prot · H309107 · 2016-05-18 00:00:00 — Och det framgår mycket tydligt att denna lagstiftning ska följas upp. Jag vill också slå ett slag för att meningen är att denna lagstiftning ska användas så lite som möjligt och att de andra åtgärderna faktiskt ska få effekt. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 19.) § 7 Revisorer och revision betänkande 2015/16:CU21 Revisorer och revision (prop. 2015/16:162) 29 (SD): är det parti som går längst och vill helt ta bort det överstatliga EU för att i stället ha frivilliga samarbeten mellan länderna. Man skulle tänka sig att vi då bör motsätta oss allt som läggs fram i till följd av beslut i EU. Men personligen ser jag det som en ganska fruktlös kamp så länge vi inte är en del av en styrande majoritet. I stället har vi valt att stödja de små steg mot ett mindre överstatligt EU som ibland kan uppvisas från andra partier. En tidigare utredning som var tillsatt för att klargöra hur EU:s så kallade revisionspaket skulle integreras i svensk rätt ansåg inte att det fanns någon anledning att ställa krav på ett generellt tillsynssystem för företag av allmänt intresse. Några av remissinstanserna framförde att ett tillsynssystem som omfattar icke-finansiella företag är främmande för den svenska marknaden. har en lång tradition av att tillämpa självreglering, och det är också den modell som har gällt och, får man väl säga, har fungerat väl. Vi brukar sällan dela syn på genomförandet av EU-direktiv, då partiet brukar vara positivt till nästan allt som kommer från . Jag hoppas att detta inte blir undantaget som bekräftar regeln. Många partier har i olika sammanhang framfört åsikten att EU bör bli smalare och vassare. inför EU alltmer detaljreglering av de enskilda länderna, helt utan att se till varje lands unika förutsättningar på respektive område. Det stora problemet är att EU-nivån i stort sett alltid är fel nivå för förändringar av lagar i . Antingen finns det ett behov av att ha likvärdiga och anpassade lagar mellan olika länder, men då behövs de normalt för betydligt fler länder än de som råkar ingå i EU. Det är nog få frågor som enbart berör länder som ligger inom EU:s område och inga andra. Alternativet är att det inte finns ett behov av att ha globala regler, utan de regler som vi själva har satt upp är tillräckliga. Vad som är än värre än EU:s förmåga att lägga sig i detaljfrågor i medlemsländernas lagstiftning är överdrivna tolkningar av EU-direktiv. Ofta sticker ut och gör mer långtgående förändringar än vad som egentligen är nödvändigt. Detta verkar vara ännu ett sådant exempel. Man kan verkligen undra på vilket sätt detta gör EU smalare och vassare. Jag vill med detta yrka bifall till reservation 1. 30 (C): Smalare men vassare! är konsekvent kritiskt till alla former av regelverk och pålagor som begränsar möjligheterna för jobbskaparna i det svenska näringslivet – det är allt från enskilda firmor, små och större aktiebolag till börsnoterade företag – att verka, vara konkurrenskraftiga och tillväxtinriktade, liksom kunna konkurrera globalt med sitt kunnande och sin kreativitet. Det är så vi bygger starkt, och det är så vi ser till att människor kommer i arbete och försörjning. Vi säkrar välfärden genom skatteintäkter. Vi ska inte begränsa möjligheter för och hämma kreativiteten hos entreprenörer genom att onödigtvis försvåra formerna och ramverken för deras företagande. Här har vi att genomföra ett EU-direktiv, det så kallade revisionspaketet, som främst reglerar revisorer i stora bolag och företag av allmänt intresse. Vi utser myndigheter som övervakar dessa och beslutar om en rotation av revisorer. Syftet med detta är gott, och det finns säkert flera fall – kanske inte så många i vårt land, men i övriga – där en sådan ordning är högst befogad och helt nödvändig. Genom att stärka revisionen som institution och göra den helt oberoende av de företag den har att revidera förhindrar man oegentligheter i företag. Vi har i länge använt begreppet ”auktoriserad revisor” för att markera detta oberoende. Vi bestämmer också vad som ska anses vara företag av allmänt intresse. Det är börsnoterade företag, kreditinstitut och försäkringsbolag. De flesta, även vi i , är överens om att detta är bra och nödvändigt. Det är glädjande när det från regeringens sida finns en ambition att göra det på ett sådant sätt att det ger revisorsföretagen och revisorerna så lite regelkrångel som möjligt och inte onödigtvis försvårar deras arbete. gäller det att de är oberoende av andra relationer med kunden, det vill säga det företag de är satta att utföra revisionen på. Man får inte tillhandahålla några tilläggstjänster till revisorskunden. Man ska som revisor självklart inte kunna få någon befattning i företaget, som till exempel styrelseledamot eller chef, efter utfört uppdrag. Man ska kunna redogöra för sin opartiskhet i särskilda rapporter till en revisorsnämnd, som får utökade uppgifter och befogenheter. Man ska som revisor underordna sig en kvalitetskontroll med ett tidsintervall eller, ibland, mindre. Det införs också krav på vad och hur revisorn ska redovisa och att man ska förhålla sig skeptisk. Det är väl ganska naturligt för en revisor att göra det, tycker jag – det är väl liksom det som är uppgiften. Mängden disciplinära åtgärder mot en revisor ska utökas med sanktionsavgifter. De ska vara kännbara och i värsta fall innebära att en revisionsbyrå måste pausa sin verksamhet under så mycket som , om det finns skäl för det. En revisor eller en revisionsbyrå som inte kan ägna sig åt sin profession är borta från marknaden, kanske för alltid. Det är såklart kännbart. Allt detta är rimligt och acceptabelt. Inga remissinstanser som har tittat på detta har emotsatt sig det, och det ligger i linje med vad direktivet kräver. So far, so good! Men när vi kommer till tillsynsfrågan har vi i reagerat på att man även ska kunna ingripa mot företaget, det vill säga det som anlitar revisionsbyrån, med en ny lag om särskild tillsyn. Det är i det här fallet som får denna uppgift – som om inte den har tillräckligt att göra! har också uttryckligen bett att få slippa. Detta är helt främmande för den svenska traditionen av självreglering, och det känns väldigt främmande för . Utredningen, som regeringen i övrigt följer, rekommenderar inte en sådan ordning. Att man ska göra detta är inte heller ett krav som uttryckligen ställs i EU-direktivet. Det är den här typen av gold-plating av EU-direktiv som vi i ofta reagerar emot – när väljer att inte bara införa det vi måste i vår lagstiftning utan stiftar helt nya lagar, som ingen har bett om och som det inte heller tycks finnas några speciellt starka skäl att efterfråga. Man kan också ha synpunkter på den inkonsekvens som det innebär när finansiell verksamhet avkrävs en väsentligt kortare rotationsperiod för revisorer – jämfört med 20–rotation, vilket gäller för företag av allmänt intresse. Det är alltså börsbolagen. Det ställer till problem för de börsnoterade företag av allmänt intresse som i delar av sina verksamheter, i olika dotterbolag och i bolag som i sin tur är etablerade i olika EU-medlemsstater, utöver skillnaden i rotationsperioder har att hantera 28 olika regelverk. Så många medlemsstater handlar det om. Det hade därför varit bra om reglerna harmoniserats innan de fastställdes här, herr talman. Utan att yrka på det i kammaren skulle jag önska att regeringen framöver verkar för en harmonisering mellan medlemsländerna, om inte annat för att stärka europeiska företag på den globala marknaden. står vi dock här och ska fastställa ett lagförslag om revison. Jag vill därför yrka bifall till reservation, som bygger på min egen följdmotion och innebär att vi motsätter oss en överdriven och onödig reglering som avviker från svensk tradition för bolagsstyrning, där det är aktieägarna och bolagsstämman som med hjälp av revisorerna – och på deras inrådan – utkräver ansvar av styrelse och vd. Det är också främmande för oss att blir den myndighet som får uppgiften, som inte på något sätt är kopplad till deras övriga verksamhet. Ni som inte stöder detta borde ta er en funderare över varför just ska få den här uppgiften. Menar ni att det är Myndighetssverige som ska ta kommandot över börsnoterade företag, deras ägare och stämmor? Det skickar om inte annat signaler om att ni också kan tänka er en överrock som ser till att bolagsstyrelser kvoteras, som är något vi har varit överens om är en ägarfråga. Ni som valt att inte stödja vår följdmotion och reservation, är det verkligen er mening att vi ska anträda en väg där det är som övervakar näringslivet och företagen av allmänt intresse, och inte bara finansbolag och banker, som sker ? Vi ligger i så fall farligt nära den klåfingrighet som i förlängningen skulle innebära att man också godkänner en ordning där EU beslutar hur en bolagsstyrelse ska vara sammansatt. 31 (S): antogs den EU-förordning om ändringar i revisorsdirektivet som kallas revisorspaketet. Svensk rätt ska vara anpassad och direktivet genomfört . Det vi ska fatta beslut om är alltså ett resultat av EU-beslut. Det är ett resultat av strävan efter konkurrensneutralitet på en gemensam europeisk marknad och efter ett högt förtroende för marknaden och de företag som verkar där. Det finns i utskottet en stor enighet om förslagen i propositionen, och vi välkomnar att revisionens viktiga roll också uppmärksammas på EU-nivå. Revisionen fyller en viktig samhällsfunktion. Den syftar till att öka tillförlitligheten i företagens rapportering, som är ett viktigt beslutsunderlag för bland annat aktieägarna. De föreslagna lagändringarna syftar till att stärka revisionens oberoende, förbättra kvaliteten och tillföra mer information i revisionsberättelsen. Det är också till stor nytta för olika intressenter. Revisionspaketet är i ljuset av de skandaler som förekommit, där företag begått bokföringsbrott utan att revisorn agerat, en oerhört viktig proposition. Revisorer har också i en del fall, som medier rapporterat om, varit inblandade i skandalerna. Det skadar förtroendet för revisionen och hela näringslivet. Därför måste revisorernas oberoende stärkas. Flera bestämmelser i direktivet och hela förordningen riktar sig till företag av allmänt intresse. Det tydliggörs också i lagen vilka som ingår: börsbolag, banker, kreditmarknadsföretag, försäkringsbolag och så vidare. För att stärka revisionens självständighet begränsas andra tjänster som revisorn får sälja till det granskade företaget och värdet av dem. Tilläggstjänster får inte påverka revisorns oberoende, vare sig ekonomiskt eller professionellt. Det tydliggörs att en revisionsbyrå inte ska ta sig an uppdrag om någon inom byrån har betydande ekonomiska intressen i företaget. Det införs även en karenstid för revisorer som deltagit i revision att gå över i tjänst på ledande befattning i det granskade företaget. För att stärka oberoendet införs regler om byrårotation. Företag av allmänt intresse ska byta revisionsbyrå . Om ett bolag anlitar en och samma revisionsbyrå finns det risk för att revisorns oberoende i förhållande till det granskade företaget försvagas. Även om det nu inte är så är misstanken om ett försvagat oberoende tillräcklig anledning för att införa en regel om byrårotation. En annan nyhet är att alla företag av allmänt intresse ska ha revisionsutskott. De ska också bevaka de nya reglerna om opartiskhet. Utskottet ansvarar även för ett anbudsförfarande som ska föregå valet av revisor. Ett företag ska heller inte kunna göra sig av med en besvärlig revisor utan att lämna sakliga skäl för det. I fråga om revision ska ansvara för tillsyn över företag av allmänt intresse. Och det är många av de företag som faktiskt berörs av lagstiftningen som redan nu står under tillsyn. Även börsbolagen, som också pratade om, har ställts under tillsyn, till exempel i fråga om prospekt- och marknadsmissbruk. Det är lämpligt att samla tillsynen hos en och samma myndighet när det kommer till revision, både för ett bättre resursutnyttjande och för enkelhet för företagen. kan besluta om sanktioner mot ett företag av allmänt intresse som inte inrättar ett revisionsutskott, utser revisor på fel sätt, behåller revisorn eller avsätter revisorn utan saklig grund. Men först och främst ska företag ges möjlighet till rättelse. Vid överträdelser kan sanktionsavgifter utdömas. I särskilt allvarliga fall kan även personer i ledande befattning i företaget bli föremål för sanktionsavgift eller förbjudas att inneha ledande positioner inom företag av allmänt intresse. Sanktionerna ska givetvis vara proportionerliga och ta hänsyn till hur företag och ansvariga agerat i det särskilda fallet och även tidigare, men också hur allvarlig förseelsen är och om man har medverkat till utredning. Tillsynen är inget problem om man gör rätt eller har ambitionen att göra rätt. I revisorspaketet finns regler som rör såväl revision som de granskade företagen och relationen emellan dem. Därför är det rimligt att båda parter står under tillsyn och kan bli föremål för sanktion. Lagen blir ett slag i luften om den inte följs upp och om myndigheten inte har möjlighet att kräva rättelse eller möjlighet att ingripa när den får uppgifter om överträdelser. Konkurrens på lika villkor och förtroende för marknaden förutsätter ju att alla håller sig till de regler som har satts upp. På liknande sätt ska revisorerna och revisionsbyråerna granskas av , som också får utökade möjligheter till sanktioner gentemot dem som missköter sig i förhållande till reglerna om oberoende. Disciplinsystemet utökas på liknande sätt med sanktionsavgifter och förbud att utföra revision, som också pratade om här tidigare. Det införs även en uppgiftsskyldighet, stärkt med möjlighet till vite. Syftet är att åtgärderna ska verka avskräckande och upprätthålla förtroendet för revisorernas oberoende. Om jag ska sammanfatta propositionen, vilket kanske inte alltid är så lätt, innehåller den regler om mer omfattande revisionsberättelser och stärkt oberoende. Fler företag ska ha ett revisionsutskott som också får fler uppgifter, ska utöva tillsyn över företag av allmänt intresse och får ökade möjligheter till disciplinåtgärder. Vi socialdemokrater välkomnar de nya reglerna och yrkar bifall till förslaget till beslut och avslag på motionen. 32 (MP): Dagens debatt handlar om implementeringen av ett EU-direktiv, det så kallade revisionspaketet. Det är ett paket som ska leda till ett stärkt oberoende mellan revisorn och den som granskas. Min kollega har just på ett väldigt bra och tydligt sätt redogjort för propositionens innehåll, så jag tänker inte stå här och upprepa allt som har sagt. Genom revisionspaketet skärps de regler som syftar till att skydda revisorernas oberoende, vilket är mycket bra. Jag vill yrka bifall till utskottets förslag till beslut i betänkandet och till regeringens proposition. Med tanke på betänkandets tjocklek skulle man kunna tro att det här skulle bli en lång debatt, men så är inte fallet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 19.) § 8 Offentlighet och sekretess för uppgifter i domstolsavgöranden Offentlighet och sekretess för uppgifter i domstolsavgöranden betänkande 2015/16:KU22 Offentlighet och sekretess för uppgifter i domstolsavgöranden (prop. 2015/16:144) 33 (M): Offentlighet och sekretess är två ständiga motsatspar i all offentlig verksamhet, vilket vikten av öppenhet å ena sidan och skyddet för den personliga integriteten å den andra sidan visar. I vårt land har vi en lång tradition av att låta medborgarna få insyn i myndigheters och domstolars beslutsfattande. För detta kan vi tacka vår stolta offentlighetsprincip som firar . får inte den personliga integriteten offras på offentlighetens altare. För lagstiftaren gäller det därför att finna den ultimata balanspunkten mellan offentlighet och sekretess. Betänkande KU22 om offentlighet och sekretess för uppgifter i domstolsavgöranden är en bekräftelse på att vi lagstiftare anstränger oss för att finjustera denna intrikata balanspunkt. lyckas vi mindre väl. Men i det här fallet har regering och riksdag gjort rimliga avvägningar. Inga motioner har väckts, och i betänkandet finns det därför heller inga reservationer, så, visst, jag kan förstå om herr talmannen undrar varför jag har anmält mig som ensam talare i detta ärende. Men anledningen är att jag vill göra kammaren uppmärksam på att förslaget som ska besluta om inte alls är så tråkigt och blodfattigt som man först kan förledas att tro – tvärtom. KU har behandlat en proposition som syftar till att lägga större vikt vid brottsoffrens och målsägandenas intresse av sekretess vid känsliga uppgifter i domar och beslut än vid allmänhetens, och för all del mediernas, intresse av offentlighet och insyn i den dömande verksamheten. Det perspektivet kan provocera. Allmänheten ska i så stor utsträckning som möjligt ha insyn i domstolarnas verksamhet. Det är en hörnsten i varje rättsstat värd namnet. Men som KU konstaterar måste också intresset av skydd för enskilda personers privatliv vägas in när man bestämmer vilka uppgifter som ska vara offentliga, inte bara under en rättegång utan också efter, det vill säga efter det att dom och beslut har fattats. Huvudregeln är att alla uppgifter som tas in i ett domstolsavgörande ska vara offentliga. Uppgifterna får sekretessbeläggas bara om, som det heter, rikets säkerhet eller annat intresse av synnerlig vikt påkallar det. Den regeln är dels restriktiv, dels väldigt allmänt hållen och ger inte mycket till ledning åt domstolarna i konkreta fall. Det är inte ovanligt att till exempel brottsoffer i sexualbrottsmål tvingas framträda med fulla identitetsuppgifter i domar och beslut, med kanske förödande konsekvenser för privatlivet. Offentlighet och sekretess för uppgifter i domstolsavgöranden Regeringen och KU vill nu strama upp praxis genom att införa tydligare bestämmelser om när domstolarna ska och inte ska förordna om fortsatt sekretess även efter det att dom och beslut har meddelats. Det införs också regler om utvidgade möjligheter att sekretessbelägga beslut om förordnande av offentliga försvarare och målsägandebiträden. Också i dessa fall är det motiverat av integritetsskäl. Man ska inte sticka under stol med att dessa och andra förslag i betänkandet sammantaget innebär något minskad offentlighet när det gäller domstolarnas avgöranden. Men ändringarna är som sagt väl motiverade av hänsyn till parternas behov av skydd för sin personliga integritet. Med dessa ändringar minskar också risken för att fäller för att inte ha levt upp till konventionens bestämmelse om skydd för privatlivet. Ett enigt KU föreslår att säger ja till regeringens förslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 19.) § 9 Vissa begravningsfrågor betänkande 2015/16:KU24 Vissa begravningsfrågor (prop. 2015/16:95) 34 (SD): De flesta frågor vi diskuterar i den här kammaren är sådana som påverkar oss under vår livstid. Det gäller dock inte alla frågor. Dagens ämne handlar faktiskt om sådant som kommer att påverka oss efter vår död. Betänkandet heter nämligen Vissa begravningsfrågor. Jag yrkar bifall till reservation nr 2. har och svenskarna varit duktiga på att källsortera och återvinna. Att hävda att man vill vara miljövänlig är nog det minst kontroversiella en svensk kan göra , och naturligtvis håller de flesta med om att det är viktigt att vi politiker diskuterar miljöfrågor. Frågan är då om miljöpolitiken kan gå för långt? Kan vår iver att vara miljövänliga gå för långt? Kan vi källsortera och återvinna för mycket? Fram till för sedan skulle jag nog själv spontant ha svarat nej. Men när regeringen för sedan presenterade det lagförslag vi ska diskutera och debattera höll jag faktiskt på att sätta kaffet i halsen. Vad handlar då det här lagförslaget om? I stora delar handlar det om precis det som titeln säger, nämligen vissa begravningsfrågor. Flera delar av förslaget är egentligen helt okontroversiella och oproblematiska. Men sedan kommer vi till de stycken som Löfven sannolikt under en stressig dag på jobbet överlät åt någon klämkäck miljöpartist att skriva. För att förklara detta ytterligare tänker jag läsa några rader ur vårt betänkande. ”Av miljökvalitetsmålen har målet Giftfri miljö tydligast kopplingar till frågan om återvinning av metaller efter kremering. I propositionen anges att metall är en ändlig naturresurs som det är viktigt att hushålla med och att återvinning av metaller bidrar till att nå målet om en giftfri miljö. Regeringen skriver att en annan aspekt är att metalldelar som inte förbränns vid kremeringen och som grävs ned i marken betraktas som” – hör och häpna, herr talman – ”avfall enligt och avfallsförordningen … För hantering av avfall gäller enligt och rådets direktiv … om avfall och om upphävande av vissa direktiv (Avfallsdirektivet) den s.k. avfallshierarkin som lyfts fram som prioriteringsordning för lagstiftning och politik. Avfallshierarkin innebär att återvinning som huvudregel ska väljas före bortskaffande.” För att sammanfatta detta kort, herr talman: vill alltså att det beslutas att metaller som vi har i våra kroppar, exempelvis tandguld och annat, helst ska skickas på återvinning i stället för att läggas i urnan. Man menar seriöst att detta är ett stort problem, vilket framstår som lika seriöst som då man i den tidigare miljödebatten, som ni kanske minns, på allvar hävdade att hela vår framtid avgörs av hur mycket kor fiser. Vi ska inte längre nöja oss med att återvinna och källsortera under vår livstid, utan ska även återvinnas och källsorteras efter vår död, om den klämkäcka och får som de vill. Enligt propositionen bör ädelmetaller av mer personlig karaktär tillsammans med andra metaller vid samma maskinella förfarande skiljas från askan. Vidare framgår att avsikten är att inte heller sådana ädelmetaller ska betraktas som en del av askan då de sorterats bort och att de därmed ska kunna återvinnas. Vi anser av etiska skäl att detta inte är acceptabelt, åtminstone inte vad gäller rester av metallföremål av mer personlig karaktär. I största möjliga utsträckning bör sådana metallrester tillföras askurnan. Så bör även ske om det krävs en viss hantering. Det menar vi är mer etiskt försvarbart. Enligt den nuvarande lagstiftningen gäller att alla delar av stoftet som inte förbränts ska tillföras askurnan. Undantag från detta får endast göras om tillförande till askurnan inte kan ske, exempelvis beroende på att föremålet är för stort. Vi menar att dagens bestämmelser om detta är en bättre ordning, framför allt ur ett etiskt perspektiv. Jag nämnde tidigare mina misstankar om att detta lagförslag sannolikt är en miljöpartistisk produkt, och jag får nog erkänna att mina tankar om detta parti inte är så höga. Personligen hade jag hoppats på att slippa miljöpartistisk miljöpolitik, åtminstone efter min död. 35 (C): har ställt sig bakom regeringens förslag till ändringar i begravningslagen. Men vi är inte helt eniga om att tillstyrka regeringens förslag i alla delar. Från kritiserar vi regeringen för att man låter och kommuner stå utanför systemet med enhetliga begravningsavgifter, som gäller i landet i övrigt. Vi i vill att det ska gälla i hela landet. Vi har från väckt en motion om införande av en enhetlig begravningsavgiftssats i hela landet. Jag har i reserverat mig till förmån för förslaget i vår motion. gäller en enhetlig begravningsavgiftssats för , som är huvudman för begravningsverksamheten i hela landet utom i och , där kommunerna är ansvariga för begravningsverksamheten. I betänkandet av Utredningen om vissa begravningsfrågor, SOU 2013:82, som ligger till grund för propositionen, föreslogs att och skulle vara med i systemet med utjämning av begravningsavgifterna. Men regeringen har, liksom nu alla partier i KU utom , valt att inte ta med förslaget om att och ska vara med i utjämningssystemet. Utredningen konstaterade att högre begravningsavgifter är vanligare i områden där invånarna har lägre inkomster och att avgifterna är lägre där invånarna har höga inkomster.