prot · H40935 · 2016-11-25 00:00:00 — Även de övriga insatser som jag har redovisat bör kunna bidra till förbättrade förutsättningar för ett ökat bostadsbyggande. 40 (C): Jag tror jag behåller glasögonen på. svar om , som jag tackar för, är mycket brett. Inte oväntat tar han min fråga om statliga myndigheters agerande – som i detta fall stoppar från att fullfölja ett planarbete som skulle ge 2 500 bostäder – som förevändning att berätta om helt andra saker än de som frågan handlade om, nämligen hur han tänker agera för att sådant som skett vid inte upprepas. Bakgrunden är att tog emot ett beslut från om ändrade skyddsbestämmelser, som innebär att i sin helhet ska utgöra statligt byggnadsminne och omfattas av skyddsbestämmelser. Det är alltså inte bara byggnaderna i sig utan även åkrar, ängar, alléer, skogsbryn, vägar, bäckar etcetera som inte får förändras till sin karaktär. pekade ut området i en översiktsplan, och har planeringen fortsatt med samråd och utställningar. Ämbetets sena beslut betyder att 1 000–1 200 bostäder inte kan fullföljas. Det påverkar planen som helhet, då kollektivtrafiklösningar och ekonomi måste omprövas utifrån nya förutsättningar. Allt har skett i samråd med ägaren till , som är . Plötsligt går en annan myndighet in och förändrar förutsättningarna för alltihop. I sitt svar nämner bostadsministern att det ska finnas en förhandlingsperson och ett uppdrag till staten att inventera mark. Det är bra, men det som har skett här är ett slående exempel på när samordningen mellan två myndigheter havererar och lämnar en av landets mest expansiva kommuner i en mycket svår situation. Det understryker vikten av att samordna och styra staten. Regeringen har ett ansvar att se till så att myndigheter medverkar till att vi får fram bostäder. Om det är så att de inte vill det ska det vara tydligt från början i det besked som ges. borde kunna sträcka sig så långt att han åtminstone beklagar vad som skett och lovar att verka för en bättre styrning av staten. Om inte tänker berätta det själv – jag tror faktiskt att han gör det – kan jag nämna att får 58 miljoner i så kallad byggbonus, enligt vad meddelade . hade ett överskott i sitt bokslut på 190 miljoner. Det är i första hand till redan expansiva kommuner dessa pengar betalas ut och inte dit där de skulle behövas. Min egen kommun får 15 miljoner och har ett prognostiserat överskott på . Varför får inte eller i detta stöd? De kanske hade behövt det mer med tanke på att de tar ett stort ansvar för flyktingmottagandet. vill att vi diskuterar regeringens så kallade 22-punktsprogram i stället. Vi kanske i nästa omgång skulle kunna tala mer om fördelarna och nackdelarna med det. Jag kan avsluta det här inlägget med att konstatera att när det gäller riksintressen, skydd av olika slag och inte minst strandskyddet står kommuner och regioner helt maktlösa. Jag skulle önska att det gått att ge beslutande regionala organ i länen en viktigare roll i att samordna och styra planeringen av bostäder och infrastruktur, men då måste de också kunna göra egna prioriteringar mellan byggande och skydd i olika former. går på remiss. Hur det kommer sig att det har dröjt så länge kunde annars ha varit ämne för en ny interpellation. Med den takt som regeringen håller känns det som att frågan om riksintressen blir något för alliansens bostadsminister att åta sig efter valet . 41 (C): behöver fler bostäder, och behöver bygga 15 000 eller fler i snabb takt. Det jobbar man med. Jag vet att bostadsministern inte kan eller ska styra pågående myndighetsbeslut. Men det är viktigt att ministern och regeringen får full kännedom om hur statens olika armar agerar, utan samordning – i det här fallet – och väldigt sent. Jag instämmer i vad sa, att åtgärder uppenbarligen behöver vidtas för att kräva bättre rutiner och dialog. Så här får det inte gå till. kommunalråd i , Muharrem Demirok, gick i taket när det plötsliga beskedet kom från att hela , med flera hundra hektar mark, vid Roxen nära området Ekängen, ska bli statligt byggnadsminne och alltså inte får bebyggas. Att stora delar av , med byggnaden i centrum, skyddas är okontroversiellt. Det som frågan gäller är ett skogsområde på några hektar invid den förfallna fängelseanstalten Roxtuna, som också ingår i de 1 200 bostäder som planeras. Det är alltså inte hagmarker, och så vidare, utan det är en enskild liten del i det stora området. Byggnationen är viktig för att få det närliggande området Ekängen att bli mer harmoniskt, med centrum och service. förhindras 1 200 bostäder. Den kommunala översiktsplanen för utbyggnaden antogs 2012 efter sedvanligt samråd med medborgare och markägare, inklusive , som äger . Varken Fastighetsverket eller motsatte sig på något vis detaljplanen eller byggnationen, utan planen fastställdes i god harmoni. Staten har ägt , så den har haft tid på sig att fastslå en linje till 2016. Plötsligt, , skrev till , med kopia till , och begärde synpunkter på att hela skulle bli ett statligt byggnadsminne. En knapp månad senare – då gick det snabbt – mottog kommunen beslut. Som sa är detta agerande från staten alldeles oacceptabelt. Det vore intressant om ministern kunde ge en kommentar till detta. Å ena sidan kräver staten att snabbt ska bygga minst 15 000 bostäder, och går med på den detaljplan som ska möjliggöra 1 200 av dessa, och å andra sidan sätter stopp för den ikraftträdda detaljplanen genom att inrätta ett statligt byggnadsminne. Staten måste sluta att sätta käppar i hjulet för både sig själv och kommunerna, säger centerkommunalrådet . Staten ger oss inte långsiktiga spelregler, och det blir jätteproblematiskt, säger det socialdemokratiska kommunalrådet . Bostadsministern hänvisar i sitt interpellationssvar till att han erfar att har inlett en dialog med och . Ja, tacka för att kommunen reagerar, även om jag själv inte känner till hur och när dialogen inleddes. Tyvärr är beslut redan fattat. Jag tolkar ändå bostadsministerns hänvisning till dialogen som att han gärna skulle se att nyanserar sitt beslut så att några hektar kan undantas och de 1 200 bostäderna byggas enligt gällande detaljplan. Tack för de orden, bostadsministern! 42 Statsrådet (MP): Konkret i denna fråga om och vill jag säga: Så här får det inte gå till. Det är inte okej. Det är inte rimligt gentemot kommunen och dess insatser och engagemang att staten först säger ja till ett projekt och sedan, i ett väldigt sent skede, stoppar det. Jag tror att alla politiker i blev bestörta, och när jag fick höra om det blev jag också det. Det är orimligt att kommunen ska lägga ned pengar, resurser och tid på att planera och bygga för människor som vill bo och behöver en bostad när det sedan stoppas på det sättet. Vad ska man då göra åt detta? Det är inte alldeles enkelt. Vi har ett omfattande regelverk som berör till exempel riksintressena, som vi har talat om här. är det bra att frågan nu är uppe på bordet. Den är ute på remiss, och där kan en del av en framtida lösning ligga. Jag tycker att en del av svaren finns i det så kallade 22-punktsprogrammet. Vi säger till exempel att länsstyrelserna ska kunna ge förhandsbesked och att översiktsplaner ska bli mer bindande . Jag tycker också att staten ska ha en dialog och diskussion inom sig, mellan myndigheterna, om hur man ska agera, och ha ett perspektiv som är lite mer planerat och långsiktigt i stället för att beslut kommer väldigt sent, som i det här fallet. Jag tror och hoppas att den dialog mellan kommunen och myndigheterna som jag hänvisade till kommer att ge resultat och att man får till ett beslut som innebär att det inte blir så allvarligt som det ser ut. Jag är inte den som beslutar om saken. Regeringen kan inte heller gå in och fatta ett sådant beslut, men jag hoppas att man hittar en lösning som tillgodoser en stor del av det som har planerat. 43 (C): Jag vill tacka ministern för hans tydliga markering om vad han tycker om statens agerande i detta specifika fall. Det var mycket välkommet. Vi kan bara spekulera om innehållet i kontakterna mellan , och . Det är i alla fall inget som jag har kunnat få bekräftat genom mina politiska kontakter. Det vore bra om detta kan bli en lärdom för hur staten arbetar framöver, precis som ministern sa. I sitt svar tog han upp några delar i 22-punktsprogrammet, och jag diskuterar gärna dem. Bland annat vill regeringen göra översiktsplaner delvis bindande, utan att gå in på hur. När det gäller regeringens aviserade propositioner kan jag heller inte se i vilket sammanhang en sådan fråga skulle väckas. Jag vill passa på att påminna om att det finns ett tillkännagivande till regeringen om detta men att det då ska innebära att en byggare eller en markägare ska kunna initiera och driva en detaljplan fram till beslut. Detta är en av punkterna i långa lista över reformer på bostadsområdet. Jag hoppas att regeringen i sitt fortsatta arbete med översiktsplaner tar till sig det privata planinitiativet. Planbesked från som gör att så kallad förgävesplanering av bostäder inte sker vore också välkommet. Det ska också nämnas att det är vi i Alliansen som har sett till att detaljplaner kan överklagas till , utan det ska ske direkt till mark- och miljödomstolarna. På så sätt undviker vi att länsstyrelserna hamnar på dubbla stolar. Vi skulle önska att regeringen går vidare och också lyfter undan överklaganden av bygglov som följer av detaljplaner från länsstyrelsernas bord. uppföljning av överklaganden och svarstider från visar att detta skulle behövas för att korta ledtiderna ytterligare. Överklaganden är ett stort hinder för bostadsbyggande. ska äntligen ut på remiss. Den är tjock och väldigt komplex materia som i alla fall innehåller en form av ventil, enligt utredaren, där bostadsbyggande ska kunna bli ett allmänt väsentligt intresse. Från och min egen sida vill jag dock markera att vi inte behöver fler riksintressen, snarare ett ökat lokalt eller regionalt inflytande över hur riksintressena ska kunna tillämpas och avvägas mot viktiga intressen som exempelvis bostäder. När det gäller strandskyddet, bullerfrågor och den så kallade förhandlingspersonens roll i detta är mycket oklart i det som ministern beskriver i svaret på frågan som handlar om och hur en myndighet hindrar genomförandet av en plan som kunde ha gett 2 500 bostäder. I brist på en diskussion om det aktuella fallet får vi tillfälle att diskutera andra saker som hindrar och saker som kan öka bostadsbyggandet, och det är bra. Det finns många goda ansatser i det som säger här, men det visar också en brist på vilja att ta tag i stora hinder som gör att små kommuner inte ges förutsättningar att planera och bygga på det sätt som till exempel gör. Det finns omständigheter som försvårar för bostadsföretag, privata och allmännyttiga, att bygga hyresrätter till hushåll med svag ekonomi på osäkra marknader. Vi har en bristande rörlighet som har att göra med hur flyttning beskattas och hur hyror sätts. Jag ser fram emot slutvarvet i denna diskussion och den kommande bostadspolitiska debatten med . 44 (C): Jag vill först, för både bostadsministerns och räkning, hänvisa till vad Östgöta Correspondentens ledarskribent skrev efter att ha gått runt på kungsgårds flera hundra hektar stora domäner och den mycket lilla del som består av Roxtuna och intilliggande skogsmark, nämligen följande: I trakten finns den anrika som självklart är och ska vara ett skyddat byggnadsminne. Fast är det lika självklart att skydda flera hundratals hektar i anslutning för bevarande av ett historiskt odlingslandskap? tycks mig vara på tok för rigid i sin bedömning. Det handlar alltså om bara några hektar som ska bebyggas. Men detta är nu stoppat, trots att man var med och godkände detaljplanerna. Jag tackar bostadsministern för klarspråk, tydliga besked och stark kritik mot hur det har handlagts. Det sägs att detta inte ska ske och att man ska försöka jobba med detta. Jag känner mig trygg i att om hade varit generaldirektör på hade detta beslut förändrats. Men är tyvärr inte det, men jag hoppas att i dialogen med och med sunt förnuft ändå kan komma fram till en nyansering av detta. 45 Statsrådet (MP): Det finns en hel del att säga om sakfrågan. Men jag tycker att det som jag har sagt räcker, och det är detta som är möjligt för mig att säga. Däremot kommer vi säkert att fortsätta med diskussionerna och debatterna kring bostadspolitiken generellt och vad vi ska göra för att skynda på bostadsbyggandet, minska ledtiderna för detaljplaner och se till att kommunerna får de verktyg som de behöver för att sköta sitt ansvar på detta område. Det perspektiv som jag försöker ha som bostadsminister är att jag ser att det är kommunerna som har bostadsförsörjningsansvaret, och jag vill att staten ska vara ett stöd och en hjälp för dem att klara av detta. Därför tycker jag att det är mycket bra att vi nu har ett omfattande program för att minska regelverket och ta bort onödiga regler och för att också se över det som har kommit fram till. Där finns många intressanta perspektiv. Regeringen har ännu inte tagit ställning i denna fråga. Men det kan handla inte bara om att bostadsbyggande och bostadsförsörjning också ska bli ett allmänt viktigt intresse. Det kan också handla om hur man ser på dessa riksintressen. Bara för att ett område räknas som riksintresse innebär det inte ett förbud mot byggande, som en del tror. Det innebär det inte, utan man får se på detta vid varje enskilt tillfälle och beslut. Det kan behövas en diskussion, ett klargörande och ett förtydligande i sammanhanget kring sådana saker. Det finns nämligen en risk för att man lite slentrianmässigt, när det gäller ett område som är riksintresse, tror att all annan exploatering eller användning av området är omöjlig. Men det är inte alls avsikten från början, och det är inte så det ska ses. Vi behöver också titta på den kommunala planeringen. Det är väl inget problem, , om har gett ett tillkännagivande i denna fråga och regeringen faktiskt försöker göra översiktsplaneringen mer bindande. Det är ingen enkel sak att göra denna förändring. Det innebär nämligen ganska mycket för hela denna beslutsprocess, och man måste vara noga med hur man gör det för att det inte ska bli fel senare så att vi måste reglera tillbaka och ändra. Det vill vi inte. Om vi gör förändringar som påverkar den kommunala planeringsprocessen måste vi tänka igenom det noga och se till att det blir en reglering som bidrar till att klargöra, förtydliga och genomföra detaljplaneprocesserna snabbare än tidigare, så att det inte blir bakslag i stället. 46 (C): Jag tackar för detta. Det stämmer att vi inte kan gå in i sakfrågan så mycket mer. Men jag tycker att sakfrågan – fallet med – var ett alldeles utmärkt exempel och en bra bakgrund för att belysa denna mycket svåra fråga. Händelsen i sig var säkert att stort trauma för Linköpingsborna och kommunföreträdarna, framför allt för dem som behöver bostad i just . Detta kommer man förhoppningsvis att klara ut med de tydliga signaler som också ministern har gett om vad han tycker om detta. Att man får denna typ av motstående intressen är också ett fenomen som uppstår i de mest expansiva kommunerna. Det handlar om kulturmiljöer som ska bevaras, stadskärnor som anses vara skyddsvärda, förtätning som behöver ske och detaljplaner som nått genomförandetidens slut men som kanske skulle behöva förändras för att det ska kunna skapas förutsättningar för att ett modernt samhälle ska kunna växa fram i samklang med det befintliga. Detta är områden som vi har diskuterat tidigare och som vi säkert kommer att diskutera igen, det vill säga hur detaljplaner och det befintliga ska kunna förändras. Vi återkommer till det. Det kan också handla om miljöfarliga verksamheter som plötsligt befinner sig mitt i en stadskärna och som måste hanteras. Det kan handla om buller från verksamheter och trafik. Här är vi inte riktigt överens om var gränsvärdena ska ligga. När det gäller mer glesa kommuner handlar det väldigt mycket om strandskydd. Jag menar att när det gäller frågan om strandskyddet är det inte någonting som kommer att ge så många bostäder. Men det är en viktig signal till de kommuner som kanske har behov av att skapa fler attraktiva boendemiljöer, en signal om regelförenkling. Jag ser i formuleringarna i svar att detta är någonting som man åtminstone diskuterar. Jag hoppas att regeringen klarar ut dessa frågor, och vi återkommer i frågan. 47 Statsrådet (MP): Jag tror att vi har relativt stor samsyn i denna fråga och vill dra åt samma håll. En sak som jag inte kommenterade tidigare men som jag kanske ska kommentera är kommunbonusen som tog upp. Det är någonting som jag inte tycker att jag behöver skämmas för. Regeringen har infört denna kommunbonus som ett stöd för de kommuner som tar ett ansvar för bostadsbyggandet och också tar emot nyanlända i . Denna fördelning handlar inte om att ge de kommuner som har sämst resultat i årsbokslutet mest pengar utan om att de som har tagit det största ansvaret ska kunna få ytterligare stöd. Kommunerna får söka denna bonus. Alla kommuner har inte sökt. Det finns kommuner till exempel här i som inte ens har sökt pengar. De tycker kanske inte att det är viktigt att ta ett ansvar. Men de allra flesta kommunerna i har sökt, och jag tror att de tycker att det är ett ganska bra och viktigt bidrag när vi nu ställer krav på att kommunerna runt om i ska bygga mer och i många fall bygga bostäder till rimliga priser för unga människor som behöver bostäder och för nyanlända som behöver bostäder. I detta sammanhang är det nog ganska bra att vi ger ett stöd också från staten. Överläggningen var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellation 2016/17:100 om nära-nollenergibyggnader 48 Statsrådet (MP): har frågat mig vad som är orsaken till dröjsmålet och när en slutlig svensk definition av nära-nollenergibyggnader kommer att kunna presenteras. Införandet av nära-nollenergibyggnader i är en process som genomförs i flera steg. Det finns en definition av nära-nollenergibyggnad i plan- och byggförordningen, PBF. I förordningen finns också ett krav på att alla nya byggnader ska vara nära-nollenergibyggnader . För byggnader som används och ägs av myndigheter gäller kravet . Ytterligare preciseringar av vad kravet på nära-nollenergibyggnader innebär är dock nödvändiga. fick ett uppdrag 2014 att ta fram förslag till nivåer för energiprestandan för nära-nollenergibyggnader, vilket hänvisar till. Uppdraget rapporterades , och rapporten har varit ute på remiss. Regeringen har full förståelse för att branschen behöver för att anpassa sig till de nya reglerna. Men eftersom det är ett tekniskt egenskapskrav, energihushållning och värmeisolering som berörs av nära-nollkraven har det varit en komplicerad process att jämka samman det svenska regelverket med kraven i EU-direktivet. Detta handlar alltså om ett EU-direktiv som vi måste genomföra i . Det pågår ett arbete i med att få ett sammanhållet regelverk för nära-nollenergibyggnader på plats. Inriktningen är att regeringen i närtid ska kunna besluta om sina delar. 49 (C): Jag tackar för svaret på frågan vad orsaken är till dröjsmålet och när en definition av nära-nollenergibyggnader i kommer att kunna presenteras. Det är upp till varje land att definiera nära-nollenerginivån. Svaret att det är svårt och att det därför dröjer, samt att inriktningen är ”i närtid”, är dock inget svar jag nöjer mig med. Regeringen har vidtagit olika åtgärder. Vi är inte särskilt överens om att bidrag att söka är rätt väg att gå. Regeringen har pekat ut några aktörer som ska samordna kunskapen inom området, och det kan vi vara överens om är bra. Men det finns inget regelverk att förhålla sig till. är kanske inte sist – jo, förresten, kanske – men i alla fall ett av de absolut sista länderna i EU som svarar upp mot EU-direktivet om att senast vid utgången av 2020 ha en definition av energieffektiva byggnader. Offentliga byggnader ska definieras . Inte heller här kan regeringen ge något besked, trots att det bara är kvar till dess. Branschen bryr sig snart inte längre om hur reglerna ser ut, bara det kommer något att förhålla sig till. Det var , 2015, som presenterade sitt förslag, och det har sedan varit på remiss. ligger frågan hos regeringen och departementet, och vi får inget svar på frågan om när det ska vara klart. Det må vara så att det är svårt att vikta olika sorters primärenergi – sol, vind, biobränsle, direktel från fossila källor eller till och med kärnkraft – mot varandra och att man i största möjliga mån vill undvika att installera värmepumpar och nyttja det biobaserade fjärrvärmenätet på bästa sätt. Direktivet föreskriver dock krav på byggnader, och då borde det vara naturligt att ställa krav på detta. Krav på energieffektivitet ska inte heller vara teoretiska, utan de ska kunna följas upp. För inte så länge sedan fick vika sig och gå med på att mätning ska vara obligatoriskt och inte frivilligt. Att inte mäta energiprestanda är som att sätta upp fartkontroller längs vägarna där det är frivilligt för bilföraren att ha en hastighetsmätare, där hastighetsgränsen inte är absolut utan kan beräknas med hjälp av schablonvärden, där polisen själv kan bestämma om man ska kontrollera hastigheten eller inte och där det räcker att fråga föraren hur fort denne har kört. Det är ur ett bostadspolitiskt perspektiv väldigt viktigt att det finns gränsvärden och mätmetoder som de företag som producerar serietillverkade hus kan förhålla sig till. Alla hustillverkare jag har pratat med undrar vad som händer och varför regeringen dröjer. Tiden att ställa om är knapp – är , och före utgången av ska minst hälften av bostadsbehovet vara åtgärdat. Då behöver förutsättningarna vara klara för de företag som utvecklar bostäder som måste serietillverkas i stor skala. 50 Statsrådet (MP): Jag vill gärna svara att detta har tagit . Två regeringar är inblandade. Det tog innan den förra regeringen beslutade att ge ett uppdrag i frågan. Sedan har arbetat med detta, och som jag sa tidigare rapporterades uppdraget . Rapporten har därefter varit ute på remiss, och sedan har detta legat på regeringens bord till. Det tycker jag är . Vi ska inte hålla på och dra frågor i långbänk på det sättet i regeringen. Vi måste se till att fatta snabbare beslut; det har varit min inriktning sedan jag blev statsråd. Jag har försökt dra fram alla gamla saker som ligger eller har dragits i långbänk på de olika departement där jag har ett ansvar, för att få fram ett beslut i de frågorna. Det gäller även detta ärende. Jag sa att vi kommer att ta fram detta för beslut i närtid. Som jag ser det betyder det ”” – . Om inte något alldeles oväntat uppstår i den här frågan kommer det alltså att hända saker. Vi är i praktiken färdiga för ett beslut i . 51 (C): Om vi inte fick ett besked om nära-nollenergibyggnader fick vi åtminstone en definition av begreppet ”i närtid”. Det är bra. Vi har haft en som har arbetat med dessa frågor, och det finns en energiuppgörelse man kan bygga detta på. Men man har väl inte gått ned på djupet i frågorna, trots att bostädernas energiprestanda är något som har mycket stor bäring på detta. Ny forskning visar att klimatpåverkan i produktionsfasen är större än vad den är i drift. Det är också något som måste beaktas i ett senare skede. Men det är bra att driftsfasen får fokus i dagens BBR-regler. De flesta byggföretag klarar ju BBR med råge, och många är de kommuner som vill gå före och ställa högre krav. Det kritiseras, men det är förståeligt – speciellt som de nationella kraven medger högre ambitioner. Jag skulle önska att det fastställdes BBR-krav och att de kraven uppfattas av branschen som tillräckligt utmanande. Jag ser gärna en tävlan mellan kommunerna, inte i vem som kan vara mest energieffektiv utan i vem som kan vara bäst på att producera och få fram bostäder som motsvarar det behov som finns. Jag ser gärna en tävlan även i att kunna planera för hållbarhet, såväl social och ekonomisk som ekologisk, och att se till att byggnadernas livscykels påverkan på klimatet blir så liten som möjligt.