prot · H40947 · 2016-12-15 00:00:00 — Sammantaget kommer regeringens åtgärder att strama åt inhemsk efterfrågan som de försämrar förutsättningarna för de arbetsgivare som anställer och vill anställa de grupper som har svårast att komma in på arbetsmarknaden. Vad gäller de förslag som utgör grunden i regeringens jobbpolitik, arbetsmarknadspolitiska åtgärder och utbildningssatsningar finns flera invändningar. Särskilt allvarligt är att dessa åtgärder riskerar att få en begränsad effekt på de grupper som bör prioriteras mest. Det gäller de mest utsatta grupperna som står längst ifrån arbetsmarknaden, och som ökar som andel av arbetslösheten. Arbetsförmedlingen definierar att nyanlända, personer med kort utbildningsbakgrund, äldre personer och funktionsnedsatta har en utsatt ställning på arbetsmarknaden. har förslag för att bryta tudelningen och öka dessa människors förutsättningar att komma i jobb. Alla våra insatser är inte låsta till vissa grupper, men ingångsavdrag, ingångsjobb och ingångsföretag och ett utbyggt RUT-avdrag vore bra för många nyanlända. För personer med kort utbildning är lärlingsjobb och ingångsavdrag två väl avvägda insatser. För de äldre har korta arbetsmarknadsutbildningar visat sig effektiva. Vi vill också ta bort särskild löneskatt och förstärka jobbskatteavdraget. För att fler funktionsnedsatta ska få jobb ser vi färre, enklare och vid behov kraftfullare anställningsstöd. För de unga föreslår vi förutom ingångsavdraget ett sommarjobbsavdrag. Därtill kommer förslag om en förbättrad matchning genom införandet av en jobbfixarpeng, större jobbfokus inom diverse transfereringssystem samt ett förbättrat företagsklimat som kan väntas gynna alla dessa grupper. Mer kan komma att behöva göras. Men de förslag som presenterats utgör ett första kraftfullt program ämnat att bryta tudelningen på svensk arbetsmarknad. Ingångsavdraget innebär att under de två första år som en person gör entré på svensk arbetsmarknad ska ingen arbetsgivaravgift betalas på den del av lönen som understiger . uppmanar också arbetsmarknadens parter att ta ansvar även för dem som står utan arbete och sänka trösklarna för nyanlända genom att skapa ingångsjobb med lägre ingångslön för de nyanlända som inte får arbete, för att övergå till vanliga ingångslöner. På så vis får nyanlända som står långt från svensk arbetsmarknad större möjlighet att etablera sig på arbetsmarknaden. Det är ett första steg in. Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbetsmarknadspolitik och arbetslöshets-försäkringen Jag står givetvis bakom alla reservationer och de särskilda yttranden som finns i betänkandena AU2 och AU4, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 12 i AU4. kommer senare i debatten att för räkning presentera fler förslag ur vår budget. vill jag önska kollegor och medarbetare en fröjdefull jul. 219 (V): diskuterar vi dels budgetpropositionen, dels ett antal förslag om arbetsmarknadspolitik och arbetslöshetsförsäkringen. Låt mig börja med budgeten som är ett resultat av förhandlingar mellan regeringen och som fortsätter det mödosamma arbetet med att lägga om arbetsmarknadspolitiken efter en mångårig, ansvarslös och ideologiskt enögd hantering från högern. förtjänar en arbetsmarknadspolitik som utgår från verklighetens utmaningar och komplexitet, inte från fantasiföreställningar om att arbetslöshet är något slags självvald avvägning mellan lön och fritid och att alla problem därmed kan lösas med lägre skatter för den som har ett jobb och genom ekonomisk press på den som har förlorat jobbet. Resan till en effektiv och solidarisk arbetsmarknadspolitik är knappast färdig, men jag är stolt över att ha bidragit till att det går åt rätt håll. Jag är också glad över att konstatera att budgetpropositionen skriver in sig i en långvarig svensk tradition i modern tid, nämligen att den ekonomiska situationen i allmänhet och läget på arbetsmarknaden i synnerhet blir bättre om man undviker att ha en borgerlig regering. Arbetslösheten går ned, och sysselsättningen ökar. I en internationell jämförelse är sysselsättningsgraden i , alltså helt enkelt andelen av befolkningen som jobbar, mycket hög. Det är bra. Det är särskilt glädjande att ungdomsarbetslösheten har gått ned så pass kraftigt och även att etableringsuppdraget har fungerat något bättre. Detta ska inte tolkas som att allting är frid och fröjd på svensk arbetsmarknad, långt därifrån. Vi ser en tydlig tudelning där läget är väldigt ansträngt särskilt för dem som har låg formell utbildning, typiskt sett personer utan slutförd gymnasieutbildning, och personer som av en del andra skäl har haft svårt att få fotfäste på arbetsmarknaden. Det är också ett allvarligt samhällsproblem att många som har jobb – särskilt unga kvinnor inom LO-områdena – har otrygga anställningar som gör det svårt att klara sig även på en lön och som går med en ständig oro för framtiden. Det här är saker som en bra arbetsmarknadspolitik måste ta sig an. Av budgeten framgår det att regeringen ser problemen med en tudelad arbetsmarknad. Det görs också en hel del insatser för att öka möjligheterna till utbildning och till att förstärka de riktade lönesubventioner som kan vara väldigt viktiga för att ge långtidsarbetslösa, ofta också personer med funktionshinder, möjlighet att komma in på reguljär arbetsmarknad. Det är också välkommet att man initierar ett mer konkret samarbete mellan olika instanser för att nyanlända, särskilt unga nyanlända, ska etablera sig i arbetslivet. Det görs genom att Delegationen för unga till arbete – som just har jobbat med att få ihop kommunerna och myndigheterna på ett flexibelt sätt – nu får ett utökat uppdrag. Så kan man ta till vara en del av det som är riktigt bra i svensk förvaltningstradition. Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbetsmarknadspolitik och arbetslöshets-försäkringen Från sida vill vi vara tydliga med att den verkligt effektiva politiken för fler och bättre jobb inte handlar om att skruva i de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna, utan det handlar om en kraftfull ekonomisk politik, om att investera i det som vi behöver göra mer av – gemensam välfärd, infrastruktur, omläggning till hållbarhet. Också där finns det förstås mer att göra, även om exempelvis de 10 välfärdsmiljarderna i den här budgeten är en ordentlig och mycket välkommen injektion. Vad är då högeroppositionens förslag på det här området? Hur förhåller man sig till den komplexa verkligheten? Ja, enkelt uttryckt med idéer om lönesänkningar och nedskärningar kryddade med floskler återvunna från sin misslyckade regeringsperiod. går åter loss på arbetslöshetsförsäkringen, den som de i regering omsorgsfullt plockade isär så att Sverige sjönk mot botten i internationella jämförelser. Tydligen tänker man sig att fler får jobb om de arbetslösa får svårare att klara vardagen. Kontrasten är stor mot det rödgröna budgetsamarbetet som har gjort att både taket och grundnivån i a-kassan har höjts efter valet. Det har gått hand i hand med en förbättrad situation på arbetsmarknaden. De borgerliga partierna vill också på olika sätt använda staten som verktyg för att pressa ned lönerna på områden där löneläget är lågt. Det är viktigt att uppmärksamma det. När behöver fler och bättre jobb, och politiska åtgärder för att rusta människor för dagens och framtidens arbetsmarknad i ett avancerat välfärdsland, då leder högeroppositionens politiska instinkter i stället dem till att efterlysa aktiva insatser för att stampa fram lågproduktiva arbeten med villkor som bryter ned i stället för att bygga upp. Det är trist, men det är också en till att kämpa fackligt och politiskt mot den här nattståndna politiken. Jag konstaterar också att högerpartierna på olika kreativa och oansvariga sätt försöker skrapa fram pengar till sina skattesänkningar. På det här området gör man det genom att smyga in en massa nedskärningar på myndighetsanslag utan att bry sig om att reflektera över konsekvenserna. Det säger något både om hur man ser på sin egen roll i opposition och även om deras prioriteringar. Inte minst handlar det om nedskärningar på , en institution som kände av stora nedskärningar under den tidigare regeringen. Det är uppenbart att högerpartierna helt enkelt inte ser det som så angeläget att följa upp arbetsmiljöproblem och utveckla effektiva metoder för att åtgärda dem. Vi är av rakt motsatt uppfattning, och jag är stolt över att vi förstärker , inte minst för att det ska vara möjligt med fler inspektioner. Som jag sa inledningsvis behandlar vi i betänkandet AU4 också en del annat än budgeten. Jag vill ta upp ett av förslag i betänkandet och också yrka bifall till reservation nummer 8, även om jag givetvis står bakom samtliga reservationer. Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbetsmarknadspolitik och arbetslöshets-försäkringen Det handlar om missbruk och överutnyttjande av subventionerade anställningar, ett problem som har vuxit sig stort inom vissa branscher, exempelvis taxi, busstrafik och delar av handeln. kan man hitta verksamheter där till och med samtliga anställda uppbär någon form av stöd från Arbetsförmedlingen. Man har alltså satt i system att ta in någon med stöd och när stödet upphör säger man tack och adjö, och sedan tar man in någon annan med stöd. Inte minst fackföreningspressen har uppmärksammat exempel där arbetsgivare helt enkelt frågar om och ställer krav på att den som vill arbeta där har med sig ett statligt stöd. Det är inte så det ska fungera. Det är lätt att se att det då inte heller blir möjligt med meningsfull handledning och uppföljning. Det skulle behövas en maxgräns för hur många eller hur stor andel anställda med subventionerad lön som en och samma arbetsgivare får ta emot. Dessutom har fackliga representanter normalt en god kännedom om den lokala arbetsmarknaden och om enskilda arbetsgivare. Trots att det ska ske samråd med dem händer det alltför ofta att det inte sker i verkligheten, och det händer även att man inte bryr sig om signaler som kommer från facket. Det är inte bra om man vill säkerställa kontroll och kvalitet i enlighet med den svenska modellen. Därför vill vi dels att det ska förtydligas att samråd ska genomföras inför varje arbetsplatsförlagd anvisning, även vid nystartsjobben, dels att den fackliga organisationens yttrande alltid bör övervägas noga. Här behövs verkligen mer ordning och reda. Vi har fler förslag, och det finns mycket mer att säga om behoven av en skärpt arbetsmarknadspolitik och fortsatta reformer för en bred och välfungerande arbetslöshetsförsäkring. Men eftersom jag har överskridit min talartid och det snart är jul slutar jag mitt anförande här. 220 (L): Innan jag gick in i kammaren läste jag mitt horoskop. Det stod: ”ska de idéer du kläcker kunna vara lösningen för många.” Det här är verkligen inget hokuspokus, måste jag säga. För övrigt står det också: ”Jag tror att dina vänner tycker att du är en härlig kompis.” Liberalerna har en rad förslag på arbetsmarknadsområdet, och jag vill ta upp några av dem eftersom det finns en del konfliktlinjer mellan allianspartierna å ena sidan och regeringen och å andra sidan. Till att börja med vill jag ta upp tudelade arbetsmarknad – åtminstone blir den mer och mer tudelad. Gruppen arbetslösa blir också mer tudelad. Den del som står långt från arbetsmarknaden växer. har vi en grupp arbetslösa som ganska snabbt hittar ett nytt jobb. Vi har många nyanlända, vilket är en utmaning. Att inkludera dem på arbetsmarknaden är egentligen en extra stor utmaning för . Utbudet på arbetskraft har ökat ganska mycket . Vi i Alliansen gjorde förändringar i sjukförsäkringen, vilket innebar att människor blev aktivt arbetssökande och kom då in i statistiken igen. Finanskrisen slog ut många jobb. Vi har en digitalisering och en teknisk utveckling som gör att en del jobb försvinner. Därtill har vi haft en stor invandring till . Summan av allt detta innebär att vi har ett väldigt viktigt uppdrag i riksdag att formulera en politik som gör att fler människor kan få jobb och att många nya jobb kan skapas. Liberalerna menar att det är bättre att lyckas få ett jobb även om jobbet till en början har lite lägre lön än att människor inte har något jobb alls och tvingas leva på bidrag. Jag är ganska övertygad om att många människor i håller med om detta av det enkla skälet att det första jobb man får sällan är det sista. Det blir en entrébiljett till att komma in på arbetsmarknaden och få erfarenhet och kunna lära sig saker, för att få kontakter, ett bättre cv, referenser, visdomsord och allt sådant. Därefter kan man gå vidare till det andra, tredje, fjärde och femte jobbet. Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbetsmarknadspolitik och arbetslöshets-försäkringen Vi måste se hur vi kan sänka trösklarna så att fler människor får en fair chans att komma in, vara med och hjälpa till. Vi ger inte upp om människor. När det specifikt handlar om gruppen nyanlända kommer inte alla av dem att kunna utbilda sig in på den svenska arbetsmarknaden. Det finns människor som snabbare behöver få ett jobb. , , , , , ja, praktiskt taget alla expertorgan pekar på att de höga svenska ingångslönerna är problematiska för sysselsättning och jobb. Det verkar mest vara regeringen som inte riktigt vill se detta. Det finns också andra konfliktlinjer där vi har lite olika perspektiv. Liberalerna har till exempel varit tydliga med att Arbetsförmedlingen i huvudsak ska fokusera på de människor som står längst från arbetsmarknaden. Unga människor som är borta och som lever i en full-fart-framåt-tillvaro hittar jobb utan Arbetsförmedlingen. Arbetsgivarna har inte särskilt stort förtroende för Arbetsförmedlingen, och det har heller inte många arbetslösa. Den tiden är förbi när vi har en enda jättestor och svällande statlig myndighet som ska matcha fram alla jobb. får människor jobb på andra sätt. En rad branscher är helt självrekryterande på arbetskraft. Detta betyder att Arbetsförmedlingen måste fokusera på dem som står längst bort från arbetsmarknaden, inte på dem som står närmast. Jag läser inte bara horoskop, utan jag läser även regeringens hemsida. Där kom det ett pressmeddelande med en mycket mustig rubrik: ”förverkligas löften om moderna beredskapsjobb.” Ordet ”moderna” har alltså slunkit in där. I texten står det: ”har arbetsmarknads- och etableringsministern och civilministern bjudit in flera myndighetschefer till ett samtal om implementeringen av de moderna beredskapsjobben.” Detta är väldigt sossigt och typiskt sossarna. Hela idén är att arbetsmarknaden växer genom att ett socialdemokratiskt statsråd sätter sig ned med någon från en myndighet och fikar. Sedan ska man slussa in arbetslösa människor på en statlig eller offentlig arbetsplats. Här finns ingen tanke på dynamik eller företag som kan växa där människor blir anställda. Man tar en grupp, ger 100 procents subvention, skickar in dem på en offentlig arbetsplats och så löser sosseministern allt tillsammans med myndighetschefen. Detta är typiskt för sossarna och för en tradition med en rigid och statisk syn på arbetsmarknaden. I detta är det bara femårsplanen som saknas. I Liberalerna har vi inte samma utgångspunkt och ser inte på arbetsmarknaden på samma sätt. Vi menar att det viktiga är att jobb skapas på en marknad. Det betyder att vi måste ha goda villkor för våra företag liksom goda skattevillkor. Vi måste investera i utbildning och forskning. Man kan inte ha ett överdrivet regelnit. Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbetsmarknadspolitik och arbetslöshets-försäkringen I ett tidigare replikskifte kom frågan om arbetskraftsinvandring upp. Vi har här i en massa it-programmerare som man jagar med något slags ajabajasocialism. Man vill inte förnya deras arbetstillstånd på grund av någon mindre förseelse av en tidigare arbetsgivare, en förseelse som inträffade och som dessutom har rättats till. I behöver vi forma en arbetsmarknadspolitik som är flexibel och där regelkrångel och byråkrati inte tynger näringslivet på ett sätt som går ut över jobb och tillväxt. Jag vill yrka bifall till reservation 6 i betänkande AU4 och önskar alla mina kollegor en god jul. 221 (KD): Jag har precis svalt pepparkakan som jag fick av arbetsmarknadsministern, men jag vet inte om jag kommer att vara jättesnäll – fast vi kristdemokrater är nog ganska snälla ändå, tror jag. Denna debatt är väldigt viktig, och vi behandlar två betänkanden i ett svep. För tids vinnande börjar jag med att säga att jag står bakom våra särskilda yttranden i AU2 och i AU4. Jag vill också yrka bifall till vår alliansgemensamma reservation 12 och till reservation 2, båda i AU4. Vi ser med stor oro på hur regeringen på olika sätt försvårar för människor i utsatta grupper att komma in och stanna kvar på arbetsmarknaden. Ett försämrat RUT-avdrag och höjd löneskatt för äldre gör inte situationen bättre, utan det ökar kostnaderna för att anställa och anlita dem. Regeringen har satt igång en hel del hittepåjobb, såsom traineejobb och extratjänster. kunde man på se ett inslag om . Där hade de inte fått ut en enda person i traineejobb, trots att de hade fått resurser till det. Det går inte att hitta på arbetstillfällen. Det är nämligen bättre att företagen får förutsättningar att kunna anställa. Där finns en hel del som måste göras. Vi har förmodligen högsta ingångslöner. Det är förstås bra att människor har höga löner. Det skapar också tillväxt. Men många av de nyanlända i har en väldigt låg utbildningsnivå, extremt låg. I det sammanhanget ligger våra ingångslöner väldigt högt. Detta är en grupp där många enligt Arbetsförmedlingen inte ens kommer att kunna ta till sig olika typer av utbildningar. Då krävs det, menar jag, extraordinära insatser. Som jag nämnde här i går har vi något som vi kallar yrkesintroduktionsanställningar: Personen arbetar men får av lönen och ska lära sig jobbet av arbetstiden. Det är en bra modell som har fått in många i arbetslivet. Vi kristdemokrater tycker bara att det är lite krångligt. Varför ska allt gå genom Arbetsförmedlingen? Det gäller för olika åldrar, eller du ska vara nyanländ och ha varit i ett visst antal månader, eller du ska ha varit arbetslös i ett visst antal år eller något annat. Detta är oerhört krångligt för Arbetsförmedlingen som ska förmedla detta att veta i vilken grupp du ingår, och för arbetsgivarna som ska krångla med en massa ansökningsformulär. Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbetsmarknadspolitik och arbetslöshets-försäkringen Varför inte, menar vi, göra det så enkelt att arbetstagaren och arbetsgivaren själva kommer överens om detta? Vi har inriktat vårt introduktionsanställningsförslag speciellt på den grupp där det enligt inte krävs utbildning på gymnasienivå och där lönen ligger under ungefär 22 000 enligt kollektivavtalet. Vi förhåller oss till kollektivavtalet och gör inga ingrepp där. Vi säger: Låt oss använda kollektivavtalsnivå upp till 22 000 och åstadkomma en utbildningssituation. När man har kommit till är det ganska mycket man behöver lära sig – på den svenska arbetsmarknaden och i arbetslivet. Man blir dessutom inlasad, vilket inte är fallet i alla olika arbetsmarknadsåtgärder som Arbetsförmedlingen förmedlar. Där är man undantagen från lagen om anställningsskydd. Det tycker vi är dåligt; det ska vara en seriös anställningsprocess. Så, herr talman, vi förespråkar en introduktionsanställningsmodell för framtiden, som vi hoppas ska vinna gehör. Det finns en annan grupp som jag också brukar nämna här i , och det är de som har ingått i sysselsättningsfasens tredje steg som kallas fas 3. Vi har haft ungefär 40 000 som har varit inne i denna insats – nu är siffran nere i ungefär 14 000. Vart har då dessa personer tagit vägen? Vi vet att många av dem har jättesvårt att få en anställning, men om de får rätt erfarenheter och rätt stöd kanske de kan komma ut på den reguljära arbetsmarknaden. Men nej, jättemånga i denna grupp sitter hemma . Och vet ni vad de kallas för? Jo, de kallas för ”internplacerade”. Det betyder att man sitter hemma. Detta är ju en skrämmande utveckling! Mina frågor till regeringspartierna är: Vad gör ni för denna grupp? Vart har alla i fas 3 tagit vägen? Tycker ni att de ska sitta hemma, eller vad ska de erbjudas? Vi föreslår från sida ett höjt lönestöd. Regeringen höjer lönestödet, och det tycker vi är bra. Vi är ett av de få allianspartier som har bejakat det höjda taket för att kunna få lönestöd. Vi vill höja det till 17 260. Utöver regeringens insatser på det området plussar vi alltså på med . Det tror vi kommer att göra att fler vågar anställa människor i denna grupp, som ibland är svårplacerade på arbetsmarknaden. De arbetsmarknadspolitiska programmen uppgår till ungefär 11 miljarder. Det är otroligt mycket pengar! Därutöver kostar Arbetsförmedlingen . Alla dessa insatser ger väldigt lite utdelning, och vi har därför dragit in en stor del av dem. I stället satsar vi på yrkesvux. Vi har nämligen sett att det har gett bättre resultat än de arbetsmarknadspolitiska insatserna som ibland till och med låser in människor och försenar inträdet på arbetsmarknaden. När det sedan gäller Arbetsförmedlingen, där vi har en reservation, tycker vi att det är en tragisk situation. Det är 12 600 anställda som administrerar ungefär 10,3 jobb vardera till en kostnad av . Det är mindre än ett jobb . Detta har dragit ned förtroendet för Arbetsförmedlingen. Något måste göras, och därför har vi fortsatt att hävda att man bör konkurrensutsätta delar av Arbetsförmedlingens verksamhet. Det finns saker som går att göra. Sedan finns det myndighetsspecifika frågor som naturligtvis måste ligga kvar hos någon typ av myndighet. Men låt människor få något slags jobbpeng! Titta på hur andra system fungerar, och se till att hitta en svensk modell för konkurrensutsättning av Arbetsförmedlingen! Arbetsmarknad och arbetsliv och Arbetsmarknadspolitik och arbetslöshets-försäkringen Avslutningsvis vill jag bara nämna den särskilda löneskatten för äldre. Under alliansregeringen tog vi bort löneskatten för äldre på . Den nya regeringen återinförde löneskatten /16, så det blir alltså dyrare att anställa äldre. Denna skatt på äldres flit minskar drivkraften att stanna kvar på arbetsmarknaden. Det tycker vi är dumt. Vi tycker dessutom att det särskilda jobbskatteavdrag som äldre haft ska gälla från i stället för från . Vi vill alltså se fler satsningar på att fler ska stanna kvar i arbetslivet och mer resurser till den svenska välfärden. Det skapar också god hälsa för väldigt många äldre, som kan stanna kvar längre i arbetslivet. Ursäkta att jag dragit över tiden, herr talman! 222 (S): Byggandet av nya bostäder når rekordnivåer. Det är halvtid i mandatperioden för den socialdemokratiskt ledda regeringen. Mycket har åstadkommits, och mycket är kvar att göra. Utmaningarna är stora, men utvecklingen har vänts. med en moderatledd regering ser det återigen ljust ut för . När jag startade datorn fick jag en ny rapport från SCB: Antalet sysselsatta i åldern 15–74 var 4 947 000 – en icke säsongsrensad siffra. Det är en ökning med 74 000 jämfört med , varav 51 000 män. Antalet arbetslösa uppgick till 328 000, vilket motsvarar ett arbetslöshetstal på . Antalet arbetade timmar var i snitt 164,5 miljoner . Säsongsrensat och utjämnat motsvarar det en arbetslöshet på . Detta är en bild av . För att förstå det som händer är det viktigt att förstå skillnaderna mellan den politik vi socialdemokrater företräder och den politik företräder. Enligt analys av arbetsmarknaden, herr talman, finns arbetslösheten därför att de arbetslösa inte vill arbeta. Man tror att man genom att på olika sätt göra arbetslösheten svår och arbetslöshetskassan dålig ska få folk att välja att arbeta i stället. Gör man den analysen och sätter in åtgärder med anledning av den kommer man aldrig att lyckas. Det är nämligen inte därför vi har arbetslöshet i . Vi socialdemokrater har en helt annan analys. Vi vet att människor drabbas av arbetslöshet därför att de av olika skäl inte får jobb. Det kan vara lågkonjunktur så att antalet jobb minskar.