prot · H40910 · 2016-09-28 00:00:00 — Vi har haft perioder med en massa olika experiment i sämre konjunkturer och så vidare. Det ska vi inte ha, utan det ska vara riktat mot det behov som finns. Då får man inte heller göra som ni tyvärr gjorde när ni låste in i regelsystemet och bara tittade på dem som var långt borta. Då fick vi exempel som den här verkstadskillen . Han sa: Det är konstigt. Jag träffade en kille vars föräldrar jag känner. Han har gått en verkstadsutbildning och är arbetslös. Jag har ringt till Arbetsförmedlingen och sagt att jag vill anställa den här killen, men nej, han kommer inte i första hand, för han har varit arbetslös . Det blev ju omvänt. har man dock fått en annan instruktion så att man verkligen ska börja ta dem direkt från dag ett, och det kommer naturligtvis att hjälpa till och fylla på. Sedan har vi det svåra problem som pekar på, det vill säga de som har låg utbildningsnivå, inte kan språket och så vidare. Det är en utmaning, men , innan jag kom hit, hade vi ett seminarium med som också pekade på väldigt många goda exempel på vad som händer där ute. Jag har inte tid att svara på alla frågor , men känner till vad regeringen gör och har gjort. Det handlar om tidigare språkinlärning, bättre kartläggning, snabbspår och att öppna upp för studiestartsstöd för dem med låg utbildning, fler möjligheter att komma in på extratjänster och så vidare. Det händer alltså en massa saker, och det tror jag att också kan erkänna. 12 (SD): I betänkandet avhandlas regeringens skrivelse avseende om regional anpassning av arbetsmarknadsutbildning. pekar i sin rapport på en rad brister och förbättringspotentialer i Arbetsförmedlingens arbetssätt när det gäller just arbetsmarknadsutbildningarna. menar till exempel att det i Arbetsförmedlingens regleringsbrev tydligt anges att verksamheten ska anpassas bättre till både arbetssökandes och arbetsgivares behov. konstaterar också att Arbetsförmedlingens uppdrag att prioritera arbetssökande som står långt från arbetsmarknaden kan stå i konflikt med arbetsmarknadsbehovet. Arbetsförmedlingen påpekar också själv att detta skapar incitament att anordna utbildningar som inte nödvändigtvis avser att möta en brist på arbetsmarknaden. Att arbetssökande anvisats plats i utbildningar som man kan förmoda att de inte kommer att klara av står också i direkt konflikt med regleringsbrevet. ger en rad rekommendationer till Arbetsförmedlingen som jag inte tänker räkna upp här, men de återges i , i regeringens skrivelse och i betänkandet. Regional anpassning av arbetsmarknads-utbildning Av regeringens skrivelse kan vi konstatera att regeringen i huvudsak delar bedömningar. Det är positivt. Regeringen skriver också att man för att uppnå målet minskad arbetslöshet och ökad sysselsättning anser att det är viktigt att satsa på utbildningar som leder till arbete. Det är naturligtvis en självklarhet – bra där! Regeringen skriver också om vikten av att de insatser som görs inom ramen för arbetsmarknadspolitiken är träffsäkra och kostnadseffektiva. Det borde också vara en självklarhet. Därmed är det enligt regeringen angeläget att arbetsmarknadsutbildningarna riktas till de personer som bedöms ha störst nytta av insatsen – återigen självklarheter. Jag konstaterar att regeringen har tagit åt sig av bedömningar och att regeringen i stort instämmer i rekommendationer. Enligt mig är regeringens skrivelse därmed relativt väl avvägd utifrån , varför vi också kommer att rösta ja till utskottets förslag i betänkandet. Däremot, herr talman, delar vi sverigedemokrater i stora delar inte regeringens åsikter om hur den svenska Arbetsförmedlingen bör organiseras och arbeta. Arbetsförmedlingen har ett för brett uppdrag med, enligt dem själva, för många och svåröverskådliga verktyg i verktygslådan. Arbetsförmedlingens uppdrag måste förenklas, renodlas och förtydligas. Efter att detta betänkande justerades i utskottet har en grupp som har arbetat med arbetsmarknadspolitik fått in våra förslag om en förnyad och modern arbetsförmedling i vår budgetmotion som kommer att presenteras . Det är jag mycket glad för. Det innebär också att vi kanske i det här läget skulle ha haft ett särskilt yttrande, vilket vi nu inte har eftersom det vid det tillfället inte var klart med detta. Vår förnyade politik för en förbättrad och modern arbetsförmedling för moderna förhållanden kommer alltså att presenteras . 13 (MP): Arbetsmarknadsutbildningar är ett bra arbetsmarknadspolitiskt program för att få in arbetssökande på arbetsmarknaden. Det är därför av vikt att utbildningarna anpassas i första hand efter det regionala behovet. En viktig anledning till att arbeta regionalt anpassat är att regionerna har bättre insyn och kunskap gällande utbildning och arbetstillfällen inom sin egen region. Viktigt är att Arbetsförmedlingen kan finna en god balans i avvägningen mellan nationell, regional och lokal upphandling. Att anpassa arbetsmarknadsutbildningar efter regionen kan också vara ett sätt att ta till vara individers kunskaper och kompetens. Att ta till vara individers kunskaper och kompetens är av stor vikt, inte minst för att det blir en samhällsinvestering. Det främjar det lokala näringslivet, arbetsmarknaden och integrationen. Det främjar även individer med utländsk bakgrund som kan komma närmare ett arbete i som motsvarar deras yrkeskompetens. Även utbildningar i bristyrken som finns i den egna regionen bör prioriteras. Idén om riktat stöd för anställning i förväg är god, och Arbetsförmedlingen har vid några projekt arbetat på det viset, detta för att på ett smidigt sätt kunna täcka arbetsbristen i regionen, speciellt i mindre kommuner, och för att det är ett bra sätt för ungdomar och nyanlända att få en stadigvarande start på arbetsmarknaden. Kommuner som är särskilt drabbade av befolkningsminskning skulle se detta som ett bra tillfälle att återuppbygga sin kommun. Regional anpassning av arbetsmarknads-utbildning En annan viktig aktör på arbetsmarknaden är arbetsgivarna. Anpassning till arbetsgivarens behov bör eftersträvas även fortsättningsvis. Det är trots allt arbetsgivarna som ska anställa den arbetssökande efter avslutad arbetsmarknadsutbildning. de gröna yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionerna. 14 (C): I betänkandet behandlas regeringens skrivelse om kritik om hur Arbetsförmedlingen anpassat sina arbetsmarknadsutbildningar efter regional och lokal efterfrågan på arbetskraft. konstaterar att nuvarande arbetssätt innebär en risk för att arbetsgivarnas rekryteringsbehov inte möts på ett tillfredsställande sätt. Det här är en granskning av flera som ligger till grund för nya ställningstaganden för . Effekten av arbetsmarknadsutbildningar har varierat . Från att ha haft mätbara positiva effekter sjönk effektiviteten . uppmättes återigen positiva effekter, särskilt för vissa yrkesinriktade utbildningar, utbildningar riktade till något äldre personer och personer med lägre utbildning. har effektiviteten återigen sjunkit och är nu generellt sett låg. Potentiella förklaringar är ökade volymer, sämre arbetsmarknadsläge och en förändrad sammansättning bland deltagarna. De grupper som förefaller ha störst utbyte av programmet är äldre, personer med kortare utbildningsbakgrund samt utomnordiskt födda. Även personer med funktionsnedsättning har i perioder visat sig ha större nytta av arbetsmarknadsutbildningar än andra. vill minska omfattningen av de två stora arbetsmarknadspolitiska programmen som ger rätt till aktivitetsstöd på två sätt. För det första måste möjligheten för arbetssökande att lära på jobbet förbättras. Det görs bland annat genom att lärlingsjobben utvidgas till fler personer och fler typer av företag. För det andra bör utbildningsplatserna inom det reguljära utbildningssystemet öka. Särskilt och yrkesvux är utbildningsprogram som delvis bör ersätta arbetsmarknadsutbildningarna. Värdet av att snabbt kunna ställa om och omskola sig, jämfört med att genomgå längre och mer omfattande utbildningsinsatser, kan antas vara större för äldre personer. Detta gäller eftersom utbildningar leder till inlåsning och produktionsbortfall på kort sikt men höjer produktiviteten och inkomsterna på . Yngre personer bör därför i högre grad ges möjlighet till utbildningsinsatser inom det reguljära utbildningssystemet. Personer som står nära arbetsmarknaden är också ofta i mindre behov av utbildningsinsatser. För dessa personer är ett aktivt jobbsökande generellt mer prioriterat. För äldre personer som bedöms stå längre ifrån arbetsmarknaden, där positiva effekter bevisligen finns, ska arbetsmarknadsutbildningar användas. Regional anpassning av arbetsmarknads-utbildning En väl fungerande arbetsmarknadspolitik bidrar till att underlätta för arbetssökande att komma i arbete och minskar eventuella flaskhalsar på arbetsmarknaden. Det kan göras på ett antal olika sätt, bland annat genom att hjälpa arbetslösa att söka jobb, öka arbetssökandes anställbarhet genom utbildning och stötta företag som anställer personer som står långt från arbetsmarknaden. Förutom denna förändring vad gäller arbetsmarknadsutbildningar vill också förändra Arbetsförmedlingens struktur och funktion i likhet med många andra länder. Det mest kända exemplet är . Där placeras arbetssökande i olika kategorier, beroende på hur långt från arbetsmarknaden de bedöms stå. Fristående förmedlare ges sedan en ersättning, som bygger på denna kategorisering och som till stor del är prestationsbaserad. De arbetssökande kan välja mellan olika regionala förmedlare. Förmedlingsaktörerna utvärderas kontinuerligt och ges betyg som underlättar vid framtida upphandlingar och bidrar till ökad information om olika aktörers effektivitet. system har varit en viktig bidragande orsak till att arbetslösheten mer än halverats och kostnaderna för arbetsförmedling minskat. Liknande möjligheter att välja arbetsförmedlare har införts i kommun och inom ramen för trygghetsorganisationerna TSL och TRR. vill, med inspiration från bland annat , införa en jobbfixarpeng. Det är en peng som följer den arbetssökande till den förmedling som hen själv finner bäst lämpad att hjälpa den arbetssökande att komma i varaktig sysselsättning. Aktören kan vara ideell, privat eller . Svensk arbetsmarknadspolitik tar stora resurser i anspråk. Effektiviteten är dock sällan tillfredsställande. vill se färre, enklare och mer effektiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder. De resurser som sparas genom sådana reformer bör i stället användas för att finansiera jobbskapande reformer. Vi har i detta betänkande inget yrkande, men vi återkommer i vår budgetmotion med förslag i enlighet med mitt anförande. 15 (V): Jag vill yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. Det här är egentligen ett okontroversiellt betänkande – eller borde i alla fall vara det. har ur en aspekt av många möjliga granskat arbetsmarknadsutbildningarna. har gjort påpekanden som i huvudsak har beaktats av regeringen, och ett förändringsarbete har redan pågått på området. Det viktiga är att det finns en kontinuerlig uppföljning av den typen av omfattande åtgärder så att arbetsmarknadspolitiken kan bli effektivare och bidra positivt till att fler arbetslösa kan rustas för en föränderlig arbetsmarknad. Det är ändå generöst av högerpartierna, särskilt , att passa på att lyfta upp en del saker till debatt på det sätt de gör . Det erbjuder ytterligare en möjlighet att belysa det flagranta misslyckandet under åtta långa år som med högerns ideologiska enögdhet och ansvarslösa experimentlusta drabbade arbetsmarknadspolitiken och Arbetsförmedlingen. Det var med stor entusiasm som regeringen efter valsegern 2006 gav sig i kast med att hårdhänt göra Arbetsförmedlingen till en myndighet för upphandling, kontroll och bestraffning snarare än en myndighet inriktad på samspel med den lokala arbetsmarknaden och besjälad av att hjälpa arbetslösa att komma på benen. Sådant sätter sina spår. Regional anpassning av arbetsmarknads-utbildning Den nuvarande regeringen lade, som bekant, om inriktningen på arbetsmarknadspolitiken direkt efter valet. Trots det kaos som och de tidigare regeringspartierna tillsammans skapade i samband med det första budgetbeslutet har politiken kunnat verka i många avseenden. Det är klart att sådant tar tid att förändra. I det aktuella ärendet påpekar att det togs steg i en annan riktning, det vill säga mot större utrymme för att ta hänsyn till faktiska behov på arbetsmarknaden, redan i regleringsbrevet , det vill säga det första som sittande regering har satt ihop. En stor del av problemet med allmänna utbildningar som har gett dåligt resultat är att Arbetsförmedlingen tidigare så ensidigt skulle arbeta med personer som ligger mycket långt från arbetsmarknaden. Det ledde till, som också var inne på, räkna-pinnar-tänkandet. Också där har en viss justering gjorts, men det är inte ett område där man kan tänka sig en quickfix. Våra liberala kamraters desperata utspel om att lägga ned Arbetsförmedlingen helt och hållet och starta en ny myndighet som ska göra samma sak fast utan helhetsansvar kan tjäna som en god illustration om hur man inte ska förhålla sig till arbetsmarknadspolitiken. Inget av det som jag säger nu betyder att arbetsmarknadspolitiken är felfri – långt därifrån. Min bedömning är att det går att göra betydligt mer när det gäller upphandlingar och utbildningar, särskilt om man tar fler steg bort från den tvångsmässiga ivern att lägga ut saker på externa och privata aktörer – som var den tidigare regeringens stående order till myndigheten. Det ska helt enkelt bli lättare att genomföra bra upphandlingar om man kan koncentrera sig mer på det som verkligen behöver upphandlas, alltså göra en del mer i egen regi. Men det är nog ämne för en diskussion vid ett annat tillfälle. Jag tror också att det går att förbättra uppföljningen av det som har upphandlats. Det arbetet är ju, såvitt jag kan förstå, igång på Arbetsförmedlingen . Det råder en situation där arbetslösheten har sjunkit substantiellt inom i princip alla undergrupper på arbetsmarknaden. Arbetslösheten är fortfarande alltför hög, och utmaningarna är stora. Men det har varit en tydlig och glädjande tendens. Sysselsättningsgraden har ökat. Den är den högsta inom EU. Den samlade utvecklingen kallar i sin motion att ”är på väg åt fel håll”. Det är bra att känna till. Det sätter väl de svepande förslagen från om att ta bort resurser från arbetsmarknadsutbildningar i ett perspektiv. Jag noterar också att det från borgerligt håll förs fram att det ska satsas på det reguljära utbildningssystemet. Det är intressant. I nuvarande budgetförslag görs omfattande satsningar på just det reguljära utbildningssystemet som till exempel garantierna läggs om ekonomiskt för att ytterligare peka ut utbildning som en väg för personer som står utanför arbetsmarknaden. Ja, det finns stora utmaningar för svensk arbetsmarknad nu och i tiden som kommer. Det behövs snabbare vägar till rätt jobb för många nyanlända. Det behövs utbildningar och åtgärder som stärker snarare än trycker ned de personer som länge har varit utanför arbetsmarknaden. Det behövs ordentliga satsningar för att fler unga ska slutföra sin gymnasieutbildning, för att inte tala om det långsiktiga behovet av en modern industripolitik och av att ordna upp ett segregerat och fragmentiserat skolsystem. Regional anpassning av arbetsmarknads-utbildning Det som möjligen har framgått av den här diskussionen är att högeroppositionen dessvärre inte är så väl lämpad för att på ett seriöst sätt delta i en debatt om de utmaningarna. Det är i alla fall vad jag tar med mig efter dagens övningar. 16 (L): Vi har från Liberalernas sida inte väckt följdmotioner i detta ärende. Vi har varit inbegripna i en egen förnyelseprocess i frågor om arbetsmarknadspolitiken. Dock har vi ett särskilt yttrande tillsammans med , på s. 14 i betänkandet. Jag har lyssnat på debatten, herr talman. Jag tycker att det är tråkigt när det finns så många människor i som står långt från arbetsmarknaden, så många människor i som är arbetslösa, som har det knapert ekonomiskt, som känner att det vore bra om politiken var lite engagerad för att staka ut en färdriktning. Sådana här debatter slutar i ett fullständigt destruktivt och tråkigt skyttegravskrig. När jag lyssnar på vår utskottsordförande här tror jag att till och med månlandningen skulle vara en konsekvens av ett beslut på . Det är en otroligt trubbig hållning till de här frågorna. Vi måste ju förstå att det som är avgörande i detta inte enbart är en fokusering på interna myndighetsstrukturer och annat. Det som är viktigt är att människor i får jobb. Det är klart att om man då fokuserar på de människor som har lättast att få jobb kan man sedan hänvisa till att statistiken blir väldigt bra. Om man satsar och tydligt fokuserar på dem som står längst från arbetsmarknaden kommer man inte att kunna visa upp att lika många får jobb direkt, eftersom det handlar om mycket mer komplicerade situationer. Det handlar om människor som står längre bort. Det handlar om betydligt större insatser för varje enskild individ. Det måste man kunna erkänna även utan att stå här och slå sig för bröstet och säga: ”Vi är mycket duktigare än ni är.” Ja, men om man har helt olika fokus i sina insatser är det klart att resultaten också blir olika. Vi i Liberalerna har tydligt sagt att vi menar att förtroendet för Arbetsförmedlingen hos arbetsgivarna, hos de arbetssökande och hos allmänheten är så pass lågt att det krävs en betydligt större reformagenda än vi nu ser från den nuvarande regeringen. Vi menar därför att Arbetsförmedlingen i dess nuvarande form bör läggas ned. Vi bör skapa en ny myndighet som i huvudsak fokuserar på dem som står längst bort från arbetsmarknaden. De personer som är borta några månader – ingenjörer, sjuksköterskor eller andra – klarar av att få jobb utan Arbetsförmedlingen. De allra flesta företag som behöver nya medarbetare, ny personal, går inte till Arbetsförmedlingen. Vår arbetsmarknad ser inte ut som den gjorde , oavsett hur mycket Socialdemokraterna hoppas på, tror och vill detta. Vår arbetsmarknad ser annorlunda ut. Det finns rekryteringsfirmor, privata bemanningsföretag och många andra som är långt mer effektiva än Arbetsförmedlingen på att matcha fram jobb för de människor som står närmare arbetsmarknaden. Detta är en kort förklaring till det. Regional anpassning av arbetsmarknads-utbildning Sedan är det också så att är det land i Europeiska unionen som har minst andel så kallade enkla jobb. Vi är också det land i Europeiska unionen som har högst ingångslöner. har vi haft en väldigt stor invandring till . Vi måste ju förstå att om vi vill ge en framtid till alla de människor som har flytt från krigets , från diktaturen i , från sönderfallet i och så vidare och kommit till vårt land, om vi vill ge dem en fair chance på vår arbetsmarknad, då måste vi också sänka trösklarna in på arbetsmarknaden. Det innebär att vi måste kunna formulera en politik som innebär lägre ingångslöner och fler jobb med lägre kvalifikationskrav för att människor snabbt ska kunna komma in. Från Liberalernas sida har vi också en rad förslag med anknytning till detta men i en vidare diskussion om arbetsmarknadspolitiken. 17 (S) replik: Ja, vi får väl önska Liberalerna lycka till på deras förnyelseresa. De förslag som kommer verkar vara väldigt nya, men de pekar åt ett visst håll. Jag noterar två saker i anförande. Det ena är retoriken. Han anklagar mig för att ha en viss retorik. Han har naturligtvis sin egen. Det andra är att han vill lägga ned Arbetsförmedlingen. Här har vi en översyn av hur arbetsmarknadsutbildningarna fungerar. har han kommit fram till svaret: Han vill lägga ned Arbetsförmedlingen, och sedan vill han ha lägre ingångslöner. har ni från den borgerliga kanten tryckt på väldeliga om att vi ska ha en stor översyn av Arbetsförmedlingen. Det är tillgodosett. är den utredningen på gång. Men då orkar inte Liberalerna vänta. Ni kanske är klara med er förnyelseresa redan. Ni säger: ”Nej, vi väntar inte på någon utredning, utan vi lägger ned Arbetsförmedlingen och startar en ny myndighet.” Jag förstår inte riktigt logiken i det, . Varför inte vara delaktig på bästa sätt i översynen av Arbetsförmedlingen som regeringen har tillsatt? Man ska se över uppdraget som myndigheten har och så vidare. Det är brett. Varför bara raskt gå på? sa någonting om att det är en desperat handling, och nog verkar det vara lite av en desperat handling. Bara för att Arbetsförmedlingen har hamnat i det här läget kan man inte säga att det är Arbetsförmedlingens fel. Man har naturligtvis styrt det politiskt, och det gjorde ni , . Men har ni hittat en ny lösning: ”Vi struntar i att göra den här översynen. Vi lägger ned. Sedan kommer vi att göra en lösning. Då sänker vi ingångslönerna. Då blir det jobb i .” har sagt att om inte arbetsmarknadens parter tar sitt ansvar sänker vi här i lönerna. Jag vill fråga: När har de inte gjort det? 18 (L) replik: Vi har i en alltmer tudelad arbetsmarknad och en allt tydligare tudelning av den grupp som inte har jobb. Regional anpassning av arbetsmarknads-utbildning Vi har en stor grupp människor som snabbt får ett nytt jobb, som kanske är borta några månader. Det är unga människor med utbildning som blir arbetslösa och sedan ganska snabbt kommer tillbaka in på arbetsmarknaden. Så har det alltid varit, och så kommer det förmodligen alltid att vara. Det är viktigt att det finns människor som företag kan anställa snabbt. Sedan har vi en större grupp människor som står längre bort från arbetsmarknaden, som har varit borta . Många av dem är också nyanlända; det är ungdomar utan utbildningskvalifikationer eller utan examen som kanske aldrig kommer in på arbetsmarknaden. Detta innebär att ju längre den här tudelningen fortsätter och ju som går utan att integrationen riktigt fungerar i , desto större blir den grupp människor som står allt längre bort från arbetsmarknaden. Det vi i Liberalerna menar är att man måste fokusera särskilt på den här gruppen. Man måste göra det mer. Vi menar att Arbetsförmedlingen eller den myndighet som kommer i dess ställe måste ha ett uppdrag som motsvarar den arbetsmarknad och den situation bland de arbetslösa som finns i . Vi menar att den inte har det . Därtill kan vi inte bortse från förtroendeproblematiken. Om väldigt många arbetsgivare i , – eller 70 eller 80, någonstans där – känner att de inte vill gå till Arbetsförmedlingen när de behöver utlysa tjänster eftersom de inte får den kompetens som deras företag behöver, om väldigt många arbetssökande känner att de inte får jobb genom Arbetsförmedlingen och undrar varför de ska delta i dess program och om allmänheten upplever att den här myndigheten inte levererar, då menar vi att man måste göra någonting från politiskt håll. 19 (S) replik: Då måste man göra någonting själv, och då måste man naturligtvis bli vassare på matchningen så att man kan möta arbetsgivarna. Man ska i djupa samtal komma överens om vilka behoven är och på vilket sätt man kan tillgodose dem. Man måste ju jobba med frågan, ! Ni kan inte bara gå ut och säga: ”lägger vi ned, och så startar vi något nytt. Häpp!” Det funkar ju inte. Vart vill Liberalerna gå när det gäller samhällsbygget? Ni säger att vi måste förändra vår arbetsmarknad, och ska vi gå tillbaka till en gammal arbetsmarknad där det var låg produktivitet som motsvarades av låga löner. Det är fler som får jobb då. Det är den gamla sanningen. Men har inte vuxit och fått sitt välstånd genom att ha lågkvalificerade jobb i mängder. Tvärtom har vi byggt upp att vi har mer kvalificerade jobb, högre teknik, högre kunskap, högre mervärde och högre exportvärde så att vi kan få in pengar och bygga samhället. Det är ju ditåt vi ska gå. Vi ska inte gå mot att få tillbaka skoputsare och annat. Och vad menar med enkla jobb? Vad är det för någonting? Var kommer den definitionen ifrån? Och hur bygger man det? Det är ju att gå baklänges. Vi ska bli konkurrenskraftiga i det här landet, och för det behövs det ett kunskapslyft.