prot · H309118 · 2016-06-13 00:00:00 — Det finns andra exempel i betänkandet som jag inte kommer att föredra, men där resultatet av granskningen har inneburit att samrådsskyldighet inte förelegat i de sex återstående ärendena. Men det är ju som så, fru talman, att alla riksdagsledamöter har rätt att anmäla – och ska göra det när de har en misstanke om att fel har begåtts. Varje anmälan måste ändå prövas, vilket vi i KU har gjort. har jag också märkt att anmälningarna rörande regeringens hantering av EU-frågorna – eller egentligen rörande granskningsbetänkandet som helhet med tanke på antalet KU-anmälningar – har lett till diskussioner utanför KU bland politiker men framför allt i medierna. Flera journalister har påstått i olika skriverier att KU används som ett politiskt verktyg. Man kan läsa påståenden i medierna att en KU-anmälan görs i politiskt syfte i ett försök att sätta dit ett statsråd. Så ska det självklart inte vara. En KU-anmälan ska ju upprättas när man allvarligt misstänker att ett statsråd har begått ett konstitutionellt fel, alltså brutit mot grundlagen. Därför är jag glad över att oavsett vem anmälaren är har i vart fall vi ledamöter i KU granskat ärendena med objektiva och opartiska ögon och efter mogna överväganden kunnat lösa frågorna och nå enighet i samtliga EU-relaterade ärenden i detta kapitel – med undantag för ett ärende där det finns en gemensam reservation från SD och V, vars företrädare nu har redogjort för sina ståndpunkter. Vi har ändå genom vårt gemensamma arbete i KU på det stora hela upprätthållit KU:s anseende i rollen som granskande organ, vilket är viktigt ur demokratisynpunkt. Jag har inte tänkt gå in och redogöra ärende för ärende. Däremot är det som så att när jag läser dessa ärenden och tänker på saken väcker de här anmälningarna vissa funderingar när det gäller och regeringens hantering av EU-frågor. Det kan mycket väl vara så att det förekommer brister i samband med handläggning av ärenden och i relationen mellan och regeringen. Men det är inte alltid regeringens fel att brister uppstår, vilket majoriteten av KU:s ställningstaganden i just dessa ärenden får oss att förstå. Huvuddelen av de brister som gett upphov till anmälningarna har, som jag ser det i alla fall, för det mesta berott på ett systemfel där föreliggande regelverk är en bidragande orsak till detta också. Detta märker man när man läser dessa ärenden. Det finns olika sorters frågor som berörs här och som man känner behöver redas ut. Men den viktigaste av dem är ändå frågan om samrådsskyldighet. Det verkar finnas en osäkerhet och en otydlighet avseende exempelvis regeringens samrådsskyldighet med , och framför allt med . I huvudsak är man överens om vad som gäller. Men det dyker upp situationer där denna osäkerhet framgår – det kan vara från regeringens håll och från håll – som också säkerligen leder till KU-anmälningar som vi har haft att pröva. Frågar man oss riksdagsledamöter kanske vi tycker att det ska vara på ett sätt, och om man frågar regeringen kanske de tycker att det ska vara på ett annat sätt i vissa fall. Reglerna för verksamhet är översiktligt beskrivna i riksdagsordningen. roll och arbetsmetoder utvecklas genom praxis mandatperiod för mandatperiod. Till exempel har tolkningen av vad man ska samråda om successivt breddats till att omfatta alla punkter på en rådsdagordning, även sådant som endast ska diskuteras eller informeras om. har kraven på de kommenterade dagordningarna ökat, och de skriftliga underlagen har getts en större betydelse . Till exempel kan vi riksdagsledamöter ibland hävda att vi inte kan ta ställning till en fråga eftersom vi inte har fått det skriftliga underlaget i förväg. Gransknings-betänkande Hantering av EU-frågor (kapitel 2) Min åsikt är ändå att oavsett detta finns det ett behov av att systemet med samråd och information mellan riksdag och regering blir mer förutsägbart och tydligare reglerat än vad det är . En annan sak som jag vill nämna är att på detaljnivå brukar justera regeringens förslag till handlingslinje. ställs också krav på att regeringen ordagrant ska framföra ståndpunkter som har formulerat och inte utelämna någonting. KU har tidigare uttalat att regeringen bör agera i enlighet med nämndens ställningstaganden, vilket regeringen inte alltid verkar tolka som att det ska göras ordagrant. Detta problem har vi kunnat uppmärksamma i granskningsärendet som berör kultur- och demokratiministerns och idrottsministerns agerande i , där statsråden i detta fall inte hade följt mandaten från fullt ut. KU framhåller därför vikten av att en ståndpunkt som förankrats i också följs fullt ut i rådet. EU-arbetet är minst sagt komplicerat. Vi har där tre parter, nämligen , regeringen och EU, och samspelet mellan dem. Även om det är regeringen som företräder i EU är det ändå viktigt att regeringen informerar och förankrar sitt agerande hos . Tanken med detta är att som folkets främsta företrädare ska ha ett inflytande över de ståndpunkter som ska ha i EU. Detta innebär även att ska ha en reell möjlighet att i förväg påverka inriktningen av politiken och inte endast i efterhand kontrollera det som regeringen redan har gjort. Utgångspunkten för denna samverkan mellan riksdag och regering är att intressen i EU tillgodoses på bästa möjliga sätt. Lika tydligt är det å andra sidan att det är regeringens ansvar att driva igenom EU-arbetet. Medan den principiella ansvarsfördelningen är tydlig kan alltså den begränsade skriftliga regleringen i regeringsformen och i riksdagsordningen, tillsammans med en nu ganska lång rad yttranden från KU, göra det svårt att säkert veta vilka skyldigheter regeringen i alla lägen har gentemot . Det är därför av vikt att här nämna att beslutade, på förslag av , att rikta ett tillkännagivande till riksdagsstyrelsen om att tillsätta en parlamentarisk kommitté med uppgift att utreda arbete med EU-frågor. Detta har KU nu i varje ställningstagande rörande hanteringen av EU-frågorna i detta betänkande hänvisat till. KU förutsätter också att man i det utredningsarbetet beaktar redovisningen och iakttagelserna i respektive granskningsärende. Jag ska även upplysa om att riksdagsstyrelsen , , beslutade att en parlamentariskt sammansatt kommitté ska utreda arbete med EU-frågor. Senast man utredde dessa frågor var , och samarbetet med EU har förändrats en hel del . Det är därför angeläget att dessa frågor ses över för att ändamålsenliga arbetsformer och verktyg ska säkerställas. Jag välkomnar denna utredning och ser fram emot resultatet av densamma. Gransknings-betänkande Hantering av EU-frågor (kapitel 2) Jag vill också passa på att tacka ledamöterna i och kansliet för ett väl utfört arbete med granskningen. Då detta är min sista debatt före sommaruppehållet vill jag även passa på att önska talmannen och alla andra en trevlig sommar. 19 (M): Av de 48 anmälningar som utskottet har behandlat i årets granskning avser drygt en femtedel, eller tio, hanteringen av EU-frågor. Nio av dessa tio behandlas under detta avsnitt, medan det tionde ärendet återfinns under kapitlet om statsråds tjänsteutövning. Det kommer vi till längre fram. Av dessa tio anmälningar har utskottet i fyra fall riktat kritik i olika grad mot statsråd. Anmälningarna rörande EU-frågor gäller bland annat frågor om regeringens informations- och samrådsskyldighet, handläggningen och administrativa aspekter på EU-ärenden samt efterlevnaden av de ståndpunkter som har framkommit under samråden i . Generellt kan man säga att det inkomna antalet anmälningar pekar på att det finns ett behov av att se över hur arbetar med EU-frågor. Jag skulle däremot inte vilja säga att någon av dessa anmälningar varit överflödig, utan det har funnits skäl att granska alla dessa anmälningar. Det har också föranlett svåra överväganden i många fall. Jag delar därför inte synen på att KU är politiserat bara för att det finns så många anmälningar, som en del säger. Det kan finnas skäl att anmäla. I det här fallet pekar vissa saker på att det kanske finns vissa tveksamheter när det gäller hanteringen av EU-frågorna. Vi välkomnar därför den parlamentariska kommitté som har tillsatts för att utreda dessa frågor. Jag ska återgå till granskningen. Till att börja med vill jag meddela att jag med största sannolikhet kommer att överskrida den anmälda talartiden, vilket jag ber om ursäkt för . I några fall har i årets granskning konstaterat att ärendena ligger utanför informations- och samrådsskyldigheten. Det gäller anmälan av försvarsministerns samråd med om bilateralt stöd till , och det gäller frågan om samråd med inför toppmötet i . I ett par andra ärenden har utskottet inte funnit skäl till påpekanden. I ärende 2.6, om statsministerns samråd med angående Dublinförordningen, har utskottet funnit att den information som framfördes vid det informella mötet i låg i linje med vad som hade förankrats i . I ärende 2.1, gällande utrikesministerns samråd med om EU:s militära operation i , har utskottet konstaterat att den tidigare fastslagna praxisen om att skriftligt samråd med ska ha en tidsfrist får anses vara uppfylld mot bakgrund av de omständigheter som rådde vid det aktuella tillfället. När det gäller granskningar om handläggning av ärenden och underlag inför samråd har utskottet i ärendet angående statsministerns underlag under ett samråd med behandlat huruvida underlag saknades . I det aktuella fallet förefaller en viss oklarhet ha uppstått kring det skriftliga underlaget. Utskottet menar att det ligger i både och regeringens intresse att samråden fungerar och att oklarheter reds ut. Men mot bakgrund av de särskilda omständigheter som rådde i just detta fall finner utskottet inte att det finns något skäl att göra något påpekande. Gransknings-betänkande Hantering av EU-frågor (kapitel 2) Det förhåller sig däremot annorlunda i det ärende som avser före detta klimat- och miljöministerns hantering av skriftligt samråd med . I detta fall har Coreperdagordningarna lämnats till på franska. De svenska annoteringarna var dessutom mindre utförliga än vad som krävs, och i ett fall saknades annotering där en sådan skulle ha tagits fram. Just annoteringarna har utskottet fastnat för. I detta fall måste det råda en balans mellan kravet på skyndsamhet och kravet på samrådens meningsfullhet, men också att saker och ting är på det sätt som kan förväntas. Saker och ting ska motsvara de krav som finns fastställda på vad som ska finnas med. Detta är en av de frågor som en tillsatt utredning om det framtida arbetet med EU-frågor bör se över. Utöver dessa synpunkter har utskottet inte haft någon kommentar. Utöver frågor om informations- och samrådsskyldighet samt handläggning av ärenden har utskottet granskat två anmälningar som berör statsråds förhållningssätt till ståndpunkter som fastslagits vid samråd mellan regeringen och . En utgångspunkt för det inflytande som tilldelats genom är att regeringen inte ska företräda en ståndpunkt som står i strid med vad som framkommit vid samrådet. Detta gäller oavsett om ståndpunkten förs fram under eller vid sidan av formella möten. I ärendet om kultur- och demokratiministerns samt idrottsministerns agerande i har och i tre olika fall fått med sig ståndpunkter med innebörden att kultur- och idrottsfrågor enligt svensk uppfattning ligger inom den nationella kompetensen. Dessa frågor ska därmed inte föranleda alltför omfattande rådsslutsatser som inkräktar på nationell kompetens. Vid samråden har det inte framkommit någon tveksamhet kring ståndpunktens utformning och omfattning. Vid rådsmötena har emellertid den svenska uppfattningen om den nationella kompetensen inte framförts. Utskottet vill i detta sammanhang påpeka att det är av vikt att en i förankrad ståndpunkt fullt ut fullföljs i rådet. Vi menar också att om det finns avvikelser från nämndens ställningstagande ska detta tydligt redovisas i den skriftliga återrapporten. Så har inte skett . Avslutningsvis har granskat statsrådet för dennes agerande i samband med ett informellt möte mellan EU:s inrikes- och justitieministrar den 25–. Vid mötet diskuterades bland annat EU:s gemensamma byrå för gränskontroll, Frontex. Frågan om Frontex befogenheter har varit föremål för samråd i såväl justitieutskottet som . Den inställning har länge varit att gränskontroll är en nationell angelägenhet, och vid detta möte var det fortfarande den svenska ståndpunkten. underströks detta dessutom vid ett flertal tillfällen av statsministern i . ståndpunkt i frågan om Frontex har då, för att citera statsministern, varit att ”vi måste stå upp för respektive lands egna lagar vad gäller de egna gränserna” samt att Frontex inte ska ”kliva över någon gräns” och att detta inte är ett EU-mandat. Gransknings-betänkande Hantering av EU-frågor (kapitel 2) Den svenska ståndpunkten – så som den förankrats i – har med andra ord varit mycket tydlig. Att gränskontroll är ett nationellt ansvar framfördes också av statsrådet vid det nämnda informella mötet den 25–. Så långt är allt väl. Men utöver detta har statsrådet enligt rådsprotokollet också sagt att ”det är viktigt att överväga alla möjligheter till hur förvaltningen av den yttre gränsen kan stärkas”. Dessutom har statsrådet i en intervju med – i anslutning till det aktuella mötet – sagt att ”jag är beredd att låta Frontex, eller ett framtida Frontex, kunna gå in mot en medlemsstats vilja”. I utskottets utfrågning av har denne framfört att uttalandet i radio var ett svar på frågan om EU:s framtid generellt. Men om man fortsätter att lyssna på intervjun framgår det väldigt tydligt att det handlar om just Frontex och den svenska ståndpunkten beträffande Frontex. Det är en grundläggande princip att regeringen inte ska företräda en ståndpunkt som står i strid med vad framfört under ett samråd. När vi har behandlat detta har vi också understrukit vikten av att tankar och idéer som läggs fram i EU-kretsen måste vara förankrade i . I detta fall har statsrådet framfört en ståndpunkt som inte var i linje med vad regeringen förankrat i . Det faktum att uttalandet i radio gjorts för och i omedelbar anslutning till ett informellt möte där just Frontex diskuterades samt att uttalandet förstärks av statsrådets kommentar om att ”överväga alla möjligheter” är särskilt försvårande. Statsrådet borde ha sökt förnyat mandat innan denna nya inställning aviserades. Av denna anledning kan statsrådet inte undgå kritik. 20 SKÅNBERG (KD): Man kan möjligen notera att vi upprepar oss, men det är tvunget. Vi är tvungna att upprepa oss eftersom syftet med den redovisning vi har i kammaren inte är att yrka bifall till betänkandet, även om någon ledamot kanske slant lite med tungan. Vi kommer inte att rösta om betänkandet, utan vi anmäler det för kammaren. Vi har redan gjort vårt ställningstagande i och med att klubbade ärendet. Det här är en redovisning för de andra ledamöterna och våra partivänner. I mitt fall redovisar jag alltså för det arbete och de ställningstaganden som jag har gjort och är personligt ansvarig för. Men det är också en redovisning för allmänheten och medierna av vad vi har kommit fram till. Ärendet överprövas inte av och ett beslut av kammare. är vi inne på kapitel 2, som handlar om regeringens hantering av EU-frågor. Jag vill lyfta fram två saker ur detta kapitel: och hanterande av EU-frågor. Först och främst är det av största vikt att samrådet med och informationen till fungerar på ett bra sätt. Vi har återkommit till det gång efter annan under den tidigare debatten, och jag vill understryka det också här. När språket är franska innebär det att det är svårt för den som inte har läst franska språket eller snabbt kan få fram någon som kan tolka. Vi säger om detta att regeringen bör presentera ett sådant underlag för nämnden att samrådet blir meningsfullt. Det är en tydlig, men inte övertydlig, fingervisning om att det inte är rimligt att ha ett samtal som inte är meningsfullt eftersom det förs på franska och alla inte behärskar det. I det här fallet handlade det om annoterade A-punktslistor utifrån Coreperdagordningen som översändes till nämnden. Gransknings-betänkande Hantering av EU-frågor (kapitel 2) Vidare konstaterar utskottet att de svenska annoteringarna i ett par fall var mindre utförliga än vad de gällande riktlinjerna kräver. I ett fall saknades annoteringar för en beslutspunkt där sådana borde ha tagits fram. Detta var ansvarig för. Viktigare och mer dramatiskt är nog det som gäller inrikesminister , som hade fått i uppdrag att företräda en ståndpunkt. Han kan därmed inte företräda en ståndpunkt som står i strid med vad har gett uttryck för i samrådet. Det har han dock lyckats göra, och därför kan han inte undgå kritik, som säger. Han framhöll vid det informella mötet att gränskontroll primärt är ett nationellt ansvar. Så långt är allting väl; det var den ståndpunkt som han hade förankrat i . Men mitt i allt detta sker en radiointervju. Dessutom fanns informella möten där inrikesministern yttrade sig annorlunda. På det informella mötet sa han: ”Det är viktigt att överväga alla möjligheter till hur förvaltningen av den yttre gränsen kan stärkas.” I den radiointervju som pågick under mötet och som handlade om just detta säger han: ”Jag är beredd att låta Frontex eller ett framtida Frontex kunna gå in mot en medlemsstats vilja.” Detta stred mot de instruktioner han hade, och hans ståndpunkt var inte i linje med vad som hade förankrats i . Därför kan statsrådet inte undgå kritik. Handläggningen av regeringsärenden m.m. (kapitel 3) 21 (V): Handläggningen av regeringsärenden m.m. (kapitel 3) Vi har kommit till avsnitt 3 i granskningsbetänkandet. Det avsnittet har rubriken ”Handläggning av vissa regeringsärenden m.m.” Under den rubriken, som kanske inte är så himla spännande, döljer sig faktiskt ganska intressanta frågor, bland annat: Hur ska tillsättning och utnämningar av generaldirektörer eller andra uppdrag skötas? Hur snabbt ska besked lämnas om utlämnande av handlingar? Vilken dokumentation krävs från möten i och ? Vad behöver regeringen överlägga med om? Jag tänker uppehålla mig vid det som gäller stöd eller avtal med andra länder och om de borde diskuteras i eller ej. Det är tre olika ärenden där behovet av överläggningar med och information till berörs på olika sätt. Majoriteten i utskottet anser att det i två fall ska vara överläggning med . Vi är helt eniga om att det ska vara överläggningar i i de fallen, men majoriteten anser att det inte behövs i det tredje fallet. Min bedömning är att det borde vara överläggning – samråd, diskussion – i vad gäller samtliga fall. Jag tycker att majoritetens bedömning är ologisk. Efter terrordåden i bad om hjälp med hänvisning till artikel 42:7 om stöd och bistånd vid väpnat angrepp, alltså ett fördrag som har godkänt. Vi är med i EU och är en del av den organisationen. När ett annat land har begärt stöd har man skickat en förfrågan till oss, och då har det bedömts som att det måste upp i , och det har också varit uppe där innan beslut fattades. Gransknings-betänkande Handläggningen av regeringsärenden m.m. (kapitel 3) sas samförståndsavtalet om militärt samarbete med upp. Vi bedömer att det borde ha varit uppe i . Det var det inte. Vi tycker att det borde ha lyfts i att man skulle säga upp det avtalet. beslutade den dåvarande regeringen att underteckna ett tilläggsprotokoll till Partnerskap för fred och ett samförståndsavtal med Nato om värdlandsstöd. Enligt majoriteten i utskottet var det inte något som behövde lyftas i . Bland annat anger utskottet att redan samarbetar och övar med Nato inom Partnerskap för fred och att avtalet inte innebär någonting om det inte tas särskilda beslut om det och att det i stort sett bara gör det lite enklare administrativt när övningar ska genomföras. Argumentationen att man redan samarbetar gällde inte begäran om att få stöd efter terrordåden. Där tyckte utskottet att det skulle till , men det tyckte man alltså inte gällande detta av någon för mig outgrundlig anledning. Jag uppfattar det som att det här inte bara är ett administrativt beslut. Det handlar inte bara om att göra övningarna enklare, utan det visar på en viljeinriktning och en ambition för militära samarbete och vårt säkerhetsarbete. Det är klart att det är en säkerhetspolitisk fråga och en fråga av större vikt. Jag är inte helt ensam om att ha uppfattningen att det här är något mer än ett administrativt beslut och att det faktiskt visar vad har för ambition. I går var det en artikel i av flera ambassadörer, vilket var intressant i sig, och ett antal militärer. Den behandlade bland annat frågan om samförståndsavtalet med men också diskussionen om det närmare samarbetet med generellt. Vad gäller värdlandsavtalet skrev man så här: ”Men värdlandsavtalet är mer än ett administrativt dokument. Det utgör ett bevis för att nu lämnat sin tidigare isolationistiska säkerhetspolitik och i stället är berett att aktivt bidra till freden i .” Alldeles oavsett vilka slutsatser man drar av innebörden av avtalet och om vi bidrar till freden i eller inte är det uppenbart att det inte bara är jag som tycker att det här är något mer än ett administrativt beslut. Det är flera personer som undertecknat detta, och det är personer som man kan tänka vet vad de pratar om – överstar, generalmajorer och så vidare. Jag tycker att det hade varit rimligt att det här hade gått till . Som det är nu uppfattar jag det som att när avtal sägs upp bör de gå till och när man lämnar stöd till enskilda länder bör det gå till , men när man ingår ett avtal om värdlandsstöd med Nato ska det inte gå till . Det är en logik som jag inte kan förstå, och jag tycker att det här är märkligt. Jag tror att det handlar om att man egentligen tycker att avtalet är bra, och det tycker jag faktiskt är en helt annan fråga. Alldeles oavsett vad man tycker om det bör det tas upp till diskussion i . 22 (S): Gransknings-betänkande Handläggningen av regeringsärenden m.m. (kapitel 3) Även jag vill tacka ledamöterna i utskottet för gott samarbete. Likaså vill jag tacka vårt excellenta kansli. Utan det hade vi aldrig kommit fram till en så bra slutprodukt som vi faktiskt har gjort. Av 48 anmälningar har 11 resulterat i ärenden som kommit att hanteras inom ramen för kapitlet ”Handläggning av vissa regeringsärenden m.m.” Jag kommer att beröra några av dem. Jag tänkte börja i det ärende som uppehöll sig allra mest kring, alltså det som handlar regeringens agerande avseende samförståndsavtal med Nato om värdlandsstöd och annat. Granskningen här rör ett ämne som har varit högaktuellt rent politiskt , precis som har nämnts här. Självklart är frågan om förhållande till andra stater när det gäller militärt samarbete, gemensamma övningar och annat otroligt viktig, och den måste hanteras med ett särskilt omsorgsfullt handlag då den har bäring på hur vi tryggar vårt land i händelse av konflikt. utskottet har haft att fundera över har rört huruvida regeringen i den här frågan skulle ha överlagt med innan ställningstagandet eller inte. Utskottet konstaterar, efter att ha gått igenom bland annat hur förhållande till Nato genom vårt deltagande i Partnerskap för fred ser ut, att regeringens agerande i frågan har varit korrekt. När allt material kommer upp på bordet, när tidigare beslut gås igenom och frågan om värdlandsavtal med Nato sätts in i kontexten av vårt förhållande till och samarbete med försvarsalliansen blir det tydligt att avtalet i sig inte är vad som brukar kallas ett utrikesärende av större vikt. Innan jag går över på nästa ärende som vi har granskat kan jag inte låta bli att nämna de hemska händelser som skedde i . En företrädare för terrorsekten gav sig på människor med en annan sexuell läggning än den som är mainstream i samhället. 50 personer dog och 50 skadades enbart för att de manifesterade vilka de är och levde upp till de värderingar som ett öppet samhälle ska stå för. Det här i sig var en fruktansvärd händelse men också något som har drabbat oss här i . Det togs upp i en av de granskningar som utskottet har gjort – ett ärende som rörde och följderna av terrordåden .