prot · H30968 · 2016-02-23 00:00:00 — Det är just därför som regeringen har satsat så oerhört kraftfullt på att fler människor ska komma i arbete, inte minst via en mer aktiv arbetsmarknadspolitik, med tydliga stöd för att människor som står långt från arbetsmarknaden ska få möjlighet att komma in, och via att vi har en aktiv utbildningspolitik, så att man ska kunna få den utbildning som krävs för att ta ett jobb, men också via att vi utvidgar . Överläggningen var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2015/16:387 om kvinnors arbetskraftsdeltagande 119 Finansminister (S): har frågat mig vilka reformer av skatte- och bidragssystemen regeringen vill genomföra för att öka sysselsättningen och minska bidragsberoendet bland kvinnor. Sedan regeringen tillträdde har den totala sysselsättningen ökat och arbetslösheten minskat . Kvinnors sysselsättning har ökat och arbetslösheten bland kvinnor minskat . Trots denna gynnsamma utveckling är arbetslösheten fortfarande hög, som det finns många företag som vill anställa. Många arbetslösa saknar den kompetens som efterfrågas på arbetsmarknaden. Regeringen genomför därför en rad åtgärder inom arbetsmarknads- och utbildningsområdet för att fler ska komma i arbete. Fler arbetslösa får nu möjlighet att skaffa sig den utbildning som krävs för att ta de arbeten som växer fram. För att påskynda nyanländas etablering skapas snabbspår så att fler snabbt ska få en fast förankring på arbetsmarknaden och få ett arbete som motsvarar deras kompetens. Regeringen genomför dessutom nödvändiga satsningar på infrastruktur och den största bostadspolitiska satsningen . Det skapar jobb och gör att människor kan flytta och pendla dit där jobben finns. Särskilt viktigt för kvinnors sysselsättning är att regeringen också genomför reformer för att utöka bemanningen i äldreomsorgen och för att förbättra tillgängligheten till barnomsorg på obekväm arbetstid. Satsningar för att öka kvaliteten och tillgängligheten i välfärden ökar möjligheterna för framför allt kvinnor att yrkesarbeta mer. Kvinnor tar ofta ett större ansvar för att vårda anhöriga, barn och äldre, och många kvinnor går ned i arbetstid för att göra detta. Men ingen ska behöva gå ned i arbetstid därför att välfärden inte håller måttet. En jämnare fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet är avgörande för att uppnå ett jämställt arbetsliv. Den ojämställda fördelningen av föräldraledighet bidrar till den ojämna arbetsfördelningen i hemmet och får direkta effekter på kvinnors inkomster och möjligheter i arbetslivet. Regeringen har därför infört en tredje reserverad månad till vardera föräldern i föräldrapenningen. Ytterligare steg mot ett jämställt föräldraskap behöver tas. Regeringen har därför tillsatt en utredning som ska se över hela föräldraförsäkringen i syfte att nå det målet. Dessutom har regeringen avskaffat möjligheten för kommuner att bevilja vårdnadsbidrag. Vårdnadsbidraget försvårade etableringen på arbetsmarknaden, framför allt för kvinnor. 120 (M): Jag delar finansministerns bedömning att det avskaffade vårdnadsbidraget och förändringarna i föräldraförsäkringen på marginalen kommer att jämna ut villkoren mellan män och kvinnor. Men genomslaget av detta kommer troligtvis att bli relativt litet. Finansministern hotar ju att gå vidare med mer omfattande förändringar av föräldraförsäkringen. Det är säkert en besk medicin för många därute som vill fatta den här typen av beslut själva. Det är en fajt som vi får överlåta till finansministern att ta med svenska folket, hur det ska se ut framöver. Det som är glädjande är att finansministern återkommande hyllar Alliansens ekonomiska politik. Först ledde Alliansens politik till att sysselsättningen ökade och därefter till att vi på ett sätt som står ut internationellt hanterade den ekonomiska krisen och därmed klarade av att fortsätta med reformer som sedan lade grunden för den starka rekyl som ekonomin har befunnit sig i. Till och med efter det att vi hade lämnat fick vår ekonomiska politik fortsätta att verka. Precis som beskriver det var 2015 – med alliansbudget – ett starkt år för svensk ekonomi, ett starkt år för svensk arbetsmarknad, ett starkt år för svensk sysselsättning. Vi är väldigt glada att finansministern uppmärksammar detta på ett tydligt sätt. Finansministern och den sittande regeringen kommer i stället att utvärderas då deras politik gällde – 2016, 2017 och kanske även 2018. Då ser vi att till exempel i sin vinterprognos spår att svensk ekonomi nu ska gå mot ökade underskott i de offentliga finanserna. Trots att outputgapen sluts, det vill säga att ekonomin når sin potential, bedömer att och regeringen kör med stora och omfattande underskott. I goda tider när outputgapen är slutna ska regeringen återställa de offentliga finanserna. Tvärtom ser vi nu att regeringen vidgar underskotten enligt och urgröper den offentliga ekonomin. Till detta kommer en stor oro kring den makroekonomiska stabiliteten, kring finansiell stabilitet, kring utvecklingen på husmarknaden och kring skuldsättningens utveckling, där man i regeringen verkar vara mer intresserad av att bråka med varandra i medierna än att vidta åtgärder så att svenska hushåll kan känna sig trygga. Allt detta är av mycket stor vikt när man diskuterar jämställdhet på arbetsmarknaden. Den svenska erfarenheten är tydlig, nämligen att om man inte klarar de offentliga finanserna klarar man inte jämställdheten på arbetsmarknaden. Det såg vi under 90-talskrisen, då den socialdemokratiska regeringen hade tappat kontrollen över de offentliga finanserna. Svensk ekonomi var i mycket dåligt skick, vi hade inga skyddsvallar och vi var i en situation som vi eventuellt är på väg tillbaka till just . När krisen kom förlorade en halv miljon människor jobben. Kvinnors sysselsättning pressades kraftigt tillbaka, och det tog 15–för kvinnors sysselsättningsgrad att återhämta sig efter krisen. Därför är det väsentligt att man klarar de offentliga finanserna om man vill klara kvinnors sysselsättning och arbetskraftsdeltagande. Vi har en regering som har tappat greppet, eller som åtminstone håller på att tappa greppet, om de offentliga finanserna. Utanförskapet växer, och underskotten i de offentliga finanserna växer trots att ekonomin går bra. Det är mycket oroande. Det gör det också svårt att adressera de två huvudutmaningar som finns för jämställdhet på svensk arbetsmarknad. Den ena gäller utrikes födda kvinnor och kvinnor med låg utbildning, där sysselsättningsgraden är mycket låg. Den andra gäller att högpresterande kvinnor inte når samma framgångar i som i andra länder. Detta har finansministern inte adresserat i sitt svar. 121 Finansminister (S): Jag vill påminna om att regeringen från den dag vi klev in i lade om styrningen av Arbetsförmedlingen och driver en socialdemokratisk och miljöpartistisk arbetsmarknadspolitik. Jag vill också påminna om att vi lade fram en ändringsbudget som genomfördes och som innebar stora och viktiga förändringar, inte minst på arbetsmarknadspolitikens område. Därutöver är det så att i den budget som regeringen lade fram lade vi fram en politik som innebar att vi bröt den tidigare borgerliga regeringens upprepade satsningar på stora och ofinansierade skattesänkningar som försämrade de offentliga finanserna. Sanningen är att när lämnade hade vi lämnat en långsiktigt hållbar bana för de offentliga finanserna och befann oss ungefär 80 miljarder från det överskottsmål som i sin retorik säger sig vilja hålla sig till. Men varje gång som de har suttit i regeringsställning har de inte i praktiken lyckats hålla ordning på de offentliga finanserna. Jag delar uppfattning att det är viktigt att se till både att kvinnor som står långt från arbetsmarknaden får möjlighet att delta på arbetsmarknaden och att kvinnor som står starka på arbetsmarknaden ska få möjlighet att göra karriär och utvecklas i arbetet. På båda dessa områden har regeringen vidtagit viktiga åtgärder. När det gäller kvinnor som står långt från arbetsmarknaden och som ofta har låg utbildning, vilket påpekar, genomför vi ett nytt stort kunskapslyft som många av dessa kvinnor kommer att ha möjlighet att ta del av för att kunna komplettera sin utbildning så att de kan få ett jobb. Därutöver gör vi särskilda satsningar på extratjänster i välfärden som skulle kunna vara en möjlighet för kvinnor att komma in på arbetsmarknaden, utöver de anställningsstöd som fanns även som jobbade i . För kvinnor i karriären är naturligtvis fördelningen av föräldraförsäkringen viktig. Den ojämställda fördelningen av föräldraförsäkringen påverkar alla kvinnor, oavsett hur föräldraförsäkringen tas ut. Därför tycker jag att det är oerhört bra att regeringen har gått fram med ytterligare en pappamånad. Det kommer naturligtvis att ha betydelse för alla kvinnor på arbetsmarknaden som är i den åldern att de kan komma att skaffa barn. Dessutom är det faktum att vi tog bort vårdnadsbidraget en stor framgång för kvinnor på arbetsmarknaden. 122 (M): Jag tror att finansministern får svårt att sälja till svenska folket att det var den nuvarande rödgröna regeringens politik som gällde . Om regeringen och kände att de fick igenom sin politik 2015 hade de troligtvis inte hotat med nyval och kastat in i ett nästan kaosliknande förlopp. Regeringen upplevde nog, handen på hjärtat, att man inte hade kontroll över politiken. Det kan svenska folket vara glada för som fick en stark ekonomisk tillväxt och dessutom en god utveckling på arbetsmarknaden tack vare Alliansens budget. Det som finansministern säger om de offentliga finanserna efter alliansåren stämmer helt enkelt inte. som har som uppgift att granska regeringens ekonomiska politik är också mycket tydligt med detta. , innan denna regering tillträdde och tog chansen att genomföra stora och ofinansierade bidragshöjningar, hade sagt att regeringen bröt mot de budgetregler som finns. Men den här debatten handlar, herr talman, om jämställdheten på arbetsmarknaden. Finansministern är mycket nöjd i sina svar med hur det ser ut i . Hon är nöjd med utvecklingen i . Det är väl väl så. Men frågan är om finansministern ser de stora, djupa och strukturella problem som finns i . Ungefär hälften av de utrikes födda kvinnorna i arbetar över huvud taget inte. Mindre än hälften av dem som är födda utanför har sysselsättning i . Om man kollar på kvinnor med låg utbildning är det inte ens en tredjedel som är sysselsatta. har alltså ett mycket stort sysselsättningsproblem och en mycket stor jobbutmaning när det gäller kvinnor som är födda i andra länder och när det gäller kvinnor med låg utbildning. Här försöker finansministern trösta med att vårdnadsbidraget plockas bort och att föräldraförsäkringen ska kvoteras. Det är en mycket klen tröst för den hälft av kvinnorna som helt saknar sysselsättning. Här pekar tvärtom och den löneutredning som kom på att de åtgärder som alliansregeringen vidtog med nystartsjobb, med RUT-avdrag – som finansministern halverar – och med jobbskatteavdrag är viktiga att bibehålla, fortsätta med och utveckla för att fler i denna grupp ska komma in på arbetsmarknaden och få en chans till egen försörjning. Men de dåliga resultaten bland kvinnor med svag position på arbetsmarknaden är inte den enda utmaning som regeringen blundar för. Om man kollar på kvinnor i ledande positioner ser man att ligger långt efter EU-genomsnittet, alltså långt efter länder som vi ofta anser oss vara mycket bättre än på jämställdhet. Men för kvinnor i ledande positioner går det inte lika bra i som i genomsnittet av EU-länder, och det går väsentligt sämre än i många av de länder som vi vill tävla med. Finansministern är något på spåret när hon talar om vikten av att fördela hushållsarbete jämnt, klara av livspusslet och få ihop detta med familjen. Desto mer förvånande är det att det är mot dessa kvinnor som finansministern med precision riktar skattehöjningar, avtrappade jobbskatteavdrag, försämrade RUT-avdrag och att hon helt enkelt vänder pusselbitarna så att säga uppochned så att man inte ser hur pusslet ska läggas ihop. Det är inte en politik för ökad jämställdhet. Jag håller med om att utmaningen är svår, komplex och komplicerad. Det handlar om dem med svagast position, och det handlar om personer som vi tycker har en stark position. Men i båda fallen misslyckas , och i båda fallen ordinerar finansministern fel medicin – högre trösklar in på arbetsmarknaden, högre skatter, högre marginalskatter och svårare att få livspusslet att gå ihop. Det är helt enkelt inte en politik som har förankring i vare sig en pragmatisk syn på samhället eller den vetenskap eller erfarenhet som vi har i . Vi behöver tänka om för att lyckas med jämställdheten i . 123 Finansminister (S): Jag delar bild att läget på arbetsmarknaden är oerhört utmanande med alliansregeringens misslyckade jobbpolitik, att arbetslösheten inte minst bland kvinnor som är födda i andra länder är väldigt bekymmersam och att det är någonting vi måste arbeta oerhört aktivt med från regeringens sida. Det som är bra är att det är någonting vi har gjort vi klev in på . Vi behöver arbeta med en mer aktiv både arbetsmarknadspolitik och utbildningspolitik när det gäller de här kvinnornas möjlighet att komma in på arbetsmarknaden. För dessa kvinnor är naturligtvis det avskaffade vårdnadsbidraget ett steg framåt för möjligheten att komma in på arbetsmarknaden. Jag delar också uppfattning att det är ett problem att det är för få kvinnor på de absolut högsta positionerna, inte minst inom näringslivet. För att kvinnor ska kunna göra karriär där tror jag att en tredje pappamånad är viktig, och det gäller även ett därutöver mer jämställt uttag av föräldraförsäkringen. Någonting som diskuteras är också kvotering av bolagsstyrelser. Om jag förstår saker och ting rätt är dock emot både ytterligare vikta pappamånader – den tredje pappamånaden – och kvotering av bolagsstyrelserna. Här finns alltså två konkreta förslag som, vad jag förstår, inte ställer sig bakom men som naturligtvis skulle betyda och betyder mycket för kvinnors möjlighet att göra karriär. 124 (M): Jag tycker att det är beklämmande att vi har en regering som kallar sig feministisk och som inte har koll på problembilden. Om vi tar bolagsstyrelser som exempel ser vi att lyckas bättre än EU-genomsnittet där. Om vi däremot kollar på kvinnor i operativ position i ledning av bolag ser vi att vi lyckas sämre där. Då är finansministerns svar att vi ska kvotera bolagsstyrelser. När det inte är där presterar sämre – vi presterar alltså sämre när det gäller kvinnor i ledande funktioner i bolagen – hjälper det inte att svara med kvotering av bolagsstyrelser. När vi talar om kvinnor som inte når toppositioner i samma utsträckning som i andra länder svarar finansministern att vi ska avskaffa vårdnadsbidraget och tror att det är lösningen på problemet – som man väljer att halvera RUT-avdraget, som gör det möjligt för de här kvinnorna att i större utsträckning delta på arbetsmarknaden. Förutom en finansminister som inte har problembilden klar för sig rör min oro vad som brett kommer att hända med kvinnors sysselsättning, arbetskraftsdeltagande och möjligheter att lyckas på arbetsmarknaden framöver. Det gäller särskilt under den stora oro de offentliga finanserna i nu är i på mycket . säger att regeringen bryter mot det regelverk som finns, och spår ökade underskott trots att ekonomin går allt bättre. Detta är mycket oroande eftersom vi vet att starka offentliga finanser och motståndskraft i offentliga finanser är grunden för att vi ska få mer jämställdhet på arbetsmarknaden i och klara kvinnors både arbetskraftsdeltagande och sysselsättning. Ändå är det just här regeringen sviker, skapar osäkerhet och lämnar efter sig en mycket lång rad frågor att besvara. Hur ska man stärka offentliga finanser? Hur ska man kunna vara trygg med välfärdens finansiering? Hur ska vi kunna stå emot ifall krisen kommer tillbaka, när bostadsministern och finansministern bråkar i medierna om den finansiella stabiliteten? måste kunna bättre än så. 125 Finansminister (S): Ja, trygg med offentliga finanser kan man vara när det finns socialdemokrater i regeringen. Det visar historien, och det visar verkligheten här och . Sanningen är att den här regeringen har halverat de underskott lämnade efter sig när han lämnade . Det var ett resultat av skattesänkarpolitik, där framför allt gjorde att offentliga finanser hamnade på en bana som inte är förenlig med överskottsmålet. Det har för övrigt också påpekats av . Anledningen till att vi vill diskutera kvotering till bolagsstyrelser är att det är någonting som är möjligt att göra. Att kvotera till ledande positioner i övrigt i bolag bedömer jag skulle vara svårt att göra. Jag är däremot övertygad om att kvotering till bolagsstyrelserna också kommer att påverka vilka möjligheter kvinnor sedan har att få ledande positioner i de olika bolagen, tillsammans med andra åtgärder för att stötta kvinnor. Jag är övertygad om att bland annat en tredje pappamånad är ett sådant viktigt instrument. Däremot tror jag inte att vårdnadsbidraget har någon betydelse för dessa kvinnor, vilket jag tycker att jag var tydlig med i mina tidigare inlägg. Jag uppskattar engagemang för kvinnors möjligheter att göra karriär och komma till ledande positioner i det svenska näringslivet. Det är en ambition jag helt delar, även om vi har olika uppfattningar om vilka metoder som är bäst. Jag uppskattar också att tycker att det är viktigt att kvinnor som står långt från arbetsmarknaden får möjlighet att komma in. Även där har vi liknande ambitioner men lite olika metoder. Den politik som förs fram från borgerligt håll, det vill säga att man ska kraftigt sänka lönerna för människor som står långt från arbetsmarknaden, tror jag inte är en bra väg framåt. Det skulle riskera att öka klyftorna, och det skulle förstöra den svenska modellen. Överläggningen var härmed avslutad. § 16 Svar på interpellation 2015/16:397 om särskild löneskatt för äldre 126 Finansminister (S): har frågat mig vilka effekter jag bedömer att den återinförda särskilda löneskatten för äldre får för äldres möjligheter på arbetsmarknaden. Han har också frågat vilka reformer jag är beredd att ta initiativ till för att se till att vi får en generell förlängning av arbetslivet. Jag vill börja med att notera att arbetande äldre även fortsättningsvis är skattemässigt gynnade, både på inkomstskattesidan och på arbetsgivarsidan. Det är vidare missvisande att bedöma politiken genom att se till enskilda finansieringsåtgärder. En utgångspunkt för regeringens politik är att alla människors kompetens ska tas till vara så länge de vill och kan arbeta. Utvärderingar, till exempel av IFAU, visar att sänkningar av socialavgifter är ineffektiva som jobbskapande åtgärder. När det gäller huruvida personer väljer att pensionera sig visar statistik från att det främst är viljan eller den fysiska hälsan som brister, inte arbetsgivarens efterfrågan. För att få fler äldre att arbeta längre måste arbetsmiljön förbättras och den arbetsrelaterade ohälsan förebyggas. Satsningar på högre kvalitet och ökad bemanning inom äldreomsorg kan leda till att fler inom äldreomsorgen orkar och vill stanna kvar längre i arbete. Därtill har regeringen genomfört satsningar på bland annat , regionala skyddsombud och arbetslivsforskning. 127 (KD): Jag är väldigt tacksam för att finansministern lägger tid och engagemang på att svara på min interpellation. Att ta bort den särskilda löneskatten för äldre var en av de första skatteförändringar alliansregeringen genomförde efter maktskiftet 2006. Det minskade kostnaden för att anställa personer , och infördes ett förhöjt jobbskatteavdrag för personer . Dessa åtgärder gjorde tillsammans att det blev både billigare att behålla eller nyanställa äldre personer och mer lönsamt för den äldre själv att arbeta något eller ytterligare. Denna politiska inriktning har också gett mycket goda resultat. var det 78 000 personer i åldern 65–74 som var sysselsatta. var det hela 177 000 personer i den åldern som var sysselsatta. Sysselsättningsgraden ökade från . Den ökade i denna åldersgrupp även under finanskrisen, när den minskade i övriga åldersgrupper. Många äldre har också tagit möjligheten att trappa ned och inte jobba heltid ända tills de går i pension. av de sysselsatta i åldern 65–74 arbetar deltid. Möjligheten att trappa ned på arbetsmarknaden uppskattas av många äldre. Jag noterade att finansministern i sin interpellationsdebatt med sa att läget på arbetsmarknaden är oerhört utmanande. Jag håller med om den beskrivningen. Därför är jag ganska fundersam över varför man vidtar denna åtgärd, som bevisligen ger effekter för ökad sysselsättning. Finansministern hänvisar i sitt svar till mig till IFAU, och därför skulle även jag vilja göra det. IFAU har nämligen givit ett remissvar till just med anledning av bland annat förslaget att ta bort den särskilda löneskatten för äldre. I remissvaret skriver man bland annat så här: ”Vi gör den samlade bedömningen att sänkt skatt för pensionärer och särskild löneskatt för äldre kan ha negativa incitamentseffekter för äldre att arbeta. Självklart ökar också kostnaderna för ett företag att ha en stor andel anställda som är .” För mig står det för att vi kan ha en effekt av att ett mindre antal äldre stannar kvar i arbetslivet i då vi behöver precis motsatsen, nämligen fler som stannar kvar i arbetslivet. Antalet arbetade timmar måste öka för att vi ska klara välfärden framåt. Om vi är överens om att vi behöver fler arbetade timmar i landet för att på klara välfärden borde vi kunna vara överens om faktumet att en av de möjligheter vi har att öka antalet arbetade timmar är att äldre stannar kvar på arbetsmarknaden lite längre än vad som blir ett faktum med det som kommer att hända. väljer regeringen att återinföra den särskilda löneskatten för äldre – detta i då vi behöver fler som arbetar, inte färre. och de övriga allianspartierna föreslår i stället att fler äldre ska uppmuntras att fortsätta arbeta lite längre – detta genom att tidigarelägga det förhöjda jobbskatteavdraget med . Det innebär att man redan som 64-åring får ta del av det, vilket borde ha en positiv inkomsteffekt och göra att fler får upp ögonen för den möjlighet som faktiskt finns att fortsätta arbeta något efter 65-årsdagen. Jag tycker att det skulle vara väldigt trevligt att höra om finansministern har några synpunkter på detta. 128 Finansminister (S): Jag delar uppfattningen att det är viktigt att många äldre stannar kvar på arbetsmarknaden, att det är fler som jobbar till 65 men också att fler människor jobbar efter 65. Inte minst i ett läge nu när vi är på väg mot en brist på arbetskraft vad gäller bland annat socionomer, lärare, sjuksköterskor, byggnadsarbetare och andra är det viktigt att många vill stanna. Här är det viktigt att påpeka att det är väldigt skattemässigt gynnat att jobba efter 65 via det förhöjda jobbskatteavdraget, men det är också fortsatt lägre arbetsgivaravgift för att anställa någon som är äldre 65 än någon som är . var det billigare att anställa någon över 65. Med den förändring som regeringen har föreslagit blir det fortsatt billigare att anställa någon över 65, så det blir ju fortsatt rejält skattemässigt gynnat för arbetsgivaren och något mindre men fortsatt tydligt skattemässigt gynnat även för den enskilde. Sedan är det inte bara skatter som påverkar om man jobbar längre upp i åldrarna. Den studie som jag hänvisar till visar just att orsaken till att äldre väljer att sluta inte är arbetsgivarens efterfrågan. Det är arbetsgivarens efterfrågan som skulle kunna komma att påverkas av den förändring vi gör, men det är inte det som pekas ut som anledningen till att man slutar jobba, utan det handlar om den egna hälsan och ens egen vilja. Där är min bedömning att det är viktigt att fortsätta jobba med opinionspåverkande insatser för att fler ska vilja stanna i yrkeslivet, inte minst nu när det råder lärarbrist.