prot · H40936 · 2016-11-29 00:00:00 — Det är någonting som har skett genom en normförändring, inte minst genom att man i sociala medier tydliggör att de som är utsatta inte är ensamma om sina upplevelser. Men det finns fortfarande en mycket stereotyp bild av mäns och kvinnors sexualitet, och det påverkar oss genom hela livet. Det påverkar oss även när det gäller hur vi ser på ansvaret kring sex och sexualitet. Jag tror att det mest klassiska ändå är att kärlek börjar med bråk och slutar med barnbidrag, vilket man kan skämta om. Men detta tror jag att många känner igen. Killar får lära sig att de har rätt att ta för sig av tjejers privata rum, och vi som kvinnor får lära oss att vi ska acceptera det. får unga killar också veta att de förväntas ha mer intresse av sex och att det aldrig är okej att säga nej. Tack och lov ändras detta, men det handlar om normer. Och för att en normförändring ska ske måste någonting hända. Aktuell statistik från Brå visar att flest fall av sexuella trakasserier sker i gruppen 16–. anmäls 46 sexualbrott mot kvinnor, och de flesta som begår dessa övergrepp är män. Amnesty tittade i en undersökning på attityder kring sexualbrott och övergrepp, och det visade sig att man tycker att kvinnors ansvar ökar när de dricker alkohol och blir utsatta för sexualbrott – men att mäns ansvar minskar om de utsätter någon och har druckit. Den föreställningen handlar om stereotypa utgångspunkter i synen på flickors och kvinnors sexualitet och att den bara existerar i förhållande till att män vill eller inte vill. Det är som bekant väldigt svårt att lagstifta om normer, och jag tror inte att vi kommer att lyckas utan att göra någonting. Det behövs ett långsiktigt arbete för att komma åt normer och värderingar, och då blir skolan otroligt viktig i sammanhanget. Vi vet redan nu att tillgången till normkritisk sexualundervisning varierar kraftigt i landet och att skillnaden i kvalitet i undervisningen är väldigt stor. gjorde Myndigheten för skolutveckling på den dåvarande socialdemokratiska regeringens uppdrag en utvärdering som visade på stora kvalitetsbrister och brister i likvärdigheten. ska det som sagt utvärderas igen. Det är såklart väldigt bra, men om vi redan vet att normer och värderingar påverkar vårt agerande i samhället – och ser att det skapar problem – är ju frågan hur vi kommer åt det. För mig är svaret enkelt: Det handlar om mer och bättre utbildning. Regeringens uppdrag till att ta fram och genomföra nationella skolutvecklingsprogram för att utveckla arbetet med skolans värdegrund är mycket bra, och det är välkommet. Men vi ser också att sexualundervisningen inte alltid ingår i detta utan faller utanför. Genusfrågor och diskrimineringsfrågor täcks in. Mot den bakgrunden undrar jag vad regeringen avser att göra för att säkerställa att sexualundervisningen ingår i uppdraget att säkerställa en god kvalitet i undervisningen på alla skolor och för alla åldrar. 24 Statsrådet (S): Jag tackar för hennes väldigt initierade fråga. Jag vill understryka att jag delar den här synen. En av de stora utmaningarna vi har i svensk skola är just bristen på likvärdighet. Det är därför flera, inte minst , nu jobbar med hur styrningskedjan ska se ut så att vi kan garantera en likvärdighet. För mig som högskoleminister är det också viktigt att lärarutbildningen håller en likvärdighet så att vi kan garantera att det är en god utbildning för alla lärarstudenter oavsett vilken högskola eller vilket universitet de går på. Vi har också vidtagit flera åtgärder för detta. är det viktigt att se till att utbildningen är av den karaktären att den rustar för ett framtida yrkesliv som ska vara under många, . Man ska veta att lärarutbildningen är den mest detaljstyrda utbildning vi har och att detta arbete absolut ryms inom de examensmål vi har inrättat. Utbildningen ska som sagt också förbereda en för att kunna jobba som lärare utifrån de läroplaner och ämnesplaner som finns i skolan. Med det sagt är det dock viktigt att vi följer upp att det också blir så och att det blir likvärdigt över hela landet. Därför tycker jag att det uppdrag som ska ges till Skolinspektionen om att följa upp hur undervisningen går till är ett steg på vägen för att visa att detta är något som regeringen tar allvarligt på. Vi avser att vidta åtgärder om det skulle visa sig att det brister. På samma sätt kommer vi att göra en utvärdering av hela lärarutbildningen för att se vilken kvalitet den håller och om det finns en likvärdighet. Det är också möjligt för regeringen att följa upp enskilda delar i lärarutbildningen om vi anser att det är väldigt angeläget. Jag tycker att det är viktigt att se till att vi har både tillit till och förtroende för detta, som regeringen känner ett ansvar för att betona likvärdigheten. Med de initiativ vi har tagit tror jag att vi har lagt en god grund för det. Sedan kan vi behöva återkomma när det gäller ytterligare åtgärder. 25 (S): Ministern trycker på lärarnas roll och deras förutsättningar, och jag delar den uppfattningen. Utvärderingen som gjordes 1999 ger faktiskt ministern rätt. Där talade nämligen särskilt rektorerna om att de önskade att fler av deras lärare hade sexualundervisning som en del av sin utbildning. Detta baserar sig på uppfattningen att sexualundervisningens kvalitet just beror mycket på den individuella lärarens kunskap och engagemang i frågan. Undersökningen understryker alltså lärarens kompetens och att den är central för att man ska få en fullgod sexualundervisning som är normkritisk. Normer och värderingar förändras ju som bekant, och de förändras av kunskap. Vi i min generation – där många faktiskt är lärare – fick till exempel lära oss i skolan att mödomshinnan existerade. vet vi att det inte är sant. Vad jag menar är att det vi lär oss i skolan sitter i ryggmärgen, och blir jag lärare följer den kunskapen med mig. Det krävs ganska mycket för att man ska ändra sig, och i det ligger i grunden kunskap. Därför handlar det inte bara om att lärarna har kunskap när de kommer till skolan, utan även vidareutbildning är otroligt viktigt. Det händer nämligen mycket på det här området. Det är fortfarande väldigt få lärare som har läst någon kurs som är kopplad till det här ämnet. Det är faktiskt bara lärarna i årskurs fyra till sex som har detta i sin lärarutbildning. av alla lärare har läst en kurs som är kopplad till sexualundervisningen. Tittar man till exempel på de olika universitet som har lärarutbildningar ser man att tillgången på kurser kopplade till normkritisk sexualundervisning varierar ganska ordentligt. Vi kanske är överens om att lärarens roll är viktig för kvaliteten i sexu-alundervisningen och likvärdigheten, och vi är medvetna om att väldigt få har detta som en del av utbildningen. Läroplanen är utformad så att detta ska ingå inte bara i ett specifikt ämne utan i flera. Jag förstår att detta är något som redan är väldigt styrt, men min fråga är: Vilka andra möjligheter ser ministern och regeringen att vi har för att tillgodose att elever får kunskaper i normkritisk sexualundervisning genom att lärare har den kunskapen med sig i bagaget när de möter våra elever? 26 Statsrådet (S): Jag tackar återigen . Som jag sa tidigare ser jag att det är väldigt viktigt att vi kan erbjuda både fort- och vidareutbildning av hög kvalitet. Precis som säger ökar nämligen kunskapen , och saker och ting förändras i och med att vi får en ökad kunskap om hur vi ska jobba med till exempel normkritik. Därför är det också viktigt att inte som lärare se sig som färdigutbildad utifrån en examen från lärarutbildningen utan se att man också erbjuds stöd och möjlighet till fortbildning och vidareutbildning. Det vilar ett tungt ansvar på arbetsgivarna att se till att alla får den möjligheten, men en åtgärd vi har vidtagit är att ge i uppdrag att inom ramen för de nationella skolutvecklingsprogrammen ta fram och genomföra en plan för hur man ska utveckla arbetet med skolans värdegrund. Där ingår frågor som diskriminering, kränkande behandling, jämställdhet och normkritik. erbjuder man också som sagt stödmaterial för sex- och samlevnadsundervisning för olika årskurser och olika stadier. En viktig del är att ge lärare mer tid för undervisning. Det handlar inte bara om tiden med eleverna, utan det handlar också om att hinna planera, genomföra och följa upp sin undervisning. Man ska även hinna med det som lärare inte hinner med i den svenska skolan, det vill säga det kollegiala lärandet – att faktiskt diskutera med varandra för att utveckla den egna undervisningen. Detta tror jag inte minst är en viktig del, alltså att man när man har tillgodogjort sig utbildningen eller vidareutbildningen också har möjlighet att diskutera den med sina kollegor. Man ska ges tid och utrymme till det. Vi behöver som sagt alla träna på detta med fördomar, hur vi uttrycker oss och hur vi gör detta på bästa sätt med barn i olika åldrar. Det handlar om att uppfylla det som finns i läroplanen och ämnesplanen, det vill säga ge alla barn de verktyg och redskap de behöver för att kunna vara fullgoda samhällsmedborgare men också fria i sina liv. I detta ligger också att motverka den psykiska ohälsan, som vi ser öka bland barn. Vi vet att den framför allt drabbar barn som upptäcker att de har en annan sexuell läggning, ett annat könsuttryck eller en annan könsidentitet. Därför är det viktigt att ha en bra och öppen skolmiljö där alla barn kan trivas och uttrycka sig själva. Det är viktigt att det finns en god kunskap inom skolan vad gäller detta. Det ligger ett tungt ansvar på skolledare och rektorer att se till att man har en god skolmiljö som är öppen för alla. 27 (S): När vi nu ser detta problem, delar uppfattning om det och inser vilka brister som brist på normkritik skapar måste vi också ta ansvar för att den här förändringen ska ske. Ingenting händer ju, som bekant, av sig självt. Jag har väldigt höga förväntningar på en feministisk regering. De åtgärder som görs på till exempel det straffrättsliga området är viktiga för att kvinnor ska våga anmäla sexualbrott. Detta ämne är dock betydligt mer komplext. Det handlar i grunden om hur vi ska minska antalet övergrepp. När det handlar om ett sådant här ämne – som är betydligt svårare att lagstifta om – får ämnet mycket mindre utrymme i debatten, trots att vi vet att det bästa vore om detta aldrig hände och kvinnor aldrig blev utsatta på det sätt som sker . Därför blir det desto viktigare att vi har en seriös och allvarlig diskussion om vad vi kan göra och att vi gör allt vi kan. Vi har utvärderat, vi har tittat och vi har identifierat problem. Men jag stod i den här kammaren för två sedan, när ministern hette , och det har inte hänt särskilt mycket . Därför är mina krav och förväntningar på en regering som kallar sig feministisk att man ska vidta fler åtgärder. Det är bra med utvärderingar, och det är bra med uppdraget att genomföra det nationella skolutveck-lingsprogrammet, men man måste också säkerställa att sexualundervisningen ingår i denna del. Detta är mitt medskick till ministern och regeringen: Ta den här frågan på allvar! Om vi ska lösa detta är det här vi ska börja. 28 Statsrådet (S): Jag tackar för medskicket och förväntningarna på en feministisk regering. Jag tycker att har helt rätt i att man ska ha höga förväntningar på en regering som är feministisk och som har jämställdhetspolitiken och antidiskrimineringspolitiken väldigt högt på sin agenda. Som sagt: Vi vidtar åtgärder. Jag som statsråd är dock – tillsammans med mina kollegor på – öppen för att vi behöver göra mer. Det är precis som säger: Detta är grunden för det framtida samhälle som vi vill ha och som vi strävar efter. Det är ett samhälle där alla människors lika värde är något helt okränkbart. Det är också ett samhälle där flickor och pojkar, oavsett könsidentitet eller könsuttryck, kan leva ett fritt liv utan att vara rädda för våld eller hot av olika slag. En stor del av grunden läggs vad gäller hur vi kan träna oss i dessa frågor. Förändringarna börjar alltid med oss vuxna, inte minst med dem som arbetar i skolan. Det gäller dock även oss föräldrar och politiker, som är förebilder för hur samtalet i samhället fungerar. Jag kommer att lyssna lyhört på de förslag som kommer från och från för att se om det finns ytterligare saker vi kan göra för att se till att vi har en skola som vilar på likvärdig grund och där kvaliteten i sex- och samlevnadsundervisningen är hög. Överläggningen var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellation 2016/17:114 om ett stärkt konsumentskydd vid telefonförsäljning 29 Statsrådet (MP): har frågat mig om jag avser att verka för att dels införa ett krav på skriftligt avtal vid telefonförsäljning, dels att ett omvänt Nixregister införs. Regeringens ambition är att det ska finnas ett starkt och välfungerande skydd för konsumenter. Försäljning via telefon är ett problemområde, vilket har uppmärksammats av regeringen. På regeringens initiativ har getts stärkta sanktionsmöjligheter för att komma till rätta med oseriösa marknadsföringsmetoder. Följaktligen är det möjligt för att vid vite förelägga ett företag som ägnar sig åt till exempel vilseledande telefonförsäljning att upphöra med detta. Enligt den tidigare ordningen var tvungen att gå till domstol för att få till stånd ett förbud om företaget inte frivilligt accepterade föreläggandet. Vidare har en pågående diskussion med föreningen angående en eventuell skärpning av de undantag i regelverket som medger samtal i försäljningssyfte trots att en person spärrat sitt nummer i . Regeringen följer noga hur denna diskussion fortlöper. Problemen vid telefonförsäljning gör dock att fler åtgärder kan behövas. I sammanhanget är det viktigt att uppnå en god balans mellan konsumenters och företags intressen. I betänkandet Ett stärkt konsumentskydd vid telefonförsäljning föreslås bland annat ett krav på att konsumenten skriftligen ska acceptera anbudet vid telefonförsäljning på näringsidkarens initiativ. Det föreslås inte något omvänt Nixregister, som skulle innebära att konsumenter på förhand måste acceptera att bli uppringda av telefonförsäljare. Betänkandet har remissbehandlats, och många remissinstanser har kommit in med synpunkter. Betänkandet bereds i , och jag kan inte föregripa den processen. Regeringen kommer att återkomma i frågan. 30 (V): Jag tackar ministern för svaret på min interpellation om bättre konsumentskydd vid telefonförsäljning. Det är glädjande att regeringen har en hög ambition när det gäller konsumentskyddet och att ministern ser att försäljning via telefon är ett problemområde. Det är också mycket bra att getts stärkta sanktionsmöjligheter för att komma till rätta med oseriösa marknadsföringsmetoder. Jag är dock rädd för att dessa åtgärder inte är tillräckliga. Det är betänkandet Ett stärkt konsumentskydd vid telefonförsäljning presenterades. Men har det hänt för lite på området. De flesta telefonförsäljare är seriösa, vilket jag verkligen vill understryka. Men tyvärr finns det ett växande missnöje bland konsumenter när det gäller telefonförsäljning. Därför borde det finnas ett stort intresse även från branschen för att komma till rätta med oseriösa försäljare. har antalet problem som uppstår i samband med telefonförsäljning ökat, enligt , kommunala konsumentvägledare och Konsumenter. Det handlar om allt från stark irritation över att bli störd till rena bedrägerier. Enligt får konsumentvägledarna runt om i samtal om telefonförsäljning där konsumenten anser sig lurad. Den bild som framträder är att antalet konsumenter som drabbas av aggressiva, påstridiga och överrumplande försäljare ökar alltmer. Utredningen visar att det finns konsumentgrupper som är särskilt utsatta vid telefonförsäljning, exempelvis vissa äldre personer, personer som inte behärskar svenska språket fullt ut och personer med olika funktionsnedsättningar. Sammantaget bedömer utredningen att åtgärder behöver vidtas för att stärka konsumentskyddet. En central del av dagens konsumentproblem gäller oklarheter i fråga om de avtal som ingås via telefon. Därför föreslår utredningen att det ska lagstiftas om krav på skriftliga avtal vid telefonförsäljning. har ett relativt svagt rättsligt skydd för konsumenter vid telefonförsäljning jämfört med jämförbara länder i , bland andra våra nordiska grannländer och . Dagens teknik möjliggör olika former av digitala lösningar, till exempel e-legitimation eller elektronisk signatur, för att underlätta godkännande av ett avtal. En sådan lösning borde även branschen vara intresserad av. När det gäller – det vill säga rätten att slippa bli uppringd – är det ett problem att detta fungerar dåligt. Därför borde det i stället införas ett omvänt Nixregister, det vill säga att konsumenter som vill ta emot direktreklam och försäljning via telefon anmäler detta till registret. Konsumenten gör då ett aktivt val för att kunna bli uppringd i marknadsföringssyfte. 31 Statsrådet (MP): Jag vill tacka för att den här interpellationen har kommit på bord. Den tar upp en väldigt viktig fråga, så jag uppskattar verkligen engagemanget. Jag delar uppfattningen att det här är en ytterst problematisk marknad. Jag tror att vi är många som har blivit störda av telefonförsäljare som har ringt vid olämpliga tillfällen och som ibland kan vara väldigt envisa och inte riktigt vill ta ett tydligt nej. Det här är ett problem för konsumenterna. Men det är också, som jag ser det, ett problem för branschen. Missnöjet med den här försäljningskanalen växer, och om det inte blir ordning på detta riskerar branschen att så att säga såga av den gren man sitter på och göra så att konsumenterna mer och mer distanserar sig från denna försäljningskanal. Vi ser nu till exempel en tydlig tendens till att människor inte längre har fasta telefonabonnemang utan bara använder mobiltelefoner. En bidragande orsak till det tror jag kan vara just att man känner att det är mindre risk att bli uppringd av telefonförsäljare. Vi har haft ett gediget arbete med att försöka motverka de här tendenserna. Även är ett exempel på det. Det ger möjlighet att sätta upp sig på en lista där man begär att inte bli uppringd av telefonförsäljare. finns det ju problem med det registret; det är inte heltäckande. Konsumenter blir ibland uppringda trots att de satt upp sig på listan. Därför pågår en dialog mellan och för att försöka täppa igen de hålen. Det är ett arbete som jag verkligen uppmuntrar. Jag hoppas verkligen att de kommer fram till en bra lösning så att kryphålen försvinner, för vi ska som konsumenter kunna lita på att när vi tydligt har deklarerat att vi inte vill bli uppringda ska det faktiskt respekteras. Det här är ett generellt problem för den här branschen, och det är många klagomål. Vissa aktörer sticker verkligen ut och får väldigt många klagomål. Men det är mycket missnöje med den här kanalen över huvud taget, och det måste vi ta på allra största allvar. Sedan finns det självklart extra upprörande exempel, som vi har kunnat se, på enskilda företag som inriktar sig på att ringa till äldreboenden för att få tag i äldre konsumenter som man känner att man har större möjlighet att övertyga. Vi har sett exempel på försäljningsbeteenden som är direkt oacceptabla, där man helt enkelt inte accepterar att konsumenten säger: ”Jag vill inte vara med om det här. Jag orkar inte stå här längre”. Ändå fortsätter man med sitt försäljningsarbete. Det här är ett område där vi helt enkelt måste hitta åtgärder för att komma till rätta med problemen. Jag tycker att det finns anledning för branschen att idka självkritik. har gjort enkäter där man har frågat konsumenter om deras inställning till telefonförsäljning. I årets enkät är det av konsumenterna som är positiva till att bli kontaktade av telefonförsäljare från företag där de inte redan är kunder. innebär att faktiskt inte tycker att det är en bra kanal. Det borde vara, tycker jag, skäl till oro från branschens sida. En majoritet av konsumenterna, , upplever att det är lätt att bli vilseledd eller lurad av telefonförsäljare. Det här är siffror som jag tycker ger skäl att verkligen reflektera över hur vi kan skapa en bättre funktion för den här marknaden. Där är utredningen ett väldigt bra underlag som vi nu tar vidare. Det har kommit in många synpunkter från remissinstanser. Dessa måste vi nu försöka väga in. Det pågår nu en intensiv beredning på . Jag är optimistisk och tror att vi kommer att kunna komma med besked om en inte alltför , för här är det angeläget att vi helt enkelt får en bättre ordning. 32 (V): Tack, ministern, för responsen på min interpellation! Jag är glad för att ministern delar min uppfattning att det här är ett stort problem, både för konsumenterna och för marknaden, att något måste göras, att ni nu jobbar med olika former av åtgärder och att ministern ser utredningen som en bra grund för det fortsatta arbetet. Telefonförsäljning är en omstridd säljmetod som fortsätter att orsaka stora problem för ett stort antal personer. Många konsumenter har svårt att värja sig mot de ofta påträngande telefonförsäljarna. Särskilt svårt är det för de utsatta grupper som vi nämnde tidigare: äldre personer, personer med funktionsnedsättningar och personer som inte behärskar språket fullt ut. Men det kan vara tillräckligt svårt för vem som helst att värja sig. Jag tror att vi alla har råkat ut för envisa telefonförsäljare i livet. Det finns många exempel på hur konsumenter har blivit lurade i samband med telefonförsäljning: Plötsligt kom det en faktura. Jag tänkte att jag har ju inte gått med på någonting. Jag sa nej till en annons. Men de påstod att de hade en inspelning. Jag förstod inte ens att de spelade in. Det här är två röster av verkligen en mängd olika röster. Det finns också exempel på hur demenssjuka personer har lurats att ingå avtal. Det är inte heller ovanligt att telefonförsäljare fejkar telefoninspelningar. Ett stort problem är att kunder inte uppfattar att de har ingått ett avtal över huvud taget och vem de har ingått ett avtal med. Ångerrätten åberopas då ofta som tillräckligt konsumentskydd. Men många som ringer till landets konsumentvägledare har inte uppfattat vilket företag som har kontaktat dem över huvud taget. Och får man inte heller hem några papper från företaget inom ångerrättens har man försuttit sin chans att ångra sig. Det är dessutom vanligt att företag inte ger korrekt information om själva ångerrätten. finns det ett utredningsförslag som skulle kunna lösa ett av huvudproblemen, att konsumenter går med på avtal som de inte förstår. Det är därför hög tid, menar jag, att införa skriftlig bekräftelse i samband med telefonförsäljning, något som jag tycker borde vara helt självklart. På det sättet skulle konsumentskyddet stärkas, något som är mycket efterlängtat av många konsumenter. Här har tyvärr halkat efter lite grann. Jag vill återigen understryka att de flesta företag har ett ansvarsfullt sätt att närma sig konsumenterna, varför en oreglerad marknad kanske har fungerat. Men har vi sett en kraftig ökning av konsumenter som känner sig lurade vid avtal som tecknats genom telefonförsäljning. Branschen har framfört att ett skriftligt avtal skulle innebära stora merkostnader och merarbete. Men med dagens teknik möjliggörs ju olika former av digitala lösningar, till exempel e-legitimation eller elektronisk signatur, för att underlätta godkännande av ett avtal. En sådan lösning borde branschen vara intresserad av. Jag tror att det mot den bakgrunden inte heller skulle innebära så stora kostnader för branschen, men det skulle innebära att de oseriösa företagen försvann, vilket de seriösa företagen skulle tjäna på. Det är bra också att har en pågående diskussion med Föreningen angående en eventuell skärpning av de undantag i regelverket som medger samtal i försäljningssyfte, trots att en person har spärrat sitt nummer i . Men det bästa vore nog ur ett konsumentperspektiv ändå att själv få välja om man vill bli uppringd eller inte, och det tycker jag att den undersökning som ministern hänvisar till visar på. 33 Statsrådet (MP):