prot · H40913 · 2016-10-12 00:00:00 — Vad avtalet däremot innehåller är ett – märkligt nog egentligen två – temperaturmål, men eftersom ingen med säkerhet vet hur temperaturen varierar med ökad mängd växthusgaser i atmosfären är ett sådant mål ganska problematiskt. Det är omöjligt att fastställa någon summa av växthusgaser, och det är uppenbart att det enbart har symbolisk betydelse för att man ska kunna säga någonting konkret till vanligt folk som undrar vad tusan detta avtal egentligen handlar om. Sedan har vi frågan huruvida avtalet är bindande eller inte. Ska ett avtal vara bindande är det normala att det finns sanktionsmöjligheter vid brott mot avtalet. Det saknas helt varför jag tycker att det är problematiskt att tala om ett bindande avtal. För var det väldigt viktigt i klimatförhandlingarna att man inte skulle få till stånd ett bindande klimatavtal, och det tycker man att man har varit framgångsrik med. Det är på det sättet som Vita husets administration har förklarat för senat och kongress att de över huvud taget inte behöver bekymra sig om det här avtalet. Den signaturen sätter presidenten själv, eftersom avtalet inte innebär några som helst nya förpliktelser utan bara är en förnyelse av de gamla avtal som redan har ratificerat. Därför behöver inte heller under- och överhusen i ratificera avtalet, utan det räckte med en enkel signatur av presidenten. Det är just det: Det finns inget i detta avtal som säger hur utsläppen ska minskas – varken hur mycket länderna ska minska utsläppen eller på vilket sätt de ska göra det. Däremot är det ett avtal – det ska erkännas – som innehåller en hel del positivt och som kommer att kunna leda till förbättringar vad gäller samarbete på global nivå för att hantera klimatpolitiken. Det är naturligtvis bra. När klimatministern besökte miljö- och jordbruksutskottet gjorde man från regeringens sida tydligt att en svensk ratificering av avtalet skulle föregås av beslut på EU-nivå om avtalet och om bördefördelningen. har man stressat fram det förstnämnda, men vi saknar fortfarande bördefördelningen. Detta är ingen bisak, utan det är just bördefördelningen som visar vilka konsekvenser avtalet får för svensk del. Godkännande av klimatavtalet från När vi i den politiska debatten får höra om varför vi ska bygga väldigt dyra höghastighetståg eller fortsätta höja bensinskatten tills vi har den högsta drivmedelsskatten i världen kommer det att hänvisas till detta avtal. Men i avtalet finns det inga sådana förpliktelser för del. Det är därför bördefördelningen på EU-nivå borde vara färdig när vi ska ratificera avtalet. Det är bördefördelningen som sedan leder till konsekvenser. Det är denna som vi kan kostnadsberäkna och som gör att vi vet vilka åtgärder vi måste vidta och vilka samhällsekonomiska kostnader vi får. Eftersom bördefördelningen ännu inte är beslutad tycker vi – precis som ett enigt utskott tyckte tidigare – att det är rimligt att avvakta och att fattar beslut om klimatavtalet från först när det är färdigt. Därför yrkar vi sverigedemokrater avslag på propositionen . Det finns dock ett förslag till bördefördelning . Enligt förslag till bördefördelning är det land som ska minska sina utsläpp mest. Detta är besynnerligt mot bakgrund av att utsläpp av växthusgaser per capita redan ligger kraftigt under genomsnittet för de industrialiserade länderna. Förslaget från , som ännu inte är beslutat, innebär att vissa länder kommer att kunna öka sina utsläpp. Man kan konstatera att regeringen genom att frivilligt ta på sig de mest kostsamma och ambitiösa utsläppsminskningarna nu bidrar till att andra länder inte behöver minska sina utsläpp alls eller att de kan minska dem betydligt mindre. Detta har vår regering lyckats med – eller kommer förmodligen att lyckas med. Vi vet ju ännu inte vad utfallet blir. står upp för en effektiv klimatpolitik som bygger på att vi på ett kostnadseffektivt sätt ska arbeta globalt för att möjliggöra utsläppsminskningar. har redan tagit ett stort ansvar på området och står för omkring 1 av världens samlade utsläpp. Det står i paritet med vår andel av världens befolkning. Om vi tar hänsyn till den mängd koldioxid som vår skog tar upp handlar vårt bidrag kanske om en halv promille. som andra länder bevakar sina nationella intressen verkar svensk klimatpolitik gå ut på att ta på sig så stora utsläppsminskningar som möjligt, vilket kommer att innebära att vår industri tappar i konkurrenskraft. Detta avtal och beslutet kommer inte att ändra på detta. Det kommer att fortsätta att förhålla sig på detta sätt. Vi kommer att fortsätta att se hur avindustrialiseras och jobb flyttar till , delvis på grund av en ineffektiv klimatpolitik. Det är också problematiskt att beslut på EU-nivå i efterhand kommer att bifogas detta avtal. Det är beslut som tas i stängda rum på EU-nivå i och utan debatt i riksdag. tycker att det är rimligt att de nationella utsläppsminskningsmålen på EU-nivå är beslutade innan fattar beslut om klimatavtalet. Av denna anledning vill vi i att propositionen om antagande av klimatavtalet från avslås och att regeringen återkommer till efter att beslut om bördefördelningen har tagits på EU-nivå och när vi känner till de fullständiga konsekvenserna. Godkännande av klimatavtalet från I detta anförande instämde Per Klarberg och (båda SD). 138 (S): Det kan vara på sin plats att ge information till dem som lyssnar på debatten i kammaren om debattens upplägg . Vi debatterar klimatavtalet från på grund av att har lagt fram en reservation i vilken de vill ha ett annat beslut än utskottsmajoriteten, som stöder det förslag som regeringen har lagt fram. Jag kommer att tillsammans med säga några ord om då vi båda representerar de sju partier i riksdag och i utskottet som tillsammans med regeringen står bakom och yrkar bifall till att ska godkänna . Eftersom vi också är väldigt måna om att kunna fatta beslut vid voteringen så att faktiskt kan ratificera är vi för tids vinnande också överens om att alla partiföreträdare inte deltar i debatten för att föredra linjen om att godkänna utan endast några få av oss. Vi tycker att det är viktigt att vi får ett godkännande på plats så att regeringen kan ratificera avtalet och kan vara en part vid klimattoppmötet i . Jag vill yrka bifall till regeringens och utskottets förslag om att godkänna och avslag på reservationen från de mycket konservativa , vilka vill yrka avslag på ett godkännande av . Beslutet som ska fatta är historiskt. Det är ett historiskt beslut om en historisk överenskommelse. kan man behöva reflektera över vad som har lett fram till detta. Jag tänker på några svenskar som har haft stor betydelse för den process som vi fattar beslut om här . Jag tänker på , socialdemokratisk kabinettssekreterare på , och , vilka tog initiativ till och författade den första FN-resolution som föreslog att skulle börja arbeta med att lösa en av våra stora utmaningar, miljöutmaningen. Resolutionen antogs och har burit frukt i form av bland annat . fick som en konsekvens därav arrangera FN:s första miljökonferens i . Konferensen satte igång en lång process, vilken ännu inte är slut. är en milstolpe på vägen, men fortfarande finns klimathotet kvar. Medvetenheten växer dock. räcker inte de löften om utsläppsminskningar som världens länder har gett i , men de är mer än vad vi någonsin har haft. är alltså inte en slutpunkt, utan det är en ny milstolpe vid vilken världens alla länder är med och samlar kraft inför kommande mil. Jag tänker även på som på började forska om kolets kretslopp. Tillsammans med hundratals andra forskare har han gett oss politiker det vetenskapliga underlag som vi behöver för de beslut vi måste fatta. grundade IPCC, FN:s klimatpanel av forskare. samlade han och hans forskare ihop det största forskningsunderlag som vi någonsin har sett i en enskild fråga för att klarlägga vad vi riskerar och varför temperaturen stiger så kraftigt på vår planet. före död fick IPCC ta emot . Godkännande av klimatavtalet från är alla forskare med vetenskapligt publicerade rön överens om klimatförändringens effekter och dess orsaker. Forskningen är enad och stabil, men tyvärr finns fortfarande konservativa bakåtsträvare. En sådan kan faktiskt bli president i ett av världens största länder och tillika en av världens största utsläppare av växthusgaser. Republikanen har tydligt klargjort att han inte tror på forskningen och inte ser klimathotet som allvarligt och att han kommer att riva upp om han vinner valet. Det vore mycket olyckligt om historien upprepar sig. Vi minns alla hur en stor del av glädjen över det Kyotoprotokoll som tecknades 1997 i Kyoto försvann när republikanen president stoppade den amerikanska ratificeringen av avtalet. träder i kraft efter att det har ratificerats av minst 55 av klimatkonventionens parter förutsatt att de representerar av utsläppen. Sedan är det juridiskt bindande för parterna. För att det ska bli bindande är det därför bråttom att ratificera . Det blir då även bindande för den dag då en ny president tillträder. Skulle mot förmodan vinna detta val tar det honom i alla fall innan han kan krypa ur det här avtalet. Förhoppningsvis har man kunnat övertyga också om att det är en riktigt dålig idé att inte ska stå fast vid . Klimatfrågan är en av regeringens högst prioriterade frågor. Regeringen har därför valt att agera kraftfullt för att stödja , för att pressa de politiker som drar åt fel håll och för att få stater som ännu inte har gjort tillräckliga åtaganden om utsläppsminskningar att göra mer. Därför kommer vi i den här att säga ja till avtalet och ge förutsättningar för att regeringen ska kunna ratificera det. Det är viktigt att det här beslutet kommer , för det innebär att blir en part i avtalet och kan delta i det klimattoppmöte som planeras hållas i . ska fortsatt visa ledarskap och stöd i det internationella klimatarbetet. EU behöver ledarskap, och behöver EU, för nu börjar det tuffa arbetet att göra verkstad av avtalet. Ytterligare beslut behöver fattas. Alla länder och även EU måste överväga hur klimatarbetet kan stärkas. Ambitionerna måste höjas om syftet med klimatkonventionen och , att temperaturökningen ska hålla sig långt under två grader, gärna ned mot en och en halv grad, ska kunna uppnås. Här är den femåriga cykeln och den globala översynen, som och EU stred för i förhandlingarna om , väldigt viktiga och centrala. När regeringen har ratificerat avtalet blir som sagt en part i . Då kan vi fortsätta att driva på. Ländernas nationella åtgärder måste skärpas. Men många detaljer återstår. En del av dem kommer att diskuteras i , där jag själv kommer att delta som en av representanter. Jag minns när president kunde konstatera att för alltid skulle bli ihågkommet som ett viktigt datum för planeten. Jag minns också när hans premiärminister , tillika ordförande för klimatmötet, slog klubban i bordet och konstaterade att var antaget. Alla reste sig, och hurraropen ville aldrig sluta. Andra skrek av lycka. Godkännande av klimatavtalet från En del kanske tycker att ett papper med några underskrifter inte kommer att göra någon skillnad i verkligheten. Till dem vill jag säga: Tänk på den där resolutionen om att FN skulle börja engagera sig i miljöfrågan som , och den dåvarande fick till stånd 1968 efter många års hårt arbete! Tänk på allt som hänt ! Politik och internationella överenskommelser gör skillnad. Det finns mycket som vi kan vara stolta över i FN:s miljöarbete, men det finns också mycket som återstår. Därmed kan ratificera avtalet och fortsätta att ta ledarskap i EU och i världen för en klimatomställning som bär jobb och välfärd. I detta anförande instämde (MP). 139 (C): är det morgonmöte på en arbetsplats någonstans i västra . Det är 20 medarbetare runt bordet. Någon säger: Vilket fint väder det är ! Jättevarmt och härligt! Någon annan säger: Det är tydligen högtrycksrekord . Det är en helt fantastisk höst vi haft! Vid bordet sitter även lilla , . Hon räcker försynt upp handen och säger: Fast jag tycker att det som händer med klimatet nu är ganska obehagligt. har vi all anledning att glädjas. Vi får vara med om en historisk händelse när riksdag godkänner . Det markerar slutet på en lång process, där många människor , precis som föregående talare sagt, har lagt ned tid och kraft på att ro ett klimatavtal i hamn. Men det markerar också en början, för det är nu som det riktiga arbetet med att förverkliga börjar. Men tyvärr är inte den enda som känner oro inför vad som händer i klimatfrågan. har visat ledarskap då man tillsammans med ratificerade klimatavtalet, vilket sedan fick länder som och även EU att snabbt följa efter. kan vi följa en bisarr presidentvalrörelse i , där den ena presidentkandidaten tror att klimatförändringarna är ett påhitt av för att sänka konkurrenskraft. Räknar man samman de åtgärder som parterna i aviserat kommer de inte att räcka för att nå tvågradersmålet, än mindre det mer ambitiösa mål som sattes upp i om att göra ansträngningar för att hålla temperaturökningarna . Att EU i en sådan kontext måste vara en stark och tydlig röst och en pådrivande kraft för ett ambitiöst globalt klimatavtal borde vara självklart. Det är dock inte så. Tyvärr ser vi att EU, som tidigare haft en ledande roll i det internationella klimatarbetet, nu halkat efter stora länder som , och . Även om det givetvis är väldigt välkommet att dessa länder redan ratificerat avtalet bör det också leda till en diskussion i EU om hur den roll som pådrivare som EU haft fram till Parismötet kan återupprättas. I det fortsatta arbetet krävs därför att EU tar en tydligare roll, exempelvis genom att vara pådrivande i arbetet med de nationella åtgärdsplanerna. Godkännande av klimatavtalet från EU måste höja ambitionerna. Det är ett sätt för EU att visa att är på allvar. och Alliansen vill därför att EU antar ett mål om 50 procents utsläppsminskningar till 2030, varav ska genomföras internationellt genom flexibla mekanismer. Vi ser också med oro att regeringen inte riktigt klarat av att fortsätta ge den starka roll som pådrivande och tongivande EU-land inom klimatarbetet som var en självklarhet . trovärdighet i EU och globalt bygger nämligen på förmågan att kombinera en växande ekonomi med minskade utsläpp. Vi är såklart väldigt stolta över att det svenska klimatarbetet tog stora steg framåt i regeringen, kanske tydligast illustrerat av att trots finansiell kris förmådde minska utsläppen av växthusgaser som ekonomin och sysselsättningen stärktes. Åtgärder och ekonomiska styrmedel gjorde att vägen mot målen kunde stakas ut ton för ton, och som utsläppen minskade nådde förnybar energi. Tyvärr finns det tecken som visar att denna positiva utveckling nu har brutits. Den senaste statistiken från SCB visar att de svenska utsläppen tyvärr ökar och att trenden med en koldioxideffektiv transportsektor brutits. Om ska kunna fortsätta vara en trovärdig aktör i det internationella klimatarbetet måste regeringen se till att vända denna negativa trend. Miljömålsberedningen och de sju partier som ingått i detta arbete har med sitt klimatpolitiska ramverk kommit överens om mer ambitiösa utsläppsmål än vad föreslagit. Därmed har man gett regeringen ett guldläge att arbeta utifrån. En sak är säker: Både och EU måste återta det förlorade ledarskapet i klimatarbetet. säger riksdag till : Vi tar din oro på allvar! och Alliansen välkomnar regeringens proposition, och jag ser verkligen fram emot att få åka till tillsammans med utskottets ordförande och vara med på det här första partsmötet, där kommer att få vara en del i det hela. I detta anförande instämde (L) och (KD). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 12.) § 7 Gemensamma standarder vid utbyggnad av infrastrukturen för alternativa drivmedel betänkande 2016/17:TU2 Gemensamma standarder vid utbyggnad av infrastrukturen för alternativa drivmedel (prop. 2015/16:186) 140 PER KLARBERG (SD): Gemensamma standar-der vid utbyggnad av infrastrukturen för alternativa drivmedel I propositionen Gemensamma standarder vid utbyggnad av infrastrukturen för alternativa drivmedel vill regeringen att det ska finnas information om olika bränsletyper vid till exempel mackarna, men regeringen vet inte vilken typ av information som ska anges. Problemet är att informationen inte kommer att göra någon som helst nytta i verkligheten. Vilken information är relevant för konsumenterna? Ska det till exempel vara andelen koldioxidutsläpp eller bränslets energiinnehåll? Exempelvis blir en prisjämförelse näst intill omöjlig att införa praktiskt, då det inte enbart är kostnaden för det faktiska drivmedlet per liter energiinnehåll som är avgörande. En vätgasbil har till exempel väldigt låga service- och underhållskostnader, medan en etanolbil i princip har samma service- och underhållskostnader som en bensinbil. Hur ska en jämförelse mellan bränslenas olika koldioxidutsläpp kunna genomföras då det är av betydelse hur och var bränslet har tillverkats? Vätgas som till exempel tillverkas av solpaneler i direkt anslutning till macken har noll koldioxidutsläpp medan vätgas som tillverkas i med hjälp av fossil naturgas och sedan transporteras till den svenska macken med båt och lastbil har betydande koldioxidutsläpp. Om en konsument kör in med sin vätgasbil på en mack är det endast ett slags information som är relevant för konsumenten, och det är kostnaden för själva vätgasen. Vätgasbilisten är totalt ointresserad av vilket energiinnehåll naturgasen och bensinen har, för vätgasbilisten kan inte tanka någonting annat än just vätgas. Elbilsbilisten är intresserad av vad strömmen kostar , och så vidare. Med anledning av detta anser att frågan om vilken prisinformation som är relevant för konsumenterna måste utredas vidare. Annars är risken stor att vi kommer att se en uppsjö av helt onödiga informationstavlor på våra mackar. Jag yrkar därför bifall till vår reservation nr 1. I detta anförande instämde (SD). 141 (MP): Jag börjar med att yrka bifall till utskottets förslag i trafikutskottets betänkande och avslag på reservationen. Det känner väldigt bra att vår debatt kommer precis efter miljö- och jordbruksutskottets debatt om godkännande av klimatavtalet i . representant i debatten oroade sig för att växthusgaserna från transportsektorn i nu ökar, och det gör verkligen jag också. Jag delar också bedömning att den överenskommelse man träffade i Miljömålsberedningen när man satte som ambition att av klimatpåverkan av transportsektorn ska vara borta är ett guldägg. Det vi nu debatterar i trafikutskottet är en liten pusselbit i det sammanhanget och i den övergripande visionen om att ska bli ett av de första fossilfria välfärdsländerna i världen. Det var vårt commitment inför . Vad jag kan förstå råder det enighet i kammaren om att fossilbränslen inte tillhör framtiden i transportsektorn och att vi ska hitta alla praktiska lösningar som behövs för att göra transporter oberoende av olja. Det vi nu talar om i betänkandet handlar om att standardisera infrastrukturen så att man kan använda el på ett mer effektivt sätt. Det har funnits en lång innovationsfas, och det kommer att fortsätta att vara innovationer på området. Men för den som står i begrepp att köpa en elbil är det en poäng att veta att man standardiserar laddningen så att det inte blir olika för olika fabrikat. Om jag ska göra min personliga bedömning tror jag att merparten av laddningarna kommer att ske antingen vid arbetsplatserna eller i närheten av ens bostad, där man laddar . Men det gör inte behovet av att standardisera infrastrukturen mindre. Gemensamma standar-der vid utbyggnad av infrastrukturen för alternativa drivmedel Den lilla pusselbit som handlar om standardisering vid utbyggnad av infrastrukturen för alternativa drivmedel är en del av att vi har implementerat ett EU-direktiv om utbyggnad av en rikstäckande infrastruktur för gas- och elformiga bränslen. Varför behövs då det? Jo, ska vi klara av att nå målet om en fossilbränslefri transportsektor och minskad klimatpåverkan behövs generellt sett tre stora förändringar. Det första är att vi byter transportslag. Det finns inte tillräckligt och kommer sannolikt inte att finnas framöver energi från förnybara drivmedel för att vi ska kunna ersätta hela den volym bensin och diesel som finns i transportsektorn . Då behöver vi ha en högre energieffektivitet både i persontrafiken och i godstransporterna. Byte av transportslag är därför en helt nödvändig del i strategin för att minska klimatpåverkan från transportsystemet. Vi behöver också byta vanor. Jag tror att alla delar min bedömning att det är helt knasigt att man fiskar fisk i , skickar iväg den till för att rensa och filea den, fryser den och sedan skickar den tillbaka till oss för konsumtion. Den sortens transporter är inte hållbara. Vi behöver hitta styrmedel för att se till att vi blir av med det. Det tredje som behövs, förutom att byta vanor, är ett byte av drivmedel. Där har vi haft en väldigt där vi har testat olika varianter. är det enda land i världen som har pumplag. Vi har provat mycket annat. Vi har haft ett förmånsbilssystem och supermiljöbilspremier. är det för ett paradigmskifte i diskussionen. Det paradigmskiftet består nog i att vi måste fokusera mer på bränslet och mindre på bilen. Jag är teknikoptimist och tillräckligt förtrogen med bilfabrikanternas olika modeller. Det är inte bilen som är problemet. Det finns bilar som kan köra på i princip de flesta bränslen. Det som behövs är långsiktiga spelregler för att man ska ta fram de bränslen som behövs antingen för höginblandning eller för låginblandning. Det har operatörer och aktörer i branschen efterlyst . Jag upplever som ordförande i trafikutskottet att trycket mot oss i politiken nu är väldigt starkt. Såväl åkeriägare som enskilda vill känna att det de kör med för de transporter som behövs på vägarna i mindre utsträckning ska bidra till klimatpåverkan. Då behövs det en utbyggd laddinfrastruktur men också en lagstiftning där man antingen har en reduktionsplikt och reducerar det fossila innehållet i det som säljs i pumparna eller har en kvotplikt som ökar det förnybara. Effekten kan bli densamma. Det är inte praktiskt vare sig möjligt eller önskvärt att byta alla fordon som rullar för persontrafik och godstranspor-ter, utan vi behöver byta bränsle i stället för att byta bilar. Gemensamma standar-der vid utbyggnad av infrastrukturen för alternativa drivmedel Ska vi ändå kunna tillgodose behovet av en hållbar rörlighet måste gasen utnyttjas bättre. I trafikutskottet har vi tagit fram ett betänkande som handlade just om en fossiloberoende transportsektor. Det är inte bara bilarna det handlar om. Det handlar om sjöfarten, flyget och hela transportsektorn. Då måste vi se var respektive drivmedel gör störst nytta. Sjöfarten har väldigt låg energianvändning om man har stora transporter som ska fram och man inte driver fartygen och går för fort. Då är det en poäng att man underlättar för att mer kan gå längs långa kust och angöra de 52 hamnar som finns. Men det räcker inte. Vi måste också successivt se en övergång från den bunkerolja som är helt förhärskande i sjöfarten till mer förnybart innehåll. Då behövs det LNG och hubbar. Det är återigen inte fartygen som är det begränsande utan den tillgång till bränsle som måste finnas. Jag vill sluta med att säga att det är enkelt för de flesta bilister och trafikanter i storstäder att få tillgång till det mesta som behövs för att ha en hållbar rörlighet i form av både alternativa transportmedel och alternativa bränslen. Men är ett långt land, och alla bor inte så till att de kan undvara biltransporter. Därför är det väldigt viktigt att vi har en rikstäckande infrastruktur för att kunna använda gasformiga bränslen och el där det passar bäst. Detta betänkande och det förslag som vi nu ställer oss bakom kommer att vara en liten pusselbit för att underlätta för det. 142 (S): Jag hade inte tänkt att förlänga debatten väldigt mycket.