prot · H40949 · 2016-12-19 00:00:00 — Detta har varit svårt för varje regering. Det blir inte bättre för att du, , säger att det är konsekvent, om du i sak tycker att också den tidigare regeringen borde ha gjort detta. Men vi satte i varje fall igång detta arbete. Därför fick i uppdrag att göra detta. I rapporten sägs att de allra flesta historiska massövergrepp inte har blivit föremål för något agerande från stater som inte har varit direkt delaktiga i massövergreppen. När det har föranlett reaktioner är det oftast från ett mindre antal stater. Och i flera av dessa fall är det inte regeringar utan parlament som har gjort uttalandena. Och, som jag sa förut, det är viktigt att lära av historien för att förhindra upprepning av massövergrepp. Jag kan bara konstatera att regeringen avslutade detta ärende genom att lägga tillkännagivande till handlingarna . Det skulle i så fall kanske också föranleda någon kommentar i sak, och att man inte bara kommenterar kring processen. Det är bara ett fåtal regeringar som har benämnt övergrepp mot olika folkgrupper som folkmord. Det är , , och . Varje regering gör förstås sin egen bedömning, och förhållningssättet till frågan varierar. De allra flesta har inte uttalat sig i bestämda rättsliga termer. Jag menar att det är viktigt att följa rekommendationerna eller de slutsatser som kommer fram till i rapporten. Där handlar det också mycket om att faktiskt i stället stimulera till en debatt, där de som tänker annorlunda än den turkiska regimen får möjlighet att säga sitt, och där detta kan bidra till en förståelse där man också använder historiker. Det var på väg ett tag också i att man ville ha denna historiska genomgången. Det skulle betyda oerhört mycket om man tänker på det på lång sikt i en försoningsprocess. Tyvärr har hela situationen försämrats som det är just . Och där är vi. Men detta är vår principiella hållning. 29 (L): Det jag menar när jag säger att man är konsekvent är att Alliansen i varje fall inte gick runt och lurade väljarna och sa en sak och menade en annan. stod framför 2 000 personer och sa: Om ni väljer mig till statsminister kommer jag att erkänna detta folkmord. Den utrikespolitiske talespersonen gick runt och sa det på vartenda valmöte och torgmöte han hade, till exempel i . Varenda socialdemokratisk politiker som jag stötte på i under valrörelsen gick runt och sa: Väljer ni oss och vi tar makten kommer vi att erkänna detta. Då är det inte konsekvent när man sedan kommer till makten och inte gör detta. Jag var kritisk mot och andra allianspartiers linje i denna fråga, men de gjorde som de sa och som de lovade. De gjorde alltså ingenting. Men här har man lovat brett och hållit otroligt tunt i denna fråga. Jag vill bara få klarhet från utrikesministern, annars kommer jag att tvingas komma tillbaka hit. Innebär detta svar från och er tolkning av svaret – egentligen står det att man kan göra vad som helst men att det finns politiska kostnader med det – att regeringen inte kommer att erkänna folkmordet ? Kommer utrikesministern att göra någonting i denna fråga ? Kommer man att erkänna folkmordet eller inte? Jag tycker att 120 000 svenskar, som tycker att denna fråga är otroligt viktig, förtjänar ett tydligt svar. Jag vet faktiskt inte vad slutsatsen är just . 30 Utrikesminister (S): Jag tycker att det är bra att vi kan fortsätta debatten om detta. Framför allt får det inte bli bara en terminologisk debatt utan att man diskuterar vad vi ska göra för att förhindra att någonting liknande sker. Om vi nu av juridiska skäl inte kan kalla övergrepp för folkmord, hur ser vi då till att förhindra dem? Och hur ser vi till att stoppa det som pågår runt om i världen? Det är den viktigaste uppgiften vi har alldeles oavsett begrepp som vi använder. Jag tror att det är det som är frustrationen: att vi har så få ord som fångar in vad det är vi tycker att vi ser. Jag måste medge att detta är en av de svåraste debatter vi har, för man tycker att det skulle vara så enkelt. Det är dock en konvention som faktiskt ger oss ett rättsligt verktyg, och därför tycker vi att det är domstolarna som ska avgöra så att vi också kan ställa människor till ansvar. Jag vill även mena att det är en skillnad mellan historiska händelser och det som händer nu och har hänt under vår livstid, där vi faktiskt också haft en debatt och väldigt tydligt kunnat avgöra vad som sker på marken. Det är alltså även en fråga om historieskrivningar, och vi menar att allt det vi har kunnat ta till oss bättre ska bidra till att det blir en debatt också i . Alla som har synpunkter måste få komma till tals, speciellt de som är efterlevande eller offer för detta, så att säga. Den debatten behöver pågå. Överläggningen var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2016/17:185 om organhandel 31 Utrikesminister (S): har frågat mig vilka initiativ jag tagit för att för påtala det oetiska med organhandel samt vad jag avser att göra framöver för att få att upphöra med organhandel. ser allvarligt på de anklagelser som framförs angående så kallad organhandel i . införde kinesiska myndigheter förbud mot användande av organ från avrättade fångar. Uppgifter om att de nya reglerna kringgås förekommer dock. EU-kretsen följer noga utvecklingen i frågan. Regeringen ser med oro på situationen vad gäller kränkningar av mänskliga rättigheter i . Frågan är något som vi regelbundet tar upp i samtal med kinesiska företrädare, både bilateralt och genom EU. Inte minst är EU och dialog om mänskliga rättigheter en viktig plattform där bland annat frågan om organhandel har lyfts fram. Även dödsstraffet, inklusive transparens när det gäller statistik över antalet avrättade, har tagits upp. Det senaste mötet inom ramen för MR-dialogen var . Detta kommer att fortsätta att vara viktiga frågor i vår dialog med även framöver. 32 HANS (M): Jag tackar ministern för svaret. Det är egentligen ganska bedrövligt att vi ska behöva tala om detta, för det är en skam. Det är en skam inte bara för den kinesiska regimen utan även för delar av mänskligheten att man sysslar med någonting så bisarrt som handel med människors organ. Det är en handel som sker på ett okontrollerat sätt, även om det sker på ett statskontrollerat sätt. Låt oss göra en sak klar från början: är en ganska bisarr företeelse. Det är en kommunistisk regim med marknadsekonomi. Det ska egentligen inte kunna finnas, men när detta korsas blir det tyvärr diktatur av det hela. Det är ett dokumenterat faktum att denna statskontrollerade organhandel existerar i . Det genomförs tiotusentals transplantationer på kinesiska kliniker, och klinikerna marknadsför sig över hela värden och erbjuder transplantationer. Det finns prislistor på internet där utländska spekulanter kan erbjudas en ny njure för och en lever för . I många fall kommer dessa organ från avrättade fångar. Landet saknar andra system för donationer. Det finns vittnesmål som bekräftar att fångar avrättas och att kroppen snabbt tas om hand för att man ska kunna operera ut värdefulla organ. Organen vidarebefordras till ett sjukhus där organköparen väntar. Vårdkedjan är alltså väl förberedd; fången har redan genomgått blodtest och test för vävnadstyp. Läkare assisterar vid ingreppen, och ofta finns det en känd mottagare. Detta skräckinjagande scenario är dessvärre verklighet, och hanteringen strider mot allt vad anständighet heter. Den allmänna bristen på organ innebär att den illegala handeln på svarta marknaden kan existera. Många rapporter, bland annat från Amnesty, har visat att organhandeln involverar många mellanhänder där läkare, vårdpersonal och myndigheter får ersättning under bordet. Organhandel förekommer även i andra länder, men i exemplet blir det särskilt tydligt hur handeln sker storskaligt och systematiskt – och därtill statligt sanktionerat. Det förbud inrättade för sedan är nog ett förbud som fungerar mer på papperet än i verkligheten. Många av dem som drabbas av de ofrivilliga organdonationerna är falungonganhängare. Falungong är den där gymnastiken där man samlas på stora platser och i grupp genomför en ganska lugn och stillsam gymnastik. Det är någonting som inte är särskilt attraktivt för en diktatur – människor som samlas i stora skaror på öppen plats kan lätt hitta på något annat. Falungonganhängare har blivit en tacksam målgrupp att sätta i fängelse. Man vet att det är människor som sköter sig och håller sina kroppar fräscha, och deras organ kan därför fungera på en andrahandsmarknad. Därför är falungonganhängare dubbelt rädda. De är inte bara rädda eftersom de förföljs på grund av den verksamhet de bedriver utan även eftersom de kan riskera att få sina kroppsdelar borttransplanterade. Jag tackar ministern för svaret, men utifrån detta undrar jag om det finns någonting mer konkret som skulle kunna göra för att ta frågan vidare. Det finns andra länder som har tagit det steget. 33 (M): Jag vill tacka min kollega som har ställt denna oerhört viktiga och angelägna interpellation. Jag tackar också utrikesministern för svaret, men jag vill understryka vikten av att få stopp på den illegala handeln. Detta är ingen ny företeelse. agerande när det gäller handel med mänskliga organ har pågått . Människor får sätta livet till och på ett mycket oetiskt sätt ge bort sina organ. I många sammanhang gäller det även människor som redan är döda. Detta är en handel som rymmer stor och allvarlig kriminalitet. Det är inte bara organhandeln, utan det finns mycket annan kriminalitet som är dold i sammanhanget. Det finns dessutom desperata människor som gör allt för att få ett organ – vars liv hänger på att de får ett organ. Jag har själv träffat en av dessa personer. Det var en ung man som studerade. Jag jobbade som sjuksköterska på en dialysavdelning. Det var kö för att få ett organ i , och det gick inte. Personen blev sämre och sämre och åkte iväg någonstans. Jag vet inte vart den unge mannen åkte, men jag vet att hans hälsa inte gick att rädda när han kom tillbaka. Han hade blivit sjuk av organet. Det jag vill säga med detta är att det rör sig om en kedja av oetiskt handlande som inte hör hemma i en modern värld. Det är en kedja av kriminalitet som inte hör hemma i en modern värld. Precis som har lyft upp är detta något som försiggår i ett land – med myndigheternas godkännande. Det kommunistiska gör ingenting för att stoppa handeln utan tillåter den. Jag hoppas innerligt att det kan bli ett internationellt samarbete som syftar till att stoppa handeln. Människor ska inte behöva sätta livet till för att de inte har möjlighet att värja sig när myndigheterna kommer och ska ta ett organ – eller desperata människor som ser möjligheten att ta emot ett organ genom den illegala handeln som sin enda väg att få leva till. 34 Utrikesminister (S): Jag vill tacka interpellanten och för inläggen. Låt mig börja med att göra helt klart att regeringen starkt fördömer alla former av ofrivilliga organtransplantationer, var i världen de än sker. Detta gäller naturligtvis också i . Uppgifter har förekommit om att så kallade samvetsfångar, inklusive tillfångatagna medlemmar av falungongrörelsen, tvingas till organtransplantationer. beslutade att alla organ för transplantation måste komma från frivilliga . Man har helt förbjudit användning av tvångstransplantation samt handel med organ. Från officiell kinesisk sida menar man att beslutet i stor utsträckning har genomförts och att alla organtransplantationer nu bygger på frivilliga donationer. Brott mot gällande regler – inklusive handel med organ – är straffbara, enligt kinesisk lag. Enligt de ansvariga kinesiska myndigheterna vidtas nu ytterligare åtgärder för att förbättra systemet för organdonationer. Då handlar det om kontroll av hur organ förvärvas, utbildning av läkare som utför transplantationer, förbättrade transporter och ökad kontroll av sjukhus som utför detta. Ledande internationella organisationer – både och oberoende expertorganisationer som – har bekräftat kinesiska myndigheters insatser . De menar att systemet för organtransplantationer i större utsträckning fungerar i enlighet med internationella normer. Antalet transplantationscenter i har också minskat. Informationen om huruvida beslutet att förbjuda användningen av ofrivillig organtransplantation genomförs fullt ut i hela landet är dock bristfällig. Information från kinesiska myndigheter saknas för vissa delar av . En kanadensisk människorättsadvokat, , har jämfört de kinesiska myndigheternas officiella siffror för organtransplantationer med siffror som han själv och andra har samlat in från kinesiska sjukhus. De senare uppgifterna visar på betydligt högre siffror än vad officiell kinesisk statistik talar om. hävdar att ofrivilliga organtransplantationer fortsätter att vara utbredda vid sidan av det officiella systemet. Ett annat problem är att det saknas oberoende övervakning av huruvida fångar har gett sitt samtycke till att donera organ. Detta försvåras också av att information om avrättningar i omfattas av sekretess, vilket gör det nästan omöjligt att få en korrekt bild av varifrån transplanterade organ kommer. Vi verkar framför allt via EU. EU har vid upprepade tillfällen uttryckt sin oro över den bristande information som omgärdar både dödsstraff och statistik om organtransplantationer i . Detta gör att det är nästan omöjligt att få en rättvisande bild av var transplanterade organ kommer ifrån. I samband med den 33:e EU–Kina-dialogen om mänskliga rättigheter, som ägde rum , välkomnade vi avsikt att upphöra med organtransplantationer från fångar. Uppgifter om fortsatta brister tas på stort allvar, och EU-kretsen följer noga utvecklingen i frågan. 35 HANS (M): Detta med organhandeln i är sannolikt bara toppen på ett . Här handlar det om en av de mest absurda och mest spektakulära avarterna vad gäller brist på mänskliga rättigheter, synen på humanitet och människovärdet över huvud taget. Det finns enorma mörkertal i detta. Det finns mörkertal bland dem som åker till och får ett organ, till exempel en njure eller en lever. Man vill inte tala om detta; man vill inte berätta att det är därifrån man har fått organet. Jag ska, med respekt för världens folkrikaste nation, säga att jag hyser måttlig tilltro till deras uppriktighet i att rapportera efterlevnaden av strängare regler. Vi har här i arrangerat ett antal träffar med människorättsaktivister som är engagerade just i frågan om organhandel. är en av dem som har varit här. Hennes levnadsöde har blivit film, och hon har skrivit en bok om det. Hon viger sitt liv åt att försöka att förhindra att andra människor hamnar i samma situation. Hennes öde i samband med detta började på en offentlig plats, där hon gymnastiserade tillsammans med ett antal hundra andra personer. Hon satt i fängelse , men lyckades undgå att bli föremål för ofrivillig donation. Hon bor i och kan givetvis inte komma tillbaka till . Hon har bra kontakt med sina barn, men det är problematiskt att agera när man har anhöriga kvar i landet. Det finns andra länder som agerar. I har man gjort ett statement. antog enhälligt en resolution som fördömer organstöld i . Representanthuset har antagit den på grund av ständigt återkommande och trovärdiga rapporter om systematisk och statligt sanktionerad organskörd, utan samtycke, från samvetsfångar i . Ett land har gått ytterligare ett steg längre: . antog en lag som kriminaliserar organhandel. Man lägger därmed ett ansvar på människor som är med i denna kedja, som inte bara hör hemma i . Det handlar om personer som är beredda att köpa ett organ, om läkare som medverkar i kedjan och om personer som medverkar till att marknadsföra den här processen. Straffsatserna som man i har bestämt sig för är ganska rejäla. Det handlar dels om tre till tolv års fängelse, dels om böter från en halv miljon till för den som är involverad i detta. Legitimationen försvinner givetvis för de läkare som är inblandade i det här och bryter mot denna lag. Detta är ett sätt att förebygga. Från hemlandets sida lägger man ansvaret också på dem som medverkar till att brott begås i ett annat land. Jag skulle vilja fråga utrikesministern: det inte vara bra om hade en sådan lag? Den påminner lite grann om sexköpslagen, och i fråga om den funderar regeringen på att kriminalisera brott begångna i ett annat land. 36 (M): Jag står helt bakom vad har framfört, men jag vill också lägga till några ytterligare kriterier. Precis som Hans är jag övertygad om att inte ensamt kan agera, men däremot kan , som andra länder, anta lagstiftning som försvårar handeln. Jag tror också att det är viktigt med uppföljning och inspektion av vad som händer, både på en internationell arena och på de olika nationella nivåerna. Det är även viktigt att se till att öka utbudet av legala organ, så att de människor som är sjuka kan hitta organ som de vet har en legal bakgrund. Jag tror att det är viktigt med information till alla presumtiva aktörer inom hälso- och sjukvård, försäkringsbolag med mera. Vad det handlar om är att försvåra för och slå undan fötterna på denna illegala marknad, som absolut inte hör hemma i en civiliserad värld. Alla människor ska ha rätt till sina organ och ha rätt att ge bort dem, om de själva vill, när de avlider. Men detta ska inte vara någonting som myndigheter kan komma och beslagta. 37 Utrikesminister (S): Vanliga kinesiska medborgare behöver tillgång till ett transplantationssystem som är baserat på etik och god kompetens och som är fritt från korruption. Därför har EU föreslagit att detta kan bli ett område för utökat samarbete på basis av Action Plan on Organ Donation and Transplantation – Strengthened Cooperation between Member States, som bland annat berör tillgången på organ i EU:s medlemsstater. Detta tror jag är vägen framåt. Regeringen kommer att fortsätta att ta upp olika frågor som rör mänskliga rättigheter i , både bilateralt och genom EU. Det tycker vi är den väg som vi ska agera på. Erfarenheten visar ju att det är ömsesidig respekt och konstruktiv dialog som kan ge de bästa resultaten. Det är en linje som regeringen kommer att fortsätta att hålla sig till. 38 HANS (M): Jag tackar för svaren. Jag tycker att det är bra att regeringen fortsätter att agera tillsammans med EU. Men regeringen skulle också kunna agera mer tydligt som svensk regering. Det finns mycket i som man kan ha synpunkter på. Det gäller yttrandefriheten, den ytterst bristfälliga demokratin, respekten för mänskliga rättigheter och respekten för arbetsrätt. I Agenda i går var det ett reportage som visade att arbetsrätten i detta kommunistiska land är helt under isen. Det går inte att jämföra med något land väster om . Frågan om organhandel är lite för allvarlig för att stanna vid att lämnar över den enbart till Europeiska unionen att hantera. Detta borde man lyfta fram, göra mer känt i världen och agera kraftfullt för. som utrikesministern tidigare refererade till har sagt: ”Vi kan inte plocka fram ett offer som ställer sig upp framför en tv-kamera och säger: ´jag har blivit dödad för mina organ, och min kropp är kremerad´, men generellt har personer som ifrågasätter och kritiserar oss inte läst vår undersökning.” Det finns många människor som har lämnat det här jordelivet och många som står på tur att komma in i organfabrikerna. Där har vi en lång och viktig väg kvar att gå. Jag tycker att borde ta tag i den här frågan och införa en lag som gör att den här handeln och turismen upphör från svensk sida. 39 Utrikesminister (S): är en aktiv röst i EU-samarbetet för att förbättra situationen för de mänskliga rättigheterna i . EU har regelbundet tagit upp frågan om organtransplantationer i , bland annat i samband med EU:s och dialoger om mänskliga rättigheter och avser att göra det också framöver. Tack så mycket för debatten! Överläggningen var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellation 2016/17:179 om samhällsekonomin i utbyggnaden av stamnät 40 Statsrådet (S): har frågat mig om jag är beredd att genom instruktioner i regleringsbrev eller genom andra åtgärder verka för att väljer en teknik som innebär minsta möjliga markintrång vid byggande av ny elkraftöverföring i det svenska stamnätet. har också frågat om jag är beredd att med stöd i öka min delaktighet i hur utför sitt samhällsviktiga uppdrag. har slutligen frågat mig om det är mitt ställningstagande att markåtgång och människors livsmiljö ska vara en del av den samhällsekonomiska lönsamhetsbedömningen vid byggande av stamnät för elkraft. Inledningsvis kan jag instämma i beskrivning av betydelsen av en robust elinfrastruktur och att här har en viktig roll att fylla. Vi måste dock inse att uppgiften att planera och bygga ut nya stamnät inte är enkel, precis som all utbyggnad av infrastruktur. Uppgiften kräver enligt min mening lyhördhet men också en tydlighet kring vad som är tekniskt möjligt och ekonomiskt försvarbart. Som lagstiftningen är utformad är det som utreder och ansöker om tillstånd för en utbyggnad av stamnäten. bereder och beslutar om nätkoncession för ledningar inom landets gränser. Dessa beslut kan överklagas till regeringen som därmed gör den slutliga prövningen. Det är därmed inte lämpligt att jag kommenterar de projekt som tar upp, eftersom de kan komma bli föremål för regeringens prövning. tar upp flera viktiga övergripande frågor som berörs i publicerade rapport för en säker kraftöverföring. Med anledning av kommer regeringen att i en skrivelse till redovisa sin bedömning av de iakttagelser och rekommendationer som har redovisat samt vilka åtgärder som regeringen avser att vidta med anledning av rapporten. Regeringen kommer att överlämna skrivelsen till . 41 (C): Tack för svaret, statsrådet! Just nu pågår i delar av och projektering för en ny kraftledning på från Ekhyddan i till Hemsjö i . Exploateringen drivs av det statliga affärsverket . Självklart finns det en förväntan på att en statlig exploatör ska arbeta med moderna och resurseffektiva lösningar som också innebär ett minimum av intrång liksom en så liten påverkan som möjligt för den enskilda människan. I dialogen om på vilket sätt byggandet ska ske har exploatören, statliga , länge hävdat att det är omöjligt att ens i delar av dragningen nyttja annan teknologi än den traditionella med lufthängd 400-kilovoltsledning. Det är en teknik som har utvecklats och använts med framgång sedan början av i vårt land, men det är en teknik som tar väldiga landarealer i anspråk. I dialogen med allmänheten hänvisar ofta ledning till att man bygger ledningar och gör intrång på folks marker och livsmiljöer på direkt uppdrag av riksdag och regering. Det som förvånar dem som följer och som engagerar sig i frågan är på vilket sätt dialogen sköts mellan exploatören och de berörda. Låt mig ge statsrådet ett exempel. i ett möte här i med markägarorganisationer och berörda kommuner gav generaldirektören för uttryck för att kunna gå dessa till mötes med användande av nedgrävd kabel i delar av förlängningen – detta för att skona bebyggelser, människors livsmiljö och så vidare. Detta var något nytt, och det väckte hopp om en öppning i dialogen. Men förvåningen blev självklart mycket stor när i debattartiklar, via sin pressavdelning , , avfärdade alla sådana öppningar. Förvåningen växte ytterligare då generaldirektören , , bekräftade sin pressavdelnings uppfattning. Diametralt motsatta uppfattningar i en konfliktfylld fråga redovisas alltså av ett statligt affärsverk som statsrådet har det yttersta ansvaret för. har så i en rapport lämnat en rad kritiska synpunkter på hur riksdag och regering samspelar med bolaget, och också ställt frågan om man ens styr . Bland annat pekas på en konsekvent avsaknad av samhällsekonomiska analyser av de investeringsbeslut som genomför. Utifrån det inträffade och uppstår då ett läge där i första hand ansvarigt statsråd förväntas öka sitt engagemang i . Med anledning av detta ställde jag tre frågor som statsrådet har svarat på: Är statsrådet beredd att genom instruktioner i regleringsbrev engagera sig mera? Är statsrådet beredd att med stöd av öka sin delaktighet? Hur ser statsrådet på detta med markåtgång och människors livsmiljö?