prot · H309129 · 2016-09-01 00:00:00 — Syftet med uppdraget är att få till stånd mer ändamålsenliga insatser i LSS samt att lagstiftningen ska främja jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet och skapa en långsiktigt hållbar ekonomisk utveckling av insatsen personlig assistans. Som jag nämnt tidigare är det riktigt att i regleringsbrevet fått ett nytt mål för assistansersättningen. Det som sällan nämns när mål diskuteras är att målet har fler lika angelägna inriktningar. Där ingår målsättningen om en handläggning av hög kvalitet och lika rättstillämpning i landet, en god kontroll för att motverka överutnyttjande samt en strävan att bryta utvecklingen av antalet timmar. Strävan att bryta utvecklingen av antalet beviljade assistanstimmar har sin grund i att antalet timmar har ökat med i genomsnitt två till . beviljades i genomsnitt och person. är det inte uppenbart att behoven hos dem som behöver personlig assistans har blivit så mycket större. Som jag i tidigare debatter pekat på har assistansersättningen och dess kostnadsutveckling alltsedan tillkomsten av reformen varit föremål för utredningar och granskningar, utan att mer stabila lösningar på de problem som uppmärksammats har kunnat hittas. Det gäller även som Liberalerna satt i regeringen. Jag kan därför konstatera att assistansersättningen trots ett flertal utredningar, bland annat en parlamentarisk sådan, inte nått målet om ett långsiktigt hållbart ekonomiskt ersättningssystem. När det gäller företagens villkor kan jag konstatera att bara har kommunernas andel av assistansmarknaden minskat från till , vilket indikerar att det fortsatt är en attraktiv bransch för företag att verka i. Jag kan också nämna att det finns mer än tusen företag av olika storlek som har tillstånd från Inspektionen för vård och omsorg att bedriva verksamheten personlig assistans. Jag har därför svårt att se att nuvarande regelverk för assistansersättningen utgör ett hinder för etablering av små företag. Direktiven för gäller inte bara att se över assistansersättningen utan även att se över de övriga nio insatser som LSS innehåller. Det är ca 16 000 personer som har assistansersättning. 2015 var det ca 70 000 personer som beviljades insatser enligt LSS. Det är angeläget att dessa insatser är ändamålsenligt utformade för dem som inte är berättigade till assistansersättning och att en del av dessa insatser också kan utgöra fullgoda alternativ till personlig assistans. Som jag tidigare nämnt är jag medveten om den oro som finns hos enskilda brukare, organisationer och anordnare när det sker förändringar inom assistansersättningen. Regeringen har dock ansvar för att både säkerställa rättssäkerheten och kvaliteten i insatser enligt LSS och en hållbar kostnadsutveckling. Det är heller inget nytt att assistansersättningen utreds eller att det sker andra förändringar i ersättningen som berör många parter. Som exempel kan jag nämna att den tidigare regeringen mottog utredningar som rörde assistansen . Jag vill här ta tillfället i akt att betona att det för mig och för regeringen är angeläget att värna denna reform. Reformen har på avgörande sätt förbättrat levnadsvillkoren och möjliggjort ökat självbestämmande för många flickor, pojkar, kvinnor och män med omfattande funktionsnedsättningar. Det är självklart för mig att välfärd får kosta. ska alla i vårt land känna sig trygga med att pengarna i vår skattefinansierade välfärd används på ett ändamålsenligt sätt. 52 (L): Tack, statsrådet, för svaret! Först vill jag bara ge en kort bakgrund till att jag valde att interpellera statsministern och inte statsrådet direkt. Jag förstår naturligtvis regeringens arbetsfördelning, men jag valde medvetet att interpellera statsministern eftersom mina frågor egentligen grundar sig på partiledardebatten . Min partiledare frågade då statsministern i ett replikskifte: Varför drar ni ned på LSS? Varför sparar ni på samhällets mest utsatta människor? Det svar som fick av ditt partis ledare, tillika statsministern, , kan man i all välmening tolka som ganska luddigt och ganska anklagande mot dem som är assistansberättigade och dem som utför assistansen. Frågan kvarstår alltså, tycker jag. Statsrådet säger nu i sitt svar att det inte är uppenbart att behoven hos dem som behöver personlig assistans har blivit så mycket större att det motiverar den kostnadsökning som har skett. Men hur kan man vara så säker på det innan analysen är gjord? Det finns ju flera ganska bra antaganden som förklarar den stora ökningen. Först och främst underskattades barns behov av stöd kraftigt . får den som fyller 65 behålla personlig assistans – den upphör inte eller övergår i äldreomsorg. Personer med omfattande funktionsnedsättningar lever , och därmed behöver de assistanstimmar . Insatser med aktiv tillsyn har ökat ganska radikalt, inte minst på grund av medicinska framsteg. Delvis kan man också anta att det handlar om ren matematik: Eftersom tröskeln för att få assistansersättning har höjts blir det fler timmar per person – det handlar ju om personer med större behov. Precis som välkomnar jag en djupare analys om varför kostnader ökar. En stor del av den tillsatta utredningens uppdrag välkomnar jag. Vi är inte kritiska till att regeringen undersöker kostnaderna och innehållet, tvärtom. Vi har länge efterfrågat det. Men fokus är fel. I direktiven till utredningen nämns ordet ”kostnader” 41 gånger. ”Frihet” och ”valfrihet” nämns noll gånger, och ”goda levnadsvillkor” bara i ett enda kort resonemang om vad som kan begränsas. Vi är kritiska till att det är ett ensidigt fokus på just ekonomi och kostnader och att ni faktiskt beslutar om nedskärningar och regelskärpningar utan politisk debatt och framför allt innan analysen är gjord. Jag skulle vilja fortsätta bära min partiledares frågor: Varför drar ni ned på LSS? Varför sparar ni på samhällets mest utsatta? 53 Statsrådet (S): Detta är en omfattande och väldigt komplicerad fråga. Den har debatterats vid många tillfällen, och så behöver det också vara. Den har också varit föremål för genomlysningar och utredningar under ditt partis regeringsinnehav. Även nu har vi tillsatt en utredning. Den här reformen är bra. Vi vill att den ska vara kvar. Vi vill att den ska utvecklas. Du säger att vi talar om kostnader, , men du nämner inte att vi också i direktiven talar om rättigheter, självständighet, delaktighet, kvalitet, jämställdhet och barnperspektiv. Det är inte bara ord utan väldigt viktiga förutsättningar för utredningen. Du glömmer i ditt inlägg också att nämna att det finns ett antal rapporter, utredningar och genomlysningar, åtminstone fem stycken från olika aktörer, som påpekar att man har kunnat se att den stora andelen privata utförare i många fall – inte alla men många – har utrymme att använda medel från reformen till reklam, till att anställa fler jurister eller till andra administrativa kostnader som inte skulle omfattas av dessa medel. Jag och regeringen är angelägna om att pengarna används för dem som de var tänkta för. Det är skattebetalarnas pengar. Jag tycker att skattebetalarna ska kräva att av en regering få veta vad pengarna går till. Om man dessutom har indikationer på att de inte alltid används som det var tänkt måste man göra något åt det. Det är vår drivkraft. 54 (L): Återigen vill jag tacka statsrådet för svaret. Jag instämmer i att detta är en viktig debatt, och vi kommer säkert att fortsätta den på många plan och . Det framgår tydligt av utredningsdirektiven och av övrig signalpolitik från regeringen att assistanskostnaderna ska skäras ned. Utredningen ska ”lämna förslag på hur insatsen kan begränsas när det gäller antal användare och/eller antal timmar”. Kan det bli tydligare än så? Jag kan inte tolka det som annat än att innebörden är att assistansen ska minskas liksom att hela funktionshindersområdet ska tillföras mindre resurser. Jag vet inte om de assistansberättigade får för många timmar eller för få. Jag tror inte heller att vet det. Om det skulle vara så att de assistansberättigade får för många timmar måste det till syvende och sist innebära att de har de på något sätt har det för bra, att de kan leva bättre än personer utan funktionsnedsättning eller att de personbeviljade timmarna och pengarna faktiskt skulle gå till något annat. Det handlar om ett behov som bedömer, med ett visst antal kronor som betalas ut. Jag förstår inte den andra matematiken. Regeringens signalpolitik kommer att sänka många privata och kooperativa assistansanordnare och minska valfriheten för de assistansberättigade. har redan gått ut och varnat kommunerna för detta. Vår kritik nu handlar inte om detaljerna i utformning, schablonersättningssystem eller några andra bärande delar. Sådana detaljer kan vi debattera . Vår kritik handlar i stället om själva grundinställningen till LSS-reformen, att den är ett problem som ska begränsas, inskränkas och skäras ned. Låt mig nämna några delar i signalpolitiken särskilt. Schablonersättningen är låg – den är medan kostar 369. har övergått till efterskottsbetalning. har aviserat att man ska övergå till månadsredovisning. Regeringen har lagt förslag om att ersättningsnivåerna ska ändras . har, som jag sa, förvarnat kommunerna om att de kan behöva ta över assistans med kort varsel. blåser till konflikt om assistansanordnarna. Man måste ändå säga att regeringens politik på något sätt har gett effekt när facket går ut och säger: är gränsen nådd. Tycker statsrådet att det här är rimligt? Har vårt lands mest utsatta människor det för bra? I så fall undrar jag: Hur då? Det som säger, att regeringen står bakom principerna för den personliga assistansen, är väldigt positivt. Men allt ni i praktiken gör är faktiskt grundskott mot själva insatsen. Det är den utvecklingen som gör mig sömnlös om nätterna. Det är den utvecklingen som jag tycker att vi tillsammans måste stoppa. 55 Statsrådet (S): tar upp företagens villkor. Det finns alltså ungefär 1 000 företag på den här marknaden, på 16 000 personer. Det är ett mått på att det antagligen är intressant att finnas på det här området. Som jag sa tidigare vet vi att det inte bara går att göra vinst. Vi vet att en del av vinsterna är väldigt stora. Vi vet också att det finns en hel del – det gäller verkligen inte alla, för det finns många seriösa aktörer bland de privata och förstås de offentliga – som använder pengarna på ett sätt som det inte var tänkt. Jag skulle vilja höra om din syn på det. En av dina tidigare partiledare har skrivit en uppmärksammad rapport på det här området. Den var beställd och betald av Vårdföretagarna – det är alltså de som faktiskt får kritik i flera av de här rapporterna. Jag skulle gärna vilja höra hur du ser på det. Är det inte ett bekymmer för dig? Jag håller med om att valfrihet är viktigt här. Och, som sagt, många av insatserna är väldigt uppskattade. Men hur mycket tycker du att skattebetalarna ska betala för oseriösa aktörer på den här marknaden? Hur mycket ska den valfriheten få kosta? Vi vet genom åtminstone fem seriösa rapporter att det förekommer oaktsam hantering av pengarna. är det i någon form av gråzon. Hur mycket tycker du att skattebetalarna ska klara av där? Framför allt undrar jag: Hur mycket tycker du ska gå till sådan verksamhet som inte kommer de assistansberättigade till del? 56 (L): 1 000 företag och en intressant marknad, säger statsrådet. Ja, man kan också säga att det är 1 000 företag för att det är så viktigt med valfrihet, och många användare väljer många olika sorters anordnare. Behovet finns alltså där, och då bildas marknaden. Man kan vända på det på det sättet om man vill. Vi är helt överens om att kriminalitet i alla branscher ska bekämpas. Kriminalitet och oegentligheter ska bort. Vi är helt eniga om det. Men det finns också gränser när man går in på den personliga valfriheten, och där är vi uppenbarligen inte helt överens. Statsrådet var inne på vad den förra regeringen gjorde eller inte gjorde. Det är sant att den förra regeringen, den borgerliga regeringen, gjorde en del bra saker men inte tillräckligt. Jag håller helt med om det. Den parlamentariska utredning som kom 2008 hade många bra förslag. Jag beklagar djupt att inte alla genomfördes. Men det är så i en koalitionsregering. Jag tror att , om något statsråd, är väl medveten om att kompromisser har ett pris. Man ska komma överens. Det är positivt att står bakom principerna för den personliga assistansen. Men jag skulle vilja vädja till regeringen att man skiftar fokus i praktisk politik och i stället börjar med statsministerns ord: ”Det är solklart att människor med funktionsnedsättning som behöver assistans ska ha det – för att få ett värdigt liv, ett liv i frihet. Där kommer vi inte att vika oss.” Det är ett citat av . Jag använder de orden också. 57 Statsrådet (S): Tack, , för debatten! Jag tror att den fortsätter. Det är en viktig fråga och viktiga värden som vi pratar om här. Jag instämmer i statsministerns uttalande. Det är också därför som vi har med de begrepp som jag nämnde tidigare i utredningen. De är nämligen också utgångspunkter i den. Du sa tidigare att funktionshindersområdet över huvud taget ska få mindre medel. Det har vi aldrig uttryckt. Det handlar om att få kontroll över just de problem som jag nämnde. kriminalitet är en sak. Den måste vi naturligtvis stävja. Det finns ett antal domar där man ser förfärande interiörer. Men det är brottsliga handlingar där det finns domar. Det jag talar om är delvis oklarheter i lagstiftningen. Och regeringen har ju ett ansvar för att föreslå lagstiftning för . Av den anledningen görs den här utredningen. Där är det en mängd frågor av annan karaktär men som också är viktiga. Det handlar om jämställdhetsaspekten. Varför får män mer assistans än kvinnor? Det handlar om familjernas roll. När jag talar med organisationer – det gör jag ofta – tycker vissa att det är jättebra att familjerna har den roll de har i lagstiftningen. Andra tycker inte det. Är det bra med två huvudmän eller inte? Det här är väldigt stora frågor som många har diskuterat. Men vi måste fortsätta med det och också ta vissa beslut. Jag värnar den här reformen, och det är därför jag tar den. Överläggningen var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2015/16:716 om förskollärare i fristående förskolor 58 Statsrådet (S): har frågat utbildningsministern varför inte förskollärare hos vissa fristående utförare omfattas av lärarlönesatsningarna. har också frågat om enskilda huvudmän som enbart har förskola kan söka pengar för att höja lönerna för sina förskollärare. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Regeringen ser väldigt allvarligt på den situation som vi har i svensk skola, med fallande kunskapsresultat och med stor lärar- och förskollärarbrist. Särskilt allvarlig har utvecklingen i grund- och gymnasieskolan varit. Resultaten har sjunkit i internationella undersökningar som och Timss. Allt färre har blivit behöriga till något av gymnasieskolans nationella program, och det är fortsatt en stor andel elever som inte fullföljer sin gymnasieutbildning. Dessutom finns det svårigheter att rekrytera ett tillräckligt antal sökande till vissa inriktningar och ämnen inom lärarutbildningen. Allt detta understryker med all tydlighet att behoven av insatser är särskilt stora inom framför allt men också i gymnasieskolan. Syftet med satsningen på höjda lärarlöner, Lärarlönelyftet, är därför att vända resultaten genom att stärka läraryrkets attraktivitet. Fokus i satsningen ligger därför på höjd lön för legitimerade lärare i förskoleklass, grundskola, gymnasieskola och motsvarande skolformer. Därför beräknas statsbidragets fördelning också i huvudsak utifrån hur många elever en huvudman har inom dessa prioriterade skolformer. och gymnasieskolan, och motsvarande skolformer, ingår tillsammans med förskolan, fritidshemmet och förskoleklassen i ett sammanhängande skolsystem för barn och ungdomar, och utifrån detta kan utöver lärare i de prioriterade skolformerna även vissa andra personalkategorier få del av satsningen. Till huvudmän för förskoleklass, grundskola, gymnasieskola och motsvarande skolformer som även är huvudmän för förskola eller fritidshem får statsbidrag lämnas för höjda löner även i förskolan respektive fritidshemmet. Skälet till att huvudmän som enbart har förskola inte kan ta del av statsbidraget är att de inte har bidragsgrundande elever i de prioriterade skolformerna. Det är också viktigt att påminna om att staten inte övertar arbetsgivarrollen. Det är alltjämt kommuner och enskilda huvudmän som är arbetsgivare och som äger möjligheten att lönesätta sin personal utifrån rekryteringsbehov, förtjänst och skicklighet. Regeringen har arbetat sedan dag ett när det gäller att möta lärarbristen i stort. Lärarlönelyftet är ett stort steg, men fler insatser på både kort och lång sikt genomförs. Regeringen satsar till exempel på kompletterande pedagogiska utbildningar för dem som redan har en akademisk examen och genom att ta till vara kompetensen hos de lärare som kommer till från andra länder. Långsiktigt arbetar regeringen även med att höja kvaliteten i lärarutbildningen och att skapa bättre förutsättningar för lärarna att kunna fokusera på undervisningen. Målet är en jämlik skola med kunskap i fokus, som ger alla barn och unga en bra start i livet oavsett bakgrund. Det är en skola som vilar på vetenskaplig grund där ingen ska lämnas efter och ingen hållas tillbaka. Det kommer att ge ökad jämlikhet, större frihet för våra barn samt högre välstånd och välfärd. Genom att satsa på skolan satsar vi . 59 (M): Tack, statsrådet, för svaret! Det är ett omfattande svar som innehåller mycket – nästan alla reformer på skolans område som den här regeringen har på agendan. Vi är rörande överens om att skolan är viktig. Utan en fungerande skolgång och godkända betyg är möjligheterna att skapa sig ett bra liv och försörja sig själv mycket mer begränsade. Om skolan ska lyckas behövs det bra lärare. Där har vi en stor utmaning. I saknar vi behöriga lärare, och den lärarbrist som är ett faktum gör att skolan får allt svårare att klara sitt uppdrag. Alliansen gjorde många insatser under sina vid makten för att stärka lärarna. Jag tänkte inte räkna upp alla, men en viktig reform var karriärtjänstreformen, som gav många lärare högre lön. Allt ligger inte i lönen, men det råder ingen politisk oenighet om att läraryrkets lönenivå behöver höjas och att lönerna behöver differentieras. Det är därför vi moderater har ställt oss bakom regeringens nivå på lärarlönesatsningen. Jag förutsätter att det också är anledningen till att regeringen ställde sig bakom karriärtjänstreformen. Det är inte okomplicerat när staten ger sig in i lönefrågan. Det fick Alliansen erfara, och det har också varit diskussioner kring fördelningen av de 3 miljarder som regeringen satsar på lärarlöner. Förskolan är det första steget i det livslånga lärandet. Jag tror att vi är överens om att förskolan är viktig för att lägga grunden till goda skolresultat. Det regeringen nu signalerar med villkoren för den särskilda satsningen på lärarlönerna är att förskollärarna på 2 673 fristående förskolor i inte är viktiga och inte gör ett tillräckligt bra jobb för att vara förtjänta av ett lärarlönelyft. Det är bara de förskollärare som arbetar hos en huvudman som också har grundskola eller gymnasium som är tillräckligt skickliga. Det får mig att tänka på en förskola i min hemkommun , Montessoriförskolan , ett litet föräldrakooperativ som har varit igång och som år får bland de högsta betyg en förskola kan få av föräldrarna. När vi gör inspektioner från kommunens sida visar förskolan också på exceptionellt god kvalitet. Det regeringen nu signalerar är att deras arbete inte är lika mycket värt som det arbete som bedrivs i den kommunala förskolan några kvarter bort. Vad värre är att de kommer att få svårt att behålla sina förskollärare, eftersom den kommunala förskolan kan använda lärarlönesatsningspengarna för att höja förskollärarnas löner och bjuda över Montessoriförskolan , så att de förlorar sina förskollärare. Min fråga till statsrådet är: Varför värderar inte regeringen det arbete som utförs av skickliga förskollärare hos mindre fristående huvudmän lika mycket som det arbete som förskollärare hos huvudmän som också råkar ha skola? 60 Statsrådet (S): Tack, , för de vidare frågorna! Jag vill verkligen understryka att regeringen värderar alla lärare. Vi tycker att alla lärare är viktiga och gör ett viktigt jobb, oavsett skolform eller huvudman. Detta är en extraordinär satsning som vi gör till följd av framför allt de fallande resultaten i grundskola och gymnasieskola. Det är därför de är prioriterade i satsningen. Det är alltid lockande – inte minst när man är i opposition – att ha en politik där man ger allt till alla. Men så kan man inte göra i en regering, och vi har gjort en tydlig prioritering. Det är att det i huvudsak är och gymnasieskolan som ska stå i fokus. Där ingår inte bara kommunala huvudmän utan även fristående huvudmän. Men eftersom man baserar uträkningen på hur många elever som finns i grundskola eller gymnasieskola – det handlar om av statsbidraget – kan inte, precis som du tar upp, fristående förskolor som inte har grundskola eller gymnasieskola ingå i den här reformen. Jag vill också betona att vi inte har tagit över ansvaret för lönebildningen från arbetsgivaren, utan det är fortfarande arbetsgivarens ansvar att se till att ha konkurrenskraftiga löner. Det här är en extraordinär satsning i en extraordinär situation, just därför att skolan lägger grunden för hela framtiden för den enskilda individen men också för som samhälle. Det handlar om vår möjlighet att upprätthålla konkurrenskraft men också en välfärd av högsta kvalitet. Därför behöver vi göra den här satsningen. Jag är glad att står bakom den och utgår från att man står bakom själva utformningen av den också. 61 (M): Signalsystemet när man sätter upp regler för statsbidrag är rätt väsentligt. I och med de regler som regeringen har satt upp för att få del av lärarlönesatsningen har man försämrat villkoren för av de fristående förskolorna i , om man jämför med dem som tillhör en fristående huvudman med grundskola och gymnasium eller en huvudman. De kan inte konkurrera med högre löner i en situation där – om man tittar på och även andra delar av landet – bristen på förskollärare är jättestor och konkurrensen om de utbildade förskollärarna är hård. Det snedvrider konkurrensen och missgynnar de mindre fristående förskolorna. Reglerna missgynnar också de skickliga förskollärare som har valt att arbeta hos ”fel” huvudman enligt regeringens regelverk. Sist men inte minst hotar det likvärdigheten och drabbar de barn vars föräldrar har valt en förskola som inte är eller tillhör en mindre fristående huvudman. Andelen utbildad personal är avgörande för kvaliteten även i förskolan. Det regelverk som regeringen står fast vid – trots att man faktiskt har fått omfattande kritik för den här uppdelningen av reglerna kring vilka som kan ta del av lärarlönesatsningen – innebär att vissa barn riskerar att inte få tillgång till förskoleverksamhet av samma höga kvalitet. Risken är att de större huvudmän som har möjlighet att söka statsbidrag kan locka till sig förskollärare från de mindre, som då inte har möjlighet att upprätthålla samma höga kvalitet som . Vad har statsrådet för svar till de förskollärare och de föräldrar som på det här sättet missgynnas av att ha råkat välja ”fel” förskola för sina barn eller ”fel” arbetsgivare? 62 Statsrådet (S): En mycket viktig princip handlar om att vi ska få en bättre löneutveckling och värna kontinuitet, så detta får inte användas för det som du tar upp, att locka över förskollärare eller andra lärare. Det får alltså inte användas vid nyrekrytering. Det är en mycket viktig princip. Det handlar just om att kunna ge en löneutveckling för dem som stannar och tar ansvar för utvecklingen i verksamheten.