prot · H309105 · 2016-05-13 00:00:00 — Traineejobben blev kända i valrörelsen. Då hade arbetsmarknadsministern inga problem över huvud taget att sätta siffror på dem. Just i valrörelser går det väldigt fint att sätta siffror på sina ambitioner. Trots det lyckas arbetsmarknadsministern inte ange en siffra som svar på min enkla fråga: Hur många traineejobb för nyanlända planerar regeringen? Inte någonstans i svaret ges det en enda siffra på hur många man planerar. Man konstaterar att det bara finns ett hundratal . Det är väl en någorlunda nedskrivning av de tusentals traineejobb som utlovades av regeringen. Man får väl ändå tacka för svaret. Och får man prova exemplet en gång till. Vi ger den socialdemokratiska arbetsmarknadsministern en chans till att sätta en siffra på hur många nyanlända som kommer att omfattas av traineejobben. 13 Arbetsmarknadsminister (S): Arbetsmarknadspolitiska insatser är inte ett självändamål utan är till för att människor ska komma i arbete och för att arbetsgivare ska få tag i rätt kompetens. Vi står mitt uppe i en stor generationsväxling på arbetsmarknaden. En betydande del av de matchningsproblem som vi har är att personer lämnar arbetsmarknaden och går i pension inom yrken där vi inte har haft tillräckliga volymer av utbildning av nya till de yrken där det finns stor efterfrågan. I skenet av detta har regeringen föreslagit traineejobb, som just är ett svar på detta. Men det är inte det enda svaret. Det finns också andra sätt att klara generationsväxlingen och se till att man får rätt kompetens. Mitt uppdrag är inte kopplat till hur många personer som är i varje arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Mitt uppdrag är kopplat till att klara arbetslösheten, matchningen och tillväxten på arbetsmarknaden. Vi får använda de instrument som krävs för att nå dit. En regering och inte minst ett oppositionsparti måste självklart finansiera sina förslag. Då beräknar man hur mycket resurser som behövs, för att tydliggöra att man har avsatt de pengar som krävs i sin budget. Men jag har i styrningen av Arbetsförmedlingen varit tydlig med att vi är flexibla. Är det så att vissa åtgärder inte fungerar lika bra som de borde får vi ändra i dem eller styra om till andra åtgärder som fungerar bättre. Det är så man bör styra arbetsmarknadspolitiken, tycker jag. Så gör vi till exempel med traineejobben . De togs fram i en situation där vi hade mycket hög ungdomsarbetslöshet. sjunker ungdomsarbetslösheten mycket snabbt, och då gör vi förändringar för att öppna mot andra grupper och ställa en del annorlunda krav på vilka som kan vara berättigade till den typen av stöd. Det finns också andra insatser som krävs för att vi ska klara kompetensförsörjningen. Jag besökte i går IFI i , där personer som har en utbildningsbakgrund motsvarande sex till grundskola kombinerar sfi med yrkesutbildning. Jag var oerhört imponerad över både de goda resultaten och den stora målmedvetenheten hos de studerande. De får en helt annan motivation när det är kopplat till yrkesutbildningen, och man räknar med att kunna korta utbildningstiden med , som man kan få fram undersköterskor, kockar och byggnadsarbetare till arbetsmarknaden i , som har stor efterfrågan på detta. Detta är sådant som jag också gärna stöder. Vi behöver vara flexibla och hitta vägar där man kombinerar utbildning och arbete för att kunna klara de kompetensbehov som finns och för att se till att arbetslösa kommer i arbete. 14 (M): Tack för denna sifferlösa exercis igen! Min fråga var ju hur många traineejobb som regeringen planerade. Men inte ens mellan tummen och pekfingret lyckas arbetsmarknadsministern framföra en enda siffra. Däremot lyckas hon dra upp en massa andra intressanta exempel. Jag ifrågasätter inte om de är intressanta eller inte, men ställde jag den här interpellationen i riksdag just för att få svar på en viss fråga – som jag inte lyckas få svar på. Regeringen har däremot som princip inte något problem med att utlova ett visst antal när det gäller arbetsmarknadsinsatser. Den socialdemokratiska partiledaren utlovade första maj 5 000 beredskapsjobb. Där hade man inga problem med att sätta siffror på arbetsmarknadspolitiska insatser. Men när jag ställer en rak fråga om hur många nyanlända som ska omfattas av traineejobben får jag inget svar. Då går arbetsmarknadsministerns förklaring inte ihop. Man påstår sig inte vilja jobba efter siffror över antal när det gäller arbetsmarknadsinsatser, men har statsministern själv inga problem med att stå på första maj och utlova tusen hit och tusen dit. Någonstans får regeringen bestämma sig – sätter man siffror eller inte på sina insatser? Och varför gör man det i vissa fall men inte i andra? Här blir traineejobben väldigt intressanta. Det utlovades ju tiotusentals traineejobb, och det blev några hundra. Kan vi förvänta oss liknande resultat med beredskapsjobb och traineejobb för nyanlända också, nämligen att de tusentals jobb som utlovas blir ett hundratal i slutändan? Då kan man fråga sig vilken effekt det får på svensk arbetsmarknad om några hundra ska ges insatser, när vi har ett problem där ungefär 50 000 av de arbetslösa endast har grundskoleutbildning eller lägre. Då kan man fråga sig hur stor effekt det ger. De hundra som får den insatsen unnar jag verkligen detta. Men någonstans måste vi väl få lida med de tiotusentals som inte får det. 15 (M): Jag vill fylla i lite beträffande det min kollega pratade om. Ministern sa att antalet arbetslösa ungdomar sjunker, och det är korrekt. Det är bra, och det gläds vi väl alla åt. Vi har en bra konjunktur, och vi hade en alliansregering som lade fokus på jobben. Men kommer det säkert någon klyscha tillbaka om att det var den förra regeringens fel, för det brukar det göra. Om man ska gräva i detta och se hur siffrorna ser ut: Antalet långtidsarbetslösa ungdomar inskrivna på Arbetsförmedlingen har ökat sedan tillträdde sin ministerpost. Traineejobben är väl inte minst tänkta för dem som står allra längst från arbetsmarknaden. De 32 000 traineejobben var och viktigaste valfråga, att se till att leverera de 32 000 jobben. har halva mandatperioden gått. Om man fortsätter i samma tempo kanske man lyckas leverera 200 av de 32 000 . Det skulle också införas extratjänster. Jag har inte hört så mycket om dem sedan valrörelsen. Men det är intressant att det i en valrörelse är väldigt lätt att svänga sig med siffror – gärna väldigt höga siffror, höga ambitioner och en hög svansföring – men uppenbarligen är enormt mycket svårare när jobben ska levereras. Det kan vara så att man måste se över sin politik – förändras verkligheten kan man göra förändringar. Men frågan är: Har verkligheten förändrats så enormt mycket sedan tillträdde sin ministerpost gällande att vi knappt har några arbetslösa i det läget? Traineejobben, som jag i och för sig inte trodde på, var ändå paradfrågan för regeringen. Om man nu ansåg att traineejobb var så viktiga för att ungdomar och andra som stod långt från arbetsmarknaden skulle komma in på arbetsmarknaden, lyckas man ändå inte leverera detta sitt tydligaste vallöfte. Vad är det som gör att man inte vågar säga en siffra? Jag kan förstå att man inte vågar det utifrån fakta och erfarenhet just . Men det är ändå lite anmärkningsvärt att det är så enkelt och tydligt i en valrörelse men inte när man sedan sitter i regeringen. 16 Arbetsmarknadsminister (S): Mina moderata motdebattörer lyssnade tydligen dåligt i valrörelsen. Socialdemokraternas viktigaste vallöfte handlade om jobben och arbetslösheten – ungdomsarbetslösheten specifikt och arbetslösheten allmänt. Jag tror faktiskt att väljarna uppfattade det. Det var ett av skälen till att det blev ett byte av regering, eftersom den tidigare regeringen hade misslyckats med jobben. Jobben och arbetslösheten är fortsatt regeringens viktigaste prioritering. Jag tänker inte gå i fällan att styra mot särskilda arbetsmarknadspolitiska insatser och låta det skymma sikten för det viktigaste, nämligen jobbtillväxten och att lediga jobb kan tillsättas, att arbetslösa får jobb och att arbetslösheten sjunker. Det behövs en flexibilitet i arbetsmarknadspolitiken, och det tänker jag leverera. Den gamla regeringen styrde hårdare mot specifika insatser. Det var inte något lyckosamt sätt att styra. har vi ändrat styrningen av Arbetsförmedlingen. Vi styr inte mot ett specifikt antal i fråga om varje arbetsmarknadspolitisk insats, utan vi styr mot de övergripande målen om låg arbetslöshet och god matchning. Vi har ett läge där sysselsättningsgraden är högre än den någonsin var för ungdomar under den gamla regeringen. Jag hoppas att vi alla gläds åt att det är på det sättet. Det stämmer inte att långtidsarbetslösheten bland ungdomar skulle ha ökat; tvärtom sjunker den. har använt sådana siffror tidigare. Om man jämför olika månader olika år kan man ge intryck av att det skulle vara på det sättet. Men det är inte så om man tittar på de totala siffrorna eller säsongsrensade siffror. Långtidsarbetslösheten bland ungdomar sjunker alltså rätt tydligt, vilket är mycket glädjande. Det betyder inte att alla problem är lösta. Det finns fortfarande stora utmaningar. Min erfarenhet är att ju svårare utmaningar vi har och ju mer komplex problematik som de arbetslösa har, desto större flexibilitet behövs i de insatser som man kan göra för att de arbetslösa ska komma i arbete. Det är bland annat därför som vi har öppnat för ett mycket nära samarbete med hjälp av Dua mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna för att kunna göra mer skräddarsydda insatser. Vi behöver flera olika verktyg i arbetsmarknadspolitiken. Men vi behöver inte en stark styrning när det gäller vilka verktyg som ska användas och i vilka lägen. Det ska avgöras av vilka behov som finns och möjligheterna att komma i arbete. 17 (M): Det blir lite märkligt när arbetsmarknadsministern står här och säger att man styr mot mål och inte mot hur många som ska vara i vissa insatser. Det kan låta sympatiskt. Det blir då lite märkligt att statsministern går ut och utlovar 5 000 beredskapsjobb. Varför gör han det? Om Socialdemokraterna är emot principen att ange siffror för det antal personer som de vill ha i åtgärder, varför anger de då i sin kommunikation med väljare och sin egen rörelse siffror? Varför använder Socialdemokraterna i valrörelsen just siffror – 32 000 traineejobb – om de redan från dag ett planerade att avveckla eller avreglera, som de kallar det, Arbetsförmedlingens styrning och inte ha siffersatta mål? Detta går inte ihop. Antingen ljuger när han talar om 5 000 beredskapsjobb eller också stämmer inte det som säger om att man inte jobbar med siffersatta mål. Någonstans får regeringen bestämma sig. Om man har siffersatta mål, vad är de siffersatta målen för traineejobben för nyanlända? Det är min enkla fråga. åberopar principer om att man inte jobbar med siffersatta mål, trots att man anger det i sin kommunikation utåt. Detta går helt enkelt inte ihop. Sedan kan vi tala om alla andra frågor. Men den fråga som jag har ställt här är enkel, nämligen: Finns det en sådan siffra, eller finns det inte en sådan siffra? Ni kan då svara genom att ange en siffra eller genom att säga nej. Ni kan säga: Det finns ingen sådan siffra. I just detta fall väljer vi att inte ha en siffra, trots att vi har det för beredskapsjobb och annat. 18 (M): Jag ska börja med att säga att jag tycker att det är bra att man har förstärkt och jobbar med att förstärka kontakterna mellan kommuner och Arbetsförmedlingen. Det tror jag är riktigt. Jag är kritisk till mycket, men detta tycker jag är en bra sak som ministern har gjort. Där har vi nog en samsyn. Men det hindrar inte det som vi talade om i den förra debatten, nämligen att man ändå försöker utreda och se till att Arbetsförmedlingens organisation fungerar bättre och att man kan leverera mer. Det är klart att samarbetet mellan kommuner och Arbetsförmedlingen är enklare om båda parter känner förtroende för varandra och känner att den ena och den andra kan tillföra något och leverera. Som sa blir det konstigt när vi diskuterar detta. Det som sas i valrörelsen om 32 000 traineejobb men som blev 100 måste uppenbarligen ha varit valfläsk. Och vill man uppenbarligen inte ange någon siffra för detta. Beredskapsjobben får väl ses som någon form av första maj-löfte till , så att de också är nöjda ett tag med regeringens insatser. Men då är frågan: När blir de av, och kommer det att bli ungefär samma procentuella utfall av beredskapsjobben som det har blivit av traineejobben? I så fall blir det inte så många som kommer att ta del av dem. Hur ser ansvarig minister på beredskapsjobben? Förvisso har ministern i tidigare inlägg kommenterat traineejobben, men visst är det anmärkningsvärt att man så tydligt går ut med ett av sina absolut viktigaste vallöften – 32 000 traineejobb – och sedan visar det sig att det blev 100. Det är inte en så jättebra leverans. 19 Arbetsmarknadsminister (S): Det är nästan lite rörande med denna omsorg från och om de arbetsmarknadspolitiska insatserna. Som socialdemokrat tycker jag att det är viktigt med arbetsmarknadspolitiska insatser. Från brukar det låta tvärtom. De brukar inte tycka att det är så viktigt. De brukar i stället tala om riktiga jobb. Men min och regeringens mål är att vi ska klara jobbtillväxten och arbetslösheten. För att göra detta behöver vi verktyg. Arbetsmarknadspolitiska insatser är ett sådant verktyg. Utbildningspolitiken är ett annat sådant verktyg. Investeringar är ett tredje sådant verktyg. Vi behöver använda de verktyg som krävs för att vi ska nå de högt uppsatta målen när det gäller jobben och arbetslösheten. Men det är inte ett självändamål att ha så många som möjligt i arbetsmarknadspolitiska insatser. Dessa insatser ska användas för att man ska klara att få människor i arbete, och de behövs. Överläggningen var härmed avslutad. § 8 Svar på interpellation 2015/16:588 om arbetslöshetsmålet 20 Arbetsmarknadsminister (S): har frågat mig om jag anser att regeringens mål om lägst arbetslöshet i EU 2020 går att nå. Svaret på frågan är ja. 21 (M): Jag tackar för det sannolikt kortaste interpellationssvar som jag någonsin har fått. Det är också ett av de kortaste som jag någonsin har sett. Det är bra att ministern tror på det arbetslöshetsmål som regeringen har satt upp. Även om det inte är exakt siffersatt är det ändå siffror som det handlar om. I statsrådets avslutande inlägg i den förra interpellationsdebatten sa statsrådet att brukar bry sig mest om riktiga jobb. Det är självklart så att vi vill se riktiga jobb. Sedan kan man behöva arbetsmarknadspolitiska insatser också i andra lägen och situationer. Men självklart handlar det om riktiga jobb. Frågan är: När det gäller att nå arbetslöshetsmålet, handlar det om att se till att vi får riktiga jobb för att få en lägre arbetslöshet? Det är intressant att statsrådet och regeringen inklusive statsministern fortsatt tror på arbetslöshetsmålet. Däremot förefaller det inte som att Arbetsförmedlingens analyschefer och generaldirektör över huvud taget tror på arbetslöshetsmålet. Det är intressant och konstigt. Inte heller några andra seriösa instanser tror på arbetslöshetsmålet. , som regeringen lyssnade väldigt noga på, inte minst i opposition, dömer totalt ut målet. har inga förhoppningar om målet. Vid en genomgång kan jag inte hitta en enda seriös instans som tror att regeringen kommer att klara sitt eget arbetslöshetsmål om lägsta arbetslöshet 2020. Det finns inga siffror som pekar på det. De enda som kvarstår och som tror på arbetslöshetsmålet är , och några ytterligare personer i . Om man nu tror på detta, vad är det som ska leda fram till målet? Man sänker RUT- och ROT-avdragen, vilket till och med enligt regeringens egna bedömningar kommer att ha en negativ arbetsmarknadspolitisk effekt. Många instanser – inklusive Arbetsförmedlingen – säger det också, och det diskuterades även i valrörelsen. Men då föreslog regeringen traineejobb och andra insatser som skulle göra susen. Av dessa traineejobb blev det bara 100. Man saknar ju förslag. Jag tycker att det är bra att man har en hög ambition och vill ha en låg arbetslöshet. Men när man på område efter område saknar förslag för hur jobben ska bli fler och där man har sina vallöften om att åtgärder och arbeten skulle bli fler, där levererar man inte. På vilket sätt ska regeringen och se till att arbetslöshetsmålet 2020 uppfylls? Ingen vore gladare än vi moderater om skulle ha lägsta arbetslöshet. Men det som oroar är att det förs en svag arbetsmarknadspolitik. 22 (M): Man brukar säga: När fan blir gammal blir han religiös. Det verkar som att när regeringen vacklar blir också regeringen religiös. Definitionen av vad man tror på, att målet ska gå att nå, har nästan något religiöst mått av tro över sig. Jag tror inte att det är just den form av tro som åsyftar. Om jag får utveckla hans fråga, på vilken empirisk grund baserar regeringen sin uppfattning att det går att nå EU:s lägsta arbetslöshet ? Jag skulle gärna vilja veta vilken empirisk grund man baserar detta på. Enligt bedömare behöver det komma till 400 000 jobb. Enligt samma bedömare finns det inte ens en tillstymmelse till sannolikhet att det kommer att uppfyllas. Jag har inte tagit del av sådana data, men det vore väldigt intressant att få veta: På vilken empirisk grund baseras regeringens uppfattning att det går att nå EU:s lägsta arbetslöshetsmål 2020? 23 Arbetsmarknadsminister (S): Det är intressant att det inte tycks vara någonting som är så provocerande för oppositionen som att regeringen har för avsikt att lyckas med sin politik. Det finns ingenting som ni blir så upprörda över som att regeringen har för avsikt att nå högt uppställda mål. Frågan formulerades så här: Anser arbetsmarknadsministern att målet om EU:s lägsta arbetslöshet går att nå? Självklart är svaret på den frågan ja. Den som skulle svara nej på den frågan ska nog fundera över om det är politik som man ska ägna sig åt. Då ska man kanske ägna sig åt någonting helt annat. Arbetsmarknadspolitiken måste alltid anpassas efter verkligheten. Det betyder att när verkligheten förändras måste också politiken förändras, om den ska vara framgångsrik. Då gäller det att förstå den situation som vi har just . har vi en situation med mycket stark tillväxt av nya jobb. Det har lett till att det är många lediga jobb som inte tillsätts och till att en stor och växande andel av de arbetslösa inte har den kompetens som efterfrågas på arbetsmarknaden. I andra lägen kan det vara en annan situation. Men har vi den här situationen. Det viktigaste som man måste göra är självklart att se till att rusta personer som är arbetslösa med den kompetens som efterfrågas och också att underlätta för arbetsgivare att efterfråga lite lägre kompetens än den som man i förstone hade tänkt sig – detta för att underlätta för människor att få en chans att komma in på arbetsmarknaden. Svenskt Näringslivs bedömningar av hur många nya jobb som krävs för att nå regeringens mål är ett mått på hur stark tillväxten är. Man kan jämföra den bedömning som Svenskt näringsliv nu gör med den som man gjorde . Det som har hänt under det året är att har tagit emot 163 000 asylsökande, vilket är en all time high-siffra, inte bara i vårt land utan i alla utvecklade länder. Trots detta stora flyktingmottagande i har räknat upp prognosen med bara 30 000 jobb. Det säger någonting om hur stark den underliggande trenden av ekonomisk tillväxt och tillväxt av nya jobb är just . Den består inte för evigt, utan det krävs också att man underhåller det med politiska insatser. Men i det läge som vi har just nu är det absolut viktigaste att rusta människor med utbildning och på andra sätt för att göra dem redo att ta de lediga jobben. 24 (M): säger att det finns ingenting som är så provocerande för oppositionen som att regeringen lyckas med det som man vill göra. Det tycker jag inte stämmer, men det var väl lite av den tongången som hördes före valet och också under alliansregeringen. Det sprudlade väl inte riktigt av glädje när alliansregeringens statsråd i olika internationella mätningar blev korade till och världens bästa till exempel finansminister och så vidare. Det var siffror på utnämningar som vi inte riktigt har sett . Nej, jag blir inte provocerad om regeringen och lyckas med sin arbetsmarknadspolitik och lyckas att nå sitt arbetsmarknadspolitiska mål för att sänka arbetslösheten. Det som är provocerande och som jag är mer oroad för är ju avsaknaden av jobbskapande förslag, förslag som leder till att det blir enklare att och mindre riskfyllt att anställa och att starta och driva företag. Det borde också bli lättare att gå från att vara utan arbete till arbete. har vi en positiv konjunktur som hjälper till. Sedan finns det många andra delar, men som sa är det en stor andel av de arbetslösa som inte har den kompetens som behövs och efterfrågas på arbetsmarknaden. Självklart kan man då utbilda människor, men det är ingen quick fix. Vi har också ett rekordstort mottagande av nyanlända som till stor del kommer att stanna här. Vi har alla ambitionen att se till att de kommer in i samhället och in på arbetsmarknaden. Men vi vet också att det är en extremt lång etableringstid för nyanlända i , en väldigt . Det kommer också många som har en mycket låg utbildningsgrad. Regeringen säger ju nej till och Alliansens förslag om att man ska kunna lära sig jobbet på jobbet och om hur man ska sänka trösklarna för de nyanlända. Mycket av det här ligger kanske inte heller direkt på arbetsmarknadsministern, utan på utbildningsministern, och det ska vi nog inte debattera här , för han är väl i min hemstad och försöker bli omvald . Vi får se hur det går. Det är givetvis viktigt att tillhandahålla utbildning och rusta vår arbetskraft. Men som sagt är det provocerande om vi inte lyckas leverera på arbetsmarknadsområdet. Det är kvar att nå det mål ministern och regeringen satt upp. Om jag inte har fel siffror ligger på 13:e plats i EU när det gäller arbetslöshet. Det innebär att man har en ganska lång väg att gå. Man tillsätter en utredning gällande Arbetsförmedlingen. Det kommer från regeringen också många förslag som gör det dyrare att anställa och som gör det krångligare, svårare och mindre lönsamt att starta och driva företag. saknas de konkreta jobbskapande förslagen. På vilket sätt ska och regeringen kunna leverera, så att man uppfyller sitt arbetslöshetsmål? Och på samma tema som min kollega : Vad har man för saklig grund att anse att det här kommer att fungera? Vad har man för vetenskapliga fakta bakom detta? Visst kan man ha politiska visioner, men det är också viktigt att det finns någon substans i de politiska visionerna. 25 (M): Det blir nästan filosofiskt. Om man inte tror på mål som praktiskt inte är genomförbara, i alla fall inte med den form av politik som bedrivs , ska man då inte syssla med politik? Ja, vi kan ju ha som ambition att vi ska sätta en person på . Men det betyder inte att det är realistiskt att det blir av, för det finns ganska många empiriska fakta som motsäger att en sådan sak vore möjlig. Regeringen hade kunnat ha ett mer långsiktigt mål, till exempel att nå lägsta arbetslöshet lagom till 2030. Jag har ingen empirisk grund för att säga att det går att nå målet ens då. Men detta går såklart att utreda. Man undrar då vad det finns för empirisk substans i att tro att det går att nå målet just . Jag tror inte att det är politiskt omöjligt att få lägsta arbetslöshet. Jag tror att vi båda vill ha inte bara utan världens lägsta arbetslöshet. Det är nog ingenting som någon av oss motsätter sig. Men oavsett politisk härkomst och ideologi kan man gå igenom fakta för att försöka se om det är möjligt att nå målet . Här blir det märkligt. Regeringen och arbetsmarknadsministern säger att det absolut är möjligt att nå målet och att de tror att de kommer att göra det. På vilken empirisk grund baserar man då sin tro på att man kommer att nå målet till det året?