prot · H30972 · 2016-03-01 00:00:00 — Det skulle vara intressant att fortsätta resonemanget om på vilket sätt tycker att man borde ha löst frågan. Tycker han på riktigt att staten ska bekosta kollektivtrafik till just den här flygplatsen till ? Vad vill han egentligen att jag ska svara på? Jag har svarat på frågan. Pengarna som finns i statlig medfinansiering finns kvar. Det är inte regeringen som är svaret skyldig i den här frågan. sköts byggstarten upp till 2018, från att ha varit planerad till 2016. För det kan jag inte ta något ansvar. Däremot finns det andra som borde ta ansvar för det. Den här utbyggnaden och andra utbyggnader av kollektivtrafik, i och andra delar av landet, är oerhört väsentlig för att vi ska kunna få ökat bostadsbyggande och för att människor ska kunna pendla. Regeringen står upp för sin del. Jag hoppas att vi har parter runt om i landet som orkar stå upp för sin del. Överläggningen var härmed avslutad. § 19 Svar på interpellation 2015/16:369 om drönarnas inverkan på flygsäkerheten 131 Statsrådet (S): har frågat mig vad jag gör för att förhindra att en flygolycka som orsakas av en drönare ska inträffa. Låt mig börja med att konstatera att har föreskrifter som reglerar bland annat konstruktion av och verksamhet med obemannade luftfartyg under . Dessutom är luftfartslagen tillämplig på alla slags luftfartyg, även på så kallade drönare. Vad gäller flygning i närheten av flygplatser är området en mil runt en flygplats i princip kontrollerat luftrum. Det grundläggande kravet i ett kontrollerat luftrum är att drönare får användas endast i avgränsat luftrum. Det innebär att flygning med drönare , oavsett storlek på farkosten, inte får blandas med bemannade luftfartyg. Ska man flyga i kontrollzon måste man ha tillstånd från flygtrafikledningen. Det är oerhört viktigt att användare av drönare känner till och följer de regelverk som finns. Transportstyrelsen sprider information om vad som gäller, exempelvis genom sin hemsida, kontakt med leksaksbutiker och flajern Flyg säkert med din drönare, för att öka kunskapen bland användarna. Myndigheten för också en dialog med operatörsföreningen om de händelser som skett och hur flygsäkerheten kan förbättras. Men jag kan också konstatera att den tekniska utvecklingen, tillsammans med den ökade användningen av drönare och de incidenter i närheten av flygplatser nämner, gör att det finns anledning att se över regelverken. Att vi dessutom har olika nationella regler inom EU är inte önskvärt, vare sig ur brukar- eller tillverkarperspektiv. och berörda myndigheter bedriver därför ett aktivt arbete kring drönare, inte minst i det pågående framtagandet av ett nytt europeiskt flygsäkerhetsregelverk. I förslagen som diskuteras finns flera intressanta idéer om hur flygsäkerheten kring drönare kan förbättras. Bland annat diskuteras olika kunskapskrav och krav på registrering för att kunna identifiera farkosten. Regeringen ser positivt på att ett EU-gemensamt regelverk för drönare tas fram och anser att det är angeläget att ett sådant kommer på plats i närtid. Transportstyrelsen överväger också om och hur deras nuvarande föreskrifter för drönare behöver moderniseras och anpassas till framtida EU-regler. Dialog pågår också med leverantörer av flygtrafiktjänst i , bland annat , just om flygning med drönare i kontrollzoner. Jag vill avslutningsvis betona att drönare också har många positiva användningsområden. Stor potential finns både för tjänsteleverantörer och för svensk tillverkningsindustri. Det är viktigt att vi har regelverk som hänger med i utvecklingen och främjar användningen av ny innovativ teknik. Men utvecklingen väcker också viktiga frågor om bland annat integritet, säkerhet och användningen av luftrummet, som måste hanteras. Detta är något regeringen och berörda myndigheter arbetar med, både nationellt och internationellt. 132 (M): Jag vill börja med att tacka ministern för det svar hon har avgivit. Den tekniska utvecklingen på området med drönare går väldigt fort. Med ökad kapacitet och allt lägre kostnader blir tekniken möjlig för allt fler att använda. Jag delar ministerns i grunden positiva inställning till utvecklingen på området. Vi kan bara ana vad den här tekniken kommer att kunna användas till . I takt med att drönarna blir allt fler och med tanke på att lagar och regler inte är anpassade för detta finns det dock skäl att se över området. rapporterades 35 incidenter av otillåten flygning med drönare i närheten av våra större flygplatser. Varje enskilt fall resulterar i bästa fall till flygförseningar och ekonomisk skada för företag och privatpersoner. Men i värsta fall kan det leda till en flygplansolycka. Inte minst de tyngre drönarna kan orsaka stor skada på våra passagerarflygplan, som inte är byggda för att i hög hastighet kollidera med tunga föremål i luften. utsätts flygpassagerare för livsfara helt i onödan då det är fullt möjligt att börja lagstifta och införa regelverk . Jag delar ministerns syn på att det är bra med gemensamma regelverk inom . Flyget vinner på att många länder hittar gemensamma regelverk. Jag är absolut inte någon motståndare till det. Men de förslagen ligger två till bort i tiden, och de kommer sannolikt inte att lösa alla utmaningar på området. Två till , eftersom vi har problem här och och eftersom passagerare utsätts för risker som vi borde kunna hantera. Att inte påbörja arbetet med lagstiftning redan nu innebär risker i flygtrafiken och riskerar den positiva utvecklingen av användningsområden för drönare. Den hämmas när osäkerhet uppstår om framtida regelverk. Jag hoppas att ministern ser behovet av att börja agera . Min fråga till ministern är om jag gör rätt i att tolka hennes svar på det sättet att hon är beredd att gå före , så att vi redan här och börjar titta på regelverk för att skärpa flygsäkerheten. 133 Statsrådet (S): Jag vill börja inlägget med att vara väldigt tydlig med att det finns regelverk. Det är inte tillåtet att flyga med drönare i kontrollerat luftrum, det vill säga luftrum runt flygplatser. Problemet i det här fallet är att det regelverk som finns inte efterlevs. Det handlar i sin tur, tror jag, väldigt mycket om att den som äger en drönare inte är tillräckligt noga med att ta reda på vad som gäller, det vill säga att man behöver ha tillstånd för att flyga i kontrollerat luftrum och att man samsas om samma luftrum som alla andra luftfarkoster och styrs av flygledningen. Därför pågår det också ett omfattande informationsarbete från Transportstyrelsens sida för att informera om vilket regelverk som gäller. Parallellt med det pågår ett internt arbete i Transportstyrelsen med att se över föreskrifter och också ett arbete inom och i Transportstyrelsen för att vara med på EU-nivån och på den internationella nivån. Som jag framfört i ett flertal tidigare debatter i den här frågan anser vi att det vore olyckligt om fattade beslut om regelverk som sedan inte alls harmoniserar med kommande regelverk inom EU. Vi tror att det är viktigt, både för förutsägbarheten för dem som tillverkar drönare och för att kunna ge bra information till dem som köper drönare om att det är samma regelverk som gäller. Därför tror vi att det är klokt att avvakta tills EU har nya regler på plats. I mellantiden kan man naturligtvis titta över de föreskrifter som finns, vilket Transportstyrelsen gör, men att införa en helt ny lagstiftning eller göra väldigt omfattande förändringar av det regelverk som finns vore olyckligt. Det skulle ge upphov till en väldigt stor oklarhet om vad som gäller på området. Det skulle skapa än större problem, tror vi. Som sagt är det inte så att det här är ett regelfritt område och att man har rätt att framföra drönare precis hur som helst var man vill. I kontrollerat luftrum runt flygplatser är det redan otillåtet att använda drönare. Om vi hade haft skarpare lagstiftning och skarpare regelverk kring detta är det ändå långt ifrån säkert att de här situationerna inte skulle uppstå. På samma sätt som i andra trafiksituationer bryter människor mot de regler som finns. Det är ett lite annat problem än att regelverken inte är på plats. I det här fallet finns det regler. Om de inte följs behöver man jobba med uppföljning och information, och det sker. 134 (M): Det som ministern säger stämmer – det finns givetvis regelverk . Det finns också relativt god förståelse för de regelverk som finns hos väldigt många användare när det gäller kontrollerat luftrum. Men tekniken har kommit långt. Det går att titta på olika kanaler på internet där man kan se hur drönare flyger mitt inne i . Det är utanför inflygningszonen men där passagerarflygplan förflyttar sig, det vill säga utöver kontrollzonen. är det inga problem att skicka upp en drönare som väger relativt mycket långt . Man utsätter passagerartrafiken för enorma risker när man gör detta. Det finns många glapp i den lagstiftning vi har. Det finns dessutom inga möjligheter att hantera olika typer av överträdelser. I andra länder håller man på och ser över hur man ska kunna neutralisera drönarna vad gäller terrorism och olaglig flygverksamhet i kontrollerat luftrum. Det finns alltså mycket man behöver göra, och vi behöver givetvis göra betydligt mer än det som hitintills är gjort. Easas arbete är jättebra, men vi kommer inte att få alla svar där. Vi vet till stora delar vart vi är på väg med det regelverket, så om man ville skulle det vara möjligt att vidta en hel del åtgärder. Jag välkomnar, precis som ministern, att Transportstyrelsen ser över det arbete som sker. Men man behöver också det politiska stödet. Kanske behöver även en del lagstiftning ses över på det här området. Den här utvecklingen går så pass fort att om vi väntar innan vi implementerar lagstiftning och gör någonting konkret finns det överhängande risk att det sker ett haveri i vårt land. Det kan vi aldrig acceptera, varken ministern eller jag. Därför menar jag att det finns goda möjligheter, om man vill, att tillsätta en utredning eller göra liknande politiskt arbete från regeringens sida för att hantera de här frågeställningarna, vilket behöver göras här och . De här incidenterna sker runt omkring i vårt land. Framför allt kring de stora flygplatserna utsätts människor för helt onödiga risker. Jag kan inte tolka ministerns svar annorlunda än att hon tycker att det räcker med det arbete som Transportstyrelsen gör och att regeringen i övrigt avser att invänta det arbete som sker inom ramen för vad gäller harmonisering av regelverken, som jag håller med om är bra och viktigt. Det kan gälla allt från typgodkännanden av drönare till säkerhetsutrustning. Vad händer när batteriet tar slut, hur ska drönarna landa säkert på marken och så vidare? Allt det är jättebra, men det krävs mer än så. Min fråga till ministern kvarstår. Kan ministern tänka sig att gå före i det här arbetet, eller kommer vi att sitta och vänta i två innan vi börjar se över lagstiftningen? 135 Statsrådet (S): Om det vore så att de här incidenterna inträffade till följd av att det inte fanns något regelverk för drönare hade jag verkligen känt ett stort behov av att vidta åtgärder oerhört snabbt. Men det finns regelverk. De tillämpas dock inte i tillräckligt stor utsträckning. Detta är ett problem som man naturligtvis behöver ta tag i på olika sätt genom till exempel informationsinsatser. Att stävja den här typen av olaglig användning är naturligtvis väldigt viktigt för att undvika att det som har varit incidenter i stället blir olyckor. Påstår på fullt allvar att det är en frånvaro av regler som bär skulden till de här incidenterna? Om det fanns ett regelverk av den typ som efterfrågar, menar att alla drönaranvändare då plötsligt skulle följa det regelverket? Det är i så fall en ganska intressant ingång i en diskussion. 136 (M): Vad glad jag är att vi kommer in på just det här området! Nej, jag tror inte att införandet av lagar och regler i sig innebär att alla följer dem. Men låt oss titta på de regleringar vi har gjort av biltrafiken! Vi har infört körkort, nollvisioner och en massa andra saker. Vi har polisövervakning av våra vägar med mera. Det tror jag gör biltrafiken säkrare. På det sättet har nått framgång i världen. Det finns inget annat land i världen som på ett bättre sätt lyckats minska antalet dödsfall i trafiken, och det beror på att vi har jobbat med detta metodiskt. Jag tror inte att det i sig är tillräckligt med lagar och regler, men de utgör grunden. På samma vis skulle vi kunna ha det gällande drönarna. Ministern och jag kanske har helt olika uppfattningar här, fru talman, men jag tror inte att det räcker att bara sätta upp lagar och regler och förvänta sig att alla följer dem. Jag tror att man måste följa upp med en hel del andra saker därefter. Det är det arbetet som vi skulle kunna påbörja. Jag menar att det inte går att vänta två innan kommer med sina förslag på hur vi ska harmonisera de här regelverken. Vi kommer att vara tvungna att göra ett rätt grundligt arbete trots att vi har fått detta på vårt bord. Jag menar att det är fråga om . Det sker incidenter runt omkring i vårt land. Det är inte acceptabelt att flygpassagerare utsätts för den här typen av risker. Vi ska använda lagar och regler, men inte bara lagar och regler, utan följa upp med utbildning, övervakning med mera, precis som vi har gjort inom biltrafik och på alla andra områden. Där har regeringen möjlighet att ta initiativ. Min fråga kvarstår. Jag hoppas att ministern kan tänka sig att vi kan hjälpas åt i detta arbete innan det händer en olycka. Det här är någonting nytt, men det händer väldigt snabbt. 137 Statsrådet (S): Det var ett mycket bra klargörande, för då tror jag att vi plötsligt har ganska likartad inställning i frågan. Det är inte så att regeringen sitter och väntar på något som ska inträffa om två , utan det pågår – som jag sa i mitt svar nu och som jag har sagt vid ett otal tidigare interpellationsdebatter i det här ämnet – ett intensivt arbete inom och Transportstyrelsen men också på andra fronter för att åstadkomma förändringar. Vad vi däremot vill invänta är lagstiftningen, så att vi inte får en lagstiftning som väsentligen skiljer sig från vad EU sedan kommer att fatta beslut om och som vi därmed kommer att behöva anpassa oss till. Om vi tar fram ny lagstiftning får vi en lagstiftning som gäller under ganska och som vi sedan behöver förändra igen. Risken för det är uppenbar, om vi gör på det sätt som nu föreslår. Vi ser att vi behöver vidta åtgärder här och . Det arbetet pågår, inte minst inom Transportstyrelsen, med informationsinsatser och annat. Men lagstiftningen behöver komma på plats i hela EU för att vi inte ska få en otydlighet och för att vi ska säkerställa att samma regler gäller i hela EU. Det är en fråga om vilka åtgärder man vidtar på vilken nivå och . Regeringen arbetar med den här frågan. Det är inte så att det behöver påbörjas något, som antyder, utan det här arbetet är igång, det är viktigt, och det kommer att fortsätta på olika nivåer, och med olika inriktning. Det hoppas jag att vi kan fortsätta att vara överens om och samarbeta kring. Överläggningen var härmed avslutad. § 20 Svar på interpellation 2015/16:375 om uppvisande av giltigt körkort 138 Statsrådet (S): har frågat mig vad jag ämnar göra för att motverka att förare utan giltiga körkort fortsätter att undslippa straff. Körkortslagens regler är tydliga. En förare ska ha med sig ett giltigt körkort för det aktuella fordonet. Den som inte har det riskerar böter. Om föraren har med sig en annan identitetshandling kan körkortsbehörigheten oftast kontrolleras genom exempelvis körkortsregistret. Körkortet eller en identitetshandling ska överlämnas för kontroll om polisman eller bilinspektör begär det. Den som kör ett fordon utan att ha behörighet för det kan dömas för olovlig körning. För en fällande dom krävs att föraren har haft uppsåt att köra olovligt. De bedömningar som görs i ett enskilt fall är en fråga för de rättstillämpande myndigheterna. 139 (M): Tack, ministern, för svaret, även om jag tycker att det i det här fallet var ett lite märkligt svar. I medierna kunde vi läsa om ett par fall där bilförare inte har kunnat visa upp giltigt körkort men trots det sedan inte blivit fällda i tingsrätten för olovlig körning. Det är självklart varken min eller ministerns sak att överpröva våra domstolar. Men när tingsrätten i upprepade fall väljer att fria personer som saknar körkort, det vill säga där förarna inte har kunnat styrka att de har giltig handling för att framföra sitt fordon, då har något blivit väldigt fel. Det kan inte vara på annat sätt än att vi då överväger att skriva om lagarna. Det är ju det som är vårt jobb här i kammaren, att stifta lag. De friades i brist på bevis. Jag menar att det måste vara upp till den som kör bilen att kunna styrka att man har rätt att köra bilen. Allt annat blir i slutändan fullständigt orimligt. Det måste fortsatt vara olagligt att köra bil i utan giltigt körkort, och det måste rimligen vara så att den som framför bilen har bevisbördan när det gäller körkort eller inte. När domstolarna inte gör den tolkningen är den enda rimliga slutsatsen att vi måste se över lagstiftningen, om vi på allvar menar att den som kör bilen är den som ska bevisa att den har rätt att köra bilen. Jag tror att de flesta tycker att det är rätt rimligt att ha det på det sättet. Jag frågar ministern igen: Kan vi ha skäl att se över lagstiftningen på det här området, om domstolarna dömer i en annan riktning än vad vi tycker är rimligt? Jag förutsätter, fru talman, att ministern delar min uppfattning att den som framför ett fordon ska ha rätt att framföra fordonet och att den personen också har bevisbördan för detta. 140 Statsrådet (S): Jag delar självfallet uppfattning att den som framför ett fordon ska ha ett körkort för att kunna göra så och att man också ska kunna visa det på anmodan. Men vi har en rättstradition i som utgår från att man är oskyldig tills motsatsen är bevisad, och det är inte den som är anklagad som ska bevisa sin oskuld, utan det är åklagaren som ska bevisa skuld. Jag tror att det är en om möjligt ännu viktigare princip att hålla sig till, när vi pratar om brott och straff. Jag skulle vilja säga att det pris vi betalar för att ha en sådan rättstillämpning, rättsuppfattning och rättsstat är att vi ibland råkar ut för att människor som möjligen eller med en viss sannolikhet är skyldiga till ett brott ändå frikänns därför att man inte har kunnat bevisa att det har funnits uppsåt eller att brottet har begåtts av den personen. Alternativet till det skulle vara att vi riskerar att människor som är oskyldiga döms. Den risken skulle jag vilja påstå är betydligt värre än att en och annan som är skyldig inte blir dömd. Om är beredd att ompröva hela den principen för svensk rättstillämpning är det en ganska stor och allvarlig fråga. Jag håller inte med om den nyorienteringen av rättstillämpningen i . 141 (M): När det gäller den rättstradition som ministern tar upp i talarstolen har jag precis samma uppfattning. Jag menar också att vi som politiskt förtroendevalda i den här församlingen, i och i regeringen, har ett gemensamt ansvar för att förklara varför ibland till synes märkliga beslut har en vettig funktion. Det finns andra principer som vi absolut inte vill göra avkall på. När det gäller att den enskilde inte ska bevisa sin oskuld utan att samhället ska bevis skuld är vi helt eniga. Trots det har vi förenklat på en mängd områden i vårt samhälle. Om man kör bil är man skyldig att ha körkort i sin bil. Liknande finns på en mängd områden. Vi skulle kunna ägna här i kammaren åt det, men jag tror att både ministern och jag har annat att göra. Men det måste väl vara så att den som framför ett fordon är skyldig att ha med sig en giltig handling som visar att man får framföra det fordonet. Om man inte har det och inte kan bevisa att man är behörig att framföra fordonet måste man väl dömas för olovlig körning. Om det inte är så kommer vi att få enorma bekymmer , med vad som är polisens uppgift vid kontroller. Jag stannar vid körkort men skulle kunna dra frågan vidare på många andra områden. Vi skulle hamna i en märklig situation. Polisen och i efterhand de rättsvårdande myndigheterna skulle då bevisa att personen inte har rätt att framföra fordon. Då menar jag att vi har ändrat det synsätt som vi har haft tidigare på det här området. Här är jag och ministern helt enkelt inte överens. Det måste rimligen vara så att om man inte har med sig ett giltigt körkort när man kör bil och sedan inte kan bevisa att man faktiskt har ett körkort som ger en rätt att framföra fordonet, då ska man också dömas för olovlig körning. Allt annat är fullständig orimligt. 142 Statsrådet (S): Detta är delvis två olika frågor. Den ena handlar om skyldigheten att medföra sitt körkort när man framför sitt fordon. Man kan bli tilldömd böter om man inte lever upp till det kravet. Det är en sak. Det handlar om skyldigheten att medföra körkort. Det är en ganska ringa förseelse som ger ett tämligen ringa bötesbelopp. Den andra frågan gäller ett betydligt grövre brott, olovlig körning, som prövas i domstol. Det är alltså inte fråga om böter som skrivs ut på platsen. Eftersom det är ett grövre brott är det också rimligt att man tillämpar ett annat beviskrav. Då kommer man tillbaka till den grundläggande principen: Är det den enskilde som ska bevisa sin oskuld eller är det samhället som ska bevisa skuld? Vi kommer tillbaka till denna viktiga princip även om det innebär att vi riskerar att få ett antal personer som inte döms därför att man inte har kunnat bevisa att brott har begåtts. Det är en risk vi får ta. Jag skulle vilja fråga : Hur menar han att man ska göra med detta? Låt oss ta en person som har ett körkort utfärdat i ett annat land. Då kan det vara ganska svårt att bevisa. Om denna person har tappat sitt körkort och kanske inte ens har märkt det – hur ska han eller hon kunna bevisa att man har rätt att framföra fordonet? Det kan vara en person som har ett körkort som är giltigt men som av något skäl inte har kunnat få det med sig. Menar att vi ska ha en rättsordning i där man kan bli dömd inte för att man är skyldig utan för att man inte kan bevisa sin oskuld? 143 (M): Detta är ett bekymmer när man ska köra bil i andra länder. Det råkar man ut för om man åker från till andra länder. Då kan det vara på det sättet att man måste ha med sig ett internationellt körkort. När man kommer till andra länder är man skyldig att kunna bevisa att man har rätt att framföra en bil i dessa länder. Det är inget konstigt. Det rekommenderas av riksdagsförvaltningen när vi åker till , eller vad det än må vara. I andra länder har man skyldighet att kunna bevisa att man har rätt att framföra fordonet. Annars kan man få böter för att man inte har en giltig körkortshandling. Det är det som det hela handlar om i detta fall. Om man inte kan bevisa att man har ett giltigt körkort som gör att man får framföra ett fordon ska man också dömas för det. Det vore spännande om ministern ville införa samma synsätt inom alla områden i samhället: att det alltid ska vara samhället som ska bevisa att den enskilde har gjort fel. Det skulle vara spännande till exempel vid deklarationstider om man gjorde vissa avsteg kring detta. Det skulle vara spännande att införa i skattelagstiftningen, om inte annat, att det ska vara samhällets uppgift att bevisa att någon inte har gjort rätt för sig. Där är det precis tvärtom, och det är det som är poängen i det hela. När det gäller framförande av fordon är det den enskilde som ska vara skyldig att uppvisa en giltig handling för att få framföra fordonet. Det ska inte vara på något annat sätt. Jag tror att de flesta tycker att det är rimligt. Om man tycker att nollvisionen är viktig vill man väl också ha personer i trafiken som har utbildat sig och har möjlighet att följa de trafikregler och annat som vi har satt upp i trafiken.