prot · H30984 · 2016-03-22 00:00:00 — När tar ställning till var det är mest lämpligt att flickan placeras måste alltid en individuell bedömning göras. Det är viktigt att komma ihåg att omständigheterna kan se olika ut, och det går därför inte att uttala sig generellt om vad som är en lämplig placering. En bedömning måste göras i varje enskilt fall, och i bedömning ska alltid barnets bästa särskilt beaktas. Asylsökande barns rättigheter ska givetvis respekteras oavsett familjeförhållanden. Barnets bästa enligt ska vara ledstjärna och avgörande för vilken placeringsform som är lämplig för varje flicka. I den bedömningen ingår att lyssna på barnet. ansvar för barnen påverkas inte av huruvida ett äktenskap erkänns eller inte i – det är alltjämt detsamma. Jag och övriga i regeringen förutsätter att svensk lag följs och har fullt förtroende för de instanser som ska utöva tillsyn över tillämpningen av vår lagstiftning. När det gäller frågan om behovet av direktiv för att minderåriga flickor inte ska behandlas som vuxna kvinnor är jag mycket angelägen om att alla socialsekreterare har rätt förutsättningar för att kunna utföra sitt viktiga arbete. publicerade ett förtydligande av stödet för avseende ensamkommande barn som är gifta, i form av frågor och svar på myndighetens webbplats. Tillsammans med övriga frågor och svar om ensamkommande barn är de ett komplement till vägledningen arbete med ensamkommande barn och ungdomar. har också på regeringens uppdrag inrättat en svarsfunktion för frågor som har koppling till flyktingsituationen för att stödja i arbetet. Regeringen har vidtagit en rad viktiga åtgärder för att stödja kommunerna med anledning av flyktingsituationen. Exempel på dessa åtgärder är att ersättningarna till kommunerna för mottagande av nyanlända höjdes , ett extra tillskott på till kommuner och landsting för att hantera flyktingsituationen samt satsningen på bemanning och kompetens inom den sociala barn- och ungdomsvården om –2019. Regeringen gav vidare i uppdrag att revidera den nämnda vägledningen till i arbetet med ensamkommande barn och unga. För mig som barn- och jämställdhetsminister i en feministisk regering är det helt grundläggande att genomgående stå på flickors och kvinnors sida. behöver ha ett tydligt jämställdhetsperspektiv i sitt arbete med de ensamkommande barnen. Vi har en chans att ge de flickor som kommit till vårt land ett nytt liv, och vi ska inte svika dem. Regeringen tar arbetet mot barnäktenskap på största allvar. De lagändringar som gjordes 2014 för att stärka skyddet mot barnäktenskap och tvångsäktenskap kommer att utvärderas. Jag och övriga i regeringen kommer att följa utvecklingen noga, och vi är, som jag nämnt tidigare i debatten om barnäktenskap, beredda att vid behov överväga ytterligare åtgärder. 70 BORIANA (M): Jag vill tacka ministern för svaret. Att minderåriga flickor gifts bort mot sin vilja är tyvärr vanligt i många länder. Uråldriga traditioner förvandlar flickor till en handelsvara som kan byta ägare. Flickorna berövas allt – trygghet, barndom, möjlighet till utbildning, utveckling, självständighet: Allt! Dessvärre har inte varit förskonat från tvångsäktenskap där minderåriga har blivit bortgifta med någon som familjen har valt utan att myndigheterna har agerat. För inte så sedan gavs det dispens för giftermål av barn som fyllt , av kulturella skäl. Först trädde lagen om stärkt skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap i kraft. Huruvida den fyller sitt syfte är en annan fråga som jag avser att återkomma till. När jag skrev min initiala fråga, som föranledde denna interpellation, hade det uppdagats att i fem av de sex kommuner som tog emot flest ensamkommande barn placerades gifta, minderåriga flickor tillsammans med sina så kallade makar – trots hållning mot barnäktenskap, trots lagstiftningen och trots åsidosattes dessa barns rätt att vara just barn. Ministern skriver i sitt svar att ”för de flickor som befinner sig i ska vi säkerställa att de får det skydd och stöd som de behöver och har rätt till.” Men ministern skriver också: ”När tar ställning till var det är mest lämpligt att flickan placeras måste alltid en individuell bedömning göras.” En så kallad individuell bedömning betyder att vi bortser från principen om allas likhet inför lagen. Den öppnar möjligheten för en pressad socialtjänst att bedöma att den minderåriga flickan ska placeras med sin vuxne make, vilket också har skett stor utsträckning, bland annat i . Kan ministern föreställa sig ett scenario där en minderårig föräldralös svensk flicka placeras hos en äldre, vuxen pojkvän? Varför ska vi acceptera detta när det gäller en flyktingflicka? Vi har en lag som förbjuder barnäktenskap, och den lagen gäller alla barn, oavsett om de heter eller , oavsett om de är födda i eller söker skydd här. Att låta barn som har fyllt bo tillsammans med vuxna makar är att legitimera barnäktenskap, om än indirekt. Jag tycker att det är fel. 71 Statsrådet (S): Detta är en stor och mycket angelägen fråga. Jag talade väldigt tydligt om att jag tycker att barn ska vara barn. Flickor ska vara flickor alldeles oavsett omständigheterna när de kom. Att ska göra individuella bedömningar är hela utgångspunkten i socialtjänstlagen. Det är just därför som kommunerna omhändertar de ensamkommande barnen, så att de kan få en individuell bedömning av utifrån sina behov, enligt socialtjänstlagen. I detta arbete ska förstås svensk lag beaktas och efterföljas. Att de här flickorna ska kunna få en ny chans i till ett liv som utgår från deras behov tycker jag är otroligt viktigt. Det pågår också ett arbete vid om hedersrelaterat våld, och de har avrapporterat särskilda uppdrag runt det. De har fått ganska mycket frågor från socialtjänster om hur man ska hantera detta. får de inte riktigt lika många frågor längre. Såvitt jag förstår tror man sig ha hittat rutiner för att helt enkelt kunna stödja flickorna på bästa sätt, det vill säga betrakta dem som andra ensamkommande barn. Jag kom ganska från FN:s stora möte i om kvinnors och flickors rättigheter med Commission on the Status of Women, kvinnokommissionen. Frågan om migration och jämställdhet var av naturliga skäl väldigt stor där. ordnade ett seminarium på temat, och där kom frågan om barnäktenskap upp. Den speciella rapportören för våld mot kvinnor, , kallar barnäktenskap för negative coping strategy. Andra vuxna, kanske föräldrar och så vidare, tror att de skyddar en flicka genom att gifta bort henne – då är hon åtminstone bara den mannens egendom. befarar att barnäktenskapen därför ökar. Vi måste i vara väldigt noga med och duktiga på att stödja flickorna och inte svika dem, som jag sa i mitt svar. Men vi måste också tillsammans i de nätverk vi har och med de kontakter vi har, till exempel de partier som Boriana pratar med i , stödja insatser för jämställdhet, flickors rättigheter och sexuella och reproduktiva rättigheter och hälsa. Problemet med barnäktenskap är att man inte bara vill kontrollera flickor och kvinnor, utan också deras sexualitet. Man tycker att man har rätt till det från föräldrars och mäns sida. Vi måste hjälpas åt att bryta detta i och i världen genom de insatser vi gör. Hade vi gjort mer sedan och för att stödja och genomföra det världen kom överens om angående sexuella och reproduktiva rättigheter och hälsa vill jag hävda att färre flickor hade behövt giftas bort. De hade kunnat värja sig mer, haft större utrymme och varit i skolan mer. Färre föräldrar hade sett det här som den enda lösningen eller till och med en bra lösning, och färre män hade gått med på att gifta sig med flickor. Det är dock inte , men vi måste se hela sammanhanget. Jag från min sida tänker jobba med de myndigheter och aktörer som jag har relationer till och ansvar för i , men också se på hela den globala kedjan. Det här är en jättefråga, och många flickor används i pågående konflikter genom att barnäktenskap är så vanliga. 72 BORIANA (M): Det är glädjande att ministern är så tydlig angående barnäktenskapen, och jag välkomnar det arbete ministern gör internationellt för att förhindra denna hemska företeelse, som berövar många människor deras barn och även tar många liv. Jag vill ändå förflytta fokus till igen. Det handlar om de individuella bedömningarna. Jag vill gärna upplysa ministern om att de individuella bedömningarna innebär att man indirekt erkänner barnäktenskap i vissa fall. Hon har säkert hört detta från barnombudsmannen och . Förutom det är dessa bedömningar förknippade med en del praktiska svårigheter, som jag vill belysa. Jag vågar påstå att möjlighet att göra rättvisa bedömningar i fall som berör barnäktenskap är begränsade. Först och främst saknas det erfarenhet. har problemet med barnäktenskap i förtigits, bland annat av rädsla för att bli anklagad för främlingsfientlighet. ringer hundratals barn, pojkar som flickor, till frivilligorganisationers hjälptelefoner och berättar att de riskerar att bli bortgifta. Ändå är det bara 19 fall som har gått till åklagare, och inget åtal har väckts sedan lagen om skydd mot tvångsäktenskap och barnäktenskap infördes . Om saknar kunskap att hjälpa barn som är födda i , talar svenska och vet hur samhället fungerar, hur ska de då kunna hjälpa flyktingflickorna? Dessa flickor flyr från krig, är traumatiserade och har ingen bra erfarenhet av myndigheterna i sina länder. Kan vi verkligen förvänta oss att de ska öppna sig inför en socialsekreterare och svara på frågan om de känner sig trygga med sina vuxna män? Dessa flickor vet vad de har men inte vad de kan få. De kommer från kulturer där kvinnorna är mycket mindre jämställda, där det behövs en far, en bror eller en make för att de ska kunna klara sig i livet och där det inte ens är tillåtet att reflektera över att de är enskilda individer. Kan vi verkligen förvänta oss att dessa flickor ska våga berätta för socialsekreteraren om sina önskningar och drömmar? Dessutom brukar dessa samtal ske via tolk, och det upplevs också som en säkerhetsrisk från flickornas sida. Det måste vi ta i beaktande. Man misstror tolkens tystnadsplikt. Hedersnormerna är också väldigt starka i dessa fall. Höstens flyktingkris har varit en mycket hård prövning för kommunernas socialtjänster. Socialsekreterare gick på knäna, utbildad personal saknades och saknas fortfarande, ensamkommande barn försvann från boendena och så vidare. Det finns stora brister när det gäller familjehem. Barn har placerats hos brottslingar och blivit misshandlade och utnyttjade. Flyktingkrisen är långt ifrån över. Därför måste vi vara förberedda på att möta dem som är mest skyddslösa, nämligen barnen, och särskilt de barn som har fått axla vuxet ansvar. 73 Statsrådet (S): Jag tackar Boriana för hennes engagemang i frågan, som verkligen är viktig. Som jag sa dyker inte de här flickorna bara upp, utan det finns en lång historia av förtryck och långa kedjor av nedvärderande av kvinnor. Vi måste arbeta tillsammans även med det. Beskrivningarna blir ibland annars helt oförståeliga och obegripliga. har som myndighet samma uppdrag som alla andra att jobba med jämställdhetsfrågor – mot ojämställdhet, fördomar och stereotyper och för jämställdhet. ska kunna hjälpa dem den möter med deras individuella behov. är under stark press. Det är alldeles riktigt. Därför har regeringen vidtagit en mängd åtgärder. Vi har bland annat genom överenskommelser med oppositionen avsatt 8 miljarder till kommunerna för flyktingmottagande. Vi har från regeringens sida avsatt 1 miljard till den sociala barn- och ungdomsvården. Vi har också vidtagit en rad stärkande åtgärder för att komma till rätta med de brister man fått syn på under flyktingkrisen, något som människor som arbetar i jobbar väldigt hårt med. Tyvärr överlämnade din regering, Boriana , en socialtjänst i väldigt stark kris, vilket är väl belagt. Därför blev också de här problemen ännu större. När det gäller flickornas rättigheter är jag helt övertygad om att ankomsten till måste innebära en nystart och en möjlighet för dem precis som för alla andra. De ska bli sedda utifrån de behov de har. De ska bli erbjudna samma utbildningsmöjligheter och stöd som alla andra. Regeringen har tagit emot ett förslag om att ska bli lag i . Det kommer vi att arbeta med. Vi beställde ett sådant underlag i stället för det som din regering hade beställt; då handlade det om huruvida ska bli lag i . Vi vill att den ska bli det, och jag ser fram emot remissinstansernas synpunkter på detta. Ett område som utredaren har tittat på är just barn i migration, hur deras rättigheter ser ut och hur de kan stärkas. Lagstiftningen runt barnäktenskap i ska ses över. Jag håller med om att det här är oroande. Ytterligare ett område som vi måste jobba med är frågor som handlar om jämställdhet och prevention av våld mot kvinnor i hela samhället. Det behövs åtgärder som särskilt riktas till män och pojkar i hela samhället. Vi förstärker också det arbete vi har påbörjat med att bygga ett program för prevention med en modul som handlar om att nå nyanlända män och pojkar och också ensamkommande barn med budskap om jämställdhet och kunskap om respekt och hur man förebygger våld mot kvinnor. Allt detta tillsammans behöver man göra för att kunna möta flickorna på ett bra sätt. har utan tvekan en mycket viktig roll här. Den har också i uppdrag att ställa frågor om våld. Deras profession ska vara att kunna se den enskilda flickan eller pojken som står där. Jag hoppas att de resurser vi gemensamt har avsatt och de pengar som regeringen har avsatt till den sociala barn- och ungdomsvården nu ger större möjligheter att göra utredningarna mer i lugn och ro även om läget fortsatt är väldigt utsatt i . 74 BORIANA (M): Det var alliansregeringen som tog tag i hedersproblematiken på riktigt. Vi har inte något att skämmas för, tvärtom. Lagen kom 2014 när alliansregeringen hade regeringsmakten. De 8 miljarder som den nuvarande regeringen avsätter för att täcka kostnaderna för den uppkomna flyktingsituationen är inte tillräckligt. Enbart de skånska kommunerna har fordringar på från . Det är pengar som de inte har fått från för att täcka kostnaderna för ensamkommande barn. Det är inte tillräckligt med 8 miljarder för hela landet som också ska täcka en massa andra behov. Jag återgår till ämnet för interpellationen. Det är viktigt att vi inte legitimerar barnäktenskap varken direkt eller indirekt. Det är positivt att ministern vill göra en översyn av lagen så att eventuella kryphål kan täppas till. Men det är ännu viktigare att lagen efterlevs i praktiken. Lagar, konventioner och förordningar kan garantera vilka rättigheter som helst. Men de är värdelösa om inte myndigheterna kan säkerställa dessa rättigheter. Det gäller väldigt mycket barnäktenskap. Jag tackar ministern för interpellationsdebatten. 75 Statsrådet (S): Tack så mycket, ledamoten! Jag nämnde de 8 miljarderna som ett gott exempel på ett samarbete som vi har haft om dessa frågor. Dessa 8 miljarder är ganska mycket fördelat på många kommuner. Ett exempel jag brukar ta är kommunen , där de ofta brukar berätta om de väldigt stora utmaningar de har. Just , som är en liten kommun, har fått 44 miljoner. Det är rimligtvis ganska mycket medel. Åtminstone jag gör det verkligen till en uppgift att säga att man nu har en chans att jobba med och stödja barnen. Det hoppas jag att vi i varje fall är överens om. Jag ser Boriana Åbergs engagemang i frågan. Jag hoppas att vi tillsammans kan arbeta vidare med den. Det är synd att ni lämnade i ett sådant dåligt skick. Det betalar dessa barn för nu i stor utsträckning. Jag vill titta framåt. Barnäktenskap är någonting som inte ska förekomma i . Jag vill se över lagstiftningen. Vi kommer att stå på flickornas sida. Överläggningen var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2015/16:462 om hbtq-personer och våld i nära relationer 76 Statsrådet (S): har frågat mig vad jag och regeringen gör för att bemöta våldet som hbtq-personer utsätts för i nära relationer. har även frågat mig hur det kommer sig att jag och regeringen i våra insatser inom relationsvåld och hedersvåld valt att prioritera bort hbtq-personers utsatthet. Jag vill inleda med ett klargörande. Att förebygga och motverka våld i nära relationer, inklusive det våld som drabbar hbtq-personer, är högt prioriterat av regeringen. Ansvaret delas av flera statsråd. Mäns våld mot kvinnor och våld mot hbtq-personer är ett allvarligt samhällsproblem som orsakar stort fysiskt och psykiskt lidande. Våld i nära relationer förekommer i alla åldrar och samhällsklasser oavsett religion, etnisk tillhörighet, sexuell läggning, könsidentitet eller könsuttryck. Regeringen har bland annat satt upp ett tydligt mål om att andelen personer i befolkningen som blir utsatta för våld i nära relationer ska minska. För att nå det målet lägger regeringen stor vikt vid att utveckla det förebyggande arbetet och har i det syftet beslutat om ett antal våldsförebyggande åtgärder. Sedan regeringen tillträdde har vi till exempel beslutat om inte mindre än åtta åtgärder som direkt kopplar till förslagen från den nationella samordnaren mot våld i nära relationer. De ideella brottsoffer- och kvinnojourerna har fått kraftigt stärkta resurser. har fortsatt uppdrag att fördela utvecklingsmedel till kommuner, landsting och ideella föreningar för att kvalitetsutveckla arbetet mot våld i nära relationer. Länsstyrelserna har fortsatt uppdrag att aktivt främja och lämna stöd till insatser för att motverka hedersrelaterat våld och förtryck. Många av de åtgärder som regeringen har beslutat om gynnar alla brottsoffer, oavsett grupptillhörighet. Jag delar dock oro över hbtq-personers utsatthet. Utöver regeringens generella insatser på området har därför i uppdrag att fördela till organisationer som arbetar för att utveckla brottsofferverksamhet riktad till hbtq-personer. Jag delar även bedömning att det är viktigt att ger ett likvärdigt och professionellt bemötande av hbtq-personer. är en av fem strategiska myndigheter för dessa frågor i enlighet med regeringens strategi för lika rättigheter och möjligheter oavsett sexuell läggning, könsidentitet eller könsuttryck. Myndigheten är därför en viktig aktör när det gäller genomförandet av strategin. har bland annat fått regeringens uppdrag att utveckla kunskapsstöd och genomföra insatser i syfte att höja kunskapen om hbtq-personers villkor och levnadsförhållanden samt hur diskriminering kan ta sig uttryck inom område. har också regeringens uppdrag att kartlägga frågor i och hälso- och sjukvården om våldsutsatthet och våldsutövande. Jag vill också avslutningsvis nämna att förslag från Utredningen om en nationell strategi mot mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck (SOU 2015:55) samt (SOU 2015:86) bereds i . I detta sammanhang kommer även frågan om hbtq-personers utsatthet att beaktas. Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . § 13 (forts.) Svar på interpellation 2015/16:462 om hbtq-personer och våld i nära relationer 77 (L): Tack till ministern för svaret! Ministern hävdar i sitt svar att våld som drabbar hbtq-personer är högt prioriterat för regeringen. Det tycker jag är gott, och det är ett bra tecken. Till syvende och sist handlar det dock också om vilka satsningar man som regering gör och hur man väljer att synliggöra problem. Jag tycker inte att det går att hävda att något är högt prioriterat för att sedan dra tillbaka flera framsteg som har gjorts. Det gäller till exempel integrering av hbtq-perspektiv i uppdrag, som Alliansen hade, samt språkbruket ”mäns våld mot kvinnor” som ministern i praktiken uteslutande använder. Det innebär helt enkelt att man osynliggör hbtq-gruppens utmaningar i det svenska samhället. Vi har kommit ganska långt i arbetet för hbtq-personers lika rättigheter och möjligheter. Men vi kan vara överens om att det finns mycket kvar att göra. Till exempel visar forskning att hbtq-personer oftare än resten av befolkningen lider av psykiska besvär eller beroenden av exempelvis alkohol och droger. Självmordsstatistiken gällande unga hbtq-personer är skrämmande. Viss forskning tyder på att det är vanligare med våld i nära relationer för hbtq-personer än för till exempel heterosexuella kvinnor. Ministern nämner i sitt svar åtta satsningar som har sin grund i utredningen om våld i nära relationer. Men i ärlighetens namn: Flera av dessa är inte på något sätt nya sedan regeringen tillträdde. Till exempel är de 2 miljoner till hbtq-personers utsatthet som ministern pekar på ingen ny satsning. Det är en summa som varit bestämd och legat på samma nivå – långt innan den här regeringen kom till och långt innan ministern tillträdde. Har ni tänkt se över denna summa? Är det detta ni menar är en satsning från er sida? Förslagen från Utredningen om våld i nära relationer och , som ministern utgår ifrån i sina svar, brast i sitt hbtq-perspektiv och i sin hbtq-integrering. Ändå är det dessa förslag som ministern använder och stöder sig på. Det går att hävda att just dessa utredningar kanske är anledningen till osynliggörandet av hbtq-personers utmaningar i regeringens generella politik. Min fråga är: Hur planerar regeringen att kompensera för bristen i de två utredningarna? Om det är dessa båda utredningar politiken ska utgå ifrån och om de är bristfälliga och inte har något hbtq-perspektiv – hur tänker ni då se till att det ingår? Jag tycker att det är oroväckande att ministern så starkt hänvisar till samordnaren. Om man läser RFSL:s och andra delar av hbtq-rörelsens svar i remisser för utredningarna ser man att de är väldigt kritiska till bristen på hbtq-integrering. Jag vill därför fråga ministern: är de åtta åtgärderna i förslagen från den nationella samordnaren? Var finns hbtq-perspektivet där? När det gäller de kraftigt stärkta resurser som ministern hänvisar till undrar jag om pengarna har fördelats med ett hbtq-perspektiv över huvud taget. En sak är säker: Brottsoffer gynnas inte automatiskt av att man lägger ned pengar för att stärka dem. Det handlar om hur resurserna tilldelas. Om man inte tilldelar resurser till andra än kvinnor som utsätts för relationsvåld av män finns det inga pengar till hbtq-personer för våld som de utsätts för. Sammantaget vill jag ha ett tydligt besked från ministern: hbtq-perspektivet att integreras i allt arbete, alla utredningar och alla uppdrag till svenska myndigheter när det gäller våld i nära relationer och hedersvåld? Det är egentligen detta jag vill ha svar på. Kommer det att vara integrerade satsningar? Kommer hbtq-perspektivet att finnas med? 78 Statsrådet (S): Först och främst: Jag är ansvarig för frågor som handlar om våld mot kvinnor och våld i nära relationer. Jag tycker att det är olyckligt att påstå att begreppet våld mot kvinnor är problematiskt. Kvinnorörelsen har jobbat och kämpat i oerhört med att komma bort från ett osynliggörande där man nästan kunde tro att det var köksluckorna, och inte män, som gav sig på kvinnor i hemmet. Därför tror jag att man behöver använda båda begreppen, och jag har ingenting emot det. Jag är ansvarig för frågor som handlar om våld mot kvinnor och i viss mån våld i nära relationer. Jag delar ansvaret för frågorna med , som är samordningsansvarig när det gäller hbtq-personers situation, rättigheter och möjligheter och den strategi som finns. är en annan minister som har stort ansvar eftersom han är ansvarig för rättsväsendet i största allmänhet och för brottsofferfrågor i stort, till exempel. När det gäller de frågor som ställer till mig är underlagen sådana som den förra regeringen beställde och som föll under jämställdhetsministern. Där valde den förra regeringen, av skäl som inte är helt klara för mig, att dela upp arbetet på ganska många olika utredningar. hade ett uppdrag på justitieministerns område när det gäller våld mot kvinnor och våld i nära relationer. En strategi beställdes för att komma fram med förslag när det gäller våld mot kvinnor. Det fanns ytterligare ett stort arbete nästan som handlar om jämställdhetspolitiken, där målet om våld mot kvinnor ingår.