stark ideell profil och kanske lite slagsida åt vänster. Jag känner starka vibbar från Folkkampanjen mot Kärnkraft för . Jag anser att starka känsloladdade engagemang i denna fråga var en bidragande orsak till att vårt väljarstöd sjönk från till i valet – hur rätt vi än hade. Jag begär ordet igen. (TALMANNEN: Ledamoten har rätt till.) 47 (C): Jag anser att tar stora politiska risker genom att tillsammans med endast driva en så radikal linje som partiet nu gör. Den linjen är inte alls fri invandring utan fortsatt reglerad invandring men helt visst generösare för asylsökande än den Socialdemokraterna och står för. Jag står självfallet för att ska vara en stormakt i humanitärt bistånd och ta emot människor på flykt efter sin förmåga. Men det finns gränser för vad mäktar med. Min strävan är att vara en öppen och transparent riksdagspolitiker. Jag har som riksdagsledamot en stor lojalitet med mitt parti och har i bara två gånger röstat emot partilinjen. I min strävan efter dialog med medborgare och med centerpartister över landet driver jag på Facebook flera debattforum: Politisk Centerdebatt, Politisk Allmändebatt och Centervänner CV. På min blogg finns djupare resonemang och länkar till alla frågor som jag driver i politiken – så även den vi nu diskuterar. Vill ni veta mer om hur jag tänker är ni välkomna dit. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 6 Ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter m.m. betänkande 2015/16:AU10 Ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter m.m. (prop. 2015/16:135) 48 (M): Ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter m.m. Vi debatterar här arbetsmarknadsutskottets betänkande nr 10 Ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter m.m. Alla människors lika värde, rättigheter och möjligheter är viktiga frågor. Jag både hoppas och tror att vi ledamöter här i kammaren oavsett parti tycker att det är värden som är viktiga att värna. ligger på många områden långt fram i värnandet av allas rättigheter och i fråga om skydd mot diskriminering. Det finns dock alltid mer vi kan göra och förbättra. Alla former av diskriminering är oacceptabla. Alliansregeringen skapade under sina år vid makten bättre förutsättningar för att förhindra och förebygga diskriminering, bland annat genom en ny och heltäckande diskrimineringslagstiftning och genom inrättandet av en diskrimineringsom-budsman. Alliansregeringen genomförde ett omfattande arbete med betydande förändringar på diskrimineringsområdet i syfte att skärpa upp arbetet mot diskriminering och göra det mer effektivt. trädde den nya, sammanhållna diskrimineringslagen i kraft och ersatte sju diskrimineringslagar. infördes även två nya diskrimineringsgrunder. Det var också i samband med det som bildades, då en rad myndigheter slogs samman. En ny påföljd infördes, den så kallade diskrimineringsersättningen, då det måste kosta att diskriminera. Att se över och utvärdera lagstiftning som införs är viktigt. Enligt oss finns ett behov av att utvärdera diskrimineringslagen för att få en bättre bild av hur den har fungerat och för att säkerställa att de reformer som har genomförts på området också har haft den effekt som avsågs. När en sådan översyn görs är det rimligt att även det nya ramverket för aktiva åtgärder tas med i utvärderingen. Givet detta är det alltså vår åsikt att regeringen bör låta utvärdera diskrimineringslagstiftningen. Diskrimineringslagen har en viktig roll för det aktiva arbetet med att förebygga diskriminering, och vi delar naturligtvis utskottets uppfattning i detta. Alliansregeringen genomförde , som jag tidigare sa, omfattande förändringar på området för att effektivisera och skärpa arbetet mot diskriminering. En ny diskrimineringslag ersatte som sagt de sju diskrimineringslagarna, och inrättades. Det var också alliansregeringen som tillsatte den utredning som ligger till grund för den regeringsproposition vi nu debatterar. Vi välkomnar och tycker att det är bra och rimligt att aktiva åtgärder ska omfatta samtliga diskrimineringsgrunder för arbetsgivare och utbildningsanordnare. Vi delar däremot inte utskottets bedömning när det gäller det föreslagna kravet på årlig dokumentation av arbetet med aktiva åtgärder. Anledningen är den administrativa börda och de kostnader som detta kan antas få till följd för de berörda aktörerna. När nya lagstiftningar och regelverk införs är det viktigt att bestämmelserna står i proportion till de vinster som kan uppnås. Det är viktigt då det innebär ökade administrativa bördor och därmed ökade kostnader för arbetsgivarna och höga krav på arbetsgivarnas kunskaper om respektive diskrimineringsgrunds särskilda förutsättningar. Ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter m.m. Det gäller inte bara kostnader. Eftersom regeringen vill inkludera mindre företag i lagstiftningen finns det risk att enskilda individers integritet kränks när de framträder i arbetsplatsens redovisning. Vi har kunnat ta del av synpunkter från flera remissinstanser, bland annat IFAU, utvärdering. IFAU har påpekat att utredningen som legat till grund för propositionen inte har kunnat påvisa att de förväntade effekterna av förslagen är så stora att de uppväger de kostnader som de förväntas medföra. Vi anser därför att kravet på dokumentation av arbetet med aktiva åtgärder liksom dagens krav på handlingsplaner bör vara uppfyllt och inte som regeringen nu föreslår. Vi tycker inte heller att arbetet med lönekartläggning ska ske utan anser att dagens krav på lönekartläggning är rimligt och väl avvägt. Därmed avvisar vi alltså utskottets och regeringens uppfattning i denna fråga. Bland annat det faktum att löneskillnaderna minskat kontinuerligt trots att lönekartläggningar gjorts visar att det är många andra faktorer än just lönekartläggningar som påverkar utvecklingen. Inte heller tycker vi att det är motiverat att utvidga kretsen av arbetsgivare som omfattas av kravet på skriftlig dokumentation vid lönekartläggning. Mot denna bakgrund anser vi att regeringen bör återkomma med ett nytt förslag om ändringar i diskrimineringslagen innebärande att lönekartläggningar ska göras och att dokumentationskravet för aktiva åtgärder, lönekartläggningar inkluderat, ska vara uppfyllt och dessutom endast gälla arbetsgivare med 25 eller fler anställda. Mindre arbetsgivare ska fortfarande undantas. Det är som sagt viktigt att lagstiftningen och dess krav står i relation till de vinster man kan tänkas uppnå med dem. Det är också viktigt att vi är försiktiga med att lägga på arbetsgivarna ytterligare tidskrävande och kostnadsdrivande administrativa bördor. Vi vill att det ska bli enklare, mer attraktivt och mindre riskfyllt att starta, driva och utveckla företag. Det är så nya jobb skapas. Vi är också övertygade om att det med våra förslag, som till skillnad från regeringens innebär färre administrativa pålagor, på ett bra sätt går att uppfylla intentionen med lagstiftningen och därmed minska diskrimineringen. Därför, herr talman, vill jag avslutningsvis yrka bifall till reservation 1, som har lagt fram tillsammans med och . 49 (SD): Från en debatt till nästa – nu står vi här för att diskutera arbetsmarknadsutskottets betänkande AU10, med grund i den proposition som handlar om ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter men även i vissa motioner. I betänkandet har två reservationer och ett särskilt yttrande, och det är vid dessa jag tänker uppehålla mig. Jag passar på att redan nu yrka bifall till bägge reservationerna, nämligen reservationerna 2 och 3. Ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter m.m. är ett parti som välkomnar att man ser över diskrimineringslagstiftningen regelbundet. Givetvis ska all lagstiftning vi har vara verksam, och man bör säkerställa att den fyller sitt syfte. Vid ett antal tillfällen har vi lyft fram behovet av att exempelvis bredda antalet diskrimineringsgrunder och säkerställa att alla som råkar ut för någon form av diskriminering kan skyddas av den lagstiftning som finns. I samtliga fall har vi tydligt utgått från att åtgärder mot diskriminering aldrig får innebära ny diskriminering i någon form. Bland annat därför har vi motsatt oss alla former av kvotering och så vidare. I den proposition som har lagts fram finns bland annat förslag om att lönekartläggningar ska ske . Krav på detta, herr talman, är något som har varit med om att driva fram tillkännagivanden om. Lönekartläggningar är en åtgärd som har visat sig ha effekt och som kan öppna ögonen på arbetsgivare som kanske inte har varit fullt medvetna om hur situationen ser ut på deras arbetsplatser, helt enkelt därför att de inte har tänkt på att se över och jämföra situationen för olika anställda. Om en åtgärd har haft effekt och fungerar ser vi ingen anledning till att den inte ska vidtas regelbundet. Vi var emot att minska lönekartläggningar till , och vi är som sagt för att de ska ske igen. Däremot, herr talman, har man gjort andra förändringar när man nu implementerar kravet på att de ska ske . Man har bland annat lämnat kravet på handlingsplaner som ett resultat av kartläggningarna. I stället finns ett permanent krav på aktiva åtgärder som ska vidtas och dokumenteras löpande. Detta innebär en kraftig signalförskjutning. Inte nog med att man ska ha handlingsplaner om man upptäcker att det finns behov av åtgärder, utan man ska alltid ha någon form av aktiva åtgärder som ska vidtas och dokumenteras löpande. Det lämnas inget utrymme för att det faktiskt kan finnas arbetsplatser där det fungerar som det ska. Det tycker jag är mycket sorgligt att se. Kravet på löpande dokumentation riskerar dessutom att förskjuta fokus i arbetet mot diskriminering från att fokusera på att upptäcka diskriminering och osakliga löneskillnader till att konsekvent anteckna åtgärder som kanske inte ens behövs. Det är enligt mig och ett helt orimligt fokus och en orimlig förskjutning. Därför motsätter vi oss detta och önskar att man återkommer med ändringar i den föreslagna lagen för att återgå till det nuvarande kravet på handlingsplaner. Vidare har vi, i likhet med vad , och föreslår, tyckt att man inte bör lägga en stor administrativ börda på små företag. I och med att vi inte anser att dokumentation bör ske löpande menar vi att det definitivt inte bör ske , utan man ska ha utvärderingarna även om kartläggningarna i sig bör ske . Som jag nämnde inledningsvis är det inte bara propositionen och dess lagförslag som vi diskuterar här. Jag vill därför säga ett par ord om en av de motioner som övriga partier föreslår ska avslås. Det är en motion om ett ämne som har aktualiserats inte minst . Vi vet att det kan uppstå situationer då flera olika diskrimineringsgrunder ställs mot varandra. Där måste man säkerställa och se att personer kan anses diskriminera varandra ömsesidigt eller som en reaktion på vad någon annan har gjort och där olika grunder ställs mot varandra. Vi har sett i debatten, inte bara utan även tidigare, att man har lyft upp exempel på just detta. Ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter m.m. Är det diskriminering av någons religionsfrihet att anse sig vara förolämpad om personen vägrar ta ens hand för att man är kvinna? Jag anser inte det. I min värld är det självklart att en aktiv handling får konsekvenser. I det här fallet var det religionsfriheten, men en frihet eller en åsiktsfrihet behöver inte vara religiöst motiverad. Om någon anser sig ha rätt att tycka att jag, därför att jag är kvinna, inte ska behandlas på samma sätt som någon som är man är den personen i sin fulla rätt att tycka så, men jag är också i min fulla rätt att agera därefter. Jag har därför väckt motioner om att se över diskrimineringslagstiftningen för att säkerställa att de friheter vi har när det gäller att alla ska behandlas lika oavsett vad vi tror på eller tycker ska kunna inskränkas och att vi ska ha rätt att agera på olika sätt om ett agerande i sig kränker någon annan. Min frihet att vara den jag är ska alltid stå starkare än någon annans frihet att baserat på detta behandla mig på ett särskilt sätt. För mig är det fullkomligt orimligt att vi har en lagstiftning som möjliggör att konsekvenserna av aktiva handlingar som i sig är kränkande anses mer kränkande än den första handlingen. Återigen: Jag yrkar starkt bifall till reservation 3 om att se över lagstiftningen och säkerställa att friheten framför allt gäller att få vara den man är, inte att kränka andra människor. I detta anförande instämde (SD). 50 (C): välkomnar att vi nu utökar det aktiva arbetet för att förebygga diskriminering. Under våra regeringsår genomförde vi omfattande förändringar på diskrimineringsområdet för att effektivisera och skärpa arbetet mot diskriminering. En ny och sammanhållen diskrimineringslag ersatte sju diskrimineringslagar, två nya diskrimineringsgrunder och en ny påföljd – diskrimineringsersättning – infördes, och blev en sammanhållen myndighet. Alliansregeringen tillsatte också den utredning som ligger till grund för dagens betänkande. tycker att det är bra att aktiva åtgärder ska omfatta samtliga diskrimineringsgrunder för arbetsgivare och utbildningsanordnare. Däremot delar vi inte utskottets bedömning vad gäller det föreslagna kravet på årlig skriftlig dokumentation av arbetet med aktiva åtgärder och den administrativa börda och de kostnader denna kommer att medföra, särskilt för de små företagen. Det är viktigt att nya bestämmelser när de införs står i proportion till de faktiska fördelar som kan uppnås. I de mindre företag som regeringen och en majoritet i kammare vill inkludera när det gäller att dokumentera i skrift finns risken att enskilda individers integritet kränks när de framträder i arbetsplatsens redovisning. Som flera remissinstanser har påpekat, bland andra utvärdering, har den utredning som legat till grund för propositionen inte kunnat visa att de förväntade effekterna av förslagen är så pass stora att de uppväger de kostnader som de förväntas medföra. Inte heller utskottet ger något svar på den frågan. Ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter m.m. Kravet på dokumentation av arbetet med aktiva åtgärder, liksom kravet på handlingsplaner fram till , anser vi bör uppfyllas och inte . Vi instämmer inte heller i utskottets och regeringens uppfattning att man när det gäller arbetet med lönekartläggning ska återgå till att göra det utan anser att dagens krav på lönekartläggning är rimligt och väl avvägt. har tidigare haft årliga lönekartläggningar. Men vi valde 2009 att förändra det och ha det och då innefatta företag med 25 eller fler anställda. Det har inte inneburit att utjämningen av löneskillnader mellan könen har bromsats, utan utvecklingen har fortsatt åt rätt håll i samma takt. Frågan är vad regeringen egentligen försöker uppnå med återgången till årliga kartläggningar. Utan svar i utredningen, från utskottet i betänkandet eller i statistik blir mitt antagande att detta handlar om symbolpolitik. Om man tittar i mellan män och kvinnor 2014 kan man läsa att löneskillnaden mellan kvinnor och män är utan hänsyn tagen till strukturella skillnader som ålder eller könsmässig överrepresentation i högre befattningar. Det innebär inte att en manlig undersköterska har högre lön än en lika erfaren kvinnlig undersköterska på samma arbetsplats. Löneskillnaden beror i stället i högsta grad på en lång rad andra faktorer, exempelvis yrke, arbetslivserfarenhet, utbildning och inom vilken del av arbetsmarknaden som arbetet utförs. Antalet arbetade timmar påverkar möjligheterna till karriär och arbetslivserfarenhet. Kvinnor arbetar generellt sett färre timmar än män, till stor del beroende på deltidsarbete, vård av barn och sjukskrivningar. Efter standardavvägningar – alltså när man tar hänsyn till dessa faktorer – ligger löneskillnaderna i stället på . Det är inget nytt så här långt för oss här inne. Det är kända fakta för oss alla. I samma rapport framgår också att kvinnor ”äter in” löneglappet . Det förklaras till absolut största delen med att av de minskade löneskillnaderna beror på struktureffekter. Med andra ord har arbetsmarknadens sammansättning förändrats så att kvinnor i högre grad etablerar sig i yrken med högre löner, till och med så till den grad att skriver att det finns en trend mot minskad yrkessegregering. Denna positiva utveckling har flera förklaringar, och därför lär effekten knappast bli större för att man återgår till årliga kartläggningar. Men denna del i rapporten har utskottets majoritet tydligen missat. Dessvärre kan man inte bara rycka på axlarna åt att regeringen driver symbolfrågor för att i alla fall få framhålla sin goda ambition. I slutet är det nämligen någon som ska hantera all denna byråkrati. Priset för regeringens fluffiga, välmenande och sannolikt effektlösa visioner landar på alla de kvinnor och män som tvingas till ännu fler oavlönade administrativa arbetstimmar i de små företagen i regeringens tjänst. Ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter m.m. Hade regeringen varit ute efter att få effekt i stället för symbolpolitik hade man i stället gett i uppdrag att följa upp och granska redan befintliga kartläggningar – ett tidigare prövat och lyckat projekt. Vi anser inte heller att det är motiverat att utvidga kretsen av arbetsgivare till att gälla företag med 10 anställda eller fler i stället för 25 eller fler som omfattas av kravet på skriftlig dokumentation vid lönekartläggningen. Sammantaget anser att regeringen bör återkomma med ett nytt förslag om ändringar i diskrimineringslagen som innebär dels att lönekartläggningar ska göras , dels att dokumentationskravet för aktiva åtgärder, inklusive lönekartläggningarna, ska vara uppfyllt och gälla arbetsgivare med 25 eller fler anställda. För att nå resultat med lagstiftning är det viktigt att det får konsekvenser att inte följa lagen. Ett effektivt sanktionssystem spelar en nyckelroll i detta sammanhang. Därför är det synd att det inte i förslaget från regeringen som vi ska anta finns med skärpningar vad gäller möjligheten att förlänga preskriptionstiden för brott mot diskrimineringslagen och sanktionsmöjligheter för diskrimineringsärenden. Med lagstiftning på detta område som på alla andra gäller det att man efter följer upp och utvärderar om utfallet har blivit som det var tänkt eller önskvärt. Därför vore det klokt att utvärdera diskrimineringslagen för att säkerställa att de reformer som har genomförts på området har haft avsedd effekt. I den översynen bör även det nya ramverket för aktiva åtgärder omfattas. Jag står bakom alla reservationer men yrkar för tids vinnande bifall endast till reservation 1. 51 (V): För är kampen mot diskriminering en viktig uppgift i samhället. I detta arbete ingår att förbättra de juridiska verktygen för att få till stånd en så effektiv och ändamålsenlig lagstiftning mot diskriminering som möjligt. Diskriminering är ett stort samhällsproblem som hindrar människor från att bli delaktiga fullt ut i samhället. Den drabbar individer men påverkas som regel av strukturella bakgrundsfaktorer. Det övergripande målet med antidiskrimineringsarbetet måste därför vara att i grunden förändra de strukturer, normer och institutioner som upprätthåller och återskapar diskrimineringen i arbetslivet, på utbildningsområdet och i samhället i stort. För att komma till rätta med diskriminering krävs ett systematiskt, effektivt och långsiktigt arbete. Aktiva åtgärder för att upptäcka och undanröja diskriminerande faktorer är därför helt avgörande för att nå målet om ett samhälle präglat av delaktighet och likaberättigande för alla individer och grupper. Efter att vi just haft debatten om tillfälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i är det viktigt att förstå att det som vi gör på övriga arbetsområden och det som vi gör när vi ställer människor mot varandra, till exempel på arbetsmarknaden, också påverkar diskrimineringen. välkomnar regeringens proposition. Vi ser särskilt positivt på två av förslagen. Det ena förslaget handlar om att ändra diskrimineringslagen så att arbetet med aktiva åtgärder inom arbetslivet och utbildningsområdet ska omfatta samtliga sju diskrimineringsgrunder. Det andra förslaget handlar om att arbetsgivaren ska genomföra lönekartläggning för jämställda löner och att det ska omfatta företag med minst tio arbetstagare. har drivit dessa båda frågor . Ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter m.m. anser dock att frågan om hur man motverkar diskriminering inom arbetslivet behöver ses över i sin helhet. Inriktningen ska vara att samla den del av diskrimineringslagstiftningen som rör arbetslivet i en separat lag. När den nuvarande sammanslagna diskrimineringslagen presenterades invände många remissinstanser mot att lagen var otydlig och komplicerad. De tre fackliga huvudorganisationerna LO, TCO och förespråkade en separat lagstiftning för arbetsmarknadsområdet, framför allt för att det skulle tydliggöra att diskriminering är en arbetsrättslig fråga som lika självklart som annan lagstiftning som rör arbetslivet ska hanteras inom ramen för parternas ordning för samarbete och konfliktlösning. anser att de synpunkter som fördes fram är väl värda att lyssna på. Den del av diskrimineringslagstiftningen som rör arbetslivet bör samspela med övrig arbetsrättslig lagstiftning och de normer och tvistelösningsmekanismer som är etablerade på arbetsmarknaden. Därför är det fullt rimligt att ha en separat lagstiftning mot diskriminering i arbetslivet. Förutsättningen för ett framgångsrikt antidiskrimineringsarbete i arbetslivet är att de som har ansvar för att genomföra det får vara med och utforma de redskap de ska använda. Så kan den svenska modellens styrkor komma till uttryck också i antidiskrimineringsarbetet, genom att åtgärder får en mer konkret och relevant karaktär som uppföljningen kan bli tätare och mer effektiv. Därför anser att det bör tillsättas en utredning med uppdrag att ta fram förslag på en separat lagstiftning gällande diskriminering i arbetslivet. Detta framgår av reservation 9. Vår reservation 5 handlar om att det ska finnas antidiskriminerings-byråer överallt i . Den står jag såklart också bakom. För tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 5. 52 (L): Jag vill yrka bifall till reservation 8 under punkt 3. Detta betänkande rör de åtgärder som många arbetsgivare och utbildningsanordnare ska vidta för att motverka, synliggöra och åtgärda diskriminering. I den lagstiftning som gäller finns det sådana krav på åtgärder för tre av de sju diskrimineringsgrunder som finns i vår lagstiftning. Det har att göra med att diskrimineringslagen har breddats. Det här betänkandet, det lagförslag som vi nu diskuterar, syftar till att de aktiva åtgärderna också ska ligga i linje med den diskrimineringslagstiftning vi har. Det betyder att det inte bara är diskriminering vad gäller kön, etnicitet eller religion som ska omfattas av aktiva åtgärder utan alla sju diskrimineringsgrunderna. Det är den ena delen av det här lagförslaget. Den andra delen handlar om att de lönekartläggningar som många företag ska göra för att synliggöra och motverka ojämställda löner ska göras framöver, inte som det är . Och det ska omfatta företag med fler än 10 anställda, inte företag med fler än 25 anställda, som det är . Ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter m.m.