prot · H30977 · 2016-03-09 00:00:00 — § 1 Tillkännagivande om födelse I ett tillkännagivande som inkommit till hade hovet meddelat följande: H.K.H. Kronprinsessan har nedkommit med en son. Han kommer att få namnen . Han kommer att kallas . § 2 Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2015/16:428 Interpellation 2015/16:428 Skatter som stimulerar jobb och tillväxt av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. Interpellation 2015/16:430 Interpellation 2015/16:430 Tillståndet i ekonomi av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. Interpellation 2015/16:439 Interpellation 2015/16:439 Förändring i jaktförordningen av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade resor och arrangemang. Interpellation 2015/16:455 Interpellation 2015/16:455 En ny myndighet för jakt och viltförvaltning av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade resor och arrangemang. § 3 Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: 2015/16:85 till civilutskottet 2015/16:95 till 2015/16:97 till socialutskottet 2015/16:107 och 108 till skatteutskottet 2015/16:125 till civilutskottet 2015/16:126 till försvarsutskottet KOM(2016) 50 till justitieutskottet KOM(2016) 113 till justitieutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . § 4 Ärenden för bordläggning Följande dokument anmäldes och bordlades: 2015/16:FiU19 om finansiella tjänster till privatpersoner och mindre företag 2015/16:JuU23 Unga lagöverträdare betänkande 2015/16:UbU12 1 (S): ska vi debattera UbU12, motionsbetänkande om . Jag yrkar bifall till utskottets förslag. förslag till stadieindelad timplan och förstärkning i olika ämnen är en god grund för ett brett förankrat förslag till förändrad timplan. Tillkännagivandet från Alliansen och SD är därför ett slag i luften, då mer matematik är en av de saker som diskuteras i förslag till förändrad timplan. Att genom motion och tillkännagivande rycka ut just matematiken snarare än att se den som del i en helhet menar vi däremot är felaktigt, och mot detta reserverade vi oss. För övrigt kan man verkligen fundera över det kloka i att antalet svensk‑, historie- och hemkunskapstimmar i timplanen ska vara föremål för nationell politisk förhandling. behöver en långsiktig skolpolitik som höjer kunskapsresultaten. Det kräver tidiga insatser, ett attraktivt läraryrke och en jämlik skola. Jag noterar att flyktingdebatten har tonat ned något och lämnat utrymme att diskutera bland annat skolpolitik. Men jag vill verkligen understryka att när flyktingdebatten lämnar plats för annat beror det inte på att flyktingkrisen i har nått en lösning, långt därifrån. flyr miljoner människor för sina och sina barns liv. Det är en pågående internationell flyktingkatastrof. Men det akuta mottagandet i har minskat. En del av dem som flyr kommer att få bygga en ny framtid i , och i det är utbildning helt avgörande för såväl gammal som ung. De barn som anländer före eller i anslutning till skolstart kommer att ha möjlighet att lära sig svenska, gå ut med vidare behörighet och kunna vara delaktiga i sitt nya hemland på alla sätt. Det finns en reservation i betänkandet om att ta bort modersmålsundervisningen. Därför vill jag betona att modersmålet är en nyckel till positiv språkutveckling. skriver: ”Modersmålet har stor betydelse för barns språk, identitets‑, personlighets- och tankeutveckling. Ett välutvecklat modersmål ger bra förutsättningar att lära sig svenska, andra språk och andra ämnen. Elever som läser sitt modersmål har generellt bättre betyg i alla skolans ämnen. I Med annat modersmål ges flera olika exempel på hur en språk- och kunskapsutvecklande skola fungerar som bäst för flerspråkiga elever. Skolledningens förhållningssätt är viktigt och att skolan har en språkpolicy. Det är även bra om alla lärare arbetar språkutvecklande.” Det är helt klart så att grundskolebetänkandet för en utomstående kan tyckas vara ett förhållandevis tunt betänkande med tanke på politikområdets aktualitet. En del förslag har landat i budgeten och några behandlas förenklat. Men framför allt är många initiativ redan tagna av regeringen, och ett pågående arbete finns på flera områden. Jag tänker på timplanen, skolans styrning i bred bemärkelse genom arbete, grundskoleutredningen, nationell digitaliseringsstrategi, lärarlönelyft, digitaliserade nationella prov och central rättning, samverkansprogram i utsatta områden, översyn av fritidshemmens del i läroplanen, Lärarlyftet II med bland annat inriktning på specialpedagogik, lovskola och läxhjälp. Förutom detta nu nämnda tar jag mig friheten att säga att vi i närtid behöver en översyn av karriärtjänstutformningen för att skapa karriärvägar för lärare med en likvärdig struktur. Skolledarens roll måste både uppmärksammas och uppvärderas. Hur ska annars verksamheten ledas om? Dessutom menar jag att det är dags att forskningen inom lärarutbildningsfältet ges betydligt större utrymme. För att lärare ska kunna bedriva praktiknära forskning som kommer undervisning till del krävs ökade forskningsresurser till området. Kanske en egen fakultet, som föreslår? Det är ingen som har missat att tappar i kunskapsresultat. Bilden är tydlig. Vi behöver inte ytterligare understryka den negativa utvecklingen och den utmaning den innebär. gästades utskottet av en tysk parlamentarikerdelegation som frågade vilken analys vi gör och vilka åtgärder vi vidtar. Det var en liten nätt fråga, för övrigt. Minskad attraktivitet i läraryrket, bristande likvärdighet, otydlig styrning och otydligt ansvarsutkrävande är några av slutsatser. Det gäller att landa rätt i analysen för att vidta de åtgärder som kan ge verkligt resultat. arbetar just nu för fullt med att leverera sitt delbetänkande, vilket jag ser mycket fram emot – inte för att jag tror att de kommer att bekräfta allt som jag och Socialdemokraterna har framfört utan för att de gör ett gediget och seriöst arbete utan att bläddra i någon partibok. I stället läser de OECD-rekommendationer, tar del av forskning och väger av delarna gentemot helheten. De flesta aktörer inom skolan finns med och för på så sätt in sina perspektiv. Jag tror faktiskt att kommer att kunna bidra till den avgörande kursändring som krävs för att vända resultaten i den svenska skolan, öka likvärdigheten och göra läraryrket mer attraktivt. Proffsen ska vara proffs, blev en benämning under valrörelsen från socialdemokratiskt håll, med relevans för många områden där new public management och styrning uppifrån har tagit över, på bekostnad av den enskilde medarbetarens kreativitet och professionalism. Civilminister har aviserat en tillitsreform för att utveckla den statliga styrningen. Målet är att styrningen i större utsträckning ska kännetecknas av tillit och förtroende. På skolans område har ett resultat blivit nationell samling, som pågår tillsammans med parterna på skolområdet. Där förs en dialog om förslag som syftar till att bland annat förbättra lärarnas arbetsmiljö och minska den administrativa bördan. Det är ett viktigt initiativ för att förslag på området ska ha förankring bland skolans aktörer. Det handlar till exempel om kompetensutveckling, lärarutbildning, minskad administration, lärarassistenter och skolledarens förutsättningar. Vart och ett av förslagen har som tydlig uppgift att göra läraryrket mer attraktivt. En annan viktig insats för läraryrkets status är regeringens lärarlönelyft på . Det är ett unikt grepp, men situationen med skriande lärarbrist är tyvärr också unik. Lönefrågan är en del för att få fler, betydligt fler, att söka sig till världens viktigaste yrke, så att skolan får den kompetens som krävs till samtliga årskurser och samtliga ämnen, med höjd kunskapsnivå som mål. Om skolans huvudmän med entusiasm ska ta sig an uppgiften, och om landets alla elever ska tro på sin egen förmåga, tror jag att politiken måste ge tydliga förutsättningar och göra det långsiktigt. Vi borde vara överens om att det krävs bättre kunskapsresultat, att en jämlik skola bidrar till just detta och att lärarnas insatser och skolans ledning är vägen fram. Att vara överens i stora drag ger förutsättningar för långsiktighet. Det är sannolikt politikens viktigaste bidrag för att vi ska lyckas vända kunskapsresultaten i den svenska skolan. Lärarutbildning, betygssystem, skolvalskriterier och nationell kompetensutveckling är några angelägna områden som inte bör ändras alltför ofta utan goda skäl. Att vara överens är inte slutet på en skoldebatt, tvärtom. Jag tror att politik utvecklas när meningsmotsättningar möts, under förutsättning att viljan också finns. Fritidshemmen är en skolform som hamnat utanför skolans radar. I stället för ökade resurser har utvecklingen gått mot större barngrupper, minskad personaltäthet och dessutom en förkortad lärarutbildning. På väg mot en fritidshemsverksamhet för alla barn, i nära samverkan med de övriga skolformerna och med en stor respekt för fritidslärarens profession har regeringen hunnit göra ett antal förändringar, som att begära förtydligande av läroplanen gällande fritidshemmen, att inkludera fritidslärare i lärarlönelyftet på 3 miljarder och att anslå och från och med ytterligare till verksamheten på årsbasis. När satsar en femtiondel av detta och påstår sig vilja satsa på fritis blir det i sanning retorik snarare än praktik. För en sak är helt säker; utan mer resurser kommer inte kvaliteten på fritidshemmen att öka. Det kostar att öka personaltätheten. Det kostar att minska barngrupperna, vilket i sin tur är ett absolut måste för att barnen ska bli sedda och känna den trygghet som ska prägla den samlade skoldagen. Satsningarna ger tydliga signaler om en förändrad syn på fritis. En elevgrupp som förtjänar uppmärksamhet är elever med neuropsykiatriska funktionsnedsättningar. De klarar skolan – med rätt stöd. De studerar och utvecklar sina förmågor under förutsättning att professionen har rätt kompetens och möter eleverna på rätt nivå utifrån deras förutsättningar. En del av Lärarlyftet II, som fortsätter, kommer att ge många lärare en möjlighet till kompetensutveckling. Den omfattande satsningen på specialpedagogik kommer också att spela roll. I sportsammanhang sägs en hel del av prestationen sitta i inställningen, i den mentala styrkan. Jag tror att även politiken måste bidra till en balanserad bild av skolan, till stora och till positiva förväntningar på dem som verkar i den. Det är dags att lyfta alla dem som i sin tur ska lyfta kunskapsresultaten. Det är elever, och det är lärare i alla kategorier, skolledare och all övrig personal som ger eleverna en samlad skoldag med de bästa förutsättningarna . 2 (M): Svensk skola står inför många utmaningar. Alltför många lämnar utan tillräckliga kunskaper för att söka sig vidare till gymnasiet. Det är en oroväckande utveckling för såväl den enskilda individen som samhället i stort. Om ska vara ett starkt samhälle som håller ihop och konkurrerar med kunskap måste alla, oavsett varifrån de kommer, ges förutsättningar att växa. Därför måste vi fortsätta att investera i sådant som ser till att våra barn och elever lär sig mer i den svenska skolan. Fritidshemmen har länge hamnat i skymundan i den skolpolitiska debatten – jag är glad att min kollega nämnde detta. Det är synd att det är så här, för fritidshemmen i är en outnyttjad resurs som på flera sätt skulle kunna komplettera lärandet i skolan. När lärandet ges både plats och förutsättningar att ske i den dagliga verksamheten och i leken ges också fritidspedagogerna möjlighet att ta vid, förstärka och utveckla sådant som skett i inlärningsmiljön tidigare . Med de möjligheter som fritidshemmen i sin bästa förutsättning kan erbjuda är de en tillgång som vi måste använda oss av för barnens bästa. Men tyvärr har fritidshemmen alltför länge hanterats som en budgetregulator ute hos huvudmännen. Det är därför inte konstigt att barngrupperna på fritidshemmen har ökat dramatiskt . Givet denna utveckling är det inte heller så konstigt att fritidshemmen inte har kunnat leva upp till de intentioner som finns i läroplanen. Därför har vi moderater velat tydliggöra fritidshemmens betydelse och roll i elevernas kunskapsutveckling genom att ge fritidshemmen en alldeles egen läroplan. Att de får en alldeles egen läroplan tror vi är en viktig del i att höja fritidshemmens betydelse och status och att tydligare sätta fokus på det lärande som sker där. För att våra barn och elever ska lära sig mer måste vi också investera i mer tid mellan lärarna och eleverna. Varje minut som en elev kan få med en yrkesskicklig lärare kan betyda skillnaden mellan att nå målen och att inte göra det. vet vi att matematik är ett ämne där kunskaperna ofta brister. Därför är vi moderater oerhört glada över att regeringen nu fullföljer Alliansens reformer och ser till att eleverna i årskurs 4–6 får mer tid tillsammans med sina mattelärare. Detta, tillsammans med kompetensutvecklingssatsningen Matematiklyftet, har goda förutsättningar att se till att våra elever får mer och bättre matematikkunskaper att ta med sig till högstadiet. Däremot ställer vi i Alliansen oss undrande till att regeringen trots ett tillkännagivande och 2016 inte vill fortsätta utbyggnaden av matten, så att även högstadieelever får mer matematikundervisning. En majoritet i riksdag är mycket tydlig med att detta måste göras. Trots detta fortsätter regeringen att förhala och fördröja. De pengar som fanns i förra årets budget och som var avsatta för detta ändamål togs bort. Det är en prioritering som saknar logik och som sviker högstadieelever. Jag har arbetat som lärare . Jag har stått i ett klassrum och upplevt glädjen i att arbeta tillsammans med en underbar och krävande klass. Jag har upplevt frustrationen i att inte räcka till, lyckan att se en elevs ögon när den knäcker koden och sorgen över kollegor som meddelar att de slutar för att de inte längre orkar och för att de har tappat gnistan. Många är de eftermiddagar då jag gått ut till bilen på parkeringen med ett glatt leende då jag tänkt tillbaka på arbetsdagen. Men det finns också tillfällen då det känns oerhört tungt. Läraryrket är mångfasetterat och otroligt rikt. Även om lönen är viktig var det i alla fall inte den som gjorde att jag valde att bli lärare. Det var känslan av att vara en del i en ung människas liv och färd mot framtiden. Det handlar om tillfredsställelsen av att lyckas bidra till en liten bit av kunskapspusslet. Men få saker är så jobbiga som att känna att man saknar förutsättningar för att lyckas med sitt uppdrag. Tyvärr finns det alldeles för många exempel på att lärare känner att de inte får tiden att räcka till trots långa arbetsdagar. De minuter som lärarna lägger på saker som att rapportera in närvaro, kopiera papper och att vara rastvakt summeras, enligt , till upp . Det är som lärarna i stället skulle kunna lägga på att förbereda, genomföra och efterarbeta undervisningen. Tiden skulle också kunna läggas på den så viktiga och avgörande kompetensutvecklingen. vill därför satsa på att införa lärarassistenter i skolan. Deras uppdrag ska vara att assistera och avlasta lärarna, så att lärarna kan lägga mer tid och kraft på sitt huvudsakliga uppdrag: undervisningen. Minskad administration är målet. Centralt rättade prov är ytterligare ett förslag. Läraren är för många barn och elever kanske en av de viktigaste personerna i livet, förutom föräldrarna. Det är läraren som ser till att barnen i tidig ålder lär sig läsa och räkna. Läraren är den som med hjälp av sin expertis väcker elevernas intresse för hur världen hänger ihop och fungerar. Därför är läraren så central och viktig i många elevers liv. Därför måste också vi här i kammaren göra allt för att lärarna ska få rätt förutsättningar för att kunna vara de som rustar våra barn med kunskaper för livet. För att det ska bli verklighet måste läraryrkets status höjas. Det arbetet inledde alliansregeringen bland annat med karriärtjänstreformen. Målet var att fler än var femte lärare med pedagogisk högskoleexamen skulle få möjlighet till en förstelärartjänst. Vår ambition var inte bara att belöna yrkesskickliga lärare. Nej, ambitionen är också att göra lärarna mer aktiva i skolutvecklingen. Genom att knyta specifika utvecklingsuppdrag till förstelärartjänsten vill vi skapa mervärde för skolan i allmänhet och eleverna och lärarna i synnerhet. besked till Skolsverige är att vi fortsätter att investera i skolan. Skickliga lärare ska ha bra betalt. Vi vill fortsätta att bygga ut karriärtjänsterna och utöka antalet förstelärare i utanförskapsområden, men inte bara det. För att locka de bästa lärarna dit där vi har de största behoven vill vi också höja lönen, så att en förstelärare i ett utanförskapsområde får ett lönepåslag om . Parallellt med att vi fortsätter att bygga ut karriärtjänsterna har vi moderater gett lärare besked om att de riktade lönehöjningar som görs ska fortsätta gälla. Höjningen av lärarlönerna med 3 miljarder ska ligga kvar. vill ge fritidshemmen bättre förutsättningar så att de kan få en mer framträdande roll i elevernas lärande i skolan. vill också utöka undervisningstiden i matematik så att fler elever får mer tid tillsammans med sina lärare. Vi vill införa lärarassistenter, så att lärarna kan lägga mer tid på undervisning, och centralt rättade prov. Och vi vill utöka karriärmöjligheterna. Det gör vi dels genom att vi ställer oss bakom lärarlönesatsningen på 3 miljarder, dels genom att fortsätta bygga ut karriärtjänstreformen. Det sistnämnda innebär, jämfört med regeringens förslag, en ambitionshöjning när det gäller att utöka och förbättra lärarnas karriärvägar. ska vara ett land som även konkurrerar med kunskap. Då måste vi höja ambitionen för svensk skola och se till att fler elever lämnar med goda kunskaper. Det kräver en politik som fokuserar på att stärka lärandet i skolan och som gör konkret skillnad i klassrummet. Jag yrkar bifall till reservationerna 5 och 8. 3 (S) replik: Tack, , för stående ovationer och beröm när vi har genomfört en tremiljarderssatsning på lärarna! Det var ganska mycket kritik som riktades mot regeringen från många olika kanter, så det känns fint att det ändå finns någonting som kan ge en långsiktighet. Jag vill verkligen uppriktigt tacka för ett resonerande anförande och en ton som gjorde att jag lyssnade under precis . Jag funderade över vad de stora skillnaderna egentligen består i. Man kan välja mellan att förstora skillnaderna eller att försöka söka det som det finns en likhet i. Låt mig börja med det som handlar om fritis. Jag tror inte att jag skiljer mig på någon punkt i analysen av hur viktiga fritidshemmen är. Jag hade ju också med detta i mitt anförande. Men jag förvånas över slutsatsen att fritidshemmen ska ha en egen läroplan snarare än resurser. är det upp till 20 barn per personal, och det är knappast fråga om vare sig lokaler eller verksamhet som röner den uppmärksamhet och får det beröm som till exempel förskolan får. Man skulle önska att förskolan var själva role model för att komma till ett lika attraktivt fritidshem. Jag vill fråga hur tankarna går när det gäller att kunna öka lärprocesserna och det pedagogiska arbetet i fritis med befintliga resurser. Jag har svårt att se det, och man kan göra många analyser. Jag skulle vilja påstå att detta är på en sådan låg nivå att det är alldeles nödvändigt att öka resurserna. Jag ska passa på att ta upp en sak till. Det gäller timplanediskussionen, som också förvånar mig mycket. , jag och flera andra i den här kammaren deltar i diskussioner om en samlad timplan. Det handlar inte om fördelade medel och specifikt matematik, men är det verkligen en klok idé att via motion och tillkännagivande ta ett ämne i taget i kammaren och bestämma vilka som ska ha fler timmar? Ska det vara 25, 105 eller 102? Är det inte klokt att sätta sig ned och sansat och lugnt ta en helhetsdiskussion? 4 (M) replik: Jag vill inleda med att göra en jämförelse just med förskolan, som är en egen skolform och också har en egen läroplan. Jag tänker på alla de pedagoger som vittnar om hur betydelsefullt detta är, vilken insats man har gjort och vilken skjuts det gav förskolan att få en egen läroplan och naturligtvis också den reviderade. Jag har träffat många fritidspedagoger under de besök och resor jag har gjort som samtliga vittnar om betydelsen av att just få en egen läroplan för att förtydliga deras uppdrag och deras lärouppdrag. är jag också övertygad om att vi måste tillföra resurser. Därför nämnde jag att vi har använt detta som en budgetregulator alldeles för länge ute i kommunerna, och det kan vi inte fortsätta att göra. Snarare måste det förstärkas med resurser. När det gäller matematiken konstaterar jag att den budget som vann majoritet innehöll satsningar på matematik i årskurs 7–9. Som säkert känner till satsade alliansregeringen på mer matematik i årskurs 1–3. fullföljer regeringen vår matematiksatsning i årskurs 4–6. Men vi såg också, utifrån de internationella jämförelser vi har, hur lite matematik vi har. Utifrån detta och våra sjunkande matematikresultat såg vi att det var brådskande att få till mer matematikundervisning också i årskurs 7–9. Jag konstaterar att regeringen som en aktiv åtgärd prioriterade bort dessa timmar och dessa pengar i sin vårändringsbudget . Det var en tydlig signal från regeringen. De var prioriterade. Detta kunde man ha valt att fullfölja. 5 (S) replik: Jag återkommer till att det är klokt att ta timplanen i ett sammanhang. Jag sa också i mitt anförande att man kan fundera över det kloka i att rent politiskt ha förhandlingar om en timplan. Jag tror att det egentligen förvånar rätt många. Jämförelsen med förskolan är viktig att göra. Men resurserna där ser helt annorlunda ut, och därför måste man landa i mer resurser. Detta är egentligen inte någon budgetdebatt. Men när vi återkommer till summor vill jag säga att om man förstärker med 250 och därefter 500 miljoner är det rätt mycket pengar som saknas i både och en hel del av Alliansens budget. Jag ska beröra ytterligare en sak. Det handlar om förstelärare. Jag undrar hur ser på att försöka hitta ett sammanhållet system när det gäller karriärtjänsterna. Dilemmat är att lite för många kommuner såg förstelärartjänsterna, kanske med all rätt, utifrån hur den dåvarande skolministern skickade ut pengarna, nämligen som ett sätt att ge ett lönepåslag där var det inte nödvändigt att knyta utvecklingsinsatser till detta. Om vi ska ha ett sammanhållet karriärutvecklingssystem, vilket jag är positivt inställd till, måste vi börja bygga det på rätt sätt. Vi ska inte ha 3 miljarder som sätts utifrån kriterier från parterna och sedan förstelärartjänster som ser helt olika ut i olika kommuner. En del skolledare sitter och har redan fått pengarna fördelade till lärare som inte alls jobbar med utvecklingsinsatser. Frågan är: Har vi nationellt en idé om hur vi ska skapa tydliga utvecklingsvägar? Då bör vi också ha synpunkter på hur själva förstelärarsystemet används. Det sista jag vill säga gäller lärarassistenter. Det är klokt att bland annat förtydliga och ge stöd till lärarna för att minska deras administrativa uppdrag, vilket bland andra statsministern har klargjort . Däremot vill jag säga att 2 miljarder i en lågstadiesatsning kan användas till bland annat lärarassistenter. Ganska få har gjort det. Jag tror att det finns ett behov av att i högre grad tydliggöra vad en lärarassistent gör än att enstaka partier har uppfattningar om det. Jag tror att vi behöver ta ett helhetsgrepp om innehållet. 6 (M) replik: När det gäller förstelärartjänsterna tror jag att det är viktigt – det är också min erfarenhet från de kommuner som har kommit långt med karriärtjänstreformerna – att man knyter ett skolutvecklingsuppdrag till dem.