prot · H309118 · 2016-06-13 00:00:00 — § 1 Anmälan om ersättare Tredje vice talmannen anmälde att (SD) skulle tjänstgöra som ersättare för (SD) för hennes ledighet –och att (SD) skulle tjänstgöra som ersättare för (SD) för hennes ledighet –. betänkande 2015/16:KU20 1 (M): Som ordförande i konstitutionsutskott vill jag inleda denna debatt med att konstatera att KU är det utskott som anförtrotts vården om våra grundlagar, inklusive de mänskliga och medborgerliga fri- och rättigheter som slås fast där. Jag vill därför inledningsvis uppmärksamma det angrepp på vårt samhälles värdegrund som ägde rum i i i går. Den granskning av regeringens arbete som KU har utfört, och som vi nu ska debattera, är en företeelse som vi i denna kammare ser som en självklar, närmast rutinartad, del av vårt svenska demokratiska samhällssystem och som ett naturligt utflöde av demokratiska principer om öppenhet och ansvarsutkrävande. Idén om en regering som har förtroende och en riksdag som är vald av folket är grundläggande för den demokrati som är vår. Andra grundläggande demokratiska principer är rätten att tala och skyldigheten att låta andra komma till tals, rätten att ha en religion men också att avstå, rätten till sitt liv och sin frihet. Tillsammans bygger sådana centrala värderingar en värdegrund för vår stat och vårt samhälle som vi kan samlas kring, oavsett vad vi har för åsikter i andra frågor om religion och filosofi, politik och kultur. vet vi att det finns människor i vårt land och på andra platser som inte accepterar den här värdegrunden, som inte accepterar demokratins och frihetens principer, utan som tvärtom är beredda att låta det besinningslösa våldet härja för att bekämpa vårt samhälle och vårt sätt att leva. Det senaste exemplet på det såg vi i går i i . Det verkar alltmer stå klart att massmordet som drabbade var ett islamistiskt inspirerat terrordåd – den här gången inte riktat mot slumpvis drabbade personer som råkade vistas på allmän plats utan specifikt riktat mot hbtq-personer. Det påminner oss därmed om att de militanta islamisterna inte enbart hatar västvärlden och allt den står för av frihet, demokrati och religiös mångfald, utan också särskilt hatar hbtq-personer och deras livsstil. I deras värld finns ingen plats för tolerans; i deras värld underkastar man sig eller går under. När jag har talat om svenska värderingar har jag särskilt lyft fram att kulturellt eller religiöst motiverat hedersförtryck eller kvinnoförtryck aldrig kan accepteras. Terrordådet i visar behovet av att än tydligare lyfta fram homofobi i samma kontext. De som dödades i angreps inte för vilka individer de var, utan för att de tillhörde en viss grupp och bodde i ett visst land. är ett land som har kommit långt i arbetet med att värna hbtq-personers mänskliga rättigheter, men vi måste fortsätta att stå upp för de värden som vårt samhälle bygger på och utmana dem som propagerar för intolerans och förtryck. Låt därför sorgen över de liv som förlorats bidra till att ge kraft åt kampen för våra demokratiska värderingar och vår tro på alla människors lika värde. Låt mig nu gå över till att närmare kommentera den granskning av regeringen som har utfört. Och jag ber om ursäkt, fru talman, om jag kommer att överskrida talartiden något. har granskat att regeringen och dess medlemmar i sin ämbetsutövning har följt grundlagarna och andra lagar och regler som styr regeringsarbetet. KU:s granskning är formell. Den handlar inte om ifall en viss åtgärd är politiskt önskvärd eller inte utan om gällande regler har följts när beslutet fattades eller åtgärden vidtogs. Jag vill meddela att även detta år har granskat ett antal anmälningar mot regeringen och har sammanställt sina iakttagelser i ett betänkande som härmed redovisas för kammaren. Årets granskning har avsett 48 anmälningar. Det har sagts att det är osedvanligt många anmälningar, men den beskrivningen bör möjligen nyanseras något. har antalet anmälningar varierat mellan ca 20 och ca 40 . var antalet anmälningar också 48, och även 2006, 2007 och 2008 inkom över 40 anmälningar. Dessa 48 anmälningar har i KU blivit 43 ärenden. Två anmälningar har bordlagts , och fyra anmälningar har slagits ihop till två ärenden eftersom samma händelser gav upphov till två anmälningar. Slutligen behandlas två anmälningar inom ramen för samma ärende, eftersom de aktualiserar samma principfråga. Av dessa 48 anmälningar rör 43 nuvarande regering, medan fyra rör den tidigare regeringen och en rör båda regeringarna. har det med jämna mellanrum uppstått en debatt om KU:s påstådda politisering. Vissa år har motsättningarna i utskottet varit stora och lett till ett antal ställningstaganden som partierna inte kunnat bli överens om. Förra årets KU-granskning var historisk, eftersom KU var enigt över alla parti- och blockgränser om sina slutsatser. Det fanns två reservationer från ett parti, men i övriga ärenden var alla helt överens. Allianspartierna och regeringspartierna kunde enas i samtliga frågor. Så enigt hade KU inte varit , och jag gick översiktligt igenom ställningstaganden bakåt, så jag kan med rätt stor säkerhet säga att KU inte hade varit så enigt i en vårgranskning . Jag är därför, fru talman, glad och stolt över att kunna meddela kammaren att KU har lyckats igen. Även har KU kunnat enas om sina ställningstaganden över parti- och blockgränser i en omfattning som är unik, bortsett från förra årets betänkande. Återigen är regeringspartierna och allianspartierna överens om alla ställningstaganden. Alla partier är överens om samtliga ärenden där kritiska påpekanden framförs. Det finns några reservationer från V respektive SD som handlar om att dessa partier hade velat gå längre i kritiken i några ärenden, men det förtar inte bilden av att KU åter i hög grad har lyckats sätta juridiska och konstitutionella principer före snäv partipolitik. Det har ett stort värde att KU har kunnat enas, och det är tydligt att denna enighet har uppskattats av många i den allmänna debatten. Jag vill därför, i egenskap av ordförande, framföra ett varmt tack till alla utskottets ledamöter för att denna enighet har kunnat uppnås. Jag vänder mig särskilt till utskottets vice ordförande, , som på ett påtagligt sätt har bidragit till den konstruktiva anda som präglat utskottets arbete. Jag vill även rikta ett stort tack till utmärkta kansli under ledning av kanslichef . Kansliet är en ovärderlig hjälp för utskottet, inte minst när det gäller att komma fram till ställningstaganden som ger uttryck för utskottets åsikter på det nyanserade sätt som krävs för att enighet ska kunna uppnås. Låt mig, med detta sagt, göra några ytterligare reflektioner. När vi i KU efter omfattande arbete och många timmars diskussioner har blivit överens om våra ställningstaganden, våra texter, är det viktigt att vi också ägnar oss åt eftervård av våra överenskommelser. Med det menar jag att vi från alla partiers sida bör vara nyanserade i våra beskrivningar av vad ställningstagandena innebär. Oppositionspartierna har ett ansvar för att inte blåsa upp små misstag till stora katastrofer, och regeringspartierna har ett ansvar för att inte förringa det som är tydlig kritik. En fråga som har fått viss betydelse i efterspelet till både fjolårets och årets granskning är användningen av ordet ”kritik” i KU:s ställningstaganden. Låt mig därför påminna om att den frågan behandlades i rapporten kontrollfunktioner, som KU publicerade 2009. Rapporten var resultatet av diskussioner i en arbetsgrupp inom KU med representanter från samtliga partier. En av frågeställningarna var om KU skulle använda fasta uttryck eller en betygsskala för att ange kritik av olika styrka, till exempel statsrådet förtjänar kritik, förtjänar viss kritik, förtjänar allvarlig kritik, kan inte undgå kritik och så vidare. Svaret blev nej. KU gjorde i stället bedömningen att det inte skulle finnas fasta uttryck utan att varje bedömning skulle tala för sig själv. Det ger ”möjlighet för ledamöterna att enas om bedömningar som innebär kritiska omdömen om något som förekommit i regeringsarbetet”. Tanken är att ”låta det som därvid anförs tala för allvaret i en anmärkning från utskottet”. KU beskriver alltså vad som hänt och varför det var fel, men man anger inte på en skala hur fel regeringen har agerat. Det ansågs att en ordning med fasta betygssteg skulle kunna göra det svårare att enas i utskottet, och att det var viktigare att KU gjorde brett förankrade uttalanden som kunde ge vägledning för framtiden än att det blev helt tydligt exakt hur kritiskt KU var mot en viss minister. Det står i rapporten att det inte finns något förbud mot att använda ordet ”kritik”, men genom det uttalandet framgår att användningen av ordet ”kritik” inte är en nödvändig förutsättning för att uttrycka kritiska omdömen. Kritiska omdömen och påpekanden om felaktigheter och brister kan alltså uttryckas på olika sätt, med eller utan ordet ”kritik”. Om man hävdar att KU enbart framför kritiska påpekanden i de fall där ordet ”kritik” förekommer uttalar man sig alltså i strid med det som KU var överens om 2009. Självklart kan det ibland uppstå diskussioner om hur KU:s ställningstaganden egentligen ska tolkas. Hur kritiskt är KU i ett visst fall? Får en viss minister vad som i medier kallas en prick eller inte? Det jag vill framhålla här är att det i den diskussionen är viktigt att vi KU-ledamöter har ett grundläggande samförstånd om ungefär hur vi ska se på KU:s sätt att uttrycka sig, även om det uppstår oenighet om tolkningen i ett enskilt fall. Låt mig också kommentera en annan sak som sagts apropå årets granskning, nämligen att det inte finns något ärende av samma dignitet som Saudiärendet 2013 eller Nuonärendet 2014. Det är alltid svårt att jämföra olika granskningsärenden eftersom de skiljer sig åt på många sätt. Om man ska jämföra och försöka rangordna ärenden ur ett KU-perspektiv är dock min utgångspunkt att det är ärendenas konstitutionella allvar och relevans som bör vara avgörande. Både Saudiärendet och Nuonärendet var betydligt mer uppmärksammade i medier än något av ärendena i årets granskning. Saudiärendet hade stor politisk sprängkraft eftersom det handlade om försvarsmateriel och dessutom om samarbete med ett mycket kontroversiellt land. Nuonärendet hade stor politisk sprängkraft eftersom det rörde mycket stora värden. Det som vid köpet troddes vara en bra affär hade, till följd av fallande energipriser, då visat sig leda till avskrivningar hos på . Saudiärendet visade sig dock vara konstitutionellt betydligt mindre intressant än man först kunde tro. KU kom enhälligt fram till att det inte fanns något stöd för att påstå att regeringen varit delaktig i eller godkänt bildandet av det så kallade bulvanföretag som stod i fokus för kontroverserna. Regeringen friades alltså från det som var huvudanklagelsen. I stället fick regeringen kritik av ett oenigt KU för att regeringen inte hade följt och styrt myndigheten tillräckligt noga . KU:s minoritet, till vilken jag då hörde, ansåg att regeringen i själva verket hade styrt och följt FOI tillräckligt väl, och att problemet var att enskilda tjänstemän på lägre nivå inom FOI hade handlat självsvåldigt. Vad gäller Nuon var KU överens om att hade begått ett formellt handläggningsfel genom att inte på ett korrekt sätt inhämta godkännande från . Dessa båda ärenden kan man så jämföra med ett ärende i årets granskning: infrastrukturministerns och inblandning i beslut om driftsstöd till flygplatser. Vi återkommer till det i detalj senare, men ärendet handlar om att infrastrukturministern ansåg att handläggning av flygplatsbidragen tog . tjänstemän tog kontakt med och framförde detta. tog detta som ett starkt önskemål från departementet om omedelbar utbetalning av bidragen och betalade därför ut pengarna minst en månad innan ärendehandläggningen var färdig och i två fall i direkt strid med . Beslut om flygplatsbidrag innebär myndighetsutövning mot enskild. I regeringsformen finns ett absolut förbud mot ministerstyre, alltså inblandning i ärenden som rör myndighetsutövning mot enskild. Detta är, som jag ser det, ett av de allvarligaste fall av ministerstyre som vi har sett i KU . Det är som sagt svårt att rangordna olika ärenden. Min uppfattning är dock att flygplatsärendet innehåller allvarligare och tydligare avsteg av regeringen från vårt konstitutionella regelverk än vad Saudiärendet och Nuonärendet gör, trots att de båda sistnämnda var betydligt mer uppmärksammade i den allmänna debatten. KU gör i årets granskning kritiska påpekanden i ganska många ärenden. KU har som sagt ingen betygsskala, men jag vill ändå försöka mig på att gruppera de ärenden där KU gör påpekanden utifrån ett slags trappstegsmodell med tre steg. På det översta trappsteget finns ärenden där KU direkt åberopar regeringsformen och menar att regeringens agerande kommer i konflikt med regeringsformen eller dess syfte. Det handlar om ett ärende där regeringen borde ha samrått med om uppsägningen av det beryktade . Det handlar om det jag nämnde – driftsstöd till flygplatser. Det handlar om att köpte helikoptrar innan hade fattat budgetbeslut och att regeringen borde ha haft koll på det. Det handlar om flera ärenden om domstolarnas och myndigheternas självständighet. Det finns också två ärenden där ståndpunkt inte har fullföljts eller respekterats. De är möjligen gränsfall eftersom samrådsskyldigheten regleras i regeringsformen men preciseras i riksdagsordningen. Man kan alltså diskutera om detta är direkt i strid med grundlagen, men det är i varje fall i strid med den ordning som stipuleras i riksdagsordningen. På det mellersta trappsteget finns ärenden där det har begåtts ett fel, men där det inte handlar om en direkt konflikt med regeringsformen, utan en konflikt med andra normer eller med KU:s praxis. Det handlar om en minister som gjorde ett felaktigt uttalande om innebörden av justeringarna av direktiven till , om vi får kalla den så. Det handlar om att regeringen borde ha varit tydligare i sin information till om biståndsbudgeten och om att informationen borde ha varit tydligare om vad vicestatsministerposten egentligen innebar. Det handlar om att finansministerns uttalanden om miljöfusk kunde ge en felaktig bild av händelseförloppet. Det handlar om utrikesministerns uttalanden, som uppenbarligen har missförståtts i ett visst sammanhang. Det handlar om att regeringen under flyktingkrisen borde ha hanterat vissa kontakter. Det gäller alltså påpekanden om brister, men utan direkt konflikt med regeringsformen. På det nedersta trappsteget finns formella handläggningsfel och administrativa problem. Vi pekar på ett fall av brist i diarieföring och ett EU-fall där så kallade annoteringar var mindre utförliga än vad reglerna föreskriver och i ett fall saknades. Vi har också ett fall med långsam expediering av ett beslut om handlingsutlämnande. Så menar jag att man kan resonera om att det finns olika typer av kritik, och de kan uttryckas på många olika sätt. Jag är glad över att KU har kunnat enas om dessa olika beskrivningar och påpekanden. I dessa olika fall ger KU vägledning om hur ett bra regeringsarbete bör bedrivas. Förhoppningsvis tar regeringen och till sig av utskottets kommentarer och vidtar åtgärder för att förbättra arbetet. Med detta, fru talman, överlämnar KU sitt granskningsbetänkande till . 2 (S): Den socialdemokratiska riksdagsgruppens bedömning är att det är mycket värdefullt med enighet mellan de partier som bär upp regeringsmakten i . Det gäller frågan om hur regeringsmakten utövas, alltså regeringsärendenas handläggning och statsrådens tjänsteutövning. Regeringen styr riket, står det i början av regeringsformen. Det är en stark och generell bedömning – en norm i regeringsformen. Det finns två väsentliga balans- eller kontrollinstrument. Vi har Lagrådet, som granskar regeringens tilltänkta förslag dels i form, dels, ibland, i sak i ljuset av rättsordningen i övrigt. Vi har , som granskar statsråden och regeringsärendenas handläggning i efterhand. Här gäller det i huvudsak att ta fasta på form. Men ibland kommer man in på sak, och det är sällan detta som efterfrågas i grundlagen. Höstgranskningen har en administrativ karaktär. Vårgranskningen är också delvis administrativ, och ibland kan frågeställningar komma upp i båda. Det är ändå en konstitutionell bedömning av regeringen som har till uppgift att fullfölja. Det är en strävan från vår riksdagsgrupp att ha konsensus, och vi hoppas att vi ska kunna fortsätta med det och måhända på det sättet skapa en praxis. Det leder dock till att våra bedömningar ibland antingen blir mer nyanserade eller innehåller fler ord än vad som annars kanske hade behövts. Men det är ett pris som jag tycker att man får vara beredd att betala. Orden ska inte vara dunkla, utan det ska vara möjligt att debattera och förstå varandra. Det svenska statsskicket prövas ju varje gång efter det att väljarna har fällt utslaget om hur ska sammansättas, och det är det vi har att ta hand om. Vår bedömning är att den kanske viktigaste prövning som regeringen har utsatts för i styrningen av riket är flyktingkrisen och invandringen. Här har en ökning skett , eller 2014 vill jag minnas, men särskilt . I vår granskning har vi trots den stora ansträngningen för hela samhällsorganisationen uppmärksammat förvånansvärt få brister när det gäller styrning och kontroll. I huvudsak har regeringens och myndigheternas arbete fungerat väl när det gäller det som har att granska. Det finns påpekanden som jag själv sätter stort värde på, nämligen om behovet av att föra minnesanteckningar eller åtminstone loggar när det gäller krishantering. Det är en sak som jag hoppas att tar till sig. Även frågor om regeringens relationer med är betydelsefulla. Här finns den formella frågan om hur proposition 2015/16:67 om ökad säkerhet, som innebar krav på identitetskontroll, växte fram. Här ingick remisshantering, lagrådsremiss och insatserna från – framför allt justitieutskottet men även trafikutskottet, vill jag minnas – för att genomföra en tillräckligt djup remisshantering. I det stora hela visade det sig att även regeringens samspel med i denna svåra sak har fungerat på de formella punkterna. Jag vill också understryka att det växte fram ett långtgående samarbete mellan de flesta av partier om hur flyktingpolitiken skulle utformas, i ljuset av att det var ungefär 10 000 individer som sökte asyl . Detta är enligt vår mening den viktigaste prövning en svensk regering har utsatts för på länge, och vi ser fram emot kommande utvärderingar. Men det ter sig väl ändå som att förberedelser och krisorganisation var väl planerade och att insatserna följaktligen också kunde utföras förhållandevis väl. Man kan naturligtvis som vår ordförande gjorde gruppera anmälningar och hantering i olika kategorier. Det tycker vi skulle vara intressant att resonera vidare om. På det sättet skulle vi kunna möjliggöra ytterligare samtal i utskottet och i kammaren, och även med medierna och allmänheten, kring vad våra synpunkter står för och hur de ska jämföras med varandra. Om man så att säga börjar nedifrån kan man notera att vi har fått väldigt många anmälningar. Man kan notera att flera av dem, kanske knappt ett trettiotal, egentligen inte leder till någon kommentar från utskottets sida. Det finns också ett antal där man delger en uppfattning, ger råd eller bedömer praxis. Det finns de som gäller administrativa brister. Det kanske inte verkar så betydelsefullt, men när det gäller det som är relaterat till tryckfrihetsförordningen handlar det onekligen om ärendehantering med en grundlagsreglerad bas: offentlighetsprincipen. Det finns också några ärenden där vi uttalat använder begreppet ”kritik”. Det är då fråga om att ett agerande i ett statsråds tjänsteutövning har bristande samhörighet med regeringsformens formuleringar, skulle jag vilja uttrycka det. Detta gäller de ärenden vi haft att granska vad gäller och samt ett EU-relaterat ärende. Vi anser att man mycket väl ska kunna använda olika graderingar. Så här direkt tenderar jag nog att säga att något som är viktigt för en eventuell skala är om det skett ett agerande som är tveksamt i förhållande till uttalade föreskrifter i våra grundlagar. Jag hoppas att vi kan lyckas i vår strävan att nå enighet mellan framför allt de regeringsbärande partierna. Jag hoppas också att vi kan gå vidare genom att vara tydligt överens om vad erinringar står för. Dessutom vill jag säga att det vore värdefullt om vi i våra riksdagsgrupper kunde ifrågasätta och varna för vissa av de KU-anmälningar vi får. Visst har varje ledamot en tydlig rätt att inge KU-anmälningar, men goda råd från ledamöter i KU kanske kan vara av värde internt. 3 (SD): Dagens debatt är säkert en av de största av riksdagsårets debatter och enligt mig faktiskt också en av de viktigaste. är, som ni säkert känner till, och i förlängningen även svenska folkets kontrollmakt gentemot regeringen. Vi har en lång historia, som några redan nämnt. Vår existens går tillbaka i tiden. Jag vågar mig på att gissa att vi är mest kända utskott, åtminstone i den bemärkelsen att det absoluta flertalet känner till att vi finns. Däremot, fru talman, är jag inte lika säker på att så många utanför denna kammare vet exakt vad vi gör i . Om vi som sitter här inne skulle lämna våra skrivbord och kontor och ge oss ut på stan för att fråga dem vi möter om vad deras bild är av oss i skulle nog de flesta medge att de kände till oss. Några få skulle kanske till och med känna till någon eller några av oss som sitter i detta utskott. Många hade nog även känt till att vår huvudsakliga uppgift är att granska regeringen. Flertalet hade nog instämt i påståendet att är lite för tandlöst, att vi är lite tråkiga och gammalmodiga. Min förhoppning är att vi gemensamt, bland annat genom dagens debatt, ska kunna förbättra människors kunskap om oss och vilken vår uppgift egentligen är men också bidra till att människor i mindre utsträckning upplever oss som tandlösa och politiska. När väl sätter ned foten och tar ställning, när pekar med hela handen, när säger vad som är rätt och vad som är fel – då skapar det en praxis. Det skapar ramar och tydlighet som nuvarande och kommande regeringar har att förhålla sig till. Vår uppgift är dock enligt mig långt mycket större än att bara rikta kritik mot regeringens formella hantering av olika frågor. Än viktigare är nämligen att coacha och hjälpa regeringen genom att berätta hur den kan bli bättre, så att den inte gör om samma misstag om och om igen. Vi hjälper den helt enkelt att ta lärdom av de misstag den tidigare gjort. Det är först då vi kan bidra till förbättring på riktigt. För mig är detta faktiskt vår viktigaste uppgift. Fru talman och kära utskottskollegor! I politiken är vi naturligtvis inte överens i alla frågor, och det är oftast just de frågor där vi skiljer oss åt som får mest uppmärksamhet, helt enkelt för att det finns en tydlig skiljelinje. Att vi är oense om sakpolitik är en naturlig del av det politiska livet, och skulle vi alla vara helt överens hade nog den politiska debatten upplevts som rätt tråkig. Våra debatter här och i samhället utanför skulle bli väldigt ointressanta om vi var just överens. är dock inte som allt annat i politiken. Visst stämmer det att vi som sitter i detta utskott också är politiker. Visst stämmer det att vi alla i någon mening bevakar våra politiska intressen. Men det stämmer också att vi eftersträvar att nå konsensus, att i slutet av dagen komma överens. Även om våra möten sker bakom stängda dörrar tror jag mig våga berätta en sak för er som lyssnar . Det är att förhandlingar bakom dessa dörrar ändå varit konstruktiva och att allas åsikter oavsett politiskt parti har behandlats respektfullt. Vårt arbete kanske inte är helt perfekt. Men vi är ändå, vill jag mena, i någon mening föredömen när det gäller politisk mognad då vi tillsammans kan diskutera och värdera våra åsikter efter vad de i sak handlar om, vilket enligt min upplevelse inte alltid är fallet utanför .