prot · H30950 · 2016-01-12 00:00:00 — För ganska exakt , , lämnade socialförsäkringsministerns regeringskollega , dåvarande ledamot för Socialdemokraterna i , in en skriftlig fråga till dåvarande statsrådet om just detta, alltså åldersgräns i sjukförsäkringen för egenföretagare. påpekade att enligt brev till egenföretagare är denna möjlighet att själv välja antal karensdagar och därmed avgiftsnivå endast förbehållen dem som är högst . Nuvarande arbetsmarknadsministern, dåvarande ledamoten, frågade statsrådet: statsrådet att verka för att regeringen ska ändra reglerna, så att egenföretagare behandlas lika oavsett om de är över eller under ? Det är bra att kunna sin historia och att vara medveten om vad som har hänt i tidigare skeenden. Därför tänkte jag att jag skulle ställa denna fråga till nuvarande arbetsmarknadsminister för att se om hon är konsekvent i sin uppfattning, alltså att det som var dumt kanske är dumt nu också. Men då fick jag ett vänligt svar på min skriftliga fråga av socialförsäkringsministern i stället. Det gick i huvudsak ut på att det finns en parlamentarisk utredning som hanterar dessa frågor. Därmed har man ingen uppfattning om saken. Jag ville ändå göra ett förtydligande och ställa dessa frågor. Är karenstiden för företagare som är en av de så kallade omotiverade skillnader mellan olika grupper av försäkrade som regeringen avser att förändra i syfte att förbättra näringslivsklimatet? Där fick jag inget tydligt svar utan bara att det kan vara det. Men vad är ministerns uppfattning i denna fråga? 47 Socialförsäkringsminister (S): Jag tackar dig, , för att du håller i denna fråga. Jag ska försöka att ge dig ett så tydligt svar som det någonsin är möjligt att ge. Den regel som du redogör för är en mycket gammal regel. Den tillkom i sin ursprungsform , tror jag. Vi vet alla att det är mycket som har hänt i . Vi har en arbetsmarknad som i mycket hög grad har förändrats, och inte minst har vi en medellivslängd som har ökat väsentligt. Som det ser ut just nu ökar medellivslängden med ungefär per decennium, och man brukar tala om att 65 är det nya 45. Sådant tilltalas jag av att höra. Därför tycker jag att det finns anledning att se över också denna regel. Det kan också, precis som även som ansvarig myndighet har påpekat, definitivt finnas skäl att förändra detta som för många företagare innebär en oro. Inte minst småföretagarna har uppmärksammat detta stort och också drivit på en hel del. Jag träffade faktiskt dem och nyår. Mitt besked till är därför: Ja, detta är definitivt en av de regler som kan komma att förändras. Men som också väl känner till har vi haft en stor parlamentarisk socialförsäkringsutredning, där vi har arbetat med sammanställningen av de många remissvar som kom in tidigt . Där är det också fler regler när det gäller våra socialförsäkringar som rör företag som har varit föremål för översyn. Det finns till exempel förslag om att företagare ska få behålla sin SGI inte bara i 24 utan . Det finns också förslag om att vi behöver se över de olika regelverk som finns och som beror på i vilken bolagsform som man driver sitt företag. Detta är väl en del som i sådana fall kommer att ingå i ett större förslag kring att ytterligare förbättra regelverket när det gäller sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen för företagare. Jag vill också verkligen understryka vikten av att vi har socialförsäkringar som spelar väl med ett gott företagsklimat. Där finns alltjämt mycket att göra både inom sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen, men det många lyfter fram när jag träffar representanter för företagare är inte minst föräldraförsäkringen. Det är en oerhört viktig försäkring som bland annat kan leda till att framför allt unga kvinnor avvaktar med att starta företag, skjuter fram det eller kanske till och med struntar i det. Mitt klara besked till är alltså: Ja, detta är en av de regler som kan komma att förändras. 48 HANS (M): Jag tackar för svaret. blev det lite tydligare. är det bra att ha debatt. Det nya 45 – 65. Det har varit en het potatis hur länge man ska jobba, hur länge man ska kunna jobba och hur länge man måste jobba. I ett Almedalstal nämnde dåvarande statsminister att man skulle kunna arbeta , och herre vad det satte sprätt på debattklimatet! Fackföreningsrörelsen började skramla med allehanda argument som inte funnits på denna sida debattklimatet . Det blev väldigt mycket upprörda stämningar kring detta. Det gläder mig att ministern nu säger att 65-plus inte ska innebära stopp för att arbeta. Människor går igenom olika faser i livet. Vi har en benägenhet att proppa in allting vi ska göra i livet mellan 30 och 45. Man ska göra karriär, man ska vara färdigutbildad och man ska skaffa familj. Man ska skaffa prestigeprylar. Man ska över huvud taget klara av allting som ingen rimlig människa kan – jobba , hämta och lämna samt vara hemma och vabba. Det är inte att undra på att man får kolsyra i fontanellen och att utbränningsepidemin är som hårdast just . Det är inte konstigt. Därför behöver vi ett arbetsliv där man kanske går in i olika arbetsformer under olika faser av livet. Det är då viktigt att ha med sig villkoren för de olika socialförsäkringarna som kan bära med i olika anställningsformer. Att vara anställd är , men att vara företagare är under vissa faser av livet nästan abnormt. Därför är det också viktigt att inte ha för skarpa gränser. När alliansregeringen gjorde förändringen vad gäller karensdagarna gjordes sedermera även en justering av dem. Det är viktigt att lägga örat mot rälsen. Jag talar också mycket med organisationer som representerar företagare och med företagare som ibland drar sig för att gå in och starta egen verksamhet i ett visst skede i livet, därför att det finns omständigheter detta inte stämmer för. Det finns en annan arbetsform som jag själv är stor ivrare för, och det är egenanställning. Det är ett mellanting mellan anställning och egenföretagande. Där har vi ännu större osäkerhet vad gäller villkoren för diverse sjuk- och socialförsäkringsformer. Det är ett medskick till ministern jag absolut skulle vilja göra, det vill säga att se över detta i sammanhanget. Den andra frågan jag ställde, herr talman, var hur ministern ser på vilka vidare åtgärder som bör vidtas för att äldre ska starta och driva företag. Jag har läst det skriftliga svaret ganska , och där var det inte lika tydligt som i ministerns senaste muntliga svar. Vi kan snarare se att regeringens politik har inneburit att det har blivit dyrare att anställa äldre personer. Det har blivit dyrare att driva företag och köpa många tjänster, framför allt inom RUT- och ROT-sektorn. Det har blivit dyrare att arbeta efter 65. Det tycker jag är en fråga där ministern är svaret skyldig. Hur hänger detta ihop med att stimulera människor som är 55-plus och 65-plus att gå vidare i livet och arbeta som företagare, det vill säga att välja en form som kan fungera utifrån just de egna förutsättningarna? 49 Socialförsäkringsminister (S): Jag tackar för inlägget. Ja, det är precis som riksdagsledamoten säger: Väldigt mycket har skett på arbetsmarknaden , inte minst. Vi har många som arbetar i visstidsanställningar, eller också arbetar de som kombinatörer. Detta var en del i det som den parlamentariska socialförsäkringsutredningen tog sikte på, och i det slutbetänkande som överlämnades finns det också ett förslag om att införa så kallad e-inkomst. Det skulle göra det lättare att tillgodoräkna sig olika sorters inkomst och tillgodoräkna sig dem också som en grund för socialförsäkringarna. Vi får alltså se i vilken mån vi har möjlighet att komma tillbaka med förslag som underlättar detta. Jag tror nämligen att vi som politiker som sagt måste vara väldigt lyhörda och även se att vi har en globaliserad arbetsmarknad. Vi har en arbetsmarknad som är stadd i stor förändring, och då handlar det på något sätt om att vi behöver ha förslagen som innebär att människor trots detta ska kunna känna sig trygga under sitt arbetsliv. När det gäller de delar lyfte fram i slutet av sitt senaste inlägg kan vi konstatera att vi trots allt just nu har den förmånliga situationen att ungefär fyra pensionärer faktiskt startar företag i . Det är väldigt glädjande. är det åtminstone min analys att detta de facto kan vara ett uttryck för att många som närmar sig pensionen känner att de inte kan vara kvar i sin ordinarie anställning på grund av de attityder som finns på arbetsmarknaden, både hos medarbetare och arbetsgivare, i form av synen på äldre arbetskraft. Därför väljer de att avsluta anställningen och i stället starta eget företag. Det behöver inte vara något ont med det, men vi behöver fler som känner att de kan och vill vara kvar på sina arbetsplatser även efter 65. Däremot får vi inte glömma – och det tror jag är väldigt viktigt – att den absolut vanligaste orsaken till att man går i pension och lämnar arbetsmarknaden, vilket tyvärr alldeles för många gör , är funktionshinder eller den egna hälsan. Det finns mycket att göra för att stärka arbetsmiljön, inte minst i de kvinnodominerade sektorerna på arbetsmarknaden. Där kan vi, precis som pekar på, konstatera att många tyvärr går in i sjukdom alldeles för . Det gäller inte sällan utbrändhet, stress eller liknande. När det gäller företagsklimatet för äldre eller att stimulera äldre arbetskraft är det så att vi i har ungefär 230 000 personer som är 65-plus och fortfarande förvärvsarbetar. Man kan konstatera att det även med de förändringar regeringen har infört alltjämt är väldigt förmånligt att anställa människor som är 65-plus. Det är det även med den lilla justering vi gjorde av den så kallade löneskatten för äldre. Det är också så att vi alltjämt har ett förstärkt jobbskatteavdrag för människor över 65, vilket gör det förmånligt att välja att arbeta kvar. 50 HANS (M): Att arbeta utifrån sin förmåga och kunna göra det längre är en ambition vi nog alla bör bära med oss, men det är inte alltid så lätt att göra det i verkligheten. Det är just där vi kommer in på den skarpa gränsen. Det är också så att många företagare inte är riktigt medvetna om att den här bommen slår till på 55-årsdagen. Man är pigg och känner sig ganska alert fortfarande, och man har ingen tanke på att se om sitt hus och tänka framåt. Det är därför den slår till så oerhört skarpt. Det är också så, vilket är viktigt att tänka på, att man måste stimulera och göra det mer attraktivt att driva eget eller arbeta i andra former om man vill att människor som är i den åldern ska vara kvar på arbetsmarknaden. De kanske av många skäl – och det handlar mycket om attitydsskäl – inte är attraktiva att anställa. Det är ganska självklart att om man som företagare har den långa karenstiden vid sjukdom har man väldigt små möjligheter att finansiera det, därför att för många företagare är pengarna som kommer in de pengar som man ska kunna leva av. Det är trots allt företaget som betalar ganska mycket för den . Man har väldigt små möjligheter att hantera den här situationen, och det uppstår också andra situationer. Det här är ett problem. Jag tycker att det är viktigt att man inte löser det ur ett negativt perspektiv, att det är många människor som är sjuka som måste ha hjälp, utan här handlar det framför allt om att vi ska se till att många som redan är i den här åldern inte ska rädas att starta eget företag, för om det är fler som startar företag blir det mer pengar till statskassan. Det stärker också förutsättningarna för socialförsäkringssystemen. Tack för debatten! 51 Socialförsäkringsminister (S): Tack, , för den här debatten. Jag tycker att du med den här interpellationen har satt fokus på en viktig fråga. Som du inledde ditt sista inlägg med att säga är bilden, som också jag har, att det är alldeles för få företagare som känner till att det ser ut så här. Det finns ett antal exempel där man har upptäckt det alldeles för sent och kunnat konstatera att det inte finns någon möjlighet att göra någon förändring. Som jag sa i ett tidigare inlägg här tror jag att de flesta av oss inte anser att är särskilt gammalt, utan att man har många förhoppningsvis friska och produktiva år kvar framför sig. Vi behöver naturligtvis från politikens sida underlätta och stimulera möjligheten att starta och driva eget företag och ta bort regler som försvårar men också se till att fler orkar, vill och kan arbeta längre, om man önskar det. Inte minst behöver samhällets attityder till äldre arbetskraft betydligt förändras och förbättras. Där tror jag att vi politiker också har en viktig uppgift i att gå före och faktiskt tala om både för arbetsgivare och för andra runt om i samhället att den äldre arbetskraften sitter på en betydande kompetens som vi behöver ha kvar på våra arbetsplatser och i svensk företagsamhet. Tack för en bra debatt! Överläggningen var härmed avslutad. § 17 Svar på interpellation 2015/16:284 om regeringens utredning om offentlig upphandling och villkor enligt kollektivavtal 52 Statsrådet (S): har, med anledning av det delbetänkande som Utredningen om upphandling och villkor enligt kollektivavtal lämnade och som varit ute på remiss, frågat mig hur jag avser att gå vidare med lagförslaget givet de invändningar som flera av remissinstanserna gett uttryck för, hur man ska jobba för att förbättra små företags möjligheter att delta i offentlig upphandling när ytterligare administrativa krav läggs på dessa samt hur jag ser på de betydande avsteg från den svenska modellen som lagförslaget i praktiken innebär. Att arbetstagare som utför arbete i offentliga upphandlingar gör det med skäliga anställningsvillkor är viktigt både för arbetstagarna och för att upprätthålla en sund konkurrens mellan de företag som deltar i offentliga upphandlingar. Inget företag ska dra fördelar av och vinna upphandlingar genom att ge sina anställda oskäliga anställningsvillkor. Skattepengar ska inte finansiera företag som inte följer lagar och avtal. Regeringen arbetar just nu med att ta hand om utredningens förslag och de synpunkter som remissinsinstanserna har lämnat. Remissutfallet har varit blandat. Många har varit positiva även om det, som har pekat på, finns remissinstanser som haft invändningar mot förslagen. Det är naturligt eftersom frågan om möjligheten att införa bestämmelser om krav på till exempel villkor enligt kollektivavtal är komplicerad. Jag, liksom , värnar den svenska arbetsmarknadsmodellen. Behovet av reglering för att uppnå tydlighet och förutsebarhet inom detta område av upphandlingsrätten måste tillgodoses med respekt för den. Centrala utgångspunkter i regeringens arbete är att funktionen av den svenska arbetsmarknadsmodellen och ansvarsfördelningen inom den inte ska påverkas. Det är, som lyfter fram, också viktigt med de små företagens möjligheter att delta i offentliga upphandlingar. Detta har utredningen särskilt beaktat i sitt arbete och det arbetar regeringen också vidare med. 53 (M): Tack, ministern, för svaret! Principerna för offentlig upphandling är viktiga. Hela näringslivet ska få möjlighet att verka på någorlunda likartade villkor, och alla som vill ska kunna vara med och konkurrera om de hundratals miljarder som det offentliga upphandlar . Det tjänar vi alla på. Konkurrens är bra, och medborgarnas pengar ska värnas. Men systemet får inte bli alldeles för knepigt, för då motverkas ju konkurrensen. Det är ganska komplicerat, och det vittnar många som jobbar med upphandlingar om. Det märks tyvärr också på de uteblivna anbuden. Enligt deltog av i en offentlig upphandling . ska vi implementera tre stora EU-direktiv på upphandlingens område. Men som vanligt kan inte nöja sig med att bara implementera direktiven utan man vill krydda med lite smått och gott. Och den här regeringen går, sin vana trogen, fackföreningarnas ärenden. Därför vill man nu krydda direktiven med krav på kollektivavtalsliknande villkor hos alla som lämnar anbud. Utredningen har fått i uppgift att försöka hitta en modell för att säkerställa kollektivavtalsliknande villkor, som man inte får ställa krav på faktisk kollektivavtalsanslutning. Det är ett minst sagt svårt uppdrag. Det är inte lätt, eftersom värnar principer som fri rörlighet och föreningsfrihet. Givet de knepiga förutsättningarna är det inte konstigt att slutprodukten blir ganska knepig och något krystad. I mitt nästa inlägg tänker jag gå in på tre punkter som jag har fastnat särskilt vid när det gäller utredningen och som jag tycker är väldigt märkliga. Men tänker jag stanna kvar lite vid just krångligheten och konsekvensen för företagen. Jag kan konstatera att remissinstanserna är bekymrade över att förslaget innebär en ytterligare ökad administrativ börda för företagen. Det kan leda till ett ytterligare minskat intresse, särskilt för små företag, att över huvud taget delta i upphandlingar, oavsett om företagen lever upp till villkoren eller inte. När till exempel ska upphandla stolar till sina skolor är risken stor att det blir färre anbudsgivare, högre pris och sämre kvalitet. Det är inte bra för konkurrensen, det är inte bra för skattebetalarna och det är inte bra för jobben. De här förslagen slår hårt mot de företag som inte har egna stora administrativa muskler, de som bara vill göra det som de är bra på och som var anledningen till att de en gång startade företag. Det handlar ofta om de små företagen. Jag kunde inte låta bli att notera att socialförsäkringsministern alldeles stod här och sa att små och medelstora företag är de viktigaste jobbskaparna i . Men det är ju en sak att säga och en annan sak att verkligen verka för det man säger. Vid den socialdemokratiska valupptakten 2014 sa : Om jag får bilda regering kommer jag att kräva besked av varje statsråd och varje myndighetschef om ett beslut innebär fler jobb eller ej. Alla förslag ska syfta till att skapa fler jobb. tycks inte internkontroll och uppföljning av vallöften vara regeringens absolut starkaste gren, så jag passar på att ställa frågan här : På vilket sätt syftar regeringens strävan efter kollektivavtalsliknande villkor till att skapa fler jobb? 54 (M): Civilministern säger att skattepengar inte ska finansiera företag som inte följer lagar och regler. Om detta råder det full enighet. Problematiken med civilministerns och regeringens utredning och delbetänkande är att det goda ni vill uppnå inte uppnås, för det ställer till det i alla ändar. Ni använder fel medicin för sjukdomen som långt ifrån alla lider av. Utgångspunkten kan inte vara att införa pålagor vid inköp så att det blir svåröverskådligt, svårgenomförligt och komplicerat för inköpare i kommuner, landsting, regioner och myndigheter liksom för företag, inte minst de små, som nämndes här innan, som inte själva har muskler att ha jurister. Det kräver mer juridik, vilket jag trodde att vi skulle minska, för att tolka vad man kan svara och skriva. Risken är också att det blir långt fler juridiska sidor att ta del av i stället för mindre juridik och mer affär. ska finnas där som stöd, och det är bra. Men man ser framför sig hur myndigheten får en ringlande kö av politiska instanser som behöver hjälp med att reda ut denna uppsjö av avtal som ibland skiljer sig åt beroende på vilket hus som ska städas i en kommun, som exempel att inte möblerna ingår i städningen. Om man ska städa ett kommunkontor gäller inte samma avtal som för en skola. Jag tog med mig tre av dessa skrifter. Det finns väl 685 sådana i landet. Vissa är tillgängliga, andra mindre tillgängliga, och någonstans på vägen ska man förhålla sig till vilket avtal som gäller. Långt ifrån alla företag är fuskare, men de som fuskar skadar självklart de andra. Därmed inte sagt att man inte ska ha ett annat sätt att hantera detta. Med era förslag i utredningen skapar ni byråkrati, större arbetsbörda och fler pålagor är vad som är nödvändigt. Det blir krångligare för företagen att delta. Ni hindrar vissa och går tvärtemot lagen om . Jag tänker på principen om likabehandling. Beställarna i kommuner, landsting, regioner och myndigheter kommer att få det krångligare, och beställningsunderlaget kommer att göra det svårare att utvärdera hur företagen har rätt att delta eller inte. Till detta kommer att man måste kontakta den nya upphandlingsmyndigheten, som också den kommer att bli överbelastad. Jag skulle verkligen vilja veta om ni avser att genomföra det som ni själva anser är komplicerat med er utredning, för jag tycker att det mycket komplicerat. Skattepengar ska inte användas för att jaga och utöva påtryckning på sjysta företag, vilket de flesta är. De har bra lösningar för sina anställda, kanske i vissa fall bättre än vad som finns i kollektivavtal. Ett modernt arbetsliv innehåller många delar. hörde vi tala om egenanställningar. Det finns också de som har företag ihop och företag där var och en äger olika delar. Civilministern säger sig beakta små och medelstora företags delaktighet i utredningen. På vilket sätt? Kan vi få beskrivet på vilket sätt delbetänkandet svarar upp mot mindre byråkrati, lägre kostnader, bättre affärer, större konkurrens och så vidare? I interpellationssvaret säger ministern att frågan om krav på villkor enligt kollektivavtal är komplicerad. Ja, det håller jag verkligen med om. Man ska ta hänsyn till över 600 kollektivavtal, vilket gör det mycket svårgenomträngligt. Ska man dessutom använda regeringens underlag bryter man mot likabehandlingsprincipen som finns inom lagen om offentlig upphandling. Hur tänker ni lösa det? Hur tänker ni vad gäller eget företagande och egen firma? Hur ska till exempel ett lantbruk som vill sälja sina produkter till lokala skolor göra? Egenföretagare har inte kollektivavtal. Ska de tvingas in i detta som fördyrar för dem och därför gör att de avstår? Det finns mycket att diskutera vidare. 55 Statsrådet (S): Jag tackar och för inläggen. Det är en viktig fråga och diskussion. Det verkar dock finnas en del missförstånd. Jag förstår att har goda kunskaper i juridik, och därför blir jag förvånad över att hon har missat att en av artiklarna i den nya EU-lagstiftningen om upphandlingar kräver att medlemsstaterna ska säkerställa att villkor enligt lagstiftning om kollektivavtal följs i samband med offentliga kontrakt. Det är alltså en EU-rättslig förpliktelse som har. Men låt oss bortse från den skyldighet vi har enligt och titta på hur verkligheten ser ut i vårt land. En stor del av ekonomin upphandlas . Det handlar om över 600 miljarder, en femtedel av bnp. Många seriösa och duktiga företag levererar varor och tjänster till den offentliga sektorn, till kommuner, landsting och stat. Vi har dock en del problem. Vi har en byråkrati som försvårar den sunda affären i den offentliga sektorn. Därför jobbar regeringen både med att förenkla regelverket och stärka upphandlingsstödet. Vi har en del problem med social dumpning. Ekot i gjorde en undersökning. De intervjuade 100 taxiförare inom den upphandlade färdtjänsten i , och . Den bild som målas upp av deras arbetssituation är dyster. Det är svårt att ta in att det är som beskrivs. Det är arbetspass på 12–sex . En taxiförare i upphandlad verksamhet i som har kört taxi är tvungen att köra för att få det att gå runt. Han vittnar om tuffa arbetstider och långa arbetsdagar. De flesta har enbart provisionsbaserad lön. De tio förare som tjänar minst har en lön på före skatt. Den allra lägsta timlönen ligger på . Det är verkligheten i delar av de upphandlade verksamheterna i dagens . Det är inte en slump, herr talman. Vi vet att politikerna i hade kunskap om att uteblivna krav på villkor för anställda skulle leda till riktigt dåliga villkor för dem som arbetade inom färdtjänsten. Men de valde att inte ställa dessa krav. Detta strider inte bara mot de nya kraven i . Det strider också mot ett sunt samhälle där vi håller ihop och bekämpar social dumpning. Vi har en skyldighet att bekämpa social dumpning generellt i vårt samhälle. Men talar vi inte om generella krav, utan vi talar om vilka krav den offentliga sektorn ska ställa när den agerar som konsument och använder skattebetalarnas medel.