prot · H30986 · 2016-04-05 00:00:00 — Men hon väljer ut, fru talman, en mindre period av regeringstiden och ser inte helheten. Facit är att sjukfrånvaron minskade under Alliansens tid vid makten. Vi är många som kommer att fortsätta utvärdera hur den här regeringen sköter sig. Jag är orolig för att regeringen håller på att tappa kontrollen över sjukfrånvaron. Utvecklingen går mycket snabbt åt fel håll. Regeringens egna myndigheter varnar för att genomföra de reformer regeringen lägger fram. Och den kritik som kommer – det har väl den här debatten också visat – viftas bort väldigt lättvindigt. Det som Arbetsförmedlingen, , Inspektionen för socialförsäkringen och också ESV tycker är fel. Nej, vi kör vårt race här. Jag ställer mig frågan: När ska regeringen börja lyssna till sina egna experter och forskare? För det kan väl inte vara så, fru talman, att socialförsäkringsministern är nöjd med utvecklingen ? Vi ser ju faktiskt hur sjukfrånvaron ökar och förväntas öka väldigt snabbt kommande år. Det är dags att regeringen tänker om. 32 Socialförsäkringsminister (S): Tack, , för debatten! säger att det är fel åtgärder. En tydlig målsättning är att sjukfrånvaron bör ligga lågt och stabilt i ett land som . En åtgärd som jag vet att åtminstone har tyckt är viktig och bra har regeringen nu genomfört. Vi stärker handläggning vid de tidiga tidsgränserna i rehabiliteringskedjan. Det gör vi på grund av att det är nödvändigt, eftersom prövningarna vid de tidiga tidsgränserna i sjukförsäkringen drastiskt föll under tid som socialförsäkringsminister, som man utförsäkrade 100 000 personer. Man kan tycka att det inte låter så farligt, men för de enskilda individerna innebar det att arbetsförmågan inte prövades efter , att de ramlade igenom sjukförsäkringen och inte fick tillgång till de åtgärder som behövs för att ta sig tillbaka till arbetsmarknaden igen. Regeringen har vidtagit åtgärder mot detta och förstärkt resurser och möjligheter att göra dessa prövningar, och de gör det nu i mycket större utsträckning än vad de gjorde . Det går alltså åt rätt håll, . Vi håller nu sakta på att implementera vårt åtgärdspaket i dialog med parterna på arbetsmarknaden och i dialog med våra ansvariga myndigheter. Och precis som jag sa i mitt tidigare inlägg handlade den remisskritik som du väljer att kalla det, det observandum som riktades, de facto om ifall regeringen inte skulle vidta några åtgärder. Det har vi gjort. Vi kommer att vända den här utvecklingen och vidta alla åtgärder som krävs för att göra det. Överläggningen var härmed avslutad. § 12 Svar på interpellationerna 2015/16:409, 439 och 443 om förändring i jaktförordningen 33 Statsrådet (S): har frågat mig om regeringen kommer att vidta åtgärder för att vargstammen ska kunna förvaltas på ett hållbart sätt, så att beslut om skydds- och licensjakt ska kunna genomföras inom utsatt tid. vill också veta när regeringen har för avsikt att genomföra dessa åtgärder. har frågat mig på vilket sätt och när jag avser att säkerställa att lagakraftvunna beslut ska kunna verkställas innan tilltänkt licensjaktperiod löpt ut. har frågat mig hur jag och regeringen resonerade när man valde att gå emot tillkännagivanden till regeringen samt om jag och regeringen har för avsikt att tillse att det skyndsamhetskrav på förvaltningsdomstolarna man har talat om ska bli verklighet. vill vidare veta hur jag kommer att agera ifall skyndsamhetskravet inte uppnås. Jag vill tacka de tre interpellanterna för att de lyfter dessa viktiga frågor. Eftersom de tre interpellationerna delvis behandlar samma fråga besvarar jag dem i ett sammanhang. Regeringen eftersträvar en hållbar och effektiv rovdjursförvaltning där bland annat jaktbeslut tas med god framförhållning. Det är viktigt att de viltarter som hör till landets viltbestånd bevaras. Regeringen beslutade om en ändring i jaktförordningen som innebär att beslut om jakt efter de stora rovdjuren björn, varg, järv, lo och kungsörn ska kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Det beslutades även om ett skyndsamhetskrav för ärenden om jakt efter de stora rovdjuren. Det är viktigt att överklagandeprocessen effektiviseras så att beslut kan fattas före jakttidens start. För att ytterligare effektivisera handläggningen övervägs att överprövningen av jaktbeslut samlas hos en förvaltningsrätt. Regeringens beslut om ändrad beslutsordning följer Högsta förvaltningsdomstolens beslut om att jakt efter varg och andra arter som skyddas av art- och habitatdirektivet ska kunna överklagas till domstol. Det är regeringens ambition att bringa ordning i rovdjursförvaltningen och skapa förutsättningar för väl underbyggda beslut om jakt. Det var därför som regeringen lade ett antal uppdrag för att få en fördjupad förståelse för vargen och hur den bäst ska förvaltas. Regeringen kommer under innevarande år att aktivt fortsätta att arbeta för en mer hållbar rovdjursförvaltning. 34 (M): Jag tackar ministern för svaret. Jag tackar framför allt för att ministern tog sig tid att komma hit och besvara den interpellation som jag ställde . Det är bra att ministern har prioriterat denna interpellation. Låt mig först och främst klarlägga att vargen inte är utrotningshotad. Det finns ca 200 000 vargar över hela världen. jagas i stort sett över hela världen för att den ska hållas på rimlig nivå och för att minska skador på tamdjur och vilda djur. I övriga finns inte den vargdiskussion som finns i . Där är det fullt naturligt att man jagar varg för att man ska kunna ha och freda tamboskap. Men i styr denna fråga i regeringen, och man värnar mer om vargen än om landsbygdens folk och tamboskap. När jag besökte talade vi en hel del om landsbygd, landsbygdsutveckling och ökad matproduktion. En av de frågor som ständigt återkom var vargfrågan. En fårfarmare berättade att han blivit av med hälften av sina får . Rivna får låg döda och ihjälskrämda i hela hagen. Detta skapar utebliven dräktighet och en stor oro både bland folk och djur på landsbygden. Folk på landsbygden förlorar pengar och upphör med sin djurproduktion. Att komma hem och se sina djur ligga rivna och döda i hagen och inse att hela djuruppfödningen är i spillror skapar en oro som jag tror att ministern kanske inte riktigt förstår. Uppenbart är i alla fall att ministern inte har lyckats lugna dessa människor på landsbygden. Faktum är att ministern har det yttersta ansvaret för vargpolitiken, för regelverket och för den landsbygdsutveckling som hämmas av en för stor vargstam i . revs det över 400 får i landet och ca 40 hundar. Därutöver drabbades en del andra djur av vargangrepp. Jag anser att det är fullt rimligt att man ska ha rätt att avliva den varg som angriper tamboskap och andra djur. Så gör man i övriga och världen. Men landsbygdsministern gör det nu möjligt att överklaga såväl skyddsjakten som licensjakten. Därmed kan vargen i lugn och ro äta upp tamboskapen medan de rättsliga kvarnarna i mal och regeringen sitter still och tittar på. Vi har bestämt att ska ha en vargstam som ligger på 170–270 vargar. har vi förmodligen närmare 600 vargar, det vill säga nästan så mycket varg som har förordat. Jag vill gärna ha svar från ministern på tre enkla frågor: Stämmer det som alla människor jag träffar på landsbygden säger att det är som styr vargfrågan i regeringen? Tänker ministern återuppta diskussionen med EU om att bryta upp art- och habitatdirektivet och flytta vargen från rödlistade djur i bil. 4 till bil. Kommer vi att ha vargjakt nästa säsong? 35 (M): Jag tackar landsbygdsministern för svaret på min fråga. Vargfrågan är en lång följetong. De senaste turerna, som gör det angeläget att åter ta en diskussion om detta, har en koppling till det beslut som regeringen fattade . I ett slag valde man att riva upp den ordning som beslutat om och som också har gjort tydliga tillkännagivanden till regeringen om . Senast detta skedde var när allianspartierna tog ett utskottsinitiativ som handlade om att regeringen skulle fullfölja intentionerna bakom den rovdjurspolitik som beslutade om 2013. Bakgrunden till detta är förstås att det är angeläget för oss alla att säkerställa att vi har en rovdjurspolitik och rovdjursförvaltning som tar hänsyn till såväl vargens bevarandestatus som viktiga socioekonomiska aspekter såsom människors rädsla och människors önskan att kunna leva, verka och hålla djur i hela landet. Efter att ha tagit del av landsbygdsministerns svar ställer jag mig fortfarande frågan hur regeringen tänker göra för att ta hänsyn till dessa socioekonomiska effekter. Hur ska man göra för att möta människors rädsla och oro för den egna tamboskapen? Hur ska man göra för att bygga en acceptans för vargens närvaro? Jag tror att det enda sättet att bygga en acceptans för vargens närvaro är att säkerställa att vi har en fungerande rovdjursförvaltning. Det är något som tidigare fattat beslut om men som regeringen nu väljer att riva upp. Landsbygdsministern tar i svaret upp det beslut som fattades av regeringen . En sak som tas upp där och som skulle kunna vara positivt är ett skyndsamhetskrav. Ministern redogör för att det finns ett skyndsamhetskrav för ärenden om jakt efter de stora rovdjuren. En fråga man ställer sig är: Vad innebär det? Vad är ett skyndsamhetskrav? Innebär det att det ska komma ett besked inom , , en månad, eller ? Hur innebär det att ett ärende hanteras skyndsamt? Alla de människor i landet som har tamboskap i områden där varg finns vill ha ett besked och ett svar på den frågan. En annan fråga man ställer sig är utifrån det besked som regeringen gett om att man vill samla uppgifterna om överklagande till en förvaltningsdomstol. Det tror jag i grunden är bra. Det är klokt att göra så. Men hur ska förvaltningsdomstolen kunna klara att hantera detta? Skickar regeringen med några resurser? När kommer detta att preciseras? I landsbygdsministerns svar framgår bara att man överväger att prövningen ska läggas hos en förvaltningsrätt. När kommer ett konkret besked i den frågan? Avslutningsvis vill jag säga att det är ett stort problem i hela landet. Vi hör väldigt ofta om problem i delar av landet som och där man har levt med problemet väldigt . Men om vi tittar på hur det ser ut just nu är det ett problem som sprider sig. Vargarna finns på fler håll i vårt land. De flesta angreppen skedde i . Så blir det om man inte har ordning och reda i förvaltningen. Jag vill gärna höra ministern utveckla sina svar på de frågorna. 36 (C): Tack för detta svar, landsbygdsministern. Vi är än en gång samlade i kammaren för att reflektera och debattera över detta oerhört viktiga område som handlar om rovdjurspolitik, vargens förekomst och de socioekonomiska effekter som det föranleder i många bygder i vårt land. Det är många olika aspekter som belyses i svaret. Man kan reflektera över vilka signaler som sänds från regeringen. har frågorna varit oerhört omdiskuterade. Det handlar om juridiska spörsmål, varför det inte blir någon förvaltningsjakt i stora delar av och vem det egentligen är som styr i den här typen av frågor. Jag kan konstatera att det är väldigt stora värden som står på spel. Uppfattningen hos berörda människor är väldigt tydlig. Det är uppenbart att det är domstolarna som har stoppat jakten och att det är där som problematiken sitter. Men människor känner heller inte någon särskilt stor tilltro till det politiska systemet, beskeden som lämnas eller processerna som pågår. Det är illavarslande. I förlängningen kommer det att bli en än större problematik om vår legitimitet i det politiska samtalet om hur vi fattar beslut som ska ha effekt ute i landet. Det är beklagligt att den här typen av frågor ska stanna upp i juridiska processer i stället för att man tar ansvar regionalt. Vi har debatterat detta , och svaren återupprepas. Visst finns det ett engagemang för att lösa frågorna, men det borde vara betydligt starkare. ser vi uppföljningen från älgförvaltningen och avskjutningsrapporterna från bland annat . Vi kan konstatera att det har förändrats år . Går man tillbaka och tittar på hur det såg ut innan vargens utbredning ägde rum i är det en oerhört stor skillnad jämfört med . Vi talar om en tjugondel av den då tilldelade licensen som diskuteras inför höstens jakt. Det är oerhört stora förändringar. Det är ungefär 13 000 personer som löser statligt jaktkort i . Nästan alla jagar älg, och de flesta berörs. Många jaktlag funderar på att helt ställa in jakten. Markägare ger upp tanken på att det ska kunna finnas jakt. Man tappar arrenden och inkomster, lanthandlare tappar intäkter, och så vidare. Hundförare slutar att bedriva aktiv hundverksamhet. Man har gett upp hoppet om att man ska kunna släppa dem på sina egna marker. Om vi tittar siffror sköts det knappt 3 300 älgar av de tilldelade 4 300 . var den tilldelade kvoten ungefär 8 500. Då sköts det 6 500 djur. Det är en skillnad på 3 000 älgar. räknar vi med att vargen tar i samma omfattning 3 000 älgar. Jag hörde i går en rapport från Lässeruds jaktlag i västra där man har fått en tilldelning på två vuxna djur och tre kalvar på ett område med . Det är en minskning med 60–. Om man bedömer situationen utifrån hösten blir frågan: Var är vi ? 37 (KD): Vargfrågan är en fråga som berör och upprör, och många är engagerade i frågeställningarna. Vi har från sida varit väldigt tydliga och har i modern tid gjort tydliga tillkännagivanden till regeringen. fastslog den svenska förvaltningsdomstolen att EU:s unionsrätt kräver att bestämmelserna i art- och habitatdirektivet kan prövas i medlemsstaternas domstolar. Som vi har hört här tidigare i debatten har det följts upp av regeringen som beslutat om att frågan kan avgöras i allmän förvaltningsdomstol. Jag och menar att det innebär ett bakslag för den rovdjurspolitik som fastslagit där inriktningen är att de myndigheter som har den största sakkunskapen ska fatta besluten om jakt på rovdjur och att långdragna domstolsprocesser ska undvikas. I och med Högsta förvaltningsdomstolens utslag har det uppstått en situation där ett överklagande i sig, oavsett hur sakligt välgrundat det är, kan skapa en domstolsprocess som i praktiken omöjliggör jakten. Denna situation riskerar att skapa stor frustration och undergräva tilltron till rättsordningen och dess möjligheter att hantera rovdjursförvaltningen. Min fråga till landsbygdsministern är: Anser regeringen att det är rimligt att frågan på detta sätt ska avgöras av jurister i domstol och inte av myndigheter med expertkompetens som arbetar på uppdrag av oss folkvalda? 38 Statsrådet (S): Jag är själv landsbygdsbo och jägare och jagar älg. Jag känner till problematiken mycket väl. Jag har också en mycket stor förståelse för de djurägare som drabbats så hårt som är fallet på många orter i svensk landsbygd. Det finns många som följer debatten i medierna, i tv och också här i kammaren. Den bild som de fyra alliansföreträdarena försöker ge här behöver nog också få en annan spegling. Helst skyller man på andra. Här har vi en regering som har ambitionen att få ordning och reda i detta, där det inte är ordning och reda . Den jaktförordning som har var det alliansregeringen som satte på plats. Den har skapat oordning, och den har skapat hur många överklagande- och rättsprocesser som helst. Den jaktförordning som alliansregeringen satte på plats är ett stort misslyckande, påstår jag. Jag hör här fyra alliansföreträdare som säger: Strunta i vad säger! Strunta i vad säger om som sista instans! Är det Berghedens, , och åsikt? Är det , och åsikt att ska strunta i vad Högsta förvaltningsdomstolens utfall har gett vid handen? Tala om det för mig! Om vi tittar tillbaka på historien ser vi att vi har haft licensjakt på varg i . Av de sju åren har alliansregeringen haft . Av de fem åren blev det ingen jakt. Man tilldelade 93 vargar, och det sköts 50 eller 10 i snitt. Av har samarbetsregeringen haft . Det har tilldelats 92 vargar, och det har skjutits 58 – alltså 29 djur i snitt. Detta är realiteter. Oaktat detta utfall och alla dessa överklagandeprocesser som försvårar hanteringen och förvaltningen på ett bra sätt måste vi få ordning och reda i detta. Det kan inte få fortsätta på det här sättet. Regeringen tar frågan på mycket stort allvar. Vi har satt igång ett flertal processer, men alla är inte klara . Jag måste få återkomma till dem i nästa inlägg. Vad är då gjort? För att få vetenskapligt belägg för vad som är gynnsam bevarandestatus har vi begärt två oberoende av varandra vetenskapliga analyser. Båda har kommit fram till antalet 300 vargar. Vi har 415 vargar. Man har i undersökningen även tagit stor hänsyn till genetik, och det har visat sig att det behövs en invandrad individ . Det uppfyller vi också. Det finns också en del andra åtgärder, som jag måste få återkomma till i nästa inlägg. 39 (M): Tack, ministern, för försök till svar! Jag fick faktiskt inte svar på någon av de frågor jag ställde till ministern och som jag hade önskat att vi skulle få ett klarläggande av. Ministern kanske kan notera det hela. Den första frågan löd: Är det som människorna säger ute på landsbygden – att det är som styr hela vargpolitiken i regeringen? Den andra frågan löd: Tänker ministern ta initiativ till att försöka diskutera art- och habitatdirektivet med EU igen för att flytta vargen från de rödlistade i bilaga 4 till bilaga 5, det vill säga att göra vargen jaktbar och därmed slippa överklagandeprocesser i ? Vargen är inte utrotningshotad. Den här regeringen har lyckats få vargen att nå de högsta noteringarna någonsin när det gäller varg i detta land . Det är inte regeringen som tar ansvar för detta, utan det är de människor som bor på landsbygden som får betala med rivna djur och hundar, en nedlagd älgjakt och en utveckling på landsbygden som gör att vi kan producera mat i den utsträckning vi hoppas på här i landet. Det är ministern som har ansvar för detta . Ministern får gärna försöka skylla på den gamla regeringen. Vi har säkert gjort fel i den också, men är det ministern som har ansvar för alla dessa frågor. Det är ministern som kan göra något. Han har nästan hela bakom sig, förutom kanske ett par partier, när det gäller att agera i de här frågorna. Vi förväntar oss att någonting kommer att hända. Den tredje frågan löd: Kommer vi att ha vargjakt i ? Dessa tre frågor önskar jag att ministern kan försöka svara på i nästa inlägg. Det är värre än så. Just för tillfället har tagit fram nya planer för hur man ska skydda så kallade genvargar här i landet, alltså speciellt värdefulla vargar för populationens skull. Jag kan mycket väl förstå att man försöker hitta anledningar till att skydda dessa. Men här vill man införa sådana långtgående åtgärder som att det helt plötsligt är den som har tamboskap som måste ta in sina djur för att vargen fritt ska kunna härja i området. Detta är ytterligare en sak där det är regeringen som har det yttersta ansvaret för att genom regleringsbrev, lagar och regler se till vilken varginriktning vi ska ha här i landet. Min fråga blir: Ställer ministern upp på det man nu har tagit fram, att man ska skydda genvargar mer än man skyddar tamboskapen i dessa områden? Skulle det innebära samma sak här i ? Om en genvarg kommer hit och tar hundar och andra sällskapsdjur, till exempel, kommer den då att avlivas eller inte? Eller kommer den att få hålla på här precis som den ska få göra ute på landsbygden? Jag skulle gärna vilja ha en reflektion över detta. Är det här rimligt? I övriga jagar man varg. Man håller undan vargen från tamboskap för att kunna utveckla produktionen av mat i de här länderna. I detta land har vi en regering som i stället låter vargstammen växa och landsbygden betala priset. Det är ingen bra utveckling för landsbygden, och ministern är ansvarig. I detta anförande instämde (M). 40 (M): Tack, landsbygdsministern, för svaret! Jag tvingas dock, liksom före mig, konstatera att jag inte fick svar på de frågor jag ställde. I stället börjar landsbygdsministern tala om att regeringen har tagit en massa initiativ och lagt ut ett antal uppdrag för att få fördjupad förståelse för vargen, hur den bäst ska förvaltas och så vidare. Kanske är detta en del av problemet, för det är så här regeringen nu gör på område efter område. När regeringen inte vet vad den vill sätter man igång en väldig massa processer. Man slänger ut en massa bollar i luften, och så hoppas man att några av bollarna ska landa på ett sätt så att man kan lotsa dem genom och få till någon form av politik och beslut. Jag menar att det är bekymmersamt när man inte vet vad man vill. När regeringen inte själv kan tala om vad man vill och formulera uppdrag utifrån det blir det också svårt att komma framåt. Och vad värre är: Detta skapar en väldig osäkerhet ute i landet. Regeringens agerande just nu gör att människor är oroliga. Vad kommer det att bli av det här? Hur ska regeringen göra för att försöka få ordning på detta? Jag fick som sagt inte svar på mina frågor. Regeringen talar om ett skyndsamhetskrav. Landsbygdsministern upprepar det från talarstolen. Jag vill veta vad detta skyndsamhetskrav innebär. Vad innebär det? Hur snabbt kommer ärendena att hanteras? Är det , , eller ? Har det någon betydelse? Om tidsgränsen innebär att vi talar har det ingen praktisk betydelse. Det tror jag att landsbygdsministern inser. Därför är det viktigt med en precisering av vad skyndsamhetskravet innebär. Jag vill också gärna veta vad regeringen och landsbygdsministern avser att göra om det visar sig att skyndsamhetskravet inte kan fullföljas. Vad är ministern i så fall beredd att göra? Jag frågade även om det som regeringen har redogjort för i medierna tidigare, nämligen att man överväger att samla överklagandena till en förvaltningsdomstol i . När kommer det ett slutligt besked om detta? Är regeringen beredd att skjuta till några resurser som ger förutsättningar för att det här över huvud taget ska kunna fungera? Slutligen vill jag haka i den tråd som andra debattörer har tagit upp här. Det handlar delvis om ett problem som kommer av EU:s art- och habitatdirektiv. För att få en långsiktig lösning på detta tror jag att det är viktigt att regeringen, liksom alliansregeringen gjorde, fortsätter att föra samtal med EU för att försöka komma framåt och nå en mer konstruktiv lösning så att vi kan skapa bättre förutsättningar för en fungerande vargförvaltning. Min direkta fråga till landsbygdsministern är: Är du och regeringen beredda att föra den diskussionen med EU? 41 (C): Jag önskar att den här frågan skulle få diskuteras på en nivå som bär frukt och ger en långsiktig lösning. Den skulle tjäna på att vår diskussion präglas av konstruktivitet och framåtanda och att vi lägger bort prestigen. Det är ändå rätt viktigt att se framåt och att se nuläget som det är. Jag upplever inte att insikten om det alltid är på plats hos dem som utreder men också gör värderingarna kring vilka beslut som ska fattas. En vädjan till regeringens representanter är att man ska se konstruktivt framåt när det gäller hur vi ska lösa detta. I mitt förra inlägg belyste jag älgavskjutning och pågående älgförvaltningsarbeten. Jag kan konstatera att läget är riktigt allvarligt när det gäller älgförekomst och möjligheter att bedriva älgjakt framöver i . Det tror jag inte handlar om politik, utan det handlar om fakta om hur älgstammen faktiskt ser ut och hur mycket älg som går åt till att föda vargstammen som finns i . Det här har oerhört stora socioekonomiska effekter. En del i det fortsatta arbetet är att se till att det här utreds på en så bra nivå som möjligt och så ordentligt som möjligt. Jag har också en vädjan om att landsbygdsministern tar initiativ för att få till ytterligare utredningar som belyser de här stora värdena som står på spel när det handlar om socioekonomiska effekter. Jag tror att alla tjänar på att man har ett så brett perspektiv som möjligt i den här frågan och att det finns underlag för kommande beslut. I svaret från landsbygdsministern betonas att man vill få en fördjupad förståelse för vargen.