prot · H309123 · 2016-06-20 00:00:00 — I paragrafen om aktiva åtgärder står det att man först ska undersöka om det finns risker för diskriminering. I undersökningsplikten brukar det ingå att man ska göra statistik och titta på hur många det är. Det är väldigt enkelt när man tittar på kvinnor och män och så vidare och jämför kvinnor och män. Men hur anser att undersökningsplikten i övriga fall ska gå till när det gäller könsöverskridande identitet, etnisk tillhörighet, religion och annan trosuppfattning och så vidare? Finns det inte en risk här för att den enskildes integritet kan bli åsidosatt när man ska börja registrera för att göra den här undersökningsplikten? Det är min fråga. 64 (S) replik: I både betänkandet och propositionen framgår det tydligt att arbetsgivaren ska göra det tillsammans med arbetstagarorganisationerna. Det är där man kommer överens om hur det ska ske. Jag har inte sett någon som helst kritik från till exempel Lagrådet att det skulle påverka den personliga integriteten. Jag ser inte att den risken finns. I så fall skulle den risken finnas även i företag med över 25 anställda. Då får svara på varför den risken skulle vara mindre i det sammanhanget. 65 (KD) replik: Det är naturligtvis för att det är enklare att identifiera enskilda individer när man jämför 10 personer än när man jämför 25 personer. Det är en ganska självklar ekvation. Enligt regeringen fanns det remissinstanser – som jag uppfattade det i varje fall – som hade sagt att de såg risker för den personliga integriteten. Jag tror att det är någonting som man måste ta i beaktande. När jag har gjort lönekartläggningar och man jämför mellan kvinnor och män är det enkelt. Men när vi kom in på det som heter mångfaldsplaner började det genast bli mindre enkelt. Skulle vi utgå från namnet på personerna som var anställda, eller vad skulle vi utgå från för att kunna göra det som kallas för undersökningsplikt som det står om i 2 § punkt 1, att undersöka om det finns risker för diskriminering? Man måste alltså undersöka och ta reda på vilka personer som finns i olika grupper. Kan ge något konkret exempel på hur hon anser att en företagare ska undersöka om det finns diskriminering av personer av en annan etnisk tillhörighet eller könsöverskridande identitet? Ge bara ett enkelt exempel. 66 (S) replik: Eftersom jag står här i egenskap av riksdagsledamot och varken som representant för arbetsgivarorganisationer eller arbetstagarorganisationer anser jag inte att det är jag som ska göra det. Vi hänvisar till att det aktiva åtgärdsarbetet ska ske på arbetsplatser eller hos utbild-ningsanordnare. 67 (MP): debatterar vi arbetsmarknadsutskottets betänkande 10, Ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter m.m. Jag vill inleda med att yrka bifall till propositionen. Ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter m.m. Regeringen arbetar aktivt mot diskriminering i alla dess former. Polariseringen i samhället ökar, och då är det som viktigast att stå upp för människors lika värde och rättigheter. Därför kraftsamlar regeringen för ett som håller ihop, där en mångfald åsikter och livsstilar kan mötas och berika varandra. I vårbudgeten satsar regeringen på att värna det öppna samhället och demokratin och på att motverka polarisering, rasism och våldsbejakande extremism. går till insatser för ett som håller ihop. Diskrimineringslagstiftningen syftar till att värna principen om alla människors lika värde och allas rätt att bli behandlade som individer på lika villkor. Ett samhälle som slår vakt om alla människors lika värde är ett samhälle som ger alla möjligheter att utvecklas utifrån sina individuella egenskaper och förutsättningar och efter sin egen förmåga och sina egna val. Aktiva åtgärder mot diskriminering fyller en viktig funktion i detta arbete. Detta talar starkt för att aktiva åtgärder alltjämt behövs i arbetet mot diskriminering. Aktiva åtgärder har i likhet med diskrimineringsförbuden till syfte att förebygga och motverka diskriminering. Diskrimineringsförbuden är avsedda att motverka konkreta diskriminerande handlingar i individuella fall, medan aktiva åtgärder, förutom ett sådant syfte, också har ändamålet att förebygga diskriminering på en strukturell nivå. Generellt kan alltså sägas att aktiva åtgärder är avsedda att verka pådrivande och mana till ökade ansträngningar för att motverka diskriminering och främja lika rättigheter och möjligheter. Genom att kombinera diskrimineringsförbud med regler om aktiva åtgärder kan arbetet med att motverka diskriminering även bli inriktat på att aktivt stödja en positiv utveckling och en fortlöpande förbättring när det gäller att komma till rätta med till exempel strukturell diskriminering. De nya bestämmelserna kan exempelvis antas bidra till att stärka grupper med svag ställning på arbetsmarknaden och inom utbildningsområdet. Regler om aktiva åtgärder är således ett viktigt komplement till diskrimineringsförbuden. De ändringar i diskrimineringslagen som ligger i förslaget innebär att arbetet med aktiva åtgärder inom arbetslivet och utbildningsområdet ska omfatta samma diskrimineringsgrunder som diskrimineringsförbuden och att en förklaring av uttrycket aktiva åtgärder införs i lagen. Förslaget innebär vidare att ett övergripande ramverk för arbetet med aktiva åtgärder anvisas, medan utformningen av de konkreta åtgärderna överlämnas till arbetsgivare respektive utbildningsanordnare att utforma i samverkan med arbetstagare respektive studenter, elever och barn. Det nuvarande kravet på en lönekartläggning för jämställda löner kvarstår, men en sådan kartläggning ska genomföras i stället för . När det gäller formerna för dokumentation av arbetet med aktiva åtgärder föreslås att dagens krav på särskilda planer ersätts med ett allmänt krav på skriftlig dokumentation. Kravet på skriftlig dokumentation vid lönekartläggningen ändras till att omfatta arbetsgivare med minst 10 arbetstagare i stället för dagens 25. Den skriftliga dokumentationen ska enligt förslaget ske . Ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter m.m. Detta är viktiga åtgärder för att stärka arbetet mot diskriminering. Det är av vikt att mångfald och jämställdhet på arbetsmarknaden främjas och att diskriminering i arbetslivet motverkas. Ett effektivt arbete med aktiva åtgärder kommer enligt regeringens och utskottets bedömning att komplettera de olika riktade insatser som görs inom arbetsmarknadspolitiken och som syftar till att stärka grupper med en svag förankring på arbetsmarknaden. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) betänkande 2015/16:AU9 Jämställdhet (skr. 2015/16:52) 68 (M): debatterar vi motioner om jämställdhet och om regeringens jämställdhetssatsning. Vi kan konstatera att ingen regering har satsat lika mycket på jämställdhet som alliansregeringen. Jag säger det igen, herr talman, för jag tror inte att allmänheten känner till det: Ingen regering har satsat lika mycket på jämställdhet som alliansregeringen. Det var en historisk satsning. Vänstern kan tycka vad den vill om det, men det är fakta. Vi är verkligen stolta över det, men givetvis kan mycket göras bättre, inte minst för att säkerställa att satsningens positiva effekter blir bestående och varaktiga. Totalt avsattes i syfte att öka jämställdheten mellan män och kvinnor. Alliansregeringen prioriterade i huvudsak åtgärder mot mäns våld mot kvinnor. I övrigt rörde åtgärderna jämställdhet i utbildningsväsendet och ökad kunskap om kvinnors hälsa. I visade det sig att satsningen satt fokus på jämställdheten, och bedömer att det har påskyndat arbetet med jämställdhetsfrågorna. beskrivs oftast som ett av världens mest jämställda länder, som ojämställdheten är ett samhällsproblem som ger negativa konsekvenser för både män och kvinnor. Vi är jämställda, men inte överallt. Det är viktigt nu att vi inte backar från jämställdheten i när den utsätts för prövningar. Vi har svikit vissa kvinnor, särskilt i de invandrartäta förorterna. Det finns kvinnor i vårt land som inte får gå och arbeta, därför att det finns risk för att de träffar män på arbetsplatsen. Friska individer som är fullt arbetsföra får inte delta i samhället för att mannen är rädd, och det är helt oacceptabelt. Det rör sig om en föråldrad struktur som tvingar kvinnor att gå på ekonomiskt bistånd. Det gäller givetvis inte alla, men det räcker att en enda person i vårt land hindras i sina fri- och rättigheter för att det ska vara tillräckligt allvarligt. Vi har en statsminister som här i uttalat att vi skakar hand med varandra i . fick vi höra att polisen i anser att religionsfriheten väger tyngre. Friheten att tillhöra vilken religion man vill väger givetvis tyngre, men man får inte agera hur som helst och hänvisa till en religion. En passkontrollant får fortsätta att inte skaka hand med kvinnor, och det är helt fel väg att gå. Vi i riksdag och på myndigheter måste på ett tydligt sätt visa att vi inte viker oss i jämställdhetsfrågan. Offentliga myndigheter ska självklart ligga i framkant när det gäller jämställdhet, och i Polisens regleringsbrev står det bland annat att man ska utveckla arbetet med jämställdhetsintegrering så att verksamheten bidrar till att de jämställdhetspolitiska målen kan nås. Det beslut man tog går givetvis emot de jämställdhetspolitiska målen. Man kan undra hur hälften av medborgare känner sig när en myndighetsperson tillåts behandla människor olika för att de har ett annat kön. Arbetar man hos en offentlig arbetsgivare ska det vara tydligt vad som gäller, och då väger inte kulturella värderingar tyngre än principen om likhet mellan män och kvinnor. Religion är en privatsak, herr talman, och inte en sak för staten. Mäns våld mot kvinnor är en annan viktig fråga som måste uppmärksammas oftare. kunde vi läsa och höra om ett fruktansvärt fall av våld mot en kvinna som avled av sina skador. Skadorna hade åsamkats av en man, som enligt en anställd i kriminalvården inte borde ha släppts ut i samhället. När det gäller våld, hedersrelaterat våld och förtryck måste myndigheter och det civila samhället vara särskilt uppmärksamma. Det handlar om tidiga insatser och om att se signalerna. I snitt mördas 17 kvinnor i av sin partner eller före detta partner. Det anmäldes omkring 17 000 misshandelsbrott där gärningspersonen hade en nära relation till brottsoffret. Detta meningslösa våld måste upphöra. En annan viktig aspekt för ökad jämställdhet i ett samhälle är utbildning och ekonomisk frihet. Fria individer är inte beroende av någon annan, exempelvis en man, av ekonomiska skäl. Det finns många kvinnor i vårt land som känt sig fria först när de fått sin första pension, eftersom de under hela livet varit beroende av sin mans inkomst och ekonomi. välstånd bygger på att alla arbetar, oavsett om man är man eller kvinna. I mitten av förrförra seklet, när den allmänna skolplikten infördes, var det en resa som gjorde svenskarna friare, och kunskapen är nyckeln till frihet. förslag om utbildningsplikt för nyanlända vuxna är oerhört viktigt om vi ska få ett mer jämställt samhälle där man förbättrar sin anställningsbarhet. Alla som är friska och kan arbeta ska arbeta. Regeringen öppnar för en tvångslag gällande kvotering i bolagsstyrelser om inte fördelningen blir bättre. Frågan om jämställdhet mellan kvinnor och män hamnar ofta i en diskussion om kvotering när det gäller politiska sammanhang. Jag förstår att regeringen i sin tro har goda grunder för att ta till en sådan tvingande lagstiftning, men den strider mot äganderätten. Frågan är: Är kvinnor diskriminerade i kampen om styrelseposter i våra börsbolag? Vi vet att de statistiskt som grupp är under-representerade, men det saknas forskning på området. Vi vet inte om underrepresentationen beror på diskriminering i meningen särbehandling på grund av kön. Det finns viss korrelation när det gäller i vad mån könsfördelningen i dagens bolagsstyrelser beror på åldersfördelningen och därmed avspeglar hur många kvinnor som studerade vidare på universiteten då styrelseledamöterna utbildades. Jag tror, herr talman, att kommer av ledamöterna i börsbolagens styrelse att bestå av kvinnor – men inte på grund av kvotering utan av egen kraft. Kvinnor utbildar sig mer än förr, och det är mycket bättre. Det är intressant att Socialdemokraterna och Vänstern ofta föreslår lagkrav på till exempel kvotering när det gäller näringslivet. Men låt oss ta en titt på hur det ser ut hos facket. Det är ingen vacker syn. I ser det ut så här: , , , , , och . Av 18 ledamöter är 4 kvinnor. I är det , , och . Det är män, utöver en kvinna som är adjungerad i som ungdomsrepresentant. Men som vi alla känner till får man som adjungerad inte vara med och fatta några beslut. Det ser inte bra ut för rörelsen. Det vore bättre att städa framför egen dörr innan man hotar med en lag om kvotering. Avslutningsvis är det viktigt att påtala att , som är världens mest jämställda land, har en bit kvar tills vi har total jämställdhet mellan könen när det gäller ekonomisk jämställdhet och värderingar. Svenska kvinnor arbetar heltid i större utsträckning än tidigare, men lägger de mer tid på obetalt arbete i hemmet och står för en majoritet av vårddagarna för sjuka barn eller anhöriga. Vi vet tyvärr att kvinnor även lider mer av stress och är sjukare. Där måste politiken bli mycket bättre så att både män och kvinnor kan kombinera familj, arbete och fritid. Alliansens arbetslinje har ökat förutsättningarna för ekonomisk jämställdhet. Drivkrafterna till arbete har stärkts, särskilt för kvinnor, som är överrepresenterade bland låg- och medelinkomsttagare. Den politiken vill regeringen nu rulla tillbaka. vill i stället fortsätta att stärka drivkrafterna till jobb genom att sänka skatten på arbete med tyngdpunkt på dem som har lägst inkomster. För att minska den ojämställda fördelningen av arbetet i hemmet vill vi förstärka jämställdhetsbonusen och införa en vab-bonus. Eftersom kvinnors ohälsotal är högre och fler kvinnor än män tvingas lämna arbetslivet på grund av ohälsa vill vi fortsätta våra satsningar på att förbättra kvinnors arbetsmiljö. I ska alla individer kunna utforma sitt liv oavsett kön. Kön ska inte vara ett hinder för att man ska kunna bli vad man vill. Därför är det viktigt att vi står upp för jämställdheten och sätter den före regler som strider mot ett jämställt samhälle. Jag yrkar bifall till vår reservation 4. 69 (SD): Jämställdhet är en viktig fråga. I betänkandet behandlar vi dels regeringens skrivelse med anledning av om regeringens jämställdhetssatsning, dels ett antal olika motioner med yrkanden på området. Inledningsvis ska jag säga ett par ord om skrivelsen som sådan. Den som mot förmodan läser både betänkandet och motionerna extremt noga kanske noterar att har valt att inte väcka någon följdmotion med anledning av skrivelsen. Anledningen till detta är relativt enkel. har fått i uppdrag att utvärdera de satsningar som genomförs baserat på de syften som ligger bakom satsningarna. Det är känt, hoppas jag, att inte fullt ut delar synen på dessa syften och de jämställdhetspolitiska mål som samtliga övriga partier har ställt upp. Det är inte för att vi inte tror på jämställdhet – för oss är det en självklarhet att som kvinna, som man eller som något annat, om det är det du är, ska du inte dömas efter ditt kön utan efter dina insatser, efter vem du är och efter de val du gör. Däremot ingår i de jämställdhetspolitiska målen att man ska räkna kön och utgå från att en jämn fördelning av kvinnor och män på olika positioner i samhället avgör om vi är jämställda eller inte. tror att detta är fel grund. Vi ser inte ojämn fördelning av män och kvinnor som ett tecken i sig på ojämställdhet. Det kan mycket väl vara så att en ojämn fördelning följer av diskriminering i arbetslivet, men det kan också vara så att det helt enkelt ibland följer av att kvinnor och män på det stora hela, om man jämför grupperna, kanske har lite olika egenskaper och önskemål. För mig är det en självklarhet att vi inte nödvändigtvis är stöpta i samma form. Det jag strävar efter när jag strävar efter att uppnå jämställhet är att man ska se till mig som individ och inte till vad jag har för kön. Man kan aldrig uppnå jämställdhet om grunden är att utgå från vilket kön jag har. Med anledning av detta har jag väckt motioner om att de jämställdhetspolitiska målen bör uppdateras. Detta märks också, herr talman, i reservation nr 1, som är den första av våra reservationer som jag vill yrka bifall till. Men det här innebär inte att det inte finns åtgärder eller satsningar att göra. Vi vet att det finns skillnader som påverkar våra möjligheter till ett gott liv baserat på vilket kön vi har. Vi vet att kvinnor oftare arbetar i de branscher där man har lite sämre ekonomiska villkor, ibland ganska mycket sämre ekonomiska villkor. Vi vet också att de val kvinnor oftare gör, oavsett grunderna till det, leder till exempelvis sämre pensioner och sämre ekonomiska villkor livet igenom. Men är lösningen att försöka kvotera, eller att diktera hur många kvinnor eller män som ska jobba i vilken bransch? Blir det bättre om de dåliga villkoren drabbar lika många män som kvinnor, eller är det villkoren i sig vi ska bekämpa? Utöver lönekartläggningar, som vi debatterade tidigare och som har drivit på för att få igenom regelbundet där det finns tecken på diskriminering, har också lyft fram behovet av att säkerställa bättre villkor i de kvinnodominerade branscherna. Vi vet att det framför allt är kvinnor som drabbas av att man i den offentliga sektorn har svårare att lägga pussel och säkerställa heltid till alla som vill jobba heltid. Därför har vi föreslagit att man ska stärka möjligheten att gå upp till heltid i stället för att jobba deltid mot sin vilja. Detta stärker ekonomin för kvinnor och män som jobbar i de branscherna, och det stärker också kvaliteten på arbetet för arbetstagaren och på välfärden för brukarna. Det är på detta sätt som vill bekämpa de problem som drabbar framför allt kvinnor men inte bara kvinnor. Vi ser till att lösa problemen i stället för att räkna hur många män respektive kvinnor som drabbas och i stället för att via omvägar fördela problemen jämnare. , inte minst, har frågan om personer som drabbas av förtryck på grund av sin könstillhörighet eller sexualitet lyfts upp på agendan igen. Vi har sakta men säkert börjat få i gång en alltmer livskraftig debatt om hedersrelaterat våld och förtryck. Jag är oerhört stolt, glad och tacksam över att jag har fått födas och leva i . Det är ett land som historiskt sett har en tradition av att värna kvinnors trygghet. Faktum är att tros ha en av världens äldsta kvinnofridslagar. Den var givetvis inte perfekt när den infördes, men vi har en tradition i det här landet av att värdera kvinnors trygghet och säkerhet. Så ser det inte ut världen över. Tack och lov är det ytterst få som anser det lämpligt att föra in värderingar och att acceptera utslag av värderingar som gör skillnad på män och kvinnor och som ger män friheter och tar ifrån kvinnor deras friheter och rättigheter. Tack och lov finns det många som inser vikten av att med kraft arbeta mot hedersrelaterat våld och förtryck. Jag tror att ingen i den här kammaren har mått bra av att läsa rapporter om flickor som uppmanas ta med sig nålar på bröllopsnatten för att låtsas ha något slags oskuld, vilket vi alla här inne för övrigt rimligtvis vet inte kan visas med blod på ett sådant sätt. Det är lätt att säga ifrån när det går riktigt, riktigt långt. Det är lätt att stå upp och säga att vi aldrig kan acceptera våld. Men det är inte bara när det är grovt fysiskt våld som rättigheter kränks och friheter tas bort. Från sida har vi länge varit tydliga med att vill vi bekämpa det hedersrelaterade våldet och förtrycket måste vi se till när det dyker upp, och då måste vi ta krafttag överallt där det dyker upp. Det duger inte att acceptera att man backar undan för att underlätta. Det duger inte att tycka att exempelvis könssegregerade badtider är ett lämpligt sätt att möjliggöra för kvinnor att lära sig simma. Om kvinnor bara får vistas i badhuset när ingen man finns närvarande är det inte jämställt. Då har vi tvärtom gett efter för de krafter som tycker att kvinnor och män inte har samma rätt att vistas med varandra oavsett omständigheter. Därför, herr talman, vill jag också yrka bifall till reservation 10 där vi räknar upp ett antal åtgärder mot de värderingar och krafter som ligger bakom det hedersrelaterade förtrycket. Det handlar om såväl arbete med fler hedersjourer som att stärka dem som behöver hjälp att lämna en förtryckande struktur bakom sig. Många av de insatser som finns för kvinnors och mäns rättigheter att lämna destruktiva förhållanden och destruktiva hem fokuserar enbart på relationen med den aktuella partnern. Men när det gäller hedersrelaterat våld och förtryck är det större än så. Man utsätts inte för förtryck eller våld från en partner, vilket är illa nog, utan man behöver ofta lämna hela sin verklighet, hela sin världsbild och alla bekanta bakom sig. Så utbrett är för-trycket. Det handlar inte om en individ som kränker en annan individ. Det handlar om en person som måste lämna allt han eller hon har för att få grundläggande friheter och rättigheter. Där behövs det specialkompetens. Där behövs det specialkunskaper. Där duger det inte med samma verktyg som gäller i andra former av nära våld. Därför behöver vi fler särskilda jourer och särskilda verktyg i dessa sammanhang. Men därför behöver vi också tydliggöra något. Det gäller exempelvis könssegregerad undervisning. Det kan handla om utbildningsinsatser i sfi, där kvinnor i vissa fall har fått gömma sig bakom skärmar. Det kan handla om att man uppmanar kvinnor att använda särskilda pooler i badhus. Det kan handla om att inrätta särskilda asylboenden för kvinnor, som vissa har föreslagit. Där får vi inte backa. Där får vi inte ge förtryckarna en enda millimeter. Där ska vi stå upp. För i vårt land handlar det inte om huruvida man hälsar genom att skaka hand eller inte, utan det handlar om att man behandlar män och kvinnor lika och hälsar på män och kvinnor med samma respekt. Avslutningsvis, herr talman, vill jag givetvis säga att jag även står bakom vår tredje reservation. Men, som sagt, för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 1 och 10. 70 (C): Hoten i samhället har blivit högst påtagliga. De begränsar på något sätt allas vår vardag. Det var ett terrordåd i . Det är en förhöjd säkerhetsnivå här hemma i . Det var ett terrordåd i . Och var det också ett mord på en ung kvinna, en småbarnsmamma och parlamentariker, i . Allt detta tillsammans leder till att vi överväger om vi vågar eller vill göra saker. Det gäller idrottsmatcher, konserter, resor, debatter och politiskt engagemang. Detta är vi inte vana vid. Det är för de flesta av oss nytt och obehagligt. Men det är inte nytt för alla. Många kvinnor lever i rädsla för hot och våld. De är i en så utsatt position att nästan varje steg i vardagen påverkas. De kvinnorna har inte några rekommendationer från att förhålla sig till. Deras hotnivå ligger ständigt på en fyra eller en femma. Arbetet mot våld i nära relationer, där kvinnor är överrepresenterade, har pågått . Men vi är långt ifrån färdiga. Målet är att ingen människa ska behöva leva i rädsla för att bli slagen. Det finns en handlingsplan, som har varit i sjön , för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Den har lett till förbättringar och ökad kunskap och är till stor del genomförd. vill fortsätta det arbetet och se en nollvision för våld i nära relationer och för sexualiserat våld. För att man ska nå dit behövs en ny nationell handlingsplan med mätbara mål, där ett och samma tydliga uppdrag ges till alla berörda myndigheter, och det ska vara skarpa krav på uppföljning och utvärdering. En handlingsplan ska täcka allt från förebyggande till akuta insatser.