prot · H309120 · 2016-06-15 00:00:00 — Om man verkligen vill vara ledare i arbetet för att ta bort gränshinder och jobba för att människor ska kunna resa fritt är det oerhört viktigt att man också säkerställer att har en gemensam syn i dessa frågor. Jag är därför lite förvånad att regeringen inte valde att samråda med sina nordiska kollegor i för att hantera frågan. Jag frågar mig hur vi säkerställer att det inte händer igen. 179 Utrikesminister (S) replik: Jag tackar för frågorna. Det fanns ingen samsyn i den här frågan i . Det var ju alldeles tvärtom: Vi upplevde att det på ena kanten inte fanns någon kontroll, utan man skickade vidare människor till . Vi har ansvar för att se till att och våra svenska system fungerar och att vi kan ta emot människor på ett värdigt sätt. Vi ville inte ha en situation där de skulle sova utomhus och där vi inte längre kunde ta hand om ensamkommande barn. Vi var tvungna att agera, och vi gjorde det. Det fanns dock ingen nordisk samsyn i frågan, och tyvärr är det fortfarande så att detta är svårt. Vi har olika utgångspunkter. Jag vet inte vad alternativet hade varit. Har något alternativ? Vad skulle regeringen ha gjort? Vi hade en skyldighet att agera. Vi tog inte ledningen; det är långt ifrån sant. Jag satt själv i utrikesministerrådet och lyssnade på kollegor, och som jag har sagt förut var det i ett läge verkligen så att några länder köpte all taggtråd medan andra länder köpte alla filtar. Vi hörde till de länder som köpte filtar och faktiskt försökte hjälpa människor på bästa sätt. Vi har dock även en skyldighet gentemot ordningen och säkerheten i landet att se till att vi kan ta emot folk på ett värdigt sätt, och det var det vi gjorde. Vi gjorde det inte med glatt hjärta, men vi hade definitivt även det nordiska samarbetet i bakhuvudet när vi var tvungna att vidta dessa åtgärder. Så vad skulle vi ha gjort? Vi kunde inte vänta utan var tvungna att agera. 180 (C) replik: Självklart har regeringen ett ansvar att agera, och vi var överens om en migrationsuppgörelse. Vi var med i den delen, men id-kontroller är inte den enda lösningen och det enda som hade kunnat hända. Jag frågade vad man gjorde, och uppenbarligen hade man samtal med . Men fördes det samtal med och ? Fanns så att säga det nordiska samrådet, som ju är viktigt? Om man går så långt att man bestämmer sig för att införa en ny gräns där vi i har haft ett arbete för gränslöshet är det naturligtvis en viktig signal till övriga. Om man nu inte gjorde detta vill jag fråga ministern om man har haft en ny diskussion i ministerrådet inför de förlängningsbeslut som tas. 181 Utrikesminister (S) replik: Alltid när vi träffas i den nordiska kretsen diskuteras den här frågan. Den är ständigt högst upp på vår dagordning. När de nordiska ministrarna träffas är det detta vi pratar om, och vi måste ibland konstatera att vi är överens om att vi inte är överens. Det gäller ett antal principfrågor och faktiskt inställningen till hela frågan. Så är det bara. Sedan får vi fortsätta hantera de praktiska frågorna, men det är definitivt en del av vår konversation ända sedan vi hamnade i ett sådant här desperat läge. Jag har inte sett att någon har kunnat säga hur vi annars skulle ha hanterat den här situationen. Det var dessutom så att vi såg väldigt lite av europeisk solidaritet i det läget. Även där jobbar vi ju för att se till att man vidtar åtgärder med respekt för mänskliga rättigheter. Vi övertalar andra länder och får dem att förstå vad detta innebär, inte minst när det gäller uppgiften att ta hand om rekordmånga ensamkommande barn. Det har gjort – vi tog som ensamt land emot av alla ensamkommande barn som kom till . Och det var ohållbart i längden, för till slut blir våra system så ansträngda att vi inte kan göra det på ett värdigt sätt. Se bara på debatten som pågår just nu! Då är det viktigt att agera och visa att vi är handlingskraftiga och kan vidta nödvändiga åtgärder. Det är inget vi har gjort med lätt hjärta, men vi fortsätter diskussionen och dialogen. Av alla sådana processer lär man sig hur viktigt det är att blicka framåt, och så även i och det nordiska samarbetet. Vi måste se till att tänka långsiktigt och framåtsyftande. 182 (L) replik: Jag skulle vilja återgå till det jag inledde med. Det är helt uppenbart att det nordiska samarbetet har oerhört många dimensioner. Vi diskuterar säkerhetspolitik och Natomedlemskap – där är det kanske inte fruktbart att fortsätta någon diskussion eftersom vi ju vet att vi har olika ståndpunkter. Något som kanske vi alla är bekymrade över är utvecklingen i , inte minst det som tagits upp tidigare i debatten om att var tvunget att stänga sitt kontor i nordvästra och vilka följder det har fått. Ministern nämnde i sitt anförande att ministerrådet jobbar med andra kanaler och på annat sätt. Det skulle vara intressant att få höra lite grann om vilken typ av initiativ som tas av ministerrådet för att kunna upprätthålla den verksamhet som av allt att döma hade ett väldigt framgångsrikt demokratiarbete. Vi hade en kontakt och ett kontor i och i nordvästra . Hur fortsätter detta arbete i just nu? 183 Utrikesminister (S) replik: Tack för frågan, ! Det är riktigt att alla dessa dimensioner finns. Jag vågar nog ändå drista mig till att säga att jag undrar om också de mest inbitna Natoanhängarna tycker att det är rätt tid nu när vi ser att kanske får en president som har väldigt starka uppfattningar om Natosamarbetet och vad man ska använda Nato och kärnvapen till. Ska vi verkligen i detta läge plötsligt ändra på en 200-årig syn på militär alliansfrihet? Skulle det göra säkrare? När det gäller frågan om kontoren i nordvästra och beslutet att avveckla verksamheten vid dem jobbar vi hårt med att ändra på beslutet, och vi försöker tala med om hur kontraproduktivt det är. med samarbetsministrarna har dessutom beslutat om ett nytt samarbetsprogram med en årlig budget på mellan 15 och 20 miljoner. Det fördelas som tillskott av medel till projekt som man får ansöka om och som handlar om studier, olika prioriterade projekt, projektförberedelser och annat. Det är ett sätt att helt enkelt kanalisera medel som kan fortsätta användas till det som vi hoppas ska gynna en demokratisk utveckling och folk-till-folk-kontakter. Det jobbar vi även politiskt med mellan utrikesministrarna och inte minst i EU-sammanhang men även i nordiskt sammanhang. Vi försöker behålla folk-till-folk-kontakter och utveckla dessa. 184 (L) replik: Vad gäller kommentaren om nästa president tror jag att många av oss är oroade över hur det kan påverka oss även på andra sätt än just Natomedlemskapet. Jag skulle vilja gå över till en mer jordnära fråga. Utveckling och tillväxt i har en väldigt central roll i det nordiska samarbetet. Det handlar naturligtvis om arbetsmarknad men även mycket om infrastruktur som en del i detta. Vi ser nu vad som händer – vi behöver inte ta en ny diskussion om det – när man börjar med id-kontroller på en bro, en förbindelse som har blivit en naturlig pendlingsled för människor i vardagen. Det är en väldigt naturlig reaktion att det här är något som man innerst inne känner att man inte vill acceptera, även om det naturligtvis kan finnas skäl att göra det. Det var ett möte planerat mellan de nordiska transportministrarna som kändes som en start på något. Vi skulle börja diskutera järnvägsförbindelser över gränserna. Det går ju att åka tåg mellan och , men det tar lite tid. Naturligtvis är det en sådan sträcka som man bör kunna diskutera tillsammans. Tyvärr blev mötet inte av på grund av sjukdom. Jag vill bara skicka med Nordenministern att hon verkligen ska trycka på så att dessa möten blir av, för jag tror att det är oerhört viktigt att vi börjar diskutera den typen av frågor. 185 Utrikesminister (S) replik: Om detta är vi helt överens. Jag tror att det är viktigt att inleda sådana samtal, även om situationen kan vara väldigt olika när det gäller hur stor budget man har och hur planerna på att bygga järnvägar ser ut. Men vi borde orka tänka gränsöverskridande även där och investera i system som är kompatibla och förhoppningsvis kunna ha trafik mellan och . Jag som ibland åker mellan och har ju sett att det verkligen skulle behövas, så detta är något som jag tycker att man kan ha på sin önskelista. Det börjar alltid med en dialog om vad som är möjligt och hur långt tidsperspektiv man ska ha. Jag har försökt läsa in mig lite på de frågorna, även om jag inte behärskar dem i alla detaljer. Men det börjar med samtal, och jag är den första att understödja att de sker. 186 (S): Jag vill först yrka bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga motioner. sak är vår. Så har det sett ut . De historiska banden mellan de nordiska länderna är starka och fortsätter att vara utvecklingsbara. Vi har många gemensamma nämnare. Vi har en gemensam strävan efter en generell och väl fungerande välfärd för alla boende i de nordiska länderna, en arbetsmarknad som öppnar för arbetskraftsmigration mellan länderna, en turismsektor som kompletterar varandras unika förutsättningar av upplevelser och en gemenskap med syftet att minska gränshindren mellan länderna. Möjligheterna till ett utökat energisamarbete är gott, inte minst i ljuset av den breda, historiskt viktiga, svenska energiöverenskommelsen. Vi samverkar i säkerhetspolitiska frågor och även i utbildningsfrågor. Vi försöker finna bra transport- och infrastrukturlösningar. Vi försöker hitta gemensamma lösningar på validering av yrkeskvalifikationer. Den nordiska passunionen är unik och ska bevaras och försvaras i alla lägen. gav uppdraget att göra en strategisk genomlysning av den nordiska arbetsmarknaden. Rapporten har presenterats och kommer efter sedvanlig remissomgång att godkännas . I rapporten framkommer ett antal viktiga förslag på åtgärder som kan göras i gemenskap mellan länderna utan att kringgå de nationella arbetsmarknadsreglerna. Några axplock: Satsa mer på en obligatorisk gemensam vuxenutbildning i samverkan mellan arbetsmarknadens parter. På en alltmer digitaliserad och teknologisk arbetsmarknad måste det livslånga lärandet utvecklas. Vi blir äldre, och allt fler jobbar längre. Det medför också att utbildningsmöjligheterna måste utvecklas längs hela arbetslivet, inte bara i början av den yrkesaktiva tiden. Det är ett viktigt förslag som säkert måste belysas ur flera aspekter men som också pekar på de utmaningar som finns på den framtida nordiska arbetsmarknaden. Den psykiska arbetsmiljön bör beforskas ytterligare i en nordisk kontext. Vi pratar i huvudsak om fysiska arbetsmiljöhinder och brister och glömmer ofta bort att bristerna i den psykiska arbetsmiljön är nog så kostsamma för samhället och belastande för de drabbade arbetstagarna. En snabbare introduktion till arbetslivet är också avgörande för de nordiska länderna. I ljuset av den ökade migrationen måste länder hitta lösningar som ligger i linje med den nordiska modellen för att bistå migranterna att snabbt komma in på arbetsmarknaden. I har vi bland annat infört Snabbspåret. Fler sådana modeller som inte leder till en låglönesektor utan i stället tar till vara de arbetssökandes kompetenser och skapar arbetstillfällen med sjysta, kollektivavtalsmässiga villkor är därmed nödvändiga. har unika förutsättningar avseende turism. Varje land äger stora rikedomar i form av naturupplevelser, kulinariska matstunder och historiska nedslag. Turismen i är en av nyckelfrågorna i . Den går att utveckla på flera plan. Gemensamma nordiska insatser för att locka turister från övriga och resten av världen är något som diskuteras mycket och som kan skapa ännu fler arbetstillfällen till de nordiska länderna. Energisamarbetet kan förstärkas rejält. genomförde energigruppen i näringsutskottet, nuvarande utskottet för tillväxt och utveckling i , en genomlysning av ett antal områden som bör diskuteras ytterligare inom energisektorn. Flera frågor har belysts och berörts: gemensamma laddningsstationer, harmoniserat system för förnybar energi, energieffektivitet i energiintensiva industrier, gemensamma forskningssatsningar inom med mera. har utsett att genomlysa ett ytterligare antal andra områden inom energisektorn. Det kommer att presenteras en rapport . En fungerande samnordisk infrastruktur är nödvändig för att motverka gränshinder och utöka nordisk arbetsmigration och handel. Det pågår många diskussioner om förstärkt järnväg mellan och , om ”åttamiljonersbyen” Oslo-Göteborg-Köpenhamn och om förbättrade transporter mellan de nordliga delarna av , och . Det är ytterst angeläget att infrastrukturen fungerar och att vi sammanlänkar på alla håll och kanter för att minska olika gränshinder. Avskaffandet av gränshinder är grundläggande för det nordiska samarbetet. Som representant i gränshinderrådet är jag väl medveten om möjligheterna att lösa gränshinder men också om utmaningarna i att komma överens mellan länderna. Här har parlamentariker och ministrar i de nordiska länderna ett stort och allomfattande ansvar för att öka tempot i att lösa fler gränshinder med det övergripande och tydliga syftet att öka mobiliteten för de boende i och samverkan i bland annat arbetsmarknads- och handelsfrågor. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 11.) § 8 Strategisk exportkontroll 2015 – krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden betänkande 2015/16:UU19 Strategisk exportkontroll 2015 – krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden (skr. 2015/16:114) 187 (M): Strategisk export-kontroll 2015 – krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden Denna debatt om UU19 behandlar skrivelsen Strategisk exportkontroll 2015. Efter debatten kommer vi med största sannolikhet att fatta beslut om att lägga denna skrivelse till handlingarna. Debatten kommer också, likt betänkandet, att avhandla ett antal motioner inom området, och det är skälet till att jag står här som förste talare och reservant. har en kommittémotion där vi lyfter upp och pläderar för internationell samverkan vad gäller exportkontroll. Vi skulle vilja se ett aktivare arbete av regeringen för att hitta juridiskt bindande system. Vi lyfter också upp ett område som ofta glöms bort. I exportkontrollärenden står ofta de stora avancerade systemen i blickfånget. Därför lyfter vi fram små lätta vapen. Många av de konflikter som sker med förödande förluster av människoliv och hemskheter sker inte med de mest avancerade och sofistikerade vapnen utan på grund av den okontrollerade spridningen av lätta vapen. Betänkandet tar upp ett antal motioner till som vi inte ställer oss bakom, men jag återkommer till det i mina replikskiften. 188 (SD): Jag yrkar bifall till reservation 5. Vi diskuterar och ska lägga till handlingarna en skrivelse från regeringen om strategisk kontroll av krigsmaterielexporten . Vi kan se i statistiken hur den totala försvarsmaterielexporten har minskat under . Man ska dock veta att kurvan är ganska taggig. Större exportorder kommer och går. Framtiden för svensk försvarsmaterielexport ser ljus ut. Bäst betalt får den som tillverkar avancerade system. Vi är ofta världsledande. Att är så framstående beror på våra duktiga ingenjörer men också på tidigare forskning som betalades av staten under . betalar exporten själv den forskning som krävs för att utveckla ny försvarsmateriel. Exportframgångarna kan bli mycket stora för flera svenska försvarsmaterielsystem som är starka på marknaden. Intäkterna fick från exporten av den flygande radarn, Erieye, till och startade en panik i den politiska debatten . Man ska veta att har världens strängaste exportkontroll av försvarsmateriel efter . Det gäller särskilt för krigsmateriel för strid. Vad gäller övrig krigsmateriel är kontrollen något mindre strikt. Den flygande radarn, Erieye, det svenska alternativet till amerikanernas Awacs, räknas som övrig krigsmateriel. Dessa system är avancerade och betingar ett högt pris. När så ett antal av dessa system såldes till och drog siffrorna iväg. Man kunde vinkla det hela och säga att exporterar krigsmateriel för många miljarder till icke-demokratier. En debatt flammade upp, och följden blev en parlamentarisk utredning om exportkontrollen och möjligheten att göra den ännu mer noggrann. Man ska dock inte glömma att vi har världens näst strängaste exportregim. Det märker vi om vi jämför med andra länder. och en lång rad europeiska länder exporterade försvarsmateriel –2010 till , , , och . Strategisk export-kontroll 2015 – krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden tillät export av 70 till , och tillät en exportorder på till innehållande bland annat 84 F‑15-plan. Det är min bedömning att en sådan export inte skulle kunna ske från med våra nuvarande riktlinjer. Detta rör krigsmateriel för strid. Den socialdemokratiska regeringen tog visserligen beslut om export av Robot 56 till , och är vi förpliktade till följdleveranser. Synen på var annorlunda än . Det var ett dåligt beslut ur flera perspektiv. De effektiva robotsystemen togs nämligen från det svenska försvaret. Det visade sig att det svenska systemet för strategisk exportkontroll var bättre än många först hade trott. När partierna valt ut sina starkaste nedrustare att sitta i , , dröjde det inte länge innan dessa insåg att det svenska systemet egentligen var bra. Det är som sagt det näst strängaste exportkontrollsystemet i världen. Att göra det svenska systemet ännu noggrannare var inte så lätt. Nästan alla inser att de nya riktlinjerna bör byggas på det gamla systemet. Egentligen skulle vi klara oss väl med det system vi har . Att vår exportkontroll är relativt bra framgår av Amnestys rapporter. Men om vi ska ändra systemet vill jag klarlägga några synpunkter. Varje land har en plikt att försvara sitt territorium. Det är en del av den moderna västliga världsordningen, som syftar till fred på jorden. Den hårda komponenten i ett lands försvar är det militära försvaret, som i sin tur är uppbyggt av förband, övningar och försvarsmateriel. Länderna utvecklar själva eller köper sin försvarsmateriel. Eftersom var alliansfritt under utvecklade vi mycket av vår försvarsmateriel själva och var i hög grad självförsörjande. När det svenska försvaret sedan drastiskt nedrustades blev det nödvändigt för den svenska försvarsindustrin att satsa på export för att överleva. är det hos industrin endast exporten som frigör pengar för forskning för att utveckla ny försvarsmateriel. Svenska exempelvis satsar på forskning, vilket är mer än KTH och tillsammans. Det är få länder i världen som klarar att tillverka avancerad försvarsmateriel. I har vi det så kallade sexnationssamarbetet, , som rymmer de stora producenterna: . Globalt har vi , , , , och andra. De flesta producerande länder har komplicerade exportkontrollregler och -institut, men ändå exporterar de krigsmateriel för strid till mottagare i MENA-länderna och andra liknande tveksamma mottagarländer. Världsproblemet med vapen i fel händer har sällan med att göra. behöver inte strängare exportregler, men det skulle vara bra om andra exportländer hann ifatt på området. I nuvarande svenska riktlinjer föreskrivs att export inte ska ske till länder i inre eller yttre krig eller i krigsfara eller till länder med grova och omfattande brott mot mänskliga rättigheter. Exporttillståndet ska ligga i linje med svensk utrikespolitik och gynna egen krigsmaterielförsörjning. Till detta kommer ett nytt kriterium: mottagarlandets demokratiska status. Strategisk export-kontroll 2015 – krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden Förslaget till demokratikriterium är bra. Precis som övriga kriterier ska det bedömas som en skala och ska tillsammans med övriga kriterier ingå i en helhetsbedömning. Inget annat land har demokratisk status som bedömningsgrund för exporttillstånd. Det skulle alltså göra oss unika, vilket i sig är känsligt för oss när vi ska utveckla materiel tillsammans med andra länder. Det är viktigt att vår exportkontroll inte kraftigt avviker från andra försvarsmaterielproducerande länder. Förlorade exportmarknader är nämligen bara ett hot. Att svenska företag nekas tillgång till materielsamarbeten innebär ett lika stort hot. Allt fler försvarsmaterielsystem utvecklas nu på grund av kostnaderna i samarbete mellan företag från olika länder. Dock kan demokratikriteriet, om det hanteras med försiktighet och klokhet, bidra till en noggrannare exportkontroll. Risken för felbedömningar blir trots allt lägre. Ytterligare ett kriterium har tillförts, trots att det inte ingick i KEX uppdrag: PGU-kriteriet. Det innebär att vi i tillståndsbedömningen ska bedöma vad ett mottagarland har råd med och hur det ska prioritera sina resurser. Det är helt fel väg att gå. Ett PGU-kriterium bör alltså inte införas. KEX föreslår snävare gränser för vad en följdleverans är. Det är inte helt lätt att se vilka konsekvenser detta får. Avgörande är att villkoren fortfarande förblir normala industriella villkor. Vi får inte avvika för mycket från andra länder och normal standard. Transparens vad gäller beslutsprocessen för tillstånd för utförsel av krigsmateriel är inte lätt att åstadkomma. Affärs‑, utrikes- och försvarssekretess gör att underlag måste vara hemliga. Däremot kan den årliga skriften från , , till vara mer utförlig. Att utkräva ansvar av , , är fel väg att gå. EKR är bara ett råd till hjälp för ISP och regeringen. EKR får handlingar till möten, och efter mötena samlas handlingarna in igen. Efterkontroll har i princip inte kunnat utföras av ISP på grund av att det inte har varit efterfrågat eller ens budgeterat. Om det införs kommer det att skärpa vår exportkontroll genom uppföljning av slutanvändarintygen på plats i mottagarländerna, ungefär på samma sätt som gör. En på så sätt skärpt kontroll kan gynna vårt samarbete med andra viktiga länder, då de kan se att vi har bra exportkontroll som hindrar att vi okontrollerat sprider känslig teknik. , i den sista skälvande timmen av KEX arbete, tillfördes ett annat förslag till lagstiftningen, nämligen begränsningar för utrikespolitiken i lag som en styrning för exportkontrollen. Det tycker vi inte är nödvändigt eller ens önskvärt. Det finns de som är beredda att låta svensk försvarsindustri gå under. Om vi ska skärpa exportvillkoren för försvarsmateriel måste vi iaktta försiktighet. Om våra riktlinjer blir för olika andra länders och om vi slutar att garantera följdleveranser på redan beviljade tillstånd sätter vi vår försvarsindustri på spel. Det kan gå mycket illa. Om den svenska försvarsindustrin går under får en dyrare försvarsmaterielförsörjning, och då kan vi inte längre byta till oss andra länders förstklassiga system. Dessutom kommer problemen med krigsmateriel i fel händer i världen inte att se bättre ut utan troligen sämre. Strategisk export-kontroll 2015 – krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden Regeringen har ett stort ansvar för att skriva en bra proposition om nya riktlinjer för strategisk exportkontroll av krigsmateriel. 189 (M) replik: Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 4. Vi har lyssnat till , som sjöng krigsmaterielexportens lov. Jag har en fråga till . Säkerhetspolitiskt hamnar nu i samma grupp som , som i debatten kommer att framföra ett helt annat stycke. Hur ser du på det sällskapet, ? 190 (SD) replik: och säkerhetspolitiska linjer skiljer sig mycket åt. I vissa fall kan de närma sig varandra, men i huvudsak skiljer de sig åt. Det syns mest på vår satsning på försvarsanslaget, som är högst bland partiernas, medan har det lägsta. Detta visar på ambitionerna. Att har en svag militär förmåga beror på att både socialdemokratiska regeringar och alliansregeringar har nedrustat det svenska försvaret. Vi befinner oss i ett besvärligt läge. är dock frågan inte hur vi snabbast ska återfå den militära förmågan och nyttjas av Nato, utan frågan handlar om de två alternativ vi har: att vara Natomedlem eller att vara alliansfria. Om man ser på de båda alternativen som en helhet bedömer vi att det är bättre att vara alliansfria och inte vara medlem i Nato. 191 (M) replik: