prot · H30965 · 2016-02-10 00:00:00 — Jag måste säga att det är lite märkligt med förslag som till exempel det om medborgarskap, där tycker att man ska ta ifrån folk deras medborgarskap till och med om de är statslösa. Var ska vi göra av dem? Jag läser i förslaget att det bör upprättas avtal med andra länder dit man kan skicka folk. Vem skulle vi upprätta avtal med? Det är så orealistiskt. Det är inte ens vettigt. Det tycker jag är en svaghet ni borde arbeta lite mer med, , eftersom ni enligt er egen uppfattning har rätt i alla frågor. 31 (SD) replik: Jag vill poängtera, , att jag tycker att mycket av det ni i har gjort – framför allt sedan ni hamnade i opposition – är bra. Ni gjorde också mycket bra i regeringen; ni skärpte vissa lagar, även om det inte var tillräckligt, och ni hade rätt ambitioner på många sätt. Om jag får säga det tycker jag också att var en rätt bra minister i den regeringen. Det finns ganska många ministrar i den regeringen jag inte är så glad på, kan jag säga, men är kanske inte en av dem jag främst tänker på. Det kan vi konstatera. Jag vill dock ändå ha historien rätt. När det gäller att gå upp i en talarstol och kritisera regeringen för att ha agerat för lite, för sent och så vidare kan jag hålla med om det i vissa fall, men historiken är de facto att den förra regeringen var ganska nöjd med terrorreglerna. hände ingenting med dem. Sedan förstår jag att det är en process ibland, men Alliansen satt ändå i regeringsställning . Det tycker jag att de som tittar på debatten och hör vad Alliansen och säger ska ha i åtanke. När det gäller förslag om att göra folk statslösa är det som sagt ett förslag där vi hämtat inspiration från . Där finns detta lagförslag. Det finns flera anledningar till att vi vill kunna göra någon statslös. Bland annat har personen då ingen rättighet att rösta och påverka i det här landet, vilket i sig är viktigt. Om man inte kan utvisa dessa personer får man hålla dem inlåsta tills de antingen lämnar självmant efter avtjänat straff, eller också ska de hållas inlåsta. De ska dock inte gå fria i . Det är en central princip. När det gäller det realistiska i att hitta något land att utvisa dem till får vi ju se. Jag tror inte alls att det är omöjligt. Det slöts avtal mellan och tidigare om att stänga gränsen för invandrare, och skickar man fångar från till andra länder för att de ska avtjäna sina fängelsestraff där. Ingenting är omöjligt, och man måste åtminstone försöka. 32 () replik: Ett särskilt straff-ansvar för resor i terrorismsyfte Jag vet inte om jag ska tacka för komplimangen. När det gäller om det finns länder man kan sluta avtal med skulle jag vilja se de länderna. Jag skulle också vilja se om det är förenligt med de internationella konventioner vi har undertecknat att sluta avtal med de länder som möjligen skulle kunna tänka sig att ta emot den typ av personer vi diskuterar. Jag tycker alltså fortfarande att det är helt orealistiskt. Det hände ingenting under Alliansens tid, säger . Det är faktiskt inte sant. Vi förstärkte polisens resurser, vilket var helt nödvändigt. Det är återigen en situation inom svensk polis där resurserna är otillräckliga. Vi säkerställde att polisen till slut ändå fick tillgång till underrättelseinformation via signalspaning. Vi permanentade de hemliga tvångsmedlen. Vi lade fast de första handlingsstrategierna vad gäller terrorism. Jag kan göra listan väldigt lång. Visst gjorde vi en hel del, men man kan alltid göra mer. Det intressanta är dock här och , och det är skälet till att jag i mitt anförande lyfte upp den överenskommelse som är gjord med regeringen och där det finns nya saker att faktiskt bocka av. Vi måste till exempel få in hemlig dataavläsning. Den utredningen måste tillsättas, för vi måste ha underlag för det. Jag är bekymrad över att polisen förmodligen har fått sämre förutsättningar att utreda de brott som kan begås när folk reser iväg till , och andra ställen. Det finns en rad sådana saker vi måste arbeta med. Problemet är dock att ni fokuserar så mycket på historia och så lite på den dagsaktuella situationen, . Det vore naturligtvis frestande att fråga hur ni tänker hantera de människor som återvänder. Jag tror att svaret är att de ska utredas och lagföras, och där är vi helt överens. Men det finns massor av problem man måste ta tag i för att se till att få underlag och att dessa personer faktiskt hanteras på ett vettigt sätt. En och annan kanske inte heller har begått något brott – det kan vara barn som behöver stöd för att överleva. 33 (SD) replik: När jag sa att ingenting hände syftade jag just på terrorresande. Jag syftade inte på det andra tog upp och som är bra saker alliansregeringen gjorde. Det nämnde jag också i min första replik. Det finns bra saker alliansregeringen gjorde, och det var sådant som vi när vi satt i också stödde i stor utsträckning. Det gäller detta med att permanenta hemliga tvångsmedel och allt vad det nu är. Det stödde vi, för vi tyckte att det var bra förslag. Jag hänvisade dock till vad den här debatten handlar om, nämligen terrorresorna. Där gjordes tyvärr inte så mycket som hade kunnat göras. Det är helt korrekt att man ofta kan göra mer – det gäller allting – men i det här fallet tycker jag ändå, vilket framgick av den debatt vi hade med regeringen , att det gjordes för lite. När det sedan gäller om det är realistiskt eller inte med sådana avtal återstår det ju att se. Det är nämligen ingen som har testat. Vi menar att man ska testa, och vi menar när det gäller utvisning generellt sett att man måste ha fler avtal med fler länder för att kunna utvisa människor dit och låta dem avtjäna straffet där. Det är något vi har efterfrågat och i flera olika motioner. Ett särskilt straff-ansvar för resor i terrorismsyfte Detta är centralt för . Vi anser inte att terrorister ska vara medborgare i vårt land, och vi anser inte att folk som har invandrat hit ska få förmånen att stanna. Vi anser inte att man bara för att man råkar vara medborgare i och i , eller kanske har sin hemvist här, ska kunna åka till och få terroristutbildning – träna och hålla på – och sedan komma tillbaka till och slippa straffansvar när man kommer hit. Jag kan inte förstå att inget av de andra sju partierna stöder detta. Jag hade förväntat mig att Alliansen, eller åtminstone något parti i Alliansen, skulle se vitsen med att de ska åka fast även om de till exempel råkar vara medborgare i . Det ser vi som helt naturligt. Varför skulle svenska folket acceptera att dessa personer inte får något straff bara för att de råkar vara medborgare i ? Det förstår inte jag. 34 (MP): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande. Jag står fast vid vår reservation från S och MP, men för tids vinnande avstår jag från att yrka bifall till den. Jag är väldigt glad att vi faktiskt kan ta beslut i frågan om finansiering av terrorresor. Jag är glad att vi i botten har en bred blocköverskridande överenskommelse om detta och att vi gemensamt kan gå vidare i denna fråga. Det är nämligen väldigt viktigt, också för just rättsmedvetandet i vårt samhälle, att vi kan skapa lagar som stämmer med den avsky många av oss känner inför terrorism. Detta gäller oberoende av var denna terrorism kommer ifrån. diskuterar vi Daish/väldigt mycket, men vi ska inte glömma all annan terrorism. Min kollega tog upp Breivik och det fruktansvärda terrordådet. Längre tillbaka kan vi se terrorism från olika ideologiska sidor som vi inte får glömma. Det måste kunna beivras oberoende av var terroristerna kommer ifrån och var de hör hemma, över hela världen. Därför är det viktigt att vi tar dessa beslut . Det är dock också viktigt att vi balanserar. och även regeringens uppgift är nämligen att se till att vi hittar det ord och den balans jag ofta saknar i den svenska debatten. Vi har i ett unikt ord som jag är väldigt stolt över och som lär ha sina anor från vikingatiden. Det är ordet ”lagom”. Det där mjödkruset man skickade runt i ringen skulle räcka lite till alla. Det handlar om att balansera ytterligheterna, och det tycker jag görs på ett bra och professionellt sätt i detta betänkande. Detta är svåra frågor. Det handlar om att kriminalisera sådant vi tidigare inte har kriminaliserat, som till exempel resande, finansiering av resande och så vidare. Det gäller de bitar där vi går vidare och där det krävs en balans mellan våra grundlagsskyddade rättigheter, våra individuella rättigheter och det kriminella. Att hitta denna balans är inte lätt. Jag tycker att det i betänkandet finns väldigt bra resonemang om till exempel straffmått. Det är väldigt klokt och visar just på denna svårighet. Man har landat rätt. Då är det viktigt att vi inte trillar i de här fallgroparna. Vi hörde tidigare i debatten att de finns de som alltid tycker att det görs för lite och att vi ska bura in vem som helst. Det här har lyfts fram och om och om igen, även när det kanske inte var befogat. Då är det viktigt att vi faktiskt står kvar och skyddar de grundläggande rättigheterna, håller fast vid den svenska grundlagen och ser problematiken. Ett särskilt straff-ansvar för resor i terrorismsyfte Vi kan inte heller låta bli att nu gå vidare och faktiskt straffbelägga dessa saker, för det skulle också vara svårt. Jag kan mycket väl hålla med om att det finns grundläggande orsaker bakom terror. Det finns fattigdom, förtvivlan och orättvisor. Det finns också en rädsla för att inskränka de grundlagsskyddade mänskliga rättigheterna. Men måste vi här gå vidare och tydligt visa att det här inte är acceptabelt i . Det är just den balansgången som jag menar är viktig. Därför är det bra att vi har nått den här blocköverskridande enigheten. Sedan kan det hända att vi måste gå vidare. Olika utredningar är på gång. Vi ska vara ödmjuka i den här frågan, och det är viktigt att inte sväva ut och agera för snabbt, för med sådana här komplicerade frågor blir det lätt fel. Jag hoppas att vi så långt som det är möjligt kan bevara den blocköverskridande enigheten och visa tydligt att inte är ett land i kaos. låter det i den allmänna debatten som om samhället skulle befinna sig i sönderfall. Vissa krafter vill att det ska se ut så. Det är just så terrorkrafterna fungerar. Terrorns ideologi handlar om att provocera fram ett samhälle i sönderfall där de extrema krafterna kan ta över och servera så kallade enkla lösningar. Men rättssamhället finns i . Vi bidrar till ett ytterligare steg i detta. Vi tydliggör detta och motsvarar på ett balanserat sätt den debatt vi har i . Det är det här som är det viktiga – att möta de extrema krafterna med lagstiftning och sunt förnuft och att hitta balansen. Det menar jag att denna proposition och utskottets betänkande gör. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. 35 (C): En lagstiftning för att kriminalisera terrorresor är efterlängtad. Tillsammans har sex av riksdagspartierna tagit ett antal steg på vägen för att stoppa terrorismen både här och i andra länder. Jag vill tacka regeringen för att den, i det här fallet, har rott detta i hamn på ett bra sätt. Vi förde gemensamma samtal där alla gav och tog i en konstruktiv anda. I en värld där demokratins stabilitet utsätts för våldsamma vindar från olika håll är det viktigt att vi tar vårt ansvar som politiker på allvar och finner lösningar på svåra problem. Terrorism är ett av de allvarligaste hoten mot demokratin, mot det fria utövandet av mänskliga rättigheter och mot den ekonomiska och sociala utvecklingen. Vi måste göra allt vi kan för att motverka terrorism, men det är viktigt att lagstiftningen på området är väl avvägd. En utgångspunkt vid utformningen av sådan lagstiftning är att vi måste följa internationella förpliktelser när det gäller såväl åtaganden att kriminalisera vissa gärningar som åtaganden till skydd för mänskliga rättigheter. Det kan vara lockande att ta i med hårdhandskarna i viljan att skydda medborgarna och straffa dem som gör sig skyldiga till brott, men här är det vårt ansvar som politiker att ta ett steg tillbaka, räkna till tio och ta ett par djupa andetag. Vi ska straffa dem som vill förstöra vårt samhälle men vara försiktiga så att vi inte tar fram en lagstiftning som förstör samhället på ett annat sätt. Ett särskilt straff-ansvar för resor i terrorismsyfte Det finns några saker som denna proposition saknar, och en av dessa, tycker jag, är ett barnperspektiv. Många som reser till andra länder för att ansluta sig till terrororganisationer är fortfarande barn. läste vi nyheter om hur barn följer med sina föräldrar och lever ett farligt liv i terroristernas läger. Det finns också de som är precis på väg att bli vuxna, 16–17-åringar, som av vänner eller på internet lockats att ansluta sig till en blodig kamp som riskerar att sluta i ett förstört liv både för dem, för deras föräldrar och för terrorgruppernas offer. Det sägs att föräldrar aldrig slutar att oroa sig för sina barn. När ett barn föds börjar en oro som aldrig försvinner. Maktlösheten som tonårsföräldrar kan känna när barnen på allvar börjar växa upp kan vara stor, även om det bara handlar om att han eller hon står och hänger vid närmaste korvkiosk. Men hur känns det att ha ett barn som försvinner ifrån en in i en bubbla av en våldsam ideologi? Det måste vara ännu svårare. Att vara förälder till ett barn som dessutom tar steget att resa från och åka till ett land där han eller hon riskerar att begå fruktansvärda brott och själv bli misshandlad eller dödad måste vara nära nog outhärdligt. vill att barnperspektivet ska finnas i alla beslut som tas. Som det är har föräldrar få möjligheter att stoppa sitt barn om det har bestämt sig för att lämna för att ansluta sig till en terrorgrupp. Vi vill därför se över möjligheterna att kräva förälderns skriftliga tillstånd för att ett barn ska kunna åka utomlands. Vissa kanske skulle invända att möjligheten för barn att resa handlar om barnets frihet och att barnet självt måste få bestämma om det ska åka utomlands eller inte, men jag håller inte riktigt med. Visst finns det resor som barn ska kunna göra utan att varje gång ha förälderns skriftliga tillstånd. Ett krav på underskrift från föräldern är inte menat att stoppa unga som bor i från att resa till skolan eller en tioåring som ska åka på klassresa till . En lagstiftning måste ta höjd för det här. Däremot är det viktigt att föräldrar får en möjlighet att säga stopp om en ung människa är på väg att förstöra sitt liv. Utskottet har hänvisat till att en passansökan som huvudregel ska avslås om ansökan avser pass för barn och barnets vårdnadshavare inte har lämnat medgivande. Det kan hinna hända mycket på de år som ett pass är giltigt. I tonåren är det många som går igenom faser som föräldrarna himlar med ögonen åt. Att man däremot radikaliseras och ger sig iväg för att strida militärt i andra länder är inget att himla med ögonen åt. Det är något de flesta föräldrar skulle ta på största allvar, och de skulle ha en vilja att stoppa barnet från att åka. Vi måste ge dem den makten. Att en vårdnadshavare kan begära att ett utfärdat pass återkallas är bra, men mellan och ett antal länder råder passfrihet. Det tycker förstås jag som centerpartist är bra, men det innebär att vägen för unga människor som vill resa ut ur utan en orolig förälders tillåtelse står öppen. Ett krav på skriftligt tillstånd från föräldern skulle skapa ett extra hinder för unga människor som vill lämna för att begå våldsamma handlingar. Det terrorhot som världen har sett växa måste tas på största allvar. Det finns ett otal teorier kring varför den islamistiska terrorn växer – från utanförskap till rasism, från snedvriden religiös åskådning till frustrerade unga mäns ilska och från ideologi till tron på eller ett nytt kalifat. Ett särskilt straff-ansvar för resor i terrorismsyfte Allt som egentligen krävs för terrorism är att någon eller några brinner för en idé och att de ser våldet som en del i strategin för att förverkliga den idén. Den som begår terrorbrott till exempel i kommer vi i de allra flesta fall att kunna spåra upp och straffa, men den här lagstiftningen är menad att träffa dem som väljer att begå brott i länder som inte sällan är i sönderfall. I länder där samhället inte längre fungerar som vanligt och där hela byar kanske jämnas med marken och inte ett vittne finns vid liv kommer saken i ett annat läge. Att vi nu kriminaliserar terrorresor är bra, men det finns en överhängande risk att lagstiftningen blir svår att tillämpa i praktiken. Justitiekanslern har i sitt remissvar flaggat för just detta och särskilt pekat på att beviskraven kan tänkas bli svåra att uppfylla. I min värld är Justitiekanslerns oro för att möjligheterna till lagföring är begränsade oerhört allvarlig och så även att man ifrågasätter värdet av kriminaliseringen. Justitiekanslerns oro bör tas på stort allvar, liksom följderna av om Justitiekanslern visar sig ha rätt. Därför är vårt förslag om att genomföra en översyn inte en så dum idé. Jag vill inte stå här och debattera varför inte en enda person har dömts enligt den lagstiftning vi nu tillsammans varit med om att ta fram. Jag vill inte stå här och undra hur många som har dött i onödan för att vi inte lyckades spetsa till lagstiftningen mot terrorismresor ordentligt. Om vi kommer till den punkten vill jag hellre vara tryggt förvissad om att en översyn är på gång och att vi är hack i häl på dem som väljer att med våld förstöra livet för oskyldiga människor både här och i andra länder. Jag vill därför yrka bifall till reservation 2 om en översyn av lagstiftningen. Jag vill även yrka bifall till reservation 12 under punkt 10 om vårdnadshavares tillstånd för minderårigas utlandsresor. 36 (V): Terrorism är ett oerhört stort hot mot den fria demokratin. Det är ett hot oavsett om det sker i , i eller i . Det är ett hot mot demokratin, mot vårt sätt att leva våra liv som vi vill, mot att älska vem vi vill, bo var vi vill och tycka vad vi vill. Eftersom terrorism är ett så stort hot behövs det en effektiv och smart lagstiftning som är enkel att tillämpa. Men vad vi ser är tyvärr en framstressad symbolpolitik, en symbolpolitik som ropar efter hårdare tag. Det är lätt att det blir så när det sker allvarliga händelser runt om i världen. Men de hårdare tagen kommer inte att hindra någon från att resa och begå dessa fruktansvärda handlingar. Det kan nästan låta som att vi i inte har en lagstiftning som förbjuder terrorism. Men så är ju inte fallet. Vi har en lagstiftning. Den är lite krånglig att använda och förstå. Därför vore det lämpligare att utreda den befintliga lagstiftningen så att den kan implementeras i rättsväsendet på ett bättre sätt. Trots att lagstiftningen är krånglig och kanske lite svår att använda dömdes två män till livstids fängelse vid för just terrorism. Vi har alltså en lagstiftning som fungerar. kommer det en utredning om just straffansvar. Låt oss invänta den innan vi lagstiftar om enbart hårdare tag. Ett särskilt straff-ansvar för resor i terrorismsyfte Det här förslaget till beslut som vi debatterar är problematiskt på många sätt. Det handlar om att kriminalisera finansiering, utbildning och resor. Problemet är att man kommer att kriminalisera människors helt vardagliga handlingar. Jag ska nämna några exempel. Mormor bestämmer sig för att ge pengar till sitt barnbarn. Mormodern kan då bli kriminell om det visar sig att barnbarnet har kompisar eller Facebookvänner som har andra kompisar som är med i olika föreningar som man i kan tolka som terrorism. Då kan mormodern bli den som har utfört en kriminell handling, oavsett vad hennes tanke var med att ge pengar till sitt barnbarn. Detta låter väldigt krångligt och inte rättssäkert, och det är precis vad det inte är. Vad som också kommer att kriminaliseras är utbildning. Men ingenstans i förslaget som vi debatterar står det vad utbildning egentligen är för något. Det enda som förklaras är att det ska finnas en utbildare och en mottagare. Så ser det mesta av all kommunikation på internet ut . Det är en som skickar ett budskap och en annan som tar emot det. Det är så vi gör när vi mejlar, är ute på Facebook eller när vi twittrar. Jag tror inte att det är meningen, men det kan vara så att om man är inne på Youtube och sedan öppnar fel sorts mejl kan det tolkas som att man har genomgått en utbildning i terrorism. Jag tror att vi egentligen inte vill ha en lagstiftning som ska fungera på det här rättsosäkra sättet. Också resor i terrorismsyfte kommer att kriminaliseras. En person som har bestämt sig för att åka ned och ansluta sig till Daish kan på flygbussen till ångra sig och kliva av den. Den personen kan ändå dömas för brott eftersom förberedelser nu kommer att kriminaliseras. Även den som inte utför själva brottet kan straffas. Det här är inte bra. Det kommer att innebära att fler kan komma att dömas för brott som de inte har begått. Det är inte heller rättssäkert, och det är största kritik mot propositionen. Det här leder inte till lagar som är enkla att förstå och använda. Terrorism är redan förbjudet, och det finns en lagstiftning för det. Men i stället för att förbättra och utreda den skickar man upp ett symboliskt knytnävsslag för att visa handlingskraft. Vi har också en politisk debatt som bara fokuserar på straffskalor. Hur mycket längre straff ska vi ha för olika slags brott? Det finns ingenting som bevisar, vare sig i nationell eller internationell forskning, att längre straff innebär färre brott. Ändå är det detta som den politiska debatten fokuserar på. Det är därför som vi i vill avslå förslaget i propositionen. Jag vill yrka bifall till reservation 1. Jag vill avsluta med att hänvisa till Lagrådet, en av de tyngsta remissinstanserna till det här förslaget. Lagrådet menar att regeringen hade en alltför bokstavstrogen tolkning när man skrev lagförslaget. Vi i kan inte göra annat än att hålla med. 37 () replik: Ett särskilt straff-ansvar för resor i terrorismsyfte Jag begärde ordet när från påstod att detta är en framstressad lagstiftning. Vi har fått kritik för att det har gått alldeles för sakta, men tycker att det här har stressats fram. Sanningen är ju den att frågan har utretts i laga ordning. Förslaget har remitterats enligt alla traditioner och regler som vi har och beretts på ett sakligt sätt. Någon framstressad lagstiftning ligger inte på bord. Däremot är den komplicerad, och avvägningarna kan vara besvärliga. Det är märkvärdigt att bara ser problem. ska stackars mormor som ger presenter till sitt barnbarn bli kriminell. Man ska inte kunna ångra sig om man har påbörjat en resa och allt vad det nu var. När man tillämpar lagstiftningen dömer man utifrån proportionalitet och utifrån regelverket. Men inte med ett ord ger besked om vad vill göra för att stoppa att människor beger sig utomlands för att begå terrorhandlingar. Det är nästan 300 personer som har rest från och som kan förmodas delta i grymheter som vi nästan bara kan ana. Vad vill göra? Ni kallar det för att vi kastar fram ett hafsigt förslag, men det är ju inte sant. Finns det något besked från om vad ni vill göra? Ni hoppade av en överenskommelse med ett batteri av olika åtgärder som inte var enbart repressiva utan som även gällde att ta itu med orsaker och att arbeta bredare. Det ville ni inte vara med om. Och röstar ni emot en lagstiftning som faktiskt ett helt världssamfund har begärt att ska lagstifta om. 38 (V) replik: tycker inte att det här är ett bra förslag. Det är inte en bra lagstiftning. Detta kommer inte att motverka att människor åker i väg, och det är faktiskt syftet med lagstiftningen. Syftet med lagstiftningen är att skapa en effektiv rättslig lagstiftning för att kunna motverka terrorism. Vad den däremot gör är att den ökar längden på olika fängelsestraff som man kan dömas till om man skulle bli lagförd i . Vi tycker väl egentligen inte att det är en framstressad lagstiftning på det sättet, . Förslaget har remitterats, och det har fått otroligt mycket kritik från olika remissinstanser, från , från och från Justitiekanslern.