prot · H30956 · 2016-01-21 00:00:00 — Det är en rättsprocess, och ett statsråd eller en regering går inte in i den rättsprocessen. Den handläggs i den rättsordning vi har i det här landet. Det tänker vi följa, ingenting annat. säger: Statsrådet gömmer sig bakom . Statsrådet respekterar Högsta förvaltningsdomstolens utslag. Det är den högsta juridiska expertis vi har på området. Men tydligen är det någonting som ifrågasätter. Hur ska vi förhålla oss till det som sa om 170–270 vargar som gynnsam bevarandestatus, frågar ? Efter det beslutet fastställde den ansvariga myndigheten att 270 vargar skulle vara en gynnsam bevarandestatus. Sedan har det kommit till två vetenskapliga undersökningar. De har oberoende av varandra kommit till andra resultat. är GYBS fastställd till 300 vargar. Jag respekterar också vetenskapen och vetenskapliga analyser, . Min fråga är: Respekterar det? Det handlar om att få ordning på detta så att vi också kan få jakt. frågar: Hur ser processen ut? Jo, det handlar nu om att få ordning och reda på det i . Vi kan inte ha det så här. Det innebär att vi måste förändra jaktförordningen på det här området. Den måste bli rättssäker. Den måste följa praxis och också vara rättssäker gentemot . Det handlar om att få till besluten . De kanske möjligen ska behandlas på ett ställe för att det ska bli en likabehandling. Det ska bli en skyndsam behandling så att ett eventuellt jaktbeslut ska kunna hanteras på ett korrekt sätt på samma sätt som i den rättsprocess som vi har i på andra områden. Så måste det bli också på detta område. Det är slut på Alliansens oordning och det ni har ställt till med när det gäller vargjakten. 12 (M): Tack, ministern! Jag är lite oroad över landsbygdsministerns brösttoner i debatten. Landsbygdsministern får det att bli en mycket större fråga än vad det skulle behöva vara. Hade vi inte haft en alliansregering som tagit tag i den svenska rovdjurspolitiken och lagt fram en politik som tillät licensjakt hade vi nog haft ännu fler vargar än vad vi har . Om landsbygdsministern nu anser att alliansregeringens politik var så dålig och skapade så mycket oordning i vårt land är det för mig väldigt förvånande att ministern inte har lagt fram ett enda förslag i kammaren för att komma till rätta med den oordning som han tycker att alliansregeringen skapade. Art- och habitatdirektivet är viktigt. Det ligger, precis som ledamoten säger, under miljöministern. Men inte heller hon har kommit med några konkreta förslag för att komma till rätta med den vargproblematik vi nu har i . Miljöministern har snarare sagt att hon inte vill ha vare sig licens- eller skyddsjakt i . Låt inte vargfrågan bli en klyfta mellan stad och land! I och med den nya vetenskap som har kommit, och som jag har den största respekt för, finns det en GYBS på 300 individer. Utifrån det vi har i vargstammen är det alltså 150 individer mer än vad GYBS säger. Vad avser ministern att göra med detta? Jag ber ministern att ta tag i frågan och inte låta bestämma att landsbygden ska vara ett museum för storstadsbor. 13 (M): Jag delar allt det som min kollega sa i sitt tidigare inlägg. Många inlägg görs, och jag är inte säker på att de som lyssnar på debatten i alla lägen känner att de får tydliga besked och tydliga budskap från regeringen. När var uppe framstod det nästan som att alliansregeringen och Alliansen skulle ha fött upp vargar. Så är inte fallet. Däremot blev vargarna fler. Det var alliansregeringen och därtill som fattade beslut om såväl skydds- som licensjakt. Det är på inget sätt , Vänstern och Socialdemokraterna som har drivit på för att vi ska få till stånd en ansvarsfull rovdjurspolitik i som det finns ett folkligt förtroende och en acceptans för. För att förtydliga: och Alliansen vill ha jakt på varg enligt de beslut som har fattats. Det fick vi inte stöd för av kamrater. och är tydliga och ärliga i frågan. Problemet är att de tydligt säger att de inte vill ha någon jakt. Det allra största problemet med detta är att det är som är kapten på regeringens jaktskuta . Det är bara att konstatera att frågan är känslig och besvärlig. Den splittrar regeringen. Man skulle kunna stå här och läsa upp citat från såväl landsbygdsministern som miljöministern. Men jag vill ta upp den avslutande mening som jag nämnde tidigare från en intervju med ministern i . Hans besked är att han vill ha licensjakt enligt beslut och att detta grundar sig på fakta, lagstiftning och EU:s art- och habitatdirektiv. Jag tycker att det är tydligt, och jag hoppas att ministern fortsätter att arbeta för att vi ska kunna ha jakt på varg i . 14 (S): säger i sitt anförande att jag antyder att alliansregeringen ”skulle ha fött upp vargar”. Jag konstaterade bara i mitt förra anförande att –2014, det vill säga , hade stammen ökat från 50 till 400 djur, . Jag konstaterar också att jag var kommunalråd i kommun, som var den vargtätaste kommunen i landet, och jag såg inget som helst resultat. Det började röra på sig lite grann, ska jag i ärlighetens namn säga, då förslaget sedermera kom fram och antogs av . Men jag vet att många, inklusive , redan då sa att detta inte kommer att hålla juridiskt när det gäller överklagandeprocessen. Jag tycker att vi ska vara lite ödmjuka i den här kammaren och konstatera att frågan inte är bra hanterad och att vi måste få klarhet snabbt. Därför välkomnar jag och regeringens initiativ att städa upp efter alliansregeringen och få ordning på rättsprocessen. De som drabbas är inte vi som står här, utan precis som någon sa är det de som bor i glesbygden och ute på landet och som inte kan ägna sig åt sin hobby eller sin näring. De är jättefrustrerade över det steg som tas och den inhibition som har skett . Jag tycker att det viktigaste nu är att vi tittar framåt och försöker få en process där vi säkrar juridiken. Jag känner mig tillfredsställd med det svar som vårt statsråd har gett oss . 15 (S): Tack, landsbygdsministern, för svaret! Det finns mycket att göra på området. står i talarstolen och talar om kilar mellan stad och land. Rovdjursfrågan kan vara en sådan fråga där det är skillnader på förutsättningarna mellan stad och land. Då är det viktigt att man inte står och sparkar in denna kil. Just nu har flera av alliansföreträdarna mallartiklar som de skickar runt till våra tidningar där vargfrågan framstår som den allenarådande och viktigaste frågan för landsbygden. Vi socialdemokrater vet att bredbandsutbyggnad, vägar, infrastruktur, utbildningsfrågor, förutsättningarna för företagen och så vidare också är viktiga för hela landsbygden och hela . Men naturligtvis är frågan om förvaltningen av våra vilda djur också jätteviktig. För Socialdemokraterna är licensjakt ett verktyg som man ska och kan använda för att skapa ordning och reda. Det ska vi fortsätta att göra, men ska vi först se till att vi får ordning på den juridiska cirkus som pågår. 16 Statsrådet (S): försöker ge en bild av att regeringen inte vill ha jakt. Jag vill upplysa honom om att han kan titta på licensjakten den har bedrivits i . Under era sköts 50 vargar i licensjakt. har det under skjutits 57 vargar. Det finns anledning till eftertanke. När man tillträder som ny regering utgår man ifrån att den tidigare ändå har säkrat rättssäkerheten i förordningar. Så var tyvärr inte fallet den här gången i den förordning som alliansregeringen fick på plats. Därför måste vi förändra den. Som barn fick jag lära mig att inte ropa varg om den inte finns där. Vargen väcker mycket känslor, och det är många som ropar varg. Det finns en god anledning till det – att skydda får, kor och hundar. Detta är en trygghetsfråga för många människor. En annan anledning kan vara att man vill bevara ett rikt naturliv, där vargen är en naturlig del av vår svenska fauna. Jag har som landsbygdsminister levt med vargen nästan i mitt värv. Det är viktigt att vargens fortbestånd säkras. Jag lever också i en bygd där vargen vandrar från över till för att få en gynnsam bevarandeplusstatus. Jag lever i , precis på gränsen. Regeringen tar naturvård, viltvård och rovdjursfrågor på största allvar. Därför handlar det om att få ordning och reda i detta. Vi har använt vetenskap och rättsexperter, och jag tackar dessa duktiga människor för att de har gjort detta. När man nu ropar varg ska det bli ordning och reda. Man måste veta vad man gör. Överläggningen var härmed avslutad. § 6 Svar på interpellation 2015/16:261 om ålfiskets framtid 17 Statsrådet (S): har frågat mig vad jag avser att göra för att säkra fortlevnaden för de svenska ålfiskarna och den unika ”ålakulturen”. Det är rådets förordning (EG) nr 1100/2007 av om åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål som anger ramarna och målen för medlemsstaternas ålförvaltning. Det övergripande målet för förordningen är att på lång sikt uppnå en utvandring av lekvandrande blankål till havet som motsvarar av vad ett av människan helt opåverkat bestånd skulle ha producerat. Ices () rådgivning har legat till grund för nuvarande mål. Det är upp till medlemsstaterna att på olika sätt uppnå målet genom att upprätta och genomföra förvaltningsplaner. Det huvudsakliga målet för den svenska förvaltningsplanen för ål är att dimensionera åtgärder så att vi vänder beståndsutvecklingen från minskande till ökande rekrytering om åtgärder genomförs i samma utsträckning över hela . För att uppnå önskad effekt består förvaltningsplanen av fyra huvudsakliga åtgärdsområden: inskränkningar i fisket, förbättrade utvandringsmöjligheter för blankål, stödutsättning av ålyngel och kontrollåtgärder. Vad gäller inskränkningar i fisket har målet i den svenska förvaltningsplanen varit att reducera fiskets fångster av ål med från det att förordningen antogs . För att uppnå målet pågår omfattande reglering av fisket. Regleringen innebär bland annat ett generellt förbud för fiske efter ål i . Vissa fiskare som fiskar med stöd av särskilt tillstånd i och inlandsvatten är undantagna från förbudet att fiska och sälja ål. Endast de som har och nyttjar ett tillstånd kan beviljas förlängt tillstånd. På förbjöds allt fiske . Ices bedömer att statusen för den europeiska ålen fortsatt är kritisk. Det kommer också att ta tid innan beståndet återhämtar sig till uppsatta målnivåer. Ålarvet vid Ålakusten har tagits upp i och folkminnens förteckning över exempel på immateriella kulturarv i . Ålakustens kulturarv bevaras och förs vidare i trakten genom organisationer som sprider kunskap om traditionerna och skapar intresse för olika aspekter av arvet. I arbetet är balansgången viktig mellan viljan att bevara ålfiske som en yrkesutövning och strävan att ytterligare skydda arten. En förutsättning för att den unika ”ålakulturen” ska fortleva är naturligtvis att även ålen finns kvar. Cites (Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and ) är ett internationellt avtal som reglerar internationell handel med hotade arter av vilda djur och växter som riskerar att utrotas på grund av denna handel. listas ålen i konventionens bilaga II. Bakgrunden till listningen är att den internationella handeln påverkade ålpopulationen så mycket att man bedömde att handeln behövde regleras och övervakas för att inte riskera att utrota den. var det land som initierade Citeslistningen av europeisk ål. är dessutom import och export till eller från EU av levande ål samt produkter av ål, som fryst eller rökt ål, förbjuden. Sammantaget är det alltså viktigt att förvaltningen och därmed fisket av ålen, som är en hotad art, fortsatt är mycket restriktiv och anpassad efter forskningens råd. 18 (SD): Låt mig först citera en artikel i från . ”En hektisk säsong drar snart igång för ett utdöende släkte företagare. har fyllt och har hela sitt liv försörjt sig som ålfiskare. Före honom gjorde hans släktingar samma sak. I fem generationer har verksamheten pågått i familjen. Men snart är det slut. – – – Nästan hälften av ålfiskare har passerat pensionsåldern. Det känns hårt. Det är nästan så att jag vill gråta . Att fem generationer har byggt upp något, med båtar och allt, och så försvinner alltihop. Det kommer aldrig mera tillbaka. Det är bara att riva och städa upp. Det känns fruktansvärt att vara den sista generationen.” finns drygt 230 ålfiskare i . 170 av dem fiskar i havet och resten i sötvatten. Det är bara de som har fiskat föregående säsong som får förnyat tillstånd. Skulle till exempel välja att avstå från fisket en enda säsong är det slutfiskat för hans del . Inga nya ålfiskare tillåts och inga generationsskiften är därmed möjliga. Snittåldern på dem som innehar ålfisketillstånden är hög. Nästan hälften av dem har passerat pensionsåldern, och antalet tillstånd och fiskare minskar . Det generella förbudet mot ålfisket kom 2007. Orsaken var, som har nämnts tidigare, att ålbeståndet kraftigt hade minskat . EU antog då en övergripande förordning, och varje medlemsland fick ta fram egna nationella förvaltningsplaner utifrån ländernas olika förutsättningar. I ville många förbjuda ålfisket helt, men i stället blev det någon form av kompromiss. Vissa yrkesfiskare fick fortsätta fiska ål med särskilda tillstånd. Dessutom infördes krav på att tillståndet verkligen användes för att det skulle kunna förnyas nästa säsong, vilket i praktiken också innebar ett totalstopp mot nyetableringar. Om man inte använt ett ålfisketillstånd kunde man inte heller få ett. togs ett kompletterande beslut, då ålfisket på totalförbjöds. Ett hundratal ålfiskare fick lägga ned sin verksamhet helt utan kompensation. Man kan notera att ministern nämner att det har vidtagits en hel del åtgärder för att minska dödligheten kring vattenkraftverken och öka kontrollen. Ålfiskarna vidtar också själva åtgärder genom att sätta ut yngel via den så kallade Ålfonden. Man kan också se att det sker en utveckling. Den ål som främst fiskas i är blankål. Den har levt i vattendrag eller vid kusterna här i 15–innan den fångas på sin återvandring till , där den ska leka och fortplanta sig. SLU, , följer ålens utveckling och kan rapportera att i rad har man sett en uppvandring med fler små ålar och glasålar i våra svenska åar. Från de flesta länder kommer liknande signaler. Det är viktigt att vi inom EU har en samsyn och gemensamma mål när det gäller ålfisket och ålens fortlevnad. Men hur kan det komma sig att en ål som svenska fiskare tar upp måste vara , medan det räcker med för deras kollegor i ? är ett innanhav med ett in- och utlopp som vi delar med , och det som de svenska fiskarna inte får fiska tar danskarna i stället. Vilken sorts samsyn är det här? Vad anser landsbygdsministern? 19 Statsrådet (S): citerade en ålfiskare i . är det slut och kommer aldrig mer tillbaka, sa fiskaren. Jag känner för de fiskare som drabbas, för det är klart att det påverkar situationen när man inför den här typen av restriktioner. Men jag håller inte med om att det aldrig kommer tillbaka. Meningen med de här restriktionerna är ju faktiskt att ålen ska komma tillbaka. Det är hela ambitionen, för ålbeståndet är mycket allvarligt hotat. Det är därför man har vidtagit de här åtgärderna inte bara i utan i alla de här länderna. Man har förvaltningsplaner, och de ser lite olika ut, men alla är godkända av kommissionen. Ett land har dessutom totalförbud på ålfiske, nämligen . Det finns alltså länder som har gått ännu längre än . Så allvarlig är situationen. Det stämmer att vi fick en förbättrad situation och antalet ålar gick upp något, vilket syns i statistiken –2014. Men tyvärr vände det tillbaka i statistiken . Då var det åter tillbaka nivå. Havs- och vattenmyndigheten lämnade en rapport till , och vi håller på att analysera den innan vi vidtar några åtgärder. Det finns mycket vederhäftig vetenskap i dessa frågor. Uppgifterna kommer från Ices. Sedan kan givetvis brister ändå finnas, men det är otvetydigt så att ålen är allvarligt hotad. Regleringarna är till för att ålen ska komma tillbaka. Sedan vet vi att ålens livscykel är lång, och det kan ta mycket innan ålbeståndet återhämtar sig. Men vi ska inte riskera att det säger om att fisken aldrig kommer tillbaka ska bli verklighet. Den kommer tillbaka om vi gör rätt saker. 20 (SD): Det som råder i praktiken är någon form av näringsförbud, fast det gäller för alla andra som vill starta en verksamhet. Landsbygdsministern nämnde det immateriella kulturarvet. Givetvis är ålen viktig för att kunna bedriva ett ålfiske, men om det inte finns några ålfiskare kvar finns inte kunskapen. Kunskapen kan man inte att läsa sig till eller skaffa sig i teorin. Den kunskapen finns hos ålfiskarna. Här försvinner nu en hel generation. En ny ålförvaltningsplan ska utarbetas, och regeringen med ska fatta beslut. Finns det en risk att det till och med blir totalstopp för ålfisket? Vi kan fundera över det. Vi kan också fundera över att det finns en dom från om statens ansvar vid förbud mot laxfiske i älv. Det förbudet syftade till att skydda den vilda laxen. HD fastställde att staten var skadeståndsskyldig gentemot fiskarna för de ekonomiska förlusterna till följd av ett fiskeförbud. Låt oss gå tillbaka till huvudargumenten om att det finns en låg invandring av glasål till och till Europas kuster. Låt oss titta på utvärderingen. Det är svårt att göra en entydig genomgång av . Forskningen måste utvecklas betydligt mer. Det finns intressant information, bland annat från , forskare vid SLU. I hans utredning framgår att fiskets påverkan på ålbeståndet är . Vilka andra faktorer påverkar fisket och ålens tillgång till ? EU arbetar för att förbättra ålbeståndet, liksom den , men varje medlemsstat bestämmer genom sin ålförvaltningsplan vilka åtgärder som ska vidtas. har lagstiftat för att minska fisket, men vi har inte agerat speciellt effektivt för att minska mängden av andra predatorer på fisk och framför allt ål. Där finns skarv och säl. Den frågan behöver lyftas fram. Vi kan diskutera regelverket. Landsbygdsministern sa i sitt svar att förutsättningen för att den unika ålakulturen ska fortleva är naturligtvis att ålen är kvar. Det förutsätter, precis som jag nämnde i början, att det finns en kunnig kår av ålfiskare. Jag har svårt att se att villkoren som sätts upp praktiskt och ekonomiskt ska vidmakthålla intresset så att nya unga fiskare kan ta vid och utöva det speciella yrket. Utan fiskare blir det ingen ål. Utan fiskare finns ingen ålakultur kvar. 21 Statsrådet (S): Kan ålfiskeförbudet upplevas som ett näringsförbud? Så kan det säkert upplevas. Jag har upplevt det själv i fråga om laxen. Jag har upplevt när det var i stort sett totalförbud på laxfiske i älv. Det kändes jobbigt, kan jag lova dig. Jag har lärt mig en sak. En tuff reglering har gjort att laxen har kommit tillbaka också i älv. Jag vet att det för att bedriva fiske behövs fiskare och redskap. Den absolut viktigaste ingrediensen för att kunna bedriva fiske är att det finns fisk. Precis så är det med ålen också. Det handlar om att säkerställa att ålen kommer tillbaka och att vi inte ger upp. Jag förstår dem som befinner sig i denna situation. Låt oss ge dem ett hopp. Det gick fort att få tillbaka laxen. Men tyvärr kan det enligt forskarna ta upp till för ålen att komma tillbaka i den omfattning som fanns . För att bevara kulturarvet finns organisationer som jobbar med frågan. Den dagen ålen kommer tillbaka ska den kunna fiskas. Jag vet själv att även om det var totalstopp i älv pratade vi med de unga om hur det gamla laxfisket bedrevs. De fick inte vara med, eftersom laxfisket var förbjudet. Men är de med. Så är det . 22 (SD): Tack för svaret! Kan man tolka ministerns svar att ett totalförbud inte är rätt väg att gå när det gäller ålfisket? Ministern säger att vi ska ge fiskarna ett hopp. Jag skulle vilja se en utveckling. Vad menar ministern när han säger att vi ska ge dem hopp? Den signalen behöver ålfiskarna. Det här är inte en näring som berör särskilt många yrkesverksamma, men den ger så stora bieffekter runt omkring, framför allt runt ålakusten och . Antalet fiskare som fiskar ål har minskat med . Utformningen av regelverket är upplagt för att det inte ska finnas några ålfiskare om de fortsätter med samma metod. Det kanske finns 10–till. Sedan kommer det inte att finnas ålfiskare kvar. För att fiska ål krävs ett speciellt tillstånd som utfärdas av Havs- och vattenmyndigheten. Enbart de ålfiskare som hade tillstånd föregående år får fortsatt förnyat tillstånd. Andra grupper av fiskare, till exempel yrkesfiskare eller husbehovsfiskare, får inte ta upp en enda ål. ska vi komma ihåg att varje ål har samma biologiska värde. Det är ett värde som försvinner oavsett vem som fångar ålen. Men det biologiska värdet är inte allt. Där finns även hållbarhetsbegreppet. När det biologiska värdet är oförändrat, oavsett om det är fråga om en kraftverksturbin eller en husbehovsfiskare, blir det med en yrkesfiskare, till exempel en ålfiskare, ett annat värde. Det blir ett ekonomiskt värde, och det garanterar en långsiktig hantverkskunskap. All kunskap om hur ålfiske bedrivs, all lokal ekologisk kunskap, alla sociala och kulturella värden som en viktig del av ålens värdekedja, riskerar att försvinna om vi inte vidtar åtgärder . 23 Statsrådet (S): Det råder inte totalförbud i beträffande ålfiske, även om det finns mycket stora restriktioner. landades drygt ål, och 2014 landades . Det både fiskas och landas ål, men totalförbudet gäller överlåtelserna. Om ålen kommer tillbaka är jag övertygad om att man får ompröva eventuella överlåtelser och restriktioner. Klokskap måste nu få råda. Den vetenskapliga rådgivningen måste få råda. Jag känner för fiskarna som inte kan upprätthålla en tradition. Det är säkert jobbigt för många av dem. Jag lovar att om vi gör rätt kommer en ljus framtid tillbaka. Tack för en bra debatt! Överläggningen var härmed avslutad. § 7 Svar på interpellation 2015/16:304 om utspel om värnplikt med civila funktioner 24 Försvarsminister (S): har frågat mig om det finns någon ambition från min och regeringens sida att införa en allmän värnplikt som även inbegriper civila funktioner och om det finns några tankar från min och regeringens sida att Försvarsmakten ska ansvara för att ha personer i beredskap som kan kallas in exempelvis till asylboenden eller som vägvisare. Slutligen har frågat mig hur de kostnader som är förenade med ett införande av någon form av militär och civil värnplikt ska hanteras inom ramen för dagens försvarsbudget med det rådande inriktningsbeslutet, som gäller till 2020. Låt mig inledningsvis konstatera att civilplikt som en del av totalförsvarsplikten redan föreligger och att den regleras i lagen om totalförsvarsplikt. Totalförsvarsplikten fullgörs som värnplikt, civilplikt eller allmän tjänsteplikt. Värnplikten och civilplikten omfattar grundutbildning, repetitionsutbildning, beredskapstjänstgöring och krigstjänstgöring. Den allmänna tjänsteplikten innebär endast tjänstgöringsskyldighet under höjd beredskap. Totalförsvarspliktens syfte är att möta behovet av personal för att lösa det militära och civila försvarets uppgifter i krig. På motsvarande sätt som för mönstring och värnpliktsutbildning har civilplikten gjorts avhängig av att regeringen, med hänsyn till att det behövs för försvarsberedskap, fattar beslut om sådan. Lagstiftningen är alltså inte avskaffad utan vilande. Den civilplikt som kan genomföras med stöd av lagen om totalförsvarsplikt avser verksamhet som behövs i Försvarsmakten och det civila försvaret eller för Försvarsmaktens fredstida beredskap. Civilplikten ska enligt lagen om totalförsvarsplikt fullgöras i de verksamheter inom totalförsvaret som regeringen föreskriver. Lagen om totalförsvarsplikt ger inte stöd för någon form av allmän medborgartjänst eller liknande. Personalförsörjningen i det militära försvaret har betydande utmaningar.