prot · H30985 · 2016-03-23 00:00:00 — § 1 Anmälan om återtagande av plats i att (C) skulle återta sin plats i , varigenom uppdraget som ersättare skulle upphöra för (C) samt att (S) skulle återta sin plats i , varigenom uppdraget som ersättare skulle upphöra för (S). § 2 Anmälan om faktapromemorior vice talmannen anmälde att följande faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen hade kommit in och överlämnats till utskott: 2015/16:FPM56 Förordning om trygg naturgasförsörjning KOM(2016) 52 till näringsutskottet 2015/16:FPM57 Beslut om informationsutbyte om mellanstatliga avtal med tredjeländer på energiområdet KOM(2016) 53 till näringsutskottet § 3 Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: 2015/16:106 till finansutskottet 2015/16:131 till utbildningsutskottet 2015/16:133 till finansutskottet 2015/16:135 till arbetsmarknadsutskottet 2015/16:136–139 till socialutskottet 2015/16:141 till finansutskottet 2015/16:142 till utbildningsutskottet 2015/16:144 till 2015/16:146 till finansutskottet 2015/16:147 till socialförsäkringsutskottet 2015/16:149 till utbildningsutskottet 2015/16:150 och 151 till justitieutskottet 2015/16:152 till utrikesutskottet 2015/16:153 till försvarsutskottet 2015/16:75 till 2015/16:90 och 114 till utrikesutskottet KOM(2016) 157 till miljö- och jordbruksutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . betänkande 2015/16:FiU30 Amorteringskrav (prop. 2015/16:89) 1 (S): ska besluta om regeringens förslag att införa en bestämmelse om amorteringskrav i lagen om bank- och finansieringsrörelse. Det innebär att när banker och andra kreditinstitut lånar ut pengar för att finansiera en bostad ska de också ha villkor som gör att låntagaren i normalfallet ska amortera – betala tillbaka – på sitt lån. En robust amorteringskultur stärker hushållens finansiella motståndskraft. Det är en grundpelare i en sund kreditverksamhet och bidrar till att skulder samlat kan hållas på nivåer som inte utsätter samhället för makroekonomiska risker. Bakgrunden till den här lagstiftningen är förstås den ökade skuldsättning som vi kan se hos de svenska hushållen. har hushållens skulder ökat mycket snabbare än inkomsterna. Skuldkvoten har inte riktigt, men nära nog, fördubblats . En viktig förklaring till skuldökningen är förstås de ökade priserna som har präglat vår bostadsmarknad. En hel del av det här kan hänföras till strukturella faktorer som utförsäljningarna, ombildningarna, av hyresrätter, förändringar i skattesystemet och en rejält sänkt ränta. Trots detta kvarstår dock enligt en stor del, ungefär en fjärdedel av ökningen av skuldkvoten, som inte kan förklaras strukturellt. Och även om svenska hushåll har marginaler att klara ränteutgifter även om räntorna skulle höjas ordentligt, inkomsterna skulle minska eller bostadspriserna skulle falla medför hög belåning makroekonomiska risker. För att klara större störningar skulle hushållen tvingas minska sin konsumtion, vilket får negativa effekter på tillväxt och arbetslöshet. Internationella undersökningar visar också att hushåll som har en skuldsättning av bostadens marknadsvärde är mer benägna att dra ned på sin konsumtion om något oförutsett skulle inträffa. Eftersom har haft en svag amorteringskultur och fortfarande har långa avbetalningstider, där många med skulder inte amorterar alls eller bara amorterar lite, finns det goda skäl att även med lagstiftning verka för en bättre ordning framöver. Internationella organisationer som , och pekar också entydigt i sina granskningar på den privata skulduppbyggnaden som en risk i och för den svenska ekonomin. Den proposition som utskottet nu delvis bifaller bygger på en överenskommelse mellan regeringen och fem andra partier. Under utskottets beredning har vi förändrat förslaget något, vilket faktiskt gör det ännu mer robust. Framför allt vill finansutskottet tidsbegränsa undantaget för amorteringskrav i nyproduktion till . De inlåsningseffekter som amorteringsfriheten för den första ägaren av nyproduktion riskerar att föra med sig kan vi därmed begränsa. Jag vill här också tydliggöra att undantaget inte innebär en lagstiftad amorteringsfrihet för nyproduktion. Bankerna kan, och bör sannolikt också ganska ofta, ändå kräva att låntagaren ska amortera. Utskottet understryker också, liksom regeringen i propositionen, att skogs- och jordbruksfastigheter inte ska omfattas, och som tidigare gäller att dessa krav ska gälla för nya krediter, alltså inte för gamla lån. Man ska också kunna få undantag från amortering om man exempelvis drabbas av sjukdom eller skilsmässa eller att en närstående går bort. Amoreringskrav är förstås inte det enda svaret på hushållens skulduppbyggnad och en allt tuffare situation på bostadsmarknaden. Den kanske viktigaste insatsen är att öka bostadsbyggandet från de låga nivåer som vi har haft det . Inte minst viktigt är att det byggs hyresrätter. Regeringen har också föreslagit åtgärder för att öka utbudet av bostäder. Den största bostadspolitiska satsningen på sjösattes och omfattar . Genom investeringsstödet kan resurser även styras till byggandet av mer prisvärda hyresrätter och bostäder med rimliga hyror så att trycket på bostadsmarknaden minskar liksom behovet för hushåll att skuldsätta sig. Dessutom har regeringen avsatt pengar för att ge kommunerna tydliga incitament att bidra till ett ökat bostadsbyggande. föreslår dock utskottet att vi ska införa en bestämmelse om amorteringskrav. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. 2 (M): behandlar vi propositionen om amorteringskrav. Turerna har varit många, men står ett enigt utskott bakom dessa förslag. Förändringen genomförs i lagen om bank- och finansieringsrörelse och riktar sig alltså till kreditinstituten. Bakgrunden till att vi vill genomföra krav på amortering är att vi ser att hushållens skulder har ökat kraftigt. Människors skuld i förhållande till disponibel inkomst har ökat, och bostadspriserna har stigit i snabb takt. Flera tunga internationella bedömare har pekat ut den svaga amorteringskulturen som ett problem och rekommenderat att öka amorteringstakten på bolån och att införa ett amorteringskrav. När mina föräldrar var nyblivna husägare och låntagare var det självklart med amortering. Man skulle minska sina skulder. Man vet aldrig vad som händer. Då låg räntan under vissa perioder ändå så högt som . Ändå betade man av sina skulder. har amortering inte alls varit lika självklart. amorterade av hushållen med en belåningsgrad på mellan . Många, särskilt i storstadsområdena, förlitade sig på en ordentlig värdestegring och såg därmed inte behovet av att amortera. Då blir riskerna också större. Om prisstegringen uteblir blir marginalerna mindre. Om priserna går ned kan den som blir tvungen att sälja snabbt hamna i långvariga ekonomiska problem. Få tänker nog egentligen att det kan hända. Men det var inte länge sedan bubblan sprack i . Priserna hade pressats upp snabbt, och förväntningarna var höga. Så kom finanskrisen som byggandet kom igång. Även om man inte ser någon sådan tydlig risk här och behöver man ändå ha marginaler för det oförutsedda. Amorteringskraven har också blivit tuffare från bankernas sida . kräver bankerna för nya låntagare som regel en ganska omfattande amortering. är det av hushållen med nya lån och en belåningsgrad på mellan som amorterar. har tydliga riktlinjer med tuffa krav på amortering från till bankerna stoppats och fått rullas tillbaka av konkurrensskäl. Bankerna ser därför också behovet av en lagreglering och är i stort positiva till det lagförslag som genomförs. menar att utan ett lagstadgat krav kan det inte uteslutas att vi faller tillbaka i en situation där en betydande del av låntagarna inte amorterar på sina bolån, något som skulle förstärka de risker som redan finns på den svenska bostadsmarknaden. Med en självreglering gällande amortering hade det funnits en flexibilitet som kan saknas vid lagkrav. Men stora delar av den faktiska tillämpningen av amorteringskravet kommer att styras av föreskrifter från och regeringen, inte via lag. Det är oerhört viktigt att regeringen noga följer effekterna av föreskrifterna så att det inte uppstår några oväntade eller oönskade effekter. Jag tycker också att det finns skäl att följa utvecklingen och se hur olika reformer påverkar i förhållande till varandra. Ju fler kranar man vrider på, desto större effekt kan man få. Jag skulle vilja lyfta fram ett par viktiga undantag från amorteringskravet. När människor råkar ut för någonting oväntat, såsom sjukdom, separation eller arbetslöshet som kan få ganska stora ekonomiska effekter, är det viktigt att man kan göra ett tillfälligt uppehåll i amorteringen. Den som exempelvis avser att sälja sin bostad för att anpassa sig till en ny ekonomisk situation ska kunna få tid på sig att göra detta utan att dra på sig onödiga skulder . Ytterligare ett mycket viktigt undantag är det som gäller för jord- och skogsbruksfastigheter. Utskottet betonar i sitt ställningstagande ytterligare vikten av att dessa helt undantas från amorteringskravet – något som regeringen redan har skrivit i propositionen. Det ska inte finnas något utrymme för att låta dem eller delar av dem omfattas eftersom det skulle innebära stora administrativa svårigheter och svåra gränsdragningar. Regelkrångel är något som företag behöver mindre av och inte mer. För oss har det också varit viktigt att motverka retroaktivitet. Det är viktigt att de som redan har ingått låneavtal på vissa premisser kan förvänta sig att de ska fortsätta att gälla. Efter att Lagrådet påpekat att det tydligt bör framgå av lagen att den bara gäller nya krediter tecknade efter lagens ikraftträdande har utskottet antagit Lagrådets förslag till förtydligande. Det har funnits invändningar att det trots detta kan uppstå retroaktivitet när låntagare tecknar tilläggslån. För dem skulle amorteringstakten grundas på hela belåningsgraden. Och det har vädrats farhågor om att det kan leda till att hushållen väljer att teckna blankolån i stället för att använda bostaden som säkerhet. Det här är ett exempel på en effekt som vi förväntar oss att regeringen mycket noga följer upp. I propositionen föreslås ett evigt undantag från amortering för nyproducerade bostäder. Det fanns en politisk enighet bakom förslaget eftersom vi vill uppmuntra till nybyggnation. Men flera remissinstanser var mycket negativa. Många menade att det finns en risk för betydande prisfall när nyproducerade lägenheter sedan säljs vidare, och förordade åtminstone en tidsbegränsning i undantaget. Vi har därför i utskottet enats om att sätta en femårsgräns för undantaget från amortering. Det är inte meningen att vi ska skapa nya problem som vi försöker att åtgärda andra. Sammantaget tror vi att ett amorteringskrav kan bidra till en sundare amorteringskultur, som i sin tur ökar hushållets motståndskraft och gör dem ekonomiskt mer tåliga vid olika störningar. Det åligger regeringen att följa utvecklingen efter att amorteringskravet har börjat gälla och att vid behov justera föreskrifterna så att det inte blir några oönskade effekter. Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag till beslut. 3 (V): Vi ska besluta om att införa amorteringskrav efter en lång och snårig process med framför allt juridiska hinder längs med resan. Jag instämmer i mycket av det som och säger. Vi har efter förhandlingar en enig riksdag som ställer sig bakom införandet av amorteringskrav, men tycker jag att dagens beslut väcker ett antal frågor. I en lista över världens mest skuldsatta ekonomier i alla kategorier hamnade på andra plats, endast slaget av . Då handlar det inte om att vår statsskuld är stor eller att våra företag är belånade i stor utsträckning. Nej, det är hushållens skuldsättning som har skenat . Kurvan över hushållens skuldsättning har pekat uppåt i en obruten takt. Enligt , , har hushållens lån ökat med , eller . När det tar så här för politiken att reagera och ens införa ett så litet hinder för skuldsättning som ett amorteringskrav är, då undrar man om politiken klarar av att leverera. Processen med att införa ett amorteringskrav har tagit , men debatten och förslagen har funnits en betydligt . är en liten och öppen ekonomi. Det betyder att vi påverkas snabbt av beslut i vår omvärld. Det kräver också att vi klarar av att både besluta om förebyggande åtgärder och att fatta snabba beslut när det krävs. Frågan är om vi har den politiska kapaciteten. När jag ser processen om amorteringskrav blir jag en aning tveksam. I praktiken är lagkravet redan genomfört i och med att bankerna stramat upp sin utlåning. Men det är bedrövligt att det ska krävas en lagstiftningsprocess för att bankerna ska ta samhällsansvar. Men det kanske är just det som visar på att vi inte kan släppa över ansvaret och makten till bankerna. En annan fråga vi politiker måste ställa oss är om amorteringskravet är tillräckligt. höjdes kravet på egeninsats från till av kostnaden för ett bostadsköp. Det hade en liten påverkan, men hushållens skuldsättning steg ändå. Jag tror knappast att amorteringskravet kommer att hjälpa jättemycket. beräkningar visar, som vi har fått se i utskottet, att amorteringskravet endast påverkar nya låntagare och därför endast får en liten effekt på lång sikt. Fler åtgärder behövs därför. Den viktigaste åtgärden för att påverka hela lånestocken vore att trappa ned ränteavdragen. bidrar staten till att öka skuldsättningen och därigenom skapa finansiell instabilitet. När hushållen har råd att låna mer pengar på grund av ränteavdragen stiger priserna på bostäder, och skuldsättningen ökar. Så kan vi inte ha det. Det är nödvändigt att politiken kommer överens om en nedtrappning av ränteavdragen , för riskvarningar saknas inte. Ränteavdragen har också en mycket tveksam fördelningspolitisk profil. De gynnar rika kort och gott, men vi är allihop med och betalar. är ränteavdraget en tickade bomb som har varnat för kan motsvara eller av bnp om ingenting görs. Därför behöver vi införa ett tak så att de rika som har extrema räntekostnader inte subventioneras av vår välfärd. Det är två partier i som har försökt vara statsbärande och ta ansvar för statsfinanserna, och det är Socialdemokraterna och . Tyvärr gör man väldigt lite åt hushållens skuldsättning mer än att prata. Finansminister kan tänka sig att trappa ned ränteavdragen om man hade gjort det som den moderatledda regeringen tog bort fastighetsskatten. Det är ett tag , och problemen med skuldsättningen finns ju här och . Men är knappast bättre. vid makten tog man bort fastighetsskatten, man tog bort förmögenhetsskatten, man drev på för ombildningar av hyresrätter till bostadsrätter och man stoppade effektivt nybyggande. Där kan man snacka om att slänga mer ved på brasan för att hushållens skuldsättning verkligen skulle stiga. Jag tycker att det är dags att gå från ord till handling och göra någonting åt ränteavdraget . En del ekonomer propagerar också för ett införande av ett skuldkvotstak. Den åtgärden är jag personligen mer tveksam till. Vi har en stor segregation framför allt i våra städer. Om vår inkomst direkt utan någon helhetsprövning gör att vi sållas bort från vissa områden tror jag att det i stället riskerar att förstärka segregationen ytterligare. I stället behövs en politik som går till handling och ser till att öka byggandet av hyresrätter. Därför är jag glad över att tillsammans med regeringen har förhandlat fram den största bostadspolitiska satsningen . Det är en politik som kan göra skillnad och som kan innebära att du som ung kan få en hyresrätt att bo i i stället för att skuldsätta dig över öronen för att ens kunna flytta hemifrån. Med detta sagt, herr talman, yrkar jag bifall till förslaget till beslut i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 15.) § 5 Medgivande för att ingå ett avtal om lån till () Medgivande för att ingå ett avtal om lån till () betänkande 2015/16:FiU40 Medgivande för att ingå ett avtal om lån till () (framst. 2015/16:RB3) 4 (SD): föreslår i en framställning att vi beviljar att ingå ett avtal om kredit till , , för att finansiera lånemedel till Poverty Reduction and Growth Trust, PRGT, vars utlåning riktar sig till 69 låginkomstländer. Liknande ärenden har varit uppe för behandling i finansutskottet och . Då liksom nu har reserverat sig. Då handlade det om , men rör det sig om ett betydligt större belopp. Det är ett lån på för att vara exakt. Det finns två dimensioner i denna fråga. Den ena är den rent ekonomiska och den andra den rent principiella och kanske viktigaste i sammanhanget. Jag börjar med den första. godkände ett avtal som gör att IMF:s utlåningskapacitet nu har fördubblats till . Det krävs därför en girighet utöver det vanliga för att hävda att IMF är i behov av mer pengar. Jag ifrågasätter starkt mervärdet i att ska skjuta till ytterligare . Det är ett i sammanhanget obetydligt belopp för IMF, men det innebär en risk – hur liten eller stor den än må vara – för svensk del. Vidare är räntan vi får för utlåningen blygsamma . Det utgör inte bara en undermålig riskpremie utan också en alternativkostnad på . Det innebär i praktiken att de som röstar för är beredda och villiga att betala IMF för att ta våra pengar. Jag vill vara tydlig med att är positiva till effektivt bistånd som är med och bygger upp länder i fattigare delar av världen, men vi skiljer oss från övriga partier på så vis att vår principiella utgångspunkt är att den typen av verksamhet ska stå under svensk kontroll och tillsyn. Vi ser hellre en linje där vi renodlar biståndet för att koncentrera det på biståndsinsatser där vi kan göra konkret skillnad och där vi kan jobba med tydlig resultatuppföljning. Det bör vara utgångspunkten för all form av hjälp och biståndsarbete. När avståndet minskar mellan långivare och låntagare kan ansvar lättare utkrävas av väljarkåren. Just avståndet mellan fordringsägare – som får anses vara det svenska folket – å ena sidan och IMF och låntagare å andra sidan är för långt. Det skapar ett problem i form av ett demokratiskt underskott. I den ena änden har vi låntagande länder som , och . Som alla andra banker ställer IMF upp ett antal långtgående krav för att få lån. Det är naturligtvis inget konstigt med att ställa krav, men det handlar om vilka krav som ställs. Det gäller krav som inskränker det nationella självbestämmandet, krav på att vatteninfrastruktur privatiseras, krav på avregleringar, krav på minskad välfärd, krav på minskade pensioner och så vidare – listan kan göras lång. Medgivande för att ingå ett avtal om lån till () Man bör därför ställa sig frågan: Är outsourcing av demokrati något som gynnar utvecklingsländerna? Hur hjälper det dem att utforma en självständig ekonomisk politik? I mitten har vi IMF. IMF har 188 medlemsländer. Guvernörsstyrelsen är det högsta beslutande organet, som i sin tur har delegerat nästan all beslutanderätt till exekutivstyrelsen. Där ingår länder som , , , , , , och . Vidare har vi kommittéer, underkommittéer, samarbetsorgan och andra byråkratiska sammansättningar. I den andra änden har vi långivarna. Så sent som minskade röststyrka från blygsamma till av IMF:s totala röster. Tror någon fortfarande att vi har inflytande i IMF? Historiskt sett har vi varit duktiga på att ha inflytande över våra egna medel, men har vi i allt större utsträckning valt att lämna över resurser till såväl IMF som EU och därmed sett vårt eget inflytande minska. Som jag sa i början av mitt anförande föranleder denna framställning en viktig principiell fråga, nämligen den om synen på demokratin. Vill vi att en monetär institution ska ges så stora finansiella muskler utan att vara folkvald? Jag tycker inte att det är helt okomplicerat. Jag yrkar bifall till reservation. 5 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionen. Förslaget innebär att nu lämnar sitt medgivande till att ingå ett kreditavtal med , , på högst 500 miljoner så kallade särskilda dragningsrätter, vilket motsvarar . Bakgrunden är att IMF har vänt sig till ett antal medlemsländer utöver de 14 medlemsländer som är långivare och frågat om vi kan bidra med ytterligare lånemedel till Poverty Reduction and Growth Trust, PRGT, för att täcka låginkomstländernas behov av lån . De nuvarande resurserna i lånesystemet förväntas vara förbrukade 2016. Det är viktigt att känna till för ledamöter att PRGT finansieras vid sidan om IMF:s ordinarie utlåning. Den består i sin tur av två olika delar: dels en lånedel, dels en räntesubventionsdel. Subventionsdelen är självfinansierad, bland annat genom att en del av vinsten från IMF:s guldförsäljning 2009 och 2010 har förts över till fonden. är en stor givare av subventionsmedel till PRGT och har bidragit genom att , efter godkännande, har fört över vår andel av vinsten på guldförsäljning och . har också deltagit i subventionsdelen i fonden genom biståndsmedel, . har dock tidigare inte bidragit till lånedelen i fonden. Som jag sa förväntas subventionsdelen i PRGT vara självfinansierande framöver, vilket innebär att behovet av låneresurser kommer att öka. Det som talar för att nu också ska bidra till lånedelen är att med den nordisk-baltiska valkretsen historiskt har varit mycket positiv till IMF:s arbete med låginkomstländerna. Detta arbete har också varit framgångsrikt. Vi menar att IMF fyller en viktig funktion i det multilaterala utvecklingssamarbetet som ingen annan organisation kan fylla på samma sätt. Medgivande för att ingå ett avtal om lån till () Flera förhållandevis finansiellt starka länder bidrar till lånedelen i PRGT , till exempel , , , , , , , och . Utskottet anser dock att det är viktigt att deltar i det multilaterala utvecklingsarbetet och konstaterar också att kreditrisken med utlåning via PRGT är mycket låg. Det är viktigt för ledamöter att känna till att som säkerhet för lånen finns en riskreserv som motsvarar av de utestående lånen. Med detta sagt är det viktigt att särskilt notera att utskottet framför att det kan finnas anledning att ifrågasätta om den nu aktuella utlåningen helt ligger inom ramen för kärnverksamhet. Att delta i och bidra till multilateralt utvecklingssamarbete är, som jag har sagt , mycket angeläget. Frågan är dock, menar utskottet, hur långt mandat egentligen sträcker sig i detta avseende. Därför är det rimligt att fråga sig om det inte mer är en del av utrikes- och biståndspolitiken än en uppgift för själv. Flera andra länder har valt att besluta om statliga garantier i de fall centralbankerna står för utlåningen. Utskottet menar därför att ansvarsförhållanden och finansiering av IMF-åtaganden bör ses över i en kommande översyn av riksbankslagen. I avvaktan på att en sådan översyn kommer till stånd menar dock utskottet att det är viktigt att , genom , bidrar till lånedelen i PRGT. 6 (M): Med anledning av det tidigare mycket nationalistiska inlägget kände jag mig nödgad att gå upp och ge min syn på saken. Jag gör det utifrån tre perspektiv. Det första perspektivet handlar om internationella institutioner. Jag tror att det är allt viktigare i en globaliserad värld att vi har och är beroende av internationellt samarbete och internationell samverkan. IMF och har spelat en viktig roll i det här. Det har vi sett inte minst i och med de problem vi har haft i där man har bidragit både med kompetens och med finansieringsinstrument. Det är viktigt att är en del i att bygga de internationella institutionerna ännu starkare med den kompetens jag tror att kan bidra med. Det inte är helt givet att vi inte själva hamnar i en situation där vi blir beroende av ett väl fungerande internationellt institutionsväsen som kan bidra ifall vi råkar i problem. Det andra perspektivet är ekonomiskt. Av uppenbara skäl och utifrån ett moraliskt perspektiv är det alldeles klart att det finns ett stort värde i att bidra till att lyfta fattiga länder och fattiga människor ur fattigdom. Det är en skyldighet som vi i den utvecklade världen har.