prot · H30986 · 2016-04-05 00:00:00 — Jag sa bara att man inte ska lyssna för mycket på rykten på stan. För att verkligen bringa klarhet i det här: Anskaffningen av ubåtar kan inte likställas med anskaffningen av JAS 39 E, där den svenska anskaffningen var riksdagsbunden till att ytterligare ett land skulle anskaffa Gripen. Något sådant villkor finns inte för anskaffningen av ubåtar. Så ser det ut. Jag tänker inte gå in på något som närmar sig ett konkret avtals utformning, då detta omfattas av sekretessen. frågeställningar närmar sig dock den punkten. Det ligger i mitt ansvar att kunna skilja på vad som är öppen information och vad som inte är det. Därför tänker jag inte heller bekräfta uppgifter som har nämnts i olika sammanhang. Vi kommer att få arbeta med den här frågan under de år som kommer. Jag har tidigare i olika sammanhang sagt att vi säkert kan förvänta oss förändringar, fördyringar och andra händelser när det gäller våra materielprojekt. Det kommer inte att vara någon stor nyhet att så kan ske, då det är någonting vi har upplevt i många olika typer av projekt. Jag ser också framför mig att vi behöver jobba med det här projektet, och då tror jag att det är lika bra att säga att det är mycket viktigt att alla inblandade drar åt samma håll. I det här fallet handlar det om att inte försätta sig i en situation där de uppgörelser som är gjorda om kostnadsramarna spricker. Överläggningen var härmed avslutad. § 18 Svar på interpellation 2015/16:487 om bemanning av det svenska försvaret 97 Försvarsminister (S): har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta med avseende på försvarsanslaget för att det svenska militära försvaret ska kunna bemannas . Det enskilt viktigaste är att öka den operativa förmågan i krigsförbanden och att säkerställa den samlade förmågan i totalförsvaret. Som regeringen uttalade i samband med det försvarspolitiska inriktningsbeslutet finns utmaningar i fråga om Försvarsmaktens personalförsörjningssystem som föranleder ett fortsatt reformbehov. Försvarsmaktens underlag indikerar bland annat att det finns betydande utmaningar och osäkerheter avseende möjligheterna att fullt ut bemanna krigsförbanden med anställd personal. Mot denna bakgrund har regeringen vidtagit en rad åtgärder. Bland annat har regeringen beslutat att en ny personalkategori ska införas i personalförsörjningssystemet, bestående av icke anställd personal som krigsplaceras med stöd av lagen om totalförsvarsplikt. En ny längre grundutbildning införs för att de som genomgått utbildningen ska kunna krigsplaceras. Regeringen har även beslutat om att Försvarsmakten får kalla in totalförsvarspliktig personal till repetitionsutbildning samt att Försvarsmakten ska säkerställa att krigsförbanden är fullt bemannade med krigsplacerad personal. Vidare har regeringen tillsatt en utredning som ska föreslå en långsiktigt hållbar personalförsörjning av det militära försvaret. Utredaren ska utgå från krigsorganisationens behov och Försvarsmaktens rekryteringskraft och bland annat föreslå en lämplig balans mellan plikt och frivillighet, samt hur Försvarsmaktens och övriga berörda myndigheters produktionskapacitet bör anpassas. En ökad användning av totalförsvarsplikten bör komplettera frivilligheten när krigsorganisationens behov inte kan tryggas enbart genom frivillig rekrytering. Uppdraget ska redovisas . Försvarsmakten föreslog i myndighetens budgetunderlag som inkom en överföring från anslaget för förbandsverksamhet och beredskap till anslaget för anskaffning respektive vidmakthållande av materiel och anläggningar. I en komplettering till budgetunderlaget har myndigheten dragit tillbaka förslaget i den del som avsåg en överföring till anslaget för anskaffning av materiel och anläggningar. Underlaget analyseras nu i . Regeringen kommer att ta ställning till Försvarsmaktens budgetunderlag i samband med budgetpropositionen . 98 (L): Tack, statsrådet, för svaret! Bakgrunden till interpellationen är att det enligt Försvarsmaktens budgetunderlag skulle ha genomförts grundläggande militär utbildning med 4 650 rekryter. Den utkomna årsredovisningen visar på ett utfall av 2 214 sådana utbildningar. Resultatet blev således något mindre än hälften av det uppsatta målet. Följaktligen minskade också antalet anställda officerare och soldater i arméstridskrafterna på mycket . Trots att den grundläggande utbildningsverksamheten minskade kraftigt kom likväl Försvarsmakten att göra ett mindre anslagsöverskridande. Det blir, för en utomstående betraktare, tämligen uppenbart att Försvarsmakten inte kommer att kunna fylla upp med anställda soldater till 2020 och att myndighetens ekonomiska planering kanske inte heller är inriktad på detta. Jag tycker mig få visst stöd från försvarsministern när han noterar att Försvarsmaktens underlag ”indikerar bland annat att det finns betydande utmaningar och osäkerheter avseende möjligheterna att fullt ut bemanna krigsförbanden med anställd personal”. Försvarsministern hänvisar bland annat till en pågående utredning av personalförsörjningen som finns inom försvarssektorn och som handlar om att titta på hur man ska väga av ett så kallat blandsystem där frivillighet kombineras med någon form av plikt. Det är alldeles riktigt att uppdraget ska redovisas , men såvitt jag förstår har utredningen inte fått något mandat att titta på eventuella lagändringar. hör jag både försvarsministern och hans partikollegor tala inte om den gamla totalförsvarsplikten utan om en ny modern plikt. Då är min fråga: Är det försvarsministerns bedömning att man också kommer att behöva se över lagstiftningen i en särskild utredning efter det att den nu pågående utredningen har slutfört sitt arbete? Som försvarsministern påpekade har Försvarsmakten, som så sent som för en månad sedan föreslog att man skulle få föra över pengar från förbandsverksamheten till bland annat materielanskaffningen, nu dragit tillbaka förslaget. Det är lite överraskande. När man granskar det kompletterande budgetunderlag som kom ser man att tillbakadragandet är villkorat av att ett annat anslag på försvarsområdet, nämligen 1:4, upplöses och att pengar därifrån kan föras över till bland annat materielanslaget, där vi ju vet att riskerna ligger . Med andra ord kan det sägas att den effekt man ville åstadkomma med det förslag som man lade fram från Försvarsmaktens sida för en månad sedan nu uppnås om man i stället upplöser anslag 1:4 och för över pengar därifrån till materielanskaffningen. I myndighetens ekonomiska planering kan vi se att materielanskaffningen efter upplösandet av anslag 1:4 förstärks med nästan 2 miljarder . 99 Försvarsminister (S): När det gäller den utredning som regeringen har tillsatt handlar det enligt direktiven om en ökad användning av totalförsvarsplikten och hur plikt kan användas för att säkerställa rekryteringen när frivilligheten inte räcker. Det är det ingångsvärde som utredningen har att utgå från. Det parti jag företräder har haft kritik mot det nuvarande personalförsörjningssystemet ända sedan det infördes. Vi har pekat på en lång rad brister, och många av de problem vi har pekat på har också fallit ut. Sedan vi kom till regeringsmakten har en ny personalkategori införts i personalförsörjningssystemet bestående av icke anställd personal som krigsplaceras med stöd av lagen om totalförsvarsplikt, så kallad GSS/P. En ny längre grundutbildning införs för att de som har genomgått utbildningen ska kunna krigsplaceras. Regeringen har också beslutat att Försvarsmakten får kalla in totalförsvarspliktig personal till repetitionsutbildning, vilket också har genomförts. Regeringen har beslutat om att Försvarsmakten ska säkerställa att krigsförband är fullt bemannade med krigsplacerad personal. Det handlar om konkreta placeringar och att enskilda får besked om sina krigsplaceringsorder. Utöver detta har vi den översyn eller utredning som genomförs under ledning och som ska presenteras . Den bygger på att vi anser att det nuvarande systemet inte håller enligt de kalkyler som var ursprungliga. Vi anser inte att förbandsuppfyllnaden blir den rätta, och vi anser inte att stabiliteten i systemet är som den ska vara. Vi drar därför slutsatsen att någonting måste ske, varför vi har gett direktiv om att man ska titta på de norska och danska blandsystemen, som är särskilt intressanta och där en professionell organisation kombineras med en plikt. Jag ska inte föregripa utredningen, utan vi får återkomma efter augusti då vi har fått utredarens resultat och utgå från det. När det gäller budgetunderlaget och de korrigeringar som har skett i det från Försvarsmaktens sida och de beslut som Försvarsmakten har fattat kan jag bara säga att det är sådant som bereds i . Vi kommer att värdera de förslag som finns och återkomma i budgetpropositionen. Det är så vi kommer att jobba vidare med detta. Jag kan bara konstatera att det är intressant att väldigt tydligt i debatten, även i tidigare debatter, är mån om att utradera den typ av beslut som den förra borgerliga regeringen stod bakom och att han vill vara med och bana vägen för ett nytt, stabilare personalförsörjningssystem. Det tackar jag särskilt för, som en inriktning i sammanhanget. Jag hoppas, utan att föregripa något , att vi ska kunna ha en bred majoritet i för en stabilisering av systemet. Jag tror att det är nödvändigt. Det handlar framför allt om den grundläggande militära förmågan. 100 (L): Jag tycker att svar är tillfredsställande på det viset att inriktningen när det gäller en reformerad personalförsörjning tycks vara logisk och korrekt. Jag vill dock påpeka att det enligt min mening är vad man på juridikens område brukar kalla ”fara i dröjsmål”. När jag lyssnar till representanter för Försvarsmakten – och högt uppsatta företrädare för den myndigheten – hör jag hur man har en inriktning mot att kunna sätta igång ett kompletterande pliktsystem någonstans kring 2020, det vill säga efter det att den nuvarande försvarsbeslutsperioden har löpt ut. Det är det som får mig att ställa frågan om det kommer att krävas ytterligare utredningar efter att är färdig. Hon har inte fått mandat att föreslå några lagändringar. Likväl hör jag både försvarsministern och hans partikollegor tala om en ny, modern pliktlagstiftning. Detta sammantaget gör att jag känner en stor oro för att vi framåt inte kommer att kunna ha ett fullt ut användbart och bemannat försvar. För mig, fru talman, är det också uppenbart att om man inte når upp till mer än hälften av den grundläggande militära utbildning som man har tänkt sig i Försvarsmakten men ändå gör ett anslagsöverskridande, då ryms inte ett fullt ut bemannat, på frivillig väg rekryterat försvar inom den försvarsekonomi som finns. Det är därför jag frågar försvarsministern, med avseende på försvarsanslagen, vilka åtgärder han är beredd att vidta för att säkra en fullständig bemanning av det militära försvaret. Liberalerna, fru talman, fattade på landsmötet, vårt högsta beslutande organ, beslut om att verka för att försvarsanslaget i uppgår till av bnp. Vi tror att det är inget mindre än det som behövs om vi ska kunna få vårt försvar bemannat och om vi långsiktigt ska kunna öka vår operativa förmåga. Försvarsministern förvaltar nu en försvarsuppgörelse för sitt eget parti och fyra andra, och jag kan konstatera att de ekonomiska förstärkningar som skedde i samband med det beslutet mycket snabbt äts upp av fördyringar på till exempel materielområdet. När man gör dessa rockader med Försvarsmaktens anslag – upplöser ett anslag för vidmakthållande av materiel och för över pengar till materielanskaffning respektive förbandsverksamhet – uppnår man precis samma resultat som man ville uppnå med att föra pengar direkt från förbandsverksamheten till materielanskaffningen, men det såg naturligtvis illa ut att man föreslog det från myndighetens sida in . Sanningen är som den alltid brukar vara: Vi har i försvaret, herr talman, att leva med det faktum att när vi anskaffar materiel ingår vi bindande avtal med tredje part. Det är avtal som man inte kan komma ur. Fullgör inte staten dem får företagen gå till domstol för att se till att fullgörelse sker från statens sida. Detta förhållande gör att besparingar alltid, när man ska spara, sker på det som just nu påstås prioriteras från regeringens sida, nämligen grundläggande övningsverksamhet och grundutbildning av soldater. Så har det varit historiskt, och att döma av de svar som jag får kommer det att förbli så även framgent. 101 Försvarsminister (S): När det gäller pliktinstrumentet vill jag bara erinra om att det är regeringen som förfogar över beslutet – inte . När det gäller fara i dröjsmål har jag ett antal gånger debatterat frågan om takten i ett eventuellt införande av ett nytt system med . var det som någon hade en uppfattning om. När utredningen presenteras är det i så fall dags att diskutera de praktiska omständigheterna och eventuella tidsplaner. Då får vi återkomma till den frågan. Viktigt för mig är att när man genomför den här typen av förändringar ska det fungera – det ska inte vara några hastverk, och det ska inte vara några glädjekalkyler. Det var det när det gällde det nuvarande personalförsörjningssystemet, och det är därför vi står här . Så ska vi inte göra en gång till, utan vi ska göra detta grundligt och nogsamt och se till att det fungerar. Jag gör inga utfästelser om några exakta datum eller någon exakt transportsträcka för att förändra detta, utan vi återkommer till det när vi har alla fakta på bordet. Men jag är väl medveten om att vi måste göra detta i en sådan takt att vi verkligen får stabilitet i systemet. Då går det inte att vänta hur länge som helst eller dra ut på detta i onödan, utan då måste man orka med att komma till beslut. Jag upprepar att jag hoppas på ett brett stöd när vi väl kommer till den punkten. När det gäller den framtida ekonomin för ett eventuellt sådant system får vi väl diskutera även detta när vi har kommit fram med alla fakta på bordet och när vi kan göra beräkningar, se olika omfattningar och börja diskutera numerärer och system, hur det ska se ut. Vi får ta det då och återkomma. I fråga om att gå av bnp kan jag bara konstatera att det kräver 40–50 miljarder. Det är oerhört mycket pengar, och de måste tas fram på något sätt. Jag bara säger att det är en oerhört stor ambition som är svår att realisera. Sedan gäller det också att lägga upp saker och ting så att man verkligen klarar av att leverera – det är minst lika viktigt som att få in pengar i systemet. När det gäller de olika försvarsmaktsanalyserna av deras pengar, konton och anslag kan jag bara säga: Myndigheten har lagt sina förslag. Vi kommer att bedöma dem och återkomma senare i budgetpropositionen. 102 (L): Jag är glad att försvarsministern inser att den osäkerhet som vi nu lever med gör att det faktiskt är bråttom att få bemanningen av försvaret på plats. Jag ska också säga som ordförande i försvarsutskottet att det är med tillfredsställelse som jag läser att regeringen nu avkräver myndigheten att göra krigsplacering fullt ut av krigsorganisationen . Det finns de facto fortfarande rätt mycket resurser kvar i det som kallas värnpliktsmagasinet. Jag är övertygad om att jag kommer att få med mig det övriga försvarsutskottet på en uppföljning av det som försvarsministern nu utlovar, nämligen full bemanning av den svenska krigsorganisationen 2016. Försvarsministern vill uppenbarligen inte svara på en fråga. Det är helt riktigt, herr talman, att det är regeringen, fem statsråd, som ensamma kan fatta beslut om att återaktivera den svenska totalförsvarsplikten. Mer än så krävs egentligen inte. Men talar och hans kollegor om en annan sorts plikt, en modern plikt. Jag uppfattar det som något annat än den totalförsvarsplikt som finns i den vilande lagstiftningen. Det är därför jag återkommer till om utredning måste följas upp med en ny utredning som också tittar på ändringar av totalförsvarspliktslagen. Om det ska ske, herr talman, ser jag framför mig att vi inte har ett blandsystem i det svenska försvaret förrän någonstans bortom 2020, och det bedömer jag vara ett risktagande i den rådande omvärldssituationen. Jag tackar försvarsministern för debatten. 103 Försvarsminister (S): Jag har svarat tidigare på detta med totalförsvarsplikt, men jag upprepar: Vi har tillsatt en utredning om en ökad användning av totalförsvarsplikten – det sa jag tidigare – och utgår från den och hur plikt kan användas för att säkerställa rekryteringen när frivilligheten inte räcker. Vi utgår alltså från totalförsvarsplikten. Överläggningen var härmed avslutad. § 19 Svar på interpellation 2015/16:489 om högkonjunktur och skuldsättning 104 Finansminister (S): har frågat mig hur jag ser på att resursutnyttjandet i ekonomin ökar påtagligt under kommande men att underskotten biter sig fast. Dessutom har han frågat mig om jag ser en fara i att genom en underskottspolitik i högkonjunktur försätta i en sådan situation att statsskulden riskerar att öka kraftigt när lågkonjunkturen väl slår till. När denna regering tillträdde fanns betydande underskott i de offentliga finanserna. Den offentliga sektorn uppvisade 2014 ett underskott på , vilket var det största underskottet sedan 90-talskrisen. De ofinansierade skattesänkningar som den tidigare regeringen genomförde var en starkt bidragande faktor till detta förhållande. Sedan regeringen tillträdde har finanspolitiken lagts om i en mer ansvarsfull riktning, vilket har bidragit till att underskottet har minskat kraftigt. står mitt i situationen att ge det stora antalet människor som flydde från krig, förföljelse och förtryck till en trygg tillvaro. Det innebär oförutsedda och på kort sikt ofrånkomliga utgiftsökningar som temporärt försämrar de offentliga finanserna. Regeringen har, genom den kraftiga minskningen av underskottet 2015, väsentligt förbättrat förutsättningarna för att ska kunna möta utgiftsökningarna utan nedskärningar eller skattehöjningar. Utgiftsökningarna ställer krav på fortsatt ordning och reda i de offentliga finanserna. Det finansiella sparandet ska tillbaka till balans och överskott. Det är viktigt att det finns marginaler för att möta en kraftigt försämrad ekonomisk utveckling. Regeringen avser därför att under resten av mandatperioden fortsätta bedriva en finanspolitik som bidrar till att sparandet stärks i en takt som värnar samhällsekonomisk balans utan att hållbarheten eller förtroendet för de offentliga finanserna äventyras. 105 (M): Det går ganska bra för , får man lov att säga. Det är mycket positivt för svenska folket som i stor utsträckning är i arbete och som känner sig trygga i sin privatekonomi. Men det är också ett positivt styrkebesked för Alliansen med alliansbudgetar. Det var nämligen så att även om Alliansen förlorade valet fick vi faktiskt igenom vår budget . Det var först som finansministern fick igenom en skattehöjning och en bidragshöjning. Och framför allt är det först nu , , som Socialdemokraternas politik har fått gälla. Att det går bra för och att ekonomi är stark är alltså positivt för svenska folket och ett styrkebesked för Alliansen. Men med det sagt finns det fortfarande mycket som talar för att vi bör vara oroliga . är nämligen tyvärr på väg åt fel håll. Vi har en regering som för en politik som gör att vi kommer att stå väsentligt sämre rustade än vad vi har gjort under tidigare decennier när lågkonjunkturen väl slår till. För att man ska ha resurser att stimulera ekonomin i lågkonjunktur måste man spara i högkonjunktur. Gör man inte det kommer man att öka på statsskulden. Om man spenderar i goda tider och spenderar i dåliga tider kommer man till slut att systematiskt leva över sina tillgångar. Det är detta som har drabbat stora delar av och som har förlöst den statsskuldskris som vi hade , då framför allt men även andra europeiska länder var på randen till konkurs. Denna typ av ansvarslöshet börjar vi nu se hos . Vi har haft ett regelverk med ett så kallat överskottsmål, som innebär att det ställs krav på att man ska spara i goda tider. Detta regelverk finns fortfarande kvar, men regeringen och struntar i att upprätthålla det. Trots att hon under valrörelsen lovade att behålla det har hon ändrat sig och ska nu arbeta för att avveckla överskottsmålet, även om vi precis fick höra från finansministern här att hon eventuellt vill att vi ska tillbaka till överskott. Det vore i så fall ett positivt besked, och det får finansministern gärna utveckla. Men det är ett nytt besked från finansministern. Detta gör att kommer att stå sämre rustat , eftersom regeringen inte håller koll på offentliga finanser. Ovanpå det har vi någonting som är mycket oroväckande. Vid sidan av finanspolitiken, att man från riksdag och regering fattar beslut om att stimulera ekonomin i lågkonjunktur, har man också penningpolitiken, alltså att i dåliga tider kan sänka räntan så att människor får lägre boendekostnader och därmed mer pengar och mer utrymme i sin hushållskassa. Denna möjlighet kommer antagligen inte att ha i nästa lågkonjunktur därför att vi , i en högkonjunktur, har en minusränta. Detta ställer ytterligare krav på att finansministern måste ta ansvar. Det gör hon inte, utan hon gör det precis motsatta. Detta gör att även om det går bra för finns det mycket som talar för att vi bör vara mycket oroliga för framtiden. Anledningen till det är mycket tydlig, det är den ansvarslösa politik som för. 106 Finansminister (S): med en moderatledd regering, då vi såg hur underskotten ökade som man satt på , har vi nu fått en vändning. Vi har en regering som återigen för en ansvarsfull ekonomisk politik och ser till att vi har ordning och reda i statsfinanserna och inte lånar till stora skattesänkningar. Det gör att vi har skaffat oss ett handlingsutrymme. Det är just för att kunna möta oväntade utgifter och oväntade händelser som det har varit så viktigt för mig som finansminister att föra en stram och ansvarsfull ekonomisk politik. I ett läge när många människor har sökt asyl i ska vi naturligtvis använda detta handlingsutrymme, så att detta faktum inte ska leda till att vi behöver genomföra drastiska nedskärningar i välfärden eller genomföra mycket drastiska skattehöjningar. Det är inte heller någonting som jag hör att ekonomkåren efterfrågar. Min fråga till är naturligtvis om avser att föreslå omfattande nedskärningar eller omfattande skattehöjningar för att hantera de ökade utgifter som det faktum att många människor har sökt asyl i har bidragit till. När det gäller statsfinanserna har regeringen tillsatt en parlamentarisk utredning som kommer att se över hur man ska utforma överskottsmålet i statsfinanserna . Det ska bli spännande att se vad den utredningen kommer fram till. Min bedömning är att det är dags att göra en förändring av det mål som fastslogs i ett läge då vi hade en statsskuld på av bnp. Men även med ett förändrat överskottsmål ska vi naturligtvis tillbaka till både balans och överskott i de offentliga finanserna. Även om denna kommitté skulle komma fram till ett balansmål ska man naturligtvis även med ett balansmål ha överskott. 107 (M): Under finansministerns två senaste inlägg har hon, för att vara finansminister, kommit med några ganska häpnadsväckande faktafel. Hon sa alldeles att det under Alliansens tid vid makten var underskott . Nej, finansministern, det var det inte. Hon sa i sitt första inlägg att underskottet 2014 var det största sedan 90-talskrisen. Då måste jag fråga finansministern om hon inte är medveten om att vi hade en finanskris och att vi 2009 hade ett underskott som var nästan så stort som 2014. Också 2013 hade vi ett underskott på 131 miljarder, alltså mer än dubbelt så mycket som vi hade 2014. Att finansministern inte har koll på dessa siffror är ganska häpnadsväckande. Vi hade också en lågkonjunktur 2004 som, om man justerar för inflation, innebar ett underskott som var nästan precis i nivå med det som vi hade 2014. Hur vi kan ha en finansminister som så flagrant inte har koll på hur situationen ser ut och har sett ut i offentliga finanser är minst sagt upprörande.