prot · H30976 · 2016-03-08 00:00:00 — För de flesta unga människor är smarta telefoner, plattor och bärbara datorer med ständig uppkoppling till internet något självklart och helt integrerat i deras liv . Den ständiga uppkopplingen är närvarande dygnets alla timmar för unga människor. Allt sker i realtid, och sociala medier är lika mycket verklighet som livet utanför skärmarna på telefoner och plattor. Ungdomar använder de smarta telefonerna till att skicka in läxor, delta i flera olika sociala medier och titta på sin favoritserie – allt och med samma plattformar. I grund och botten är den tekniska utvecklingen fantastisk och skapar på många sätt en ny och bättre värld. Dagens ungdomar reser till alla möjliga platser, och världen blir allt mindre. Sociala medier möjliggör kontakt med kompisarna hemma som nya vänner läggs till i olika sociala nätverk. Som tonårsförälder kan man inte låta bli att fascineras över allt som våra ungdomar gör. Men den uppkopplade världen är relativt ny som företeelse. Vi som är tonårsföräldrar levde i vår ungdom faktiskt i där internet inte fanns, vilket låter helt obegripligt för våra barn. Tekniken har faktiskt kommit som dagens ungdomar växt upp. Det gör att dagens föräldragenerations kunskap om allt detta är relativt begränsad som lagstiftningen inte på något sätt är anpassad till den verklighet som våra ungdomar lever i. Det är mot denna bakgrund jag har ställt de två interpellationerna till ministern. Nätmobbning är på flera sätt värre än den mobbning som tidigare skedde i skolan. fortsätter skolans mobbning även efter skoltid. Med ständig uppkoppling och sociala medier kommer den som utsätts för mobbning inte undan sina plågoandar. Dessutom sker mobbningen på sociala medier i stor utsträckning helt utan vuxenvärldens insyn. Den som är tonårsförälder kanske står och gör kvällsmat och lever i tron att den 13-åriga dottern sitter på sitt rum och gör läxorna eller ser någon serie. I själva verket fortsätter den mobbning hon utsattes för i skolan även i mobilen. Den fortsätter när de äter kvällsmat tillsammans. Föräldrarna kanske ber sin ungdom att lägga ned telefonen i tron att hon pratar med någon kompis, men i själva verket är det mobbningen som aldrig tar slut. Den fortsätter när hon går tillbaka till sitt rum , och den fortsätter i samma stund som hon vaknar . Den fortsätter och på lov. Hon får ingen paus. Aldrig någonsin får hon en paus från dem som plågar henne. Vuxenvärlden ser väldigt lite och ställer tyvärr för få frågor. Många unga tjejer skäms och vill inte berätta för någon om det som sker. Till slut orkar de inte längre, och en ung människas liv kanske avslutas innan det ens hunnit börja på allvar. Vi politiker har en del av svaren på de här utmaningarna. Lagstiftningen måste anpassas efter den nya tekniken. En del av svaren finns i den utredning ministern hänvisar till och som är ute på remiss. Jag hör också att ministern är beredd att gå fram med lagstiftning, vilket jag välkomnar på detta område. Vi måste göra vår del som lagstiftare för att modernisera lagstiftningen så att den är anpassad vi lever i. 95 Justitie- och migrationsminister (S): Jag tror att det finns en stark samsyn här om vad vi bör göra. Jag är själv tonårsförälder, en ganska nybliven sådan – min äldste son fyllde 13 härförleden. Man blir överraskad ibland över hur snabbt det går, inte minst allt som de kan på nätet och som man själv känner att man inte har någon aning om. Det som de lever i ser inte alltid vi vuxna. Avigsidorna med nätet, det vill säga mobbning, hat, trakasserier, förtal, ryktesspridning och allt som vi talar om, kan drabba alla som är aktiva på nätet. Vi vet dock att det i särskild utsträckning drabbar kvinnor, särskilt unga kvinnor. Det är också de som drabbas av det allra mest vidriga av detta, nämligen när nakenbilder eller andra intima bilder eller filmer läggs ut på nätet, kanske tagna av en före detta partner i en relation. Vi behöver stärka lagstiftningen här och modernisera den. Förtalsbrotten är tillkomna i då man skulle beivra förolämpningar öga mot öga eller skvaller på bygden. talar vi om ryktesspridning, bilder och annat på nätet, och det är mycket svårare att komma åt och får mycket starkare följdeffekter. Man kan flytta ifrån byn, bygden eller där man råkar ut för detta, men man kan aldrig flytta ifrån internet. Internet glömmer heller aldrig, utan långt efteråt – det kan handla om årtionden – kan bilderna, ryktena eller vad man nu talar om komma upp till ytan. När en arbetsgivare googlar på ens namn när man söker jobb kommer denna sörja upp, eller kanske får en ny relation som man har träffat del av den. Detta kan förstöra människors liv långt in . Vi måste därför se strängt på det och modernisera lagstiftningen så att lagen ser strängare på det än vad man har gjort tidigare. Jag tog emot ett utredningsförslag för sedan som jag tycker tar väsentliga steg i detta. Utredningen är ute på remiss, och vi ska se vad remissinstanserna säger. I huvudsak välkomnar jag dock de förslag som kom från utredaren. Det handlar om ett särskilt brott som man kallar olaga integritetsintrång och där man kan komma åt läckta bilder på ett annat sätt. Man kriminaliserar beteendet och gör det straffbart. Förslaget är att brott av normalgraden ska ge böter eller fängelse i högst och grovt brott sex månaders fängelse upp till . Det finns förslag om att brottet olaga hot ska utvidgas från att det ska framkalla allvarlig fruktan till att det ska framkalla allvarlig oro. Det finns förslag om att modernisera ofredandeparagrafen, vilket jag tror är väldigt viktigt. Det finns förslag om att förändra BBS-lagen så att den som till exempel har en sida med kommentarsfält blir skyldig att ta bort sådant som kan vara olaga hot eller olaga integritetsintrång. Det finns redan en sådan skyldighet i andra brott, men vill man utvidga den. Dessutom finns förslag om att brottsoffret ska få rätt till brottsskadeersättning när en person dömts för grovt förtal. Det skulle behövas. Jag ska inte låsa mig helt vid alla detaljer, men jag tycker att förslagen ser bra ut. De är ute på remiss, och jag hoppas kunna lämna ett lagförslag till . 96 (M): Ministern tar upp flera viktiga frågor. Vi har haft någon debatt tidigare där vi har talat om hämndporr och möjligheten att skärpa det som är förtalslagstiftning. Det är i grund och botten väldigt bra. Mycket av det som har debatterats och mycket av det som ministern hänvisar till i utredningsförslaget är bra. Det blir intressant att se vad remissvaren kommer att ge på området och inte minst den fortsatta behandlingen sedan i av det som kommer av detta. Förhoppningsvis får vi ett lagförslag från regeringen att ta ställning till på området. Det ser jag väldigt mycket fram emot, vill jag bara säga. måste vi jobba på området för att få med fler vuxna och unga i samtal kring normer och värderingar. Det ska gälla samma normer och värderingar på nätet som utanför nätet. Det hänger inte med. Även från det offentliga samhällets sida gör man en viss särskillnad på det. Det är inte okej, helt enkelt. För unga människor finns det ingen skillnad mellan det som sker i sociala medier och det som det som sker utanför. Det är en integrerad del av själva livet. Lagstiftning är givetvis bara en del av lösningen, även om den är nog så viktig. Det handlar också om hur ungdomar är i klassrummet mot varandra och även på raster och i sociala medier. Det måste vara lika illa att kalla en kompis för fula ord i verkligheten som på nätet. Det måste vara likställt i detta. Om vi jobbar hårt tillsammans på alla fronter kan vi göra väldigt mycket för att unga inte ska mobbas vare sig i skolan eller på sin fritid. Internet och sociala medier får inte bli en frizon där det är okej för ungdomar att säga och göra vad som helst mot varandra. Ansvaret för att ordna med detta kan vi inte lämna över till våra ungdomar, utan där måste vuxenvärlden ta sitt ansvar. Vi som har politiskt ansvar måste göra vår del vad gäller att se till att lagstiftning hänger med och är anpassad till den tid vi lever i. Jag tänker göra min del av det arbetet. Som jag tolkar ministerns svar på interpellationerna och tidigare interpellation verkar ministern också vara beredd på det. Därför ser jag väldigt mycket fram emot den lagstiftning som ministern kommer att lägga fram. Möjligen skulle jag vilja fråga ministern när han tror att det kan vara rimligt att se ett sådant lagförslag i ett bredare format på bord. 97 Justitie- och migrationsminister (S): Jag räknar med att vi ska kunna lägga fram ett lagförslag under detta år. Vi talar i så fall om hösten. Det är viktigt att vi jobbar med detta under stark prioritet eftersom vi behöver en starkare lagstiftning att stå på. Det är i sig bra att ha en bra lagstiftning. Men precis som påpekar räcker inte det, utan det behövs någonting annat också. Lagstiftningen är normerande. Den ger en vägvisning för vad som är acceptabelt och inte acceptabelt i ett samhälle. Det gäller också sanktionsmöjligheter mot dem som begår dessa brott och inte beter sig på ett sådant sätt som är acceptabelt. Lagen ska ge en möjlighet till det. Men det räcker inte, utan det behövs mycket mer. Här tror jag att vi också måste involvera andra delar av samhället. Det handlar kanske inte i första hand om rättsväsendet, även om det också är viktigt. Det handlar om det förebyggande arbetet. Det gäller att vi som vuxna pratar med våra barn om vad de gör på nätet, vad de kanske utsätts för på nätet och hur de beter sig på nätet. Det är en viktig sak att poängtera. Det andra är skolan och att höja medvetenheten i skolan. Ofta kan det vara en mobbning, om vi talar om det, där en del sker i klassrummet och en annan del sker på nätet. Då är det viktigt att skolan om den utreder detta får klart för sig hela vidden av en sådan mobbning i så fall så att man kan agera med kraft. Jag har tidigare haft en interpellationsdebatt med om det brottsförebyggande arbetet. Jag talade då om våra initiativ som vi tar för att stärka det lokala brottsförebyggande arbetet. Det är ofta kommuner och poliser som tillsammans med andra kommunala myndigheter som är navet i detta. Detta är en ganska bra uppgift för lokala brottsförebyggande råd att också ta sig an. Det gäller att fråga skolorna och kommunens ungdomar hur de ser på detta och vilka problem som finns. Det är också ett sätt att lyfta upp hela frågan vid sidan av alla andra brottsförebyggande uppgifter som råden har. Vi är på väg att ta fram en ny strategi på det brottsförebyggande området. Den gamla strategin är . Det är sedan tid. Det är hon var justitieminister. uppgraderar vi den. Är det något som vi verkligen måste uppgradera är det allt som har med nätet och det området att göra eftersom det som vi vet knappt fanns 1996. 98 (M): Jag valde i mina tidigare inlägg att koncentrera mig på det som handlar om nätmobbning, eftersom interpellationsdebatterna slogs ihop. Jag tänker också säga några ord om det som handlar om näthat. Det är i grund och botten samma problem, som jag sa tidigare, även om det till viss del får olika uttryck. Det handlar om att dagens lagstiftning inte är anpassad efter dagens teknik, där möjligheten att sprida saker på internet är väldigt mycket större än tiden innan internet fanns. Tekniken ger oss fantastiska möjligheter, vilket jag och även ministern har framhållit . Men den ger oss också väldigt många nya utmaningar. Det man skulle kunna tänka sig är flera åtgärder för att komma till rätta med detta. Näthatet drabbar precis som i de andra delarna kvinnor i större utsträckning än män. De som näthatar blir i väldigt liten utsträckning dömda för brott. Toleransnivån mot det som sker på nätet är väldigt mycket högre jämfört med det som sker utanför nätet. Näthat är allt från förtal till sexuellt ofredande och kränkande fotografering. Det är även sådant som i lagens mening inte är olagligt men som kan vara väldigt kränkande och obehagligt för den som drabbas. Sedan kommer vi kanske aldrig att kunna göra allt som är dumt olagligt, även om man ibland skulle vilja göra det. Den här utvecklingen måste vi på olika sätt se till att förhindra. Det gäller inte minst eftersom den också påverkar det demokratiska samtalet när journalister och politiker utsätts för den här typen av näthat. Med kort talartid kvar vill jag säga att det känns bra att ministern kommer att återkomma med ett förslag till bred och kraftfull lagstiftning men också att ministern ser andra vägar för att komma till rätta med den här typen av utmaningar. Det tycker jag i grunden är väldigt bra. 99 Justitie- och migrationsminister (S): Jag vill tacka för debatten. Jag tror att detta är en fråga där vi kan samarbeta väl och gå i samma riktning. Vi ska stärka lagstiftningen och stärka det förebyggande arbetet. Vi fortsätter på vår kant att se till att genomföra det. Tack för debatten för . Överläggningen var härmed avslutad. § 18 Svar på interpellation 2015/16:412 om utvisning av kriminella utlänningar 100 Justitie- och migrationsminister (S): har frågat mig om jag och regeringen avser att ta initiativ till att skärpa lagarna för utvisning av kriminella utlänningar för att öka andelen som får utvisning med domen. Den ordning som gäller ger svenska domstolar möjlighet att besluta om utvisning på grund av brott enligt de bestämmelser som finns i utlänningslagen. Vid bedömningen av om utvisning är en rimlig rättsverkan av ett brott måste domstolen göra ett flertal avvägningar. I ett första led krävs det att utlänningen döms till en svårare påföljd än böter. Därefter måste det kunna antas att utlänningen kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet, eller att brottet är av en viss allvarlighetsgrad. I det senare fallet krävs det normalt att straffvärdet för brottet överstiger fängelse . Hänsyn ska även tas till utlänningens anknytning till . Detta sker genom att domstolen vid bedömningen av om en utlänning ska utvisas särskilt beaktar (1) utlänningens levnadsomständigheter, (2) om utlänningen har barn i och i så fall barnets behov av kontakt med honom eller henne, (3) utlänningens övriga familjeförhållanden och (4) hur länge utlänningen har vistats i . En domstol är slutligen skyldig att beakta eventuella hinder mot verkställighet av ett utvisningsbeslut. Detta innebär bland annat att en utlänning inte får utvisas till ett land där han eller hon riskerar att drabbas av dödsstraff, tortyr, förföljelse eller liknande behandling. Det kan även tänkas att det finns andra hinder mot verkställighet av ett utvisningsbeslut, till exempel av medicinska skäl eller för att det finns anledning att anta att det mottagande landet inte kommer att ta emot utlänningen. Sammantaget måste det finnas en balans mellan de reaktioner ett brott ska kunna medföra och brottets allvar. Påföljden ska tillsammans med övriga rättsverkningar vara proportionerlig. Den ordning vi har är väl avvägd och säkerställer just en rimlig proportionalitet mellan brott, påföljd och särskild rättsverkan i form av utvisning. Det är rimligt att man kräver ett mer allvarligt brott eller en risk för fortsatt brottslighet för att utvisa en utlänning, i synnerhet i fall som rör tidigare ostraffade personer. Mot denna bakgrund bedömer jag att den nuvarande ordningen är ändamålsenlig. Jag avser därför inte att ta några initiativ i linje med fråga. 101 (SD): Jag vill börja med att tacka för svaret. Jag ställde samma fråga till i en frågestund för och fick samma svar som här , alltså att regeringen inte ämnar göra någonting. Även allianspartierna förespråkar samma passiva linje, ska jag tillägga. Det visade de år ut och år in när de satt i regering. Vad innebär nuvarande situation? Jag ska ge några faktiska exempel på hur det kan gå till i rättsprocesser. Ett exempel är när en asylsökande kom till . efter att han fått uppehållstillstånd misshandlade, hotade och våldtog han en kvinna i . Hon fick såklart stora problem efter detta, bland annat sömnsvårigheter och depressionsproblem. För denna våldtäkt slapp han, på grund av de regler som vi har i , utvisning. Han fick bara i fängelse. Sedan kom han ut, och med dagens regler hade han alltså rätt att vistas i . Det gjorde han tills han våldtog igen. har de hittat honom, och han är i rättsprocessen igen. Vi får se om dagens liberala regler återigen kommer att se till om han får stanna i eller inte. Ett annat fall är från , där en eritreansk medborgare dömdes för grov våldtäkt till fängelse. Kvinnan som blev våldtagen blev bland annat slagen i huvudet med en kastrull. Den här människan blev inte utvisad. Åklagaren yrkade inte ens på det. Ett tredje exempel är en irakisk medborgare som också dömdes för grov våldtäkt. Eftersom han har bott i krävdes det av någon anledning enligt gällande regler synnerliga skäl. Men trots att domstolen ansåg att brottet var av den grad att synnerliga skäl förelåg, trots att mannen inte hade någon stark anknytning till och trots att inte utgjorde ett verkställighetshinder utvisades han inte. I stället klurade domstolen ut att han ska få stanna eftersom det skulle vara inhumant att utvisa honom. Motiveringen var att han aldrig hade varit i och att han inte känner sina släktingar där. Det räckte alltså för att en man som har blivit dömd för grov våldtäkt och fått ett ganska långt fängelsestraff i – – skulle få stanna. Detta är bara ett axplock av många liknande fall som vittnar om stora problem i gällande lagstiftning. Nuvarande regering tycker att detta är en rimlig ordning. SD tycker inte det. Vi vill ändra på reglerna. Det finns några moment i denna problematik. Det första är att det är upp till åklagaren att yrka på utvisning eller inte. Domstolen kan formellt sett göra det. Men i praktiken sker det inte. Det andra är att domstolarna för absurda resonemang , som i mitt exempel med den irakiske våldtäktsmannen, i sin iver att på något sätt behålla så många kriminella som möjligt i landet. Det tredje är de lagar, som vi i huvudsak diskuterar , som tillåter denna inställning och att denna absurda praxis utformas. har lagt fram förslag för att förbättra lagstiftningen på detta område. Vi menar bland annat att frågan om utvisning ska prövas i stället för som får prövas. På så sätt kommer vi bort från problemet med åklagare som inte gör sitt jobb. Vidare vill vi göra utvisning till huvudregel. Vi menar att endast om det föreligger synnerligen starka skäl ska en utlänning som blir dömd för ett brott som kan leda till utvisning undgå att utvisas. Man vänder så att säga på detta mynt. Hänsyn till den kriminelles anknytning till ska kraftigt nedprioriteras, och utvisning på livstid ska vara huvudregel. Jag är medveten om att regeringen är nöjd med tingens tillstånd. Men jag blir ändå förvånad över att man har denna omtänksamhet om mördare, våldtäktsmän och vilka det nu kan vara. Man kan tycka att det borde vara åt andra hållet, det vill säga att man har denna omtänksamhet om offren i stället. 102 Justitie- och migrationsminister (S): Låt mig först säga att jag inte har några som helst moraliska betänkligheter när det gäller att utvisa dem som har dömts för brott. Jag har faktiskt varit med om att göra det och fattat ett antal sådana beslut i domstolssammanhang. Återigen har jag inte alls några sådana moraliska betänkligheter. Det är en myt som man gärna sprider att vi inte utvisar människor som begår brott. genomfördes över 500 utvisningar. Det är nästan tio . Det är klart att vi utvisar när det är möjligt. Men ska vara en rättsstat. Vi kan till exempel inte utvisa människor till ett land där de riskerar dödsstraff eller tortyr. Är det detta som vill se? Vill ni ändra på reglerna så att man lämnar så att säga all humanism åt sidan? Jag är fullt medveten om att det som nu talar om egentligen inte handlar om kriminalitet. Det är inte det som han i grunden bryr sig om. Det är inte brotten som är emot, utan det är invandrarna. Detta är en klassisk högerextrem retorik som är ämnad att peka ut en särskild grupp och utmåla den som särskilt brottsbenägen, som farlig och som ett hot mot samhället. Detta har förekommit historiskt vid många tillfällen. Exakt så gjorde nazisterna mot judarna. Exakt så gjorde de vita högerextrema mot de svarta i den . Det är avslöjande för er i att den enda gången som ni vill tala om brott är när ni kan knyta någon invandrare till det. Men när det inte är någon invandrare som begår brott vill ni inte tala om det. har själv visat hur han behandlar dessa frågor. Det visade han tydligt i samband med terrordådet i , då han själv på Twitter först pekade ut muslimerna som troligen skyldiga. Det var som Breivik fortfarande gick omkring och sköt socialdemokrater på Utøya. Sedan gick det upp för att det var en norsk nazist som stod för detta – det värsta terrordådet i . Då blev det plötsligt tyst på Twitter från sida. Då ville han inte tala om brottet. Så där är det. Ni sverigedemokrater vill inte tala om , om – den så kallade Englamannen – om – den så kallade Hagamannen, om , om , om – den så kallade lasermannen – och om alla andra så att säga svenska grova kriminella. Ni vill bara tala om de fall där invandrare har begått brott. Sedan blåser ni upp dessa fall och använder dem i den politiska retoriken för att så att säga föra fram er högerextrema ståndpunkt. Detta är klassisk högerextrem retorik, som i , som i den och som i nu . Här i är det som står för detta, och det är sannerligen inte särskilt överraskande. 103 (SD): Det är mycket intressant att höra här. Att man vill utvisa våldtäktsmän, mördare och dem som misshandlar folk och gör stöldräder jämför med nazism. Det är ett intressant besked från Socialdemokraterna som vi får höra här . säger att det inte handlar om kriminalitet för oss. Jo, det gör det. Det är därför som vi står och talar om kriminella utlänningar. När man tittar på generella kriminalpolitik ser man att vi vill skärpa straffen inte bara för utlänningar utan för alla. Vi vill till exempel införa riktiga livstidsstraff. Om vi hade haft en Breivik i skulle den personen med sossarnas regler förmodligen ha kommit ut, eftersom det inte finns något riktigt livstidsstraff i . Det är ofta tidsbestämt, och snittiden är . Med de regler som vi föreslår skulle han aldrig någonsin ha kommit ut. Det är ett exempel på straff som gäller även för svenskar. Men det intressanta i denna debatt är att Socialdemokraterna och regeringen nu står och säger att de gärna vill behålla våldtäktsmän och mördare i det här landet. Det är detta det handlar om. Det handlar inte om svenskar som också begår brott. Det är lika illa om svenskar begår brott. Men har vi en möjlighet när det inte är fråga om svenska medborgare att se till att de aldrig mer får vara i det här landet och så att de aldrig igen kan, som den asylsökande som kom till , våldta och våldta igen efter ett lågt straff och eftersom de har fått stanna i . Det är den utvecklingen som den nuvarande regeringens hållning bidrar till. Jag ska nämna lite statistik. fick jag en uppdaterad som visade att andelen utlänningar av de nyintagna på anstalt 2011 var . Denna siffra ökade till 2015. Alltså är nästan hälften av alla som tas in i fängelse inte ens svenska medborgare. som detta sker ser vi att andelen som får sitt straff förenat med utvisning minskar, från 2015. behåller alltså, med de regler som regeringen förespråkar, av alla utlänningar som togs in 2015. Bryter man ned siffrorna blir det ännu intressantare. Då ser vi att vi behåller av dem som döms för våldsbrott, inklusive grovt rån. av dem får utvisning förenat med dom. Vi behåller av dem som har begått sexualbrott. Trenden är även där nedåtgående. Andelen utvisade bland dem som begått sexualbrott har sjunkit från år och bland dem som begått våldsbrott från till . Vi utvisar en allt mindre andel i takt med att det blir fler och fler utlänningar som tas in i våra fängelser. Det är detta som det handlar om. Jag talar om något som är helt självklart för vanligt folk. Det handlar om dem som kommer till vårt land och inte ens är svenska medborgare. Det är dem vi talar om. Dem vill sossarna behålla.