prot · H30996 · 2016-04-21 00:00:00 — Det innebär andra hinder för fiskvandringsvägar än de kraftverk som vi har talat om . Åar och älvar kommer kanske att bli mycket torrare. Det kommer att ändra grundvatten, och det kommer att ändra dricksvattentäkter. Andra delar kommer att bli blötare. Prognoserna ser ut som att vi kommer att få så mycket regn över att vi kommer att sänka salthalten. Det blir alltså för sött för de arter som lever där , men för salt för sötvattensarter att komma ut dit. Det gör att världens mest förorenade hav som redan är artfattigt kommer att bli ännu mer artfattigt. Allt det innebär uteblivna ekosystemtjänster. Till det kommer de övriga saker som jag har tagit upp här: miljöförstöring, nedskräpning, överfiske, kemikalier och läkemedelsrester. har världens fiskbestånd i havet minskat . Fortsätter det så här kommer vi att ha mer plast i havet än fisk 2050. Medeltemperaturen har redan ökat med en grad, och koldioxidkoncentrationen har tiodubblats. De pågående förändringarna orsakar utan tvekan väldigt stora problem för våra vattenlevande organismer och därmed också för vår överlevnad. Det är av jordens yta som består av vatten, och av det är sötvatten. Men vattnet finner inga gränser. Därför är det så viktigt att vi jobbar med dessa frågor internationellt och i samarbete. Jag vet att den reservation 1 som många alliansföreträdare har yrkat bifall till här handlar just om det internationella och regionala arbetet. Där är och vad vi nu gör så ledande. Vi kan titta på arbetet med klimatmötet. Vi har en ny strategi för och hur man ska sig an det. Vi har tre ministrar som har gått ut och talat om det. För att skydda natur arbetar man för ett starkare klimatarbete, för mer juridiskt skydd för den känsliga naturen och för att minska riskerna med oljeborrning och överfiske. Det är att ta ansvar. Detsamma gäller också arbete med FN:s hållbarhetsmål som klubbades . Det är 17 nya mål för en hållbar utveckling som ska räcka . Det är allt från att utrota fattigdom till utbildning, hållbar energi med flera. Enligt har de bästa förutsättningarna av alla länder att genomföra agendan. Då ska vi inte bara sätta oss och göra det själva, utan där vi kan hjälpa till ska vi också hjälpa till att leda arbetet. Där har vi sagt att vi tar ansvar för mål 14 som handlar om ett hållbart hav. Det är en prioriterad svensk fråga. ska tillsammans med önationen ta ansvar för ett globalt partnerskap för det. Vet ni: Det finns inget internationellt organ som har hand om havsfrågorna. UN-Water handlar om sötvatten. såg här ett gap, och vi har faciliteterna att kunna göra detta. Där har vi varit pådrivande. Vi har en gemensam fiskeripolitik inom EU där har varit en av dem som varit väldigt pådrivande. Den är nu på plats, och regeringen bevakar och försöker säkerställa att den efterlevs. Till det förs allting som vi gör på hemmaplan. Mycket har redan tagits upp här . Vi har också uppdrag på gång om giftfria och resurseffektiva kretslopp och hur mikroplaster ska tas bort och försvinna från miljön. Vi har stärkt miljöövervakningen. har fått i uppdrag att ta fram nya förslag på miljöåtgärder inom landsbygdsprogrammet framför allt för att få till myllrande våtmarker. Jag tror att vi tillsammans i utskottet med regeringens förslag och vår politik kan ändra den nu så dystra världen. 110 (V) replik: Det jag gillar med ett miljöparti är att man sätter miljön först, och inget annat. Man säger inte: Först jobben, och sedan får miljön komma. Man säger inte: Först jordbruket och livsmedelsproduktionen, och sedan får miljön komma. Det är miljön man sätter i första rummet. Jag tycker att inlägg var i precis den andan. Därför blev jag besviken både på och på Socialdemokraterna vad gäller betänkandet. Man kan tycka att det är en liten sak. Det handlar om implementeringen av åtgärdsprogram för vattendirektivet, och S och MP har gått med på förslag från de borgerliga partierna tillsammans med om att man ska ta hänsyn också till kostnadseffektivitet, till jordbruksproduktion och till jobb i hela landet. Kan det vara så allvarligt? Jag tycker att det är lite allvarligt, för vattendirektivet handlar om rent vatten. Det handlar inte om att vi bara kan få rent vatten om vi automatiskt också skapar jobb i hela landet. Det handlar inte om att vi ska få rent vatten om det medför ökad livsmedelsproduktion i jordbruket. Med det tillkännagivande ni gör skapar ni en massa förbehåll för implementeringen av vattendirektivet. Det tycker jag är oroväckande. Jag tog upp några konkreta exempel tidigare. Man kan komma med krav på skyddszoner på en , och det kanske blir minimalt lite mindre livsmedelsproduktion. Om man drar det här till sin spets kanske det inte går att ställa dessa krav. Eller ska man kunna riva dammarna nere i när vi vet att det inte automatiskt skapar jobb i inland? Jag tycker att bör svara på detta. 111 (MP) replik: Tack, , för frågorna! Jag tror inte att det råder något som helst tvivel om att vi sätter miljöfrågorna främst. Vi ser att fysisk påverkan på vattendrag, till exempel anlagda dammar, har stora negativa effekter på vattenmiljön. Det är den största anledningen till att man inte uppfyller god ekologisk status och god ekologisk potential inom EU:s vattendirektiv. Detta är någonting som skulle ha varit implementerat . Det har varit flera programperioder, och har fått backning. Men att som säga att vi är emot att det ska genomföras för att man läser tillkännagivandet som han gör är helt fel. Du sa själv att det gäller om man drar det hela till sin spets. Ja, det tycker jag. I tillkännagivandet och förslaget står att de mest kostnadseffektiva åtgärderna för att uppnå vattendirektivets mål bör prioriteras. Det står alltså inte att de ska prioriteras. Det är inte överordnat. Men om man drar det till sin spets, som , kan vi göra tvärtom. Om vi vänder på orden blir emot jobb i hela landet, emot jordbruk och emot de andra sakerna. Jag tycker inte att det här ger en rättvis bild av vad vi vill, och jag tror att lägger för stor vikt vid semantik. 112 (V) replik: Till att börja med kan man säga att samma diskussion fördes i civilutskottet, som från Liberalerna tog upp. Då gjorde , och Socialdemokraterna en helt annan bedömning. Man hade en reservation, och man gick inte med på detta eftersom implementeringen av vattendirektivet är så viktigt. Så hade ni kunnat göra här också. Jag vet att jag kanske drar det lite till sin spets. Men å andra sidan tycker jag att om man är miljövän i detta avseende ska man ställa sig frågan: Blir det lättare eller svårare att implementera vattendirektivet i om man säger att man också ska ta hänsyn till om det skapar jobb i hela landet, ta hänsyn till jordbruket och ta hänsyn till om det är kostnadseffektivt eller inte? Vi gör inte så här i någon annan miljölagstiftning, . Vi ställer inte upp sådana här specifika krav, även om man alltid gör en balans för implementering. Men det tycker jag är en annan sak. Kan du vara snäll och svara på frågan: Tycker du att det blir lättare och bättre för miljön vid implementeringen av vattendirektivet med det tillkännagivande som ni nu har kommit med? 113 (MP) replik: Tack för diskussionen, ! Jag tror att det kommer att bli intressekonflikter i frågan oavsett hur man gör. Vi har och EU:s ramdirektiv först, och de ska självklart uppfyllas. Precis som du själv tog upp har vi Weserdomen, som säger att man inte kan gå nedåt i miljökriterier. Det ska bli bättre. Vi har inte så god miljökvalitetsstatus på vatten som vi nog lite naivt trodde att vi hade i . När man började gå igenom detta såg man att vi inte hade det. Vi ser en massa hinder, men vi måste beta av dem i rätt ordning. Vi har haft ett åtgärdsprogram på remiss. Det kom in 184 remissvar, och detta bereds nu inom . Jag tror att vi kan vara trygga med att det som sedan kommer ut därifrån inte är gjort för att det ska försvåra det hela eller för att miljökraven ska bli lägre. Det handlar om att vi ska implementera och få ut så mycket miljönytta som möjligt och detta på ett enkelt sätt. Vi måste uppnå god miljöstatus i vattnet, och jag är alldeles säker på att både det och den blivande propositionen om vattenverksamheter kommer att bidra till detta. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2015/16:MJU15 114 (M): Jag vill börja med att säga att vi självfallet står bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till alliansreservationen nr 4 och den moderata reservationen nr 6. Svenskt jordbruk är beroende av en fungerande livsmedelsindustri för att fungera. Men gäller det omvända. Svensk livsmedelsindustri är helt beroende av att svenskt jordbruk fungerar och är konkurrenskraftigt. Det hänger ihop; hela kedjan är viktig. Därför går det inte heller att tala om livsmedelspolitik utan att också beröra frågan om förutsättningarna för jordbruket. tvingas många bönder – gäller det särskilt tydligt mjölkbönderna – att avveckla verksamhet som man har drivit på grund av den tuffa ekonomiska situationen. ser vi hur livsmedelsproduktion, nu senast Findus, flyttas eller läggs ned till följd av att möjligheterna att driva verksamheten här i bedöms vara sämre än på andra håll. Detta sker trots våra goda naturliga förutsättningar här i . Så här borde det naturligtvis inte vara, men har politiken tyvärr varit mer en del av problemet än en del av lösningen. Politiska beslut har i alltför stor omfattning tillåtits att skapa eller förvärra problemen genom svenska särregler, höga skatter eller en omfattande administrativ börda. Sammantaget innebär detta betydande merkostnader för svenska bönder och livsmedelsföretag. Det är dags att vända den utvecklingen. Vi måste verka för att villkoren för jordbruket blir mer lika villkoren i övriga EU. Vi vill därför se regelförenklingar, minskad byråkrati, förbättrad samordning mellan olika myndigheter och minskade administrativa kostnader. Ett konkret och högst aktuellt exempel gäller växtskyddsmedlen. Det är helt orimligt att svenska myndigheter gång på gång gör helt andra, mycket tuffare, tolkningar av EU-reglerna än vad som görs i våra grannländer. Vi har från sida presenterat fem konkreta förslag på åtgärder för att lösa problemen, och vi har riktat dessa som krav till regeringen. Jag hoppas att regeringen är beredd att agera och följa våra förslag, även om landsbygdsministern tyvärr inte har velat ge några sådana besked än så länge, i alla fall. Svensk jordbruks- och livsmedelsproduktion är generellt sett mycket miljövänlig. Det skulle därför vara bättre för miljön om en större andel av det kött, de mejeriprodukter och de grödor som konsumeras i världen kom från svenska gårdar. Vi ska självfallet stå upp för ett välfungerande djurskydd och rimliga miljöregler, men utgångspunkten måste vara att kraven så långt möjligt är likvärdiga inom hela EU. Svenska bönder kan inte, på en gemensam marknad, ensamma bära kostnaderna och ansvaret för att gå före. Då blir resultatet att svenskt jordbruk riskerar att slås ut, vilket bara leder till att vi i stället importerar samma produkter från länder med lägre krav. Vi ser exempel efter exempel där detta håller på att ske. Det är allvar . Regeringen måste i den försenade livsmedelsstrategin tydligt och konkret hantera de utmaningar som både jordbruket och livsmedelsproduktionen står inför. Det är utmaningar på lång sikt men också konkreta problem på kort sikt som måste hanteras. Det krävs skarpa målsättningar, tydliga prioriteringar och en ärlig vilja att lätta på det ok av skatter, regleringar och särkrav som drabbar de gröna näringarna. Slutbetänkandet från den av alliansregeringen tillsatta utgör en väldigt bra grund för det arbetet. Dessvärre har regeringen bedrivit en politik i motsatt riktning. När besked från väl kommer handlar det oftast om nya eller höjda skatter, fler förbud och fler regleringar. Landsbygdsministern stod här , när vi hade interpellationsdebatt. Den handlade om jordbrukets konkurrenskraft, men landsbygdsministern talade om ytterligare arbetsmiljökrav och skärpt arbetsrätt. För mig låter det snarare som ännu högre kostnader och försämrad konkurrenskraft, när vi borde sträva efter det motsatta. uttalade i valrörelsen att all politik ska prövas mot om den leder till fler jobb. Det var vällovligt, men politiken kan aldrig skapa de jobben. Jobben skapas om förutsättningarna är gynnsamma, vilket politiken kan bidra till. Det betyder att skatterna behöver bli lägre, inte högre. Reglerna behöver bli enklare, och myndigheternas tolkning av reglerna måste bli mer ändamålsenlig. Konkurrensförutsättningarna för verksamheter i behöver bli mer likvärdiga dem i länder vi konkurrerar med. Vi vill också se ett tydligt fokus på ökad export. Ett av de konkreta förslag som vi har på det här området är inrättandet av en webbaserad exportportal i syfte att marknadsföra svenska livsmedel och göra det enklare för importörer i andra länder att välja svenskt. Hela livsmedelskedjan kan bli en tillväxtsektor. Men då krävs – utöver regelförenklingar, neutrala konkurrensförutsättningar och sänkta kostnader, som jag redan har nämnt – också framåtsyftande satsningar. Vi kan tyvärr konstatera att resurserna för forskning och utveckling på det här området är alltför begränsade och ligger lågt i förhållande till andra sektorer. Frågor som rör jordbruk och livsmedelsproduktion men också närliggande områden som tillverkningsprocesser bör därför prioriteras upp. Det bör ske i den kommande forskningspropositionen, men det är också viktigt att lyfta fram det i livsmedelsstrategin. En viktig del för att en marknad ska kunna fungera på ett bra sätt är att konsumenterna ska vara rimligt välinformerade för att kunna göra kloka val – val där inte enbart pris utan också andra parametrar kan vägas in. Vi vet att konsumenterna i i ökad utsträckning efterfrågar svenska livsmedelsprodukter. Märkningar såsom Svensk fågel och Svenskt kött har utgjort goda exempel och har också bidragit till att konsumtionen av just svensk fågel och svenskt kött har ökat minskning. I går lanserades de första produkterna med den nya Från Sverige-märkningen, en tydlig blågul märkning som gör det enklare att hitta livsmedel, råvaror och växter med svenskt ursprung i butikerna. Initiativet till märkningen kommer från Livsmedelsföretagen, Svensk Dagligvaruhandel och LRF. Det är ett bra exempel på att branschen och marknaden klarar att lösa det här på ett bra sätt – mycket bättre än lagstiftning, som riskerar att bli fyrkantig och dålig, skulle göra. Det är glädjande att landsbygdsministern nu säger att han inte vill lagstifta om detta utan i stället bejakar och välkomnar den nya frivilliga branschmärkningen. Detta i skarp kontrast till alla rödgröna kollegor som i denna kammare åtskilliga gånger har talat sig varma för lagstiftning. Märkning av livsmedel är viktig, men lika viktigt är att det finns fungerande uppföljningssystem för att undvika olika typer av matfusk och bedrägerier. Det är helt oacceptabelt att oseriösa aktörer exempelvis försöker snylta på kvalitetsmärkningar och sälja produkter med falsk märkning. Det handlar om bedragare som försöker göra sig en extra förtjänst genom att lura konsumenterna. Vi har länge krävt hårdare straff för den här typen av brott och ser positivt på att regeringen nu säger sig vara beredd att gå oss till mötes. tror på svenskt jordbruk och på svensk livsmedelsproduktion. Om politiken ger rätt förutsättningar i stället för att sätta käppar i hjulet kan dessa näringar växa framöver, och vi kan även njuta frukterna av den svenska jorden. 115 (SD): har flera reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 1. Kontrollen av livsmedel fungerar olika på olika håll i landet, och resurserna för livsmedelskontroll är ganska begränsade. har kommunerna ansvaret för livsmedelskontroll, men det är inte ovanligt att kommuner inte klarar sitt uppdrag. Det händer att man tar ut avgifter för kontroller som aldrig genomförs eller fullföljs som planerat. Förutom på kommunerna ligger ansvaret på länsstyrelserna och på staten genom . Inga jämförbara länder har så komplicerade system som . Konsumenter och Livsmedelsföretagen sa i en artikel i just det – att kontrollsystemet är mer komplicerat än i något annat land. Maten måste vara säker, och staten bör därför ta ett större ansvar för en effektiv och fungerande livsmedelskontroll i hela . Länsstyrelserna kontrollerar att kommunernas kontroll följer lagstiftningen, men genom att ansvaret helt överförs från kommunerna till staten skulle livsmedels- och djurskyddskontrollen behandlas lika i hela landet. I förstatligades livsmedelskontrollen med lyckat resultat. Jag tycker att det är dags att också effektiviserar det här genom mer förstatligad kontroll. Tyvärr ser vi att självförsörjning av livsmedel har minskat dramatiskt, en utveckling som inte får fortgå. Därför är en svensk livsmedelsstrategi viktigare än någonsin, en strategi där konkurrenskraften uppmärksammas genom att många av förslag blir verklighet, som syftar till att öka livsmedelsexporten och som inrymmer minskat regelkrångel med goda konkurrensvillkor för företagen. Att höja och i förlängningen fördubbla värdet på den svenska exporten av jordbruksvaror och livsmedel skulle ha stor betydelse för den svenska ekonomin och sysselsättningen. Den svenska produktionstrenden måste vändas; det är vi nog alla på det klara med. Två produktkategorier där den värdemässiga importökningen varit stor är mejeriprodukter och ägg samt kött och köttvaror. Här har alltså den svenska produktionen haft svårt att hävda sig i konkurrensen sedan tullskyddet försvann vid EU-inträdet, enligt . Tyvärr har vi sett hur den svenska produktionen förlorat marknadsandelar efter EU-inträdet. Konsumtionen har ökat och tillgodoses i allt högre grad med importerade produkter, som har lägre kostnad än det svenska köttet. Tre av fyra kunder uppger att de föredrar svenska livsmedel. Den svenskmärkning som sjösatts för dagligvaruhandeln för att göra det lättare för konsumenter att hitta svensk mat i livsmedelsbutikerna är ett positivt grepp och ligger väl i linje med vad kunderna vill ha. Medvetandegraden och viljan att köpa svenska och närproducerade livsmedel ökar stadigt, och en satsning bör göras för att få en större andel närproducerade och/eller ekologiska livsmedel i de offentliga upphandlingarna. För att stärka lönsamheten för mjölkbönderna så att de får bättre betalt för råvaran och bättre möjligheter att förbättra värdet på produkterna är det viktigt med ursprungsmärkning av svenska mejeriprodukter och bättre kommunikation av svenska mervärden ut till konsumenterna. Utländsk djurhållning skiljer sig ofta från svensk när det gäller till exempel synen på antibiotika, hormoner, djurtransporter, djurhållningsformer och slaktmetoder. Därför är det angeläget att öka konsumenternas möjlighet att göra aktiva val när de köper livsmedel. har världens mest ambitiösa djurskydd. Det är något som är stolta över och vill värna. Inte minst för att vår djur‑ och livsmedelsproduktion ska behålla sin konkurrenskraft är det viktigt att upprätthålla djurskyddet. På samtliga livsmedel som upphandlas genom offentlig upphandling ska det ställas krav på att råvarorna är producerade enligt svensk miljö- och djurskyddslagstiftning. betonar att alla animaliska produkter bör märkas med ursprung i varje led i produktionskedjan. Detta ska gälla såväl charkvaror och sammansatta produkter som mat på restaurang. Mejeriprodukter som står helt utanför märkningskraven vill vi inkludera i obligatoriska märkningssystem. Svenska bönder missgynnas i konkurrensen med andra länder, inte därför att kvaliteten på de livsmedel vi producerar är för låg utan därför att den är för hög. Hand i hand med detta sjunker självförsörjningsgraden när det gäller basala livsmedel mer än i något annat land. Produktionen av gris- och nötkött har sjunkit , och inga beredskapslager finns längre. Hushållens livsmedelslager kan tänkas räcka i snitt , butikernas lager räcker någon dag och centrallager . Detta riskerar att leda till en farlig situation för om en allvarlig politisk eller militär kris eller något annat skulle inträffa i vårt närområde. Problemet för våra svenska bönder är att djurskydd och kvalitet kostar pengar. EU tillåter andra länder att ha sämre djurskydd och lägre kvalitetskrav i produktionen av livsmedel än vi i har. Däremot tillåter inte EU att vi i skyddar vår produktion, som har högre krav. Genom en stärkt svensk livsmedelsproduktion och genom att premiera de svenska bönderna i deras arbete för kvalitet, djurskydd och djurvälfärd ska vi kunna närma oss en konkurrens på lika villkor. I detta anförande instämde (SD). 116 (C): Jag tänkte i den här debatten uppehålla mig vid en enda sak, en sak som jag tycker är viktigare än andra för tillfället, apropå att den svenska produktionen av livsmedel minskar och att lönsamheten är mer eller mindre obefintlig för dem som är primärproducenter i vårt land. Då handlar det om reservation 2, till vilken jag för övrigt yrkar bifall, alltså löftet om att vi ska få en livsmedelsstrategi i vårt land. Det är en strategi som jag bejakar att regeringen arbetar fram. Vad jag har förstått har den till syfte att se till att vi ökar produktionen av hållbart producerad mat i vårt land och att vi har förutsättningar att behålla och utveckla en industri som förädlar den i producerade maten, liksom att vi vanliga konsumenter får tillgång till hållbart producerad mat. I och med att den nuvarande regeringen valde att lägga ned alliansregeringens vision om som det nya matlandet har vi tappat otroligt mycket tid, tid som skulle ha kunnat användas till att utveckla det. Jag tror att vi här i kammaren är överens om att vi ska producera mer mat i vårt land, förädla mer mat i vårt land och på så sätt skapa de viktiga jobben, inte minst på den svenska landsbygden. Jag har i flera debatter efterlyst ett svar på varför man valde att avveckla en satsning, en vision, som skulle kunna ha utgjort en plattform till det som nuvarande regering vill utveckla, nämligen en livsmedelsstrategi. Jag har ännu inte fått något svar på varför man gjorde detta och varför man har tagit bort alla de pengar som fanns för att hjälpa till att utveckla verksamheter i skilda delar av vårt land. Jag förväntar mig, herr ålderspresident, att under den här debatten få svar på varför man har valt att avveckla något för att egentligen bara tappa tid för den utveckling som vi alla vill se. 117 (L): I debatten om det här betänkandet kommer jag att beröra tre centrala frågor. Det är den kommande livsmedelsstrategin, livsmedelskontroll och matsvinn. Jag yrkar bifall till reservation 4, om livsmedelsstrategin med inriktning på konkurrens och export. Det är en reservation som Liberalerna har tillsammans med övriga allianspartier. Vi står naturligtvis bakom också Liberalernas reservation 10, om livsmedelskontroll, och reservation 11, om matsvinn, där vi har reserverat oss tillsammans med . Svensk livsmedelsproduktion har med rätt förutsättningar stora möjligheter att ge ökad sysselsättning och tillväxt och bidra till en långsiktigt hållbar utveckling på landsbygden. Det leder också till att vi får en produktion av mat av hög kvalitet. Man kan också koppla det till klimatförändringarna. Vi kan vara glada över att vi har kommit fram till vissa resultat i klimatfrågan både internationellt och nationellt. Men hur som helst kommer det att ske förändringar som vi måste anpassa oss till. Globalt sett kommer – det är jag övertygad om – svensk att bli allt värdefullare. Om livsmedelsstrategin får rätt innehåll kommer den att kunna stödja en positiv utveckling av den svenska livsmedelsproduktionen. När vi tittar på vad som kännetecknar denna livsmedelsproduktion ser vi att det finns kopplingar till tidigare diskussioner som vi har haft . Det handlar om bra djurhållning, låg antibiotikaanvändning och hållbara odlingsmetoder. Detta handlar mycket om konkurrensfrågor.