prot · H30973 · 2016-03-02 00:00:00 — § 1 Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: 2015/16:8 till socialutskottet 2015/16:105 till finansutskottet 2015/16:113 till justitieutskottet 2015/16:117 till näringsutskottet 2015/16:118 till miljö- och jordbruksutskottet KOM(2016) 67 till utrikesutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . § 2 Ärenden för bordläggning Följande dokument anmäldes och bordlades: 2015/16:SoU18 Ensamkommande barn 2015/16:SoU9 om patientsäkerhet 2015/16:FöU5 Integritetsskydd vid signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet 2015/16:FöU6 Skydd för geografisk information 2015/16:CU16 En kortare instanskedja för detaljplaner och områdesbestämmelser 2015/16:CU17 om samhällets stöd till överskuldsatta § 3 Skärpta åtgärder mot missbruk av tidsbegränsade anställningar betänkande 2015/16:AU5 Skärpta åtgärder mot missbruk av tidsbegränsade anställningar (prop. 2015/16:62) 1 (SD): debatterar vi det betänkande som rör skärpta åtgärder mot missbruk av tidsbegränsade anställningar. Skärpta åtgärder mot missbruk av tidsbegränsade anställningar Jag vill inleda med att yrka bifall till reservation 1. Den svenska modellen är en modell där arbetsmarknadens parter genom samförståndslösningar, förhandlingar, kollektivavtal och gemensamma regelverk tillsammans sätter gränserna och bestämmer spelreglerna på den svenska arbetsmarknaden. Den svenska modellen ska nu inskränkas ytterligare med lagstiftning. Det beror inte på att man i förarbetet med regeringens proposition har kunnat påvisa att något omfattande missbruk föreligger – tvärtom. Regelverket fungerar till synes väl, och arbetsmarknadens parter har de instrument de behöver för att rätta till och reglera de eventuella brister som uppkommer. Varför ska då lagen ändras? Det normala är trots allt att vi i den här kammaren ändrar lagar och regelverk för att förbättra och åtgärda uppenbara felaktigheter. Svaret på frågan är EU. Bilden träder fram ganska tydligt om man i betänkandet läser avsnitten Redogörelse för ärendet, Ärendet och dess beredning och vidare avsnittet Bakgrund, där anställningsskyddslagen, visstidsdirektivet och överträdelseärendet behandlas, samt avsnittet som rör propositionen. Det finns inte en rad om missbrukande arbetsgivare och inte en enda hänvisning till missförhållanden på den svenska arbetsmarknaden. Det finns inte ett enda exempel eller en enda hänvisning till situationer där den svenska lagstiftningen, den svenska modellen eller arbetsmarknadens parter inte klarar av att hantera eventuella missförhållanden eller felaktigheter när det gäller användande av visstidsanställningar. Den lagstiftning som majoriteten i den här kammaren kommer att rösta igenom är i stället helt och hållet en eftergift till EU, på bekostnad av svenskt självbestämmande och på bekostnad av den svenska modellen. Vi får i betänkandet en utförlig redogörelse av EU:s visstidsdirektiv, framför allt ramavtalets klausul 5 som är tillämplig i det här fallet. Det hela började med att TCO anmälde till . Man anser att bryter mot visstidsdirektivet. fick en formell underrättelse av för bristande genomförande av visstidsdirektivet. Under ärendets gång har och den förra regeringen faktiskt föredömligt försvarat den svenska modellen och svenskt självbestämmande på arbetsmarknadsområdet. har också dragit tillbaka huvuddelen av den kritik som den initialt hade mot när det gäller tillämpning. Det är därför med förvåning jag nu konstaterar att Alliansen och framför allt har bytt åsikt och sida också i den här frågan. Inom andra politikområden, där man den senaste månaden under bilan när verkligheten kommer i kapp i en annars naiv och nyliberal, flummig politik, har man lyckligtvis omvärderat och kopierat den mer ansvarstagande sverigedemokratiska hållningen. Varför man i det här fallet, med visstidsdirektivets implementering i , plötsligt har bytt fot är mer oklart. Förmodligen har det att göra med en i allmänhet undfallande och underdånig attityd till och institutioner. Nåväl, efter att statsministern högtidligt deklarerade att man nu minsann ska ta strid för den svenska modellen gör man i stället precis tvärtom. Statsministern talade visserligen om det svenska samhällsbygget när han hänvisade till den svenska modellen. Det är ett samhällsbygge som Socialdemokraterna har glömt och försakat , men som under bilan återigen ska vara ledstjärna för regeringens arbete. Det återstår väl att se. Det gäller att fylla alla fagra ord med verkligt innehåll och riktiga åtgärder, vilket inte har varit regeringens starka sida än så . Skärpta åtgärder mot missbruk av tidsbegränsade anställningar Statsministern nämnde till exempel också att staten inte ska gå in och sänka lönerna utan att lönerna ska sättas av arbetsmarknadens parter, i enlighet med den svenska modellen. Det har han naturligtvis rätt i. Men statsministern ser tydligen inga som helst problem med att EU gör intrång på och begränsar parternas förmåga att sluta avtal och gemensamt bestämma regelverk på den svenska arbetsmarknaden. Just arbetsmarknaden är och ska vara ett område som dels vi i den här kammaren ska bestämma om, dels ska regleras av arbetsmarknadens parter. Tyvärr delas inte längre den uppfattningen av vare sig Alliansen eller regeringen, med Socialdemokraterna i spetsen. Visserligen ger den nya lagstiftningen som föreslås utrymme för arbetsmarknadens parter att genom kollektivavtal göra avsteg från omvandlingsregeln. Men kollektivavtalet borde vara norm. Det borde vara gränssättande och en självklarhet. Det ska inte vara ett undantag. Det är inte som ska vara gränssättande för arbetsmarknaden i . intrång på svenskt självbestämmande är beklagligt. Förmodligen kommer det nya regelverket inte att få särskilt stor praktisk inverkan på den svenska arbetsmarknaden. Det faktiska resultatet kommer ärligt talat att vara ganska begränsat. Däremot ser jag att den eventuella påverkan det kommer att få i stort sett enbart är av negativ karaktär. Delar av arbetsmarknaden är beroende av visstidsanställningar för att kunna upprätthålla en hög effektivitet och klara personalbemanningen under tillfälliga återkommande anhopningar med hjälp av vikariat. Jag har själv varit aktiv inom just en sådan bransch, detaljhandeln. Min senaste arbetsgivare, där jag arbetade innan jag kom in i rikspolitiken, hade ungefär fyra gånger så hög omsättning som . juli hade man så hög omsättning som . Under sådana förhållanden är det med nuvarande arbetstidslagstiftning helt omöjligt att bara planera in tillsvidareanställd personal när man ska klara av att lägga schema. Det är helt omöjligt. På min förra arbetsplats hade vi arbetstagare som återkom år för tillfälliga anställningar under högsäsong. Däremellan arbetade de till exempel inom den jämtländska turistnäringen , som då hade sin högsäsong. De var duktiga, uppskattade och lojala medarbetare. Och tro mig, om det hade funnits möjlighet hade jag erbjudit dem tillsvidareanställning. När det uppstod vakanser fick de också tillsvidareanställningar. När man inskränker möjligheterna till visstidsanställning tar man risker på det principiella planet. talar jag inte specifikt om detaljhandeln. Där tror jag mig veta att det finns ett avtal mellan parterna. Det kommer säkert att bli ett avtal mellan parterna även efter den här lagförändringen. Det man riskerar är att företaget när det ska anställa i stället väljer att ta in ny och oerfaren arbetskraft eftersom risken annars är att en visstidsanställning övergår i tillsvidareanställning. Eller så riskerar man att inte alls fylla luckan eftersom man inte hittar personen som ska ta platsen. Skärpta åtgärder mot missbruk av tidsbegränsade anställningar I det första fallet förlorar företaget på att inte kunna anställa den bästa, mest lämpade och kunniga för arbetet. Och den tidigare anställde förlorar helt enkelt en chans till ett jobb. I det andra fallet, då man inte fyller luckan, förlorar vi alla, , på färre arbetade timmar och lägre skatteintäkter. 2 (V): Utgångspunkten för dagens debatt är regeringens proposition Skärpta åtgärder mot missbruk av tidsbegränsade anställningar. Det är en proposition som gör ganska beskedliga förändringar i arbetsgivarens möjligheter att stapla visstidsanställningar på varandra och därmed ha arbetstagare i osäkra anställningsformer . Utgångspunkten för propositionen är förstås att de svenska reglerna för skydd mot osäkra anställningsformer har varit så svaga, sett från arbetstagarens perspektiv, att till och med har bedömt det som problematiskt. Och vet man i de här sammanhangen att det är illa. Ändå drog den tidigare regeringen den här frågan i långbänk. Medan man i många andra situationer var väldigt följsam mot EU-systemet ville man inte riktigt hantera de här propåerna gällande grundläggande arbetsrätt. hanterar den här regeringen frågan, och det är bra. Jag återkommer strax närmare till innehållet i propositionen. Det är som sagt ganska beskedliga förändringar. Först får jag konstatera det anmärkningsvärda i att det är ett parti som säger nej till och med till denna beskedliga förbättring av arbetstagarens rättigheter. Det partiet är . Det är två drivkrafter som förenas i ställningstagande, skulle jag vilja säga. För det första har vi sett att längtan efter att närma sig de tidigare regeringspartierna för maktens skull har varit så stor att i princip varje politisk fråga kan behandlas väldigt löst och ledigt och underordnas det spel som SD nu spelar. hade väl tänkt sig att ställa till det för regeringen mest för sakens skull i det här fallet. valde de tidigare regeringspartierna i den borgerliga oppositionen att inte följa upp de motionsyrkanden de hade, så det blir av allt att döma inte så. För det andra är det bara att konstatera att det där är mer än bara spel från sida i arbetsrättsliga och fackliga frågor. Impulsen finns inbäddad i politiska dna. Fientligheten mot arbetarrättigheter och fackliga ståndpunkter finns där. Så brukar det vara med partier som kommer från den tradition som SD representerar. Sammantaget landar det i att snickrar ihop argument av typen att det ”kommer att försvåra rekrytering och anställning” om man förbättrar situationen lite grann för vissa utsatta arbetstagare. På så sätt ställer sig längst till höger. Det förvånar väl inte mig, men kanske förvånar det en och annan som hört partiets retorik om de mot förmodan ett fåtal gånger över huvud taget hört ledande sverigedemokrater säga något om någonting annat än faktisk eller fantiserad invandring. Jag övergår till själva propositionen. är det möjligt för en arbetsgivare att låta bli att tillsvidareanställa genom att stapla olika former av visstidsanställningar på varandra och därmed undgå den begränsningsregel som finns. Det här sker trots att tillsvidareanställning ska vara . I propositionen föreslås en omvandlingsregel som skulle göra stapling svårare. Skärpta åtgärder mot missbruk av tidsbegränsade anställningar Vi från sida välkomnar att det läggs fram en proposition på det här området, men vi tycker , i likhet med flera fackliga remissinstanser, att förslaget kunde och borde ha varit skarpare och enklare. Det bästa hade varit maximalt , oavsett anställningsform, som gräns för när visstidsanställning måste övergå i tillsvidareanställning. TCO, som för övrigt var den organisation som från början tog problemet med stapling av visstid till EU, menar till exempel att en arbetsgivare som trixar lite grann fortfarande kan ha någon hos sig utan att anställa personen fast, även med propositionens förslag. Det tycker vi är problematiskt, eftersom tanken med lagen är att vi ska kunna komma åt den typen av onödig eller oseriös stapling av visstider. Ett särskilt problematiskt område i det avseendet är situationen för dem som jobbar inom staten, där man kan kombinera anställningar enligt den särskilda anställningsförordningen med anställningar enligt LAS i vad som skulle kunna vara oändliga kedjor av otrygga anställningar. Det här är ett problem, och det kan inte vara meningen att det ska funka på det sättet. Det hade kunnat lösas om man hade varit tydlig med att begränsningsregeln ska gälla vid oavsett anställningsform. har man, såvitt jag kan se, valt att göra det som framstår som minsta möjliga förändringar för att uppfylla minimikraven i visstidsdirektivet. Det är lite synd, tycker vi i . Vi har därför lyft fram förslaget om en generell begränsningsregel igen. Jag noterar att bifall för vår reservation på den punkten skulle innebära bifall också för flera socialdemokratiska motioner om missbruk av tidsbegränsade anställningar. Osäkra anställningar är generellt ett stort problem för många som befinner sig på den svenska arbetsmarknaden. Har man ingen tillsvidareanställning minskar möjligheten att planera sin tillvaro. Det ökar stressen och minskar den individuella friheten. Visstidsanställda kan också få svårare att kvalificera sig för olika försäkringssystem. Det blir högre tröskel för att engagera sig fackligt. Det påverkar också ofta möjligheten till fortbildning och löneutveckling. Det är tydligt att visstidsanställningarna följer en del vanliga hierarkier i samhället i stort. Det är vanligare med tidsbegränsade anställningar i LO-grupperna än bland tjänstemän och akademiker. Det är vanligare bland kvinnor än bland män. Det är vanligare med otrygga anställningar i sektorer som hotell och restaurang, butik, städning och hemtjänst, det vill säga områden där det är tufft och där lön och status ligger under genomsnittet. I går, var det väl, kom det en rapport från som visar att de tidsbegränsade anställningarna för arbetare i detaljhandeln ökade från . Det är också så att otrygga anställningar ofta går ihop med ofrivillig deltid, särskilt inom kvinnodominerade yrkesgrupper, både i offentlig och i privat sektor. Andelen som har tidsbegränsade anställningar fluktuerar en del, men en viktig tendens är att de otrygga anställningarna har fördjupats, det vill säga blivit mer otrygga. Till exempel har vikariaten varit på nedgång medan vi fått en ökning av timanställningar och sms-anställningar. Skärpta åtgärder mot missbruk av tidsbegränsade anställningar Det som framför allt gör det möjligt att ha den här typen av de mest otrygga anställningarna är anställningsformen allmän visstid. Det här är en kärnfråga som vi inte kan komma runt när vi diskuterar visstider. Det är ett problem. Av alla tidsbegränsat anställda inom vård och omsorg var det över hälften som var anställda på allmän visstid. De var anställda på timmar och som springvikarier. I rapporten från Handels som jag nämnde konstaterar man att den stora majoriteten av dem med tidsbegränsade anställningar – jag tror att det är – har tim- och behovsanställningar. Det här pekar mot det som jag tycker borde vara en självklarhet för en socialdemokratiskt ledd regering, att allmän visstid borde försvinna som anställningsform. På en dynamisk arbetsmarknad behövs förstås den flexibilitet som visstidsanställningar ger. Därför är det viktigt att det finns möjligheter till vikariat, provanställningar och andra typer av tidsbegränsade anställningar som parterna dessutom kan reglera vidare i kollektivavtal. Men allmän visstid som anställningsform är en ensidig gåva till arbetsgivarsidan. Det är den obalansen som vi har problem med och som regeringen borde vara intresserad av att räta upp. Allmän visstid institutionaliserar motsatsen till det som borde vara poängen med arbetsrättsliga regleringar, nämligen att minska godtycket. Om grundprincipen att tillsvidareanställningar är norm ska betyda någonting borde det vara så att anställning på visstid, alltså icke fast anställning, ska kunna motiveras på något sätt. Det är det här frågan om allmän visstid handlar om för oss. Dagens regelverk sanktionerar i stället godtycke och går ut över dem som har det svårt på arbetsmarknaden till att börja med. Jag känner en viss besvikelse över att regeringen inte agerat och inte agerar i den här frågan, som är betydligt mer grundläggande än problemet med stapling. Från sida fortsätter vi att driva det här. Vår reservation finns på bord. Allmän visstidsanställning bör tas bort. Argumenten som ibland framförs om att parterna måste sköta det här och att det är det som är den svenska modellen faller platt. Allmän visstid är snarare det som ger arbetsgivarsidan långtgående friheter att undergräva huvudregeln om tillsvidareanställning. Att ta bort allmän visstid slår vakt om den huvudregeln. Det är därmed att slå vakt om den svenska modellen mer allmänt. Det måste man göra genom att uppdatera regelverket på basis av vad som faktiskt händer i verkligheten. Vi menar från sida att man ska ha objektiva kriterier för tidsbegränsade anställningar. Vi menar dessutom att lagen i den här delen fortsatt ska vara dispositiv, det vill säga att parterna i centrala kollektivavtal ska kunna komma överens om de anställningsformer som är lämpliga inom respektive bransch. Skillnaden mot blir att ett förbund som Handels inte ska behöva sälja en massa legitimt löneutrymme för att skaffa sig den självklara rätten att se sina medlemmar skyddade från godtycke och ekonomisk stress. Däremot blir det gott om utrymme med vårt förslag att komma överens om lösningar för denna situation. Det är något som näringslivsorganisationer nu kampanjar mot och angriper facket med. Några av er har kanske sett reklamen. Det är någon som står vid en skidlift, och det är sommar. Sedan sägs det: Alla jobb behövs, men inte . Facket vill nu förstöra detta, ungefär. Skärpta åtgärder mot missbruk av tidsbegränsade anställningar Om det är så att arbetsgivarna inte känner till att det tidigare var fullt möjligt att teckna avtal om till exempel säsongsanställning är det allvarligt. Om man känner till det och ändå kampanjar på det sättet är det möjligen ännu mer allvarligt. Så ser dragkampen om den svenska modellen ut, liksom med de återkommande utspelen från högerpartierna om lönebildningen. Så funkar det. Min poäng är att om regeringen duckar i de frågorna är det andra som flyttar fram positionerna. I detta betänkande behandlar vi några motioner om vikariat och om så kallade intermittent anställda. Jag vill säga något mycket kort om dem. När det gäller vikariat vill vi att man ska tydliggöra regelverket så att det ska vara tydligt att vikarien ersätter en annan person. Det ska inte vara så att vikarier kan användas på vaga grunder för att täcka upp strukturell underbemanning. När det gäller så kallat intermittent anställda, till exempel timanställda springvikarier, menar vi att samhället borde ha bättre koll. Vi vill därför se en utredning med uppdrag att analysera de ekonomiska och sociala effekterna av sådana anställningar. Jag vill att yrka bifall till bägge reservationer nr 2 och nr 3. 3 (SD) replik: Den svenska modellen är att arbetsmarknadens parter kommer överens, . Vi stiftar lagar för ramarna här i . Men arbetsmarknadens parter tillsammans och gemensamt i kollektivavtal och andra överenskommelser bestämmer regelverket på svensk arbetsmarknad. De upprätthåller också regelverket genom förhandlingar och de mekanismer som de skapat för att se till att till exempel missbruk inte förekommer. Det finns ingenting när det gäller visstidsanställningar som motsäger detta. Även där finns det möjligheter för parterna att sluta avtal och upprätthålla regelverket gemensamt. Det vi debatterar är en lagstiftning som helt och håller är beroende av . Där är jag lite förvånad över . tycker att fullt ut ska implementera visstidsdirektivet, ingenting annat. Det efterfrågar kan upprätthållas. Det är lite symtomatiskt. Om jag skulle fråga alla partier i denna kammare: Står ni upp för den svenska modellen? säger alla ja. Det är självklart. Den ena sidan springer till lagstiftaren för att försöka ändra regelverket. Det är inte så att arbetsmarknadens parter ska styra regelverket, utan de vill begränsa möjligheterna på olika sätt. Den andra siden springer till lagstiftaren för att de vill stifta lagar om lönerna. Jag är ledsen, men det är inte den svenska modellen. Den svenska modellen är det vi har . har parterna möjlighet att upprätthålla exakt det efterfrågar. Det är helt och hållet, fullt ut, en eftergift för och ingenting annat. 4 (V) replik: Tack, , för åtminstone det tappra försöket att beskriva den svenska modellen. Jag tycker att egentligen svarade på sin egen frågeställning under de första 10–av sitt inlägg och kunde möjligen ha slutat där. Han sa att den svenska modellen är att parterna kommer överens utifrån de ramar som lagstiftaren sätter upp. Det var svaret på frågan. Det är de ramarna vi nu diskuterar. Skärpta åtgärder mot missbruk av tidsbegränsade anställningar När det gäller allmän visstid är det en ram som kammaren har beslutat om. Den ger ensidigt ett privilegium till arbetsgivarsidan. Vi tycker att det är fel och problematiskt. Jag diskuterade här under varför. Det är precis det som är frågeställningen. Vilka grunder ska gälla när parterna ska komma överens? Är det grunder som ger carte till arbetsgivarsidan, eller är det grunder som inte ger det? Vi tycker att det är bättre att man har en lagstiftning och ett ramverk som ger rimliga villkor till särskilt utsatta grupper på arbetsmarknaden. Att vi skulle ha kommit på problemet för att har kommit på det är en fantasifull utgångspunkt från sida. Så är det inte. Vi var emot införandet av detta redan från början. Vi har i likhet med många fackliga organisationer konstaterat att det leder till svårigheter för grupper som är utsatta på arbetsmarknaden, och det är vad det har gjort. Det är dags att försöka ändra på det så att vi får bättre och rimligare villkor för arbetstagarna på arbetsmarknaden. Det tycker är problematiskt. De ställer sig ensidigt på arbetsgivarnas sida. Det är trist att se. 5 (SD) replik: Vi ställer oss på den svenska modellens sida, . Det är inte så att arbetsgivarna har fått något carte när det gäller allmän visstidsanställning. Det är fortfarande så att arbetsmarknadens parter genom förhandlingar kan sluta avtal för svensk arbetsmarknad som går exakt i den riktning som propositionen och betänkandet nu gör. Det är inga konstigheter. Det är precis det som är den svenska modellen, , att arbetsmarknadens parter kommer överens om detta. Bägge parter använder sina förtrogna i . Där finns den ena sidan som fackföreningsrörelsen går till och försöker förändra lagstiftningen för att de inte förmår att förhandla eller inte vill ta den förhandlingen. Det är samma sak på den andra sidan, precis som jag beskrev, när det gäller lönebildningen. Det är inte den svenska modellen. Menar ni allvar med att upprätthålla den svenska modellen ska ni låta parterna sköta detta. Det är bara att läsa betänkandet. Det står inte en rad om någonting annat än visstidsdirektivet i förarbetet till propositionen och betänkandet. Det står bara om visstidsdirektivet och ingenting annat. Det är en eftergift för . Man förändrar inget problem som inte kan lösas av parterna inom ramen för den svenska modellen. 6 (V) replik: Det är möjligen lite uppförsbacke här. Jag måste igen förklara för . Både han och jag står här på golvet i . Det är som fattar beslut om de arbetsrättsliga lagarna, och det är dem som vi nu håller på och diskuterar. Det är svårt att förstå vad menar. Menar han att den svenska modellen uppstod exakt fattade beslut om just allmän visstid som anställningsform i LAS? Det är en besynnerlig uppfattning i så fall. Skärpta åtgärder mot missbruk av tidsbegränsade anställningar Det finns många olika lagar som sätter ramarna för det som sedan blir förhandlingar på arbetsmarknaden mellan arbetsmarknadens parter. Detta är en av dem. Den har ändrats, och den kan ändras igen på olika sätt. Det vi vill göra är att ha starka parter som tar ansvar för lönebildningen. Det finns förslag som flyger genom luften i den allmänna debatten. Det handlar om att staten inte lägger sig i lönebildningen, till exempel.