prot · H309122 · 2016-06-17 00:00:00 — Jag hoppas att vi kan få en bra process trots att vi har blivit sena. Vi är beredda att ge Alliansen den tid som den behöver för att sätta sig in i detta, och jag ser fram emot era inspel. När vi påbörjade arbetet bjöd vi in allianspartierna till Nalen där detta startade som man presenterade arbete, och den gången var inte representant. Men de hade en representant uppe på scenen som lovprisade att man äntligen började jobba med att ta fram en nationell livsmedelsstrategi. Den behövdes, sa han då. 86 (M): Jag håller gärna med om att en livsmedelsstrategi behövs, och den kritik vi hade i inledningsskedet och som jag beskrev tidigare handlade delvis om andra saker. Den handlade lite om processen och hur detta tar. Men jag håller med om att det avgörande inte är det exakta datumet. Strategin har blivit försenad , så jag tycker att det är angeläget att den kommer snart. Men det absolut viktigaste är naturligtvis att innehållet blir bra. Det är helt avgörande. Det är klart att det är viktigt med bred politisk förankring, men det är faktiskt viktigare att strategin till sitt innehåll blir tillräckligt bra och att den innehåller tydliga mål och skarpa förslag om hur konkurrensförutsättningarna i hela kedjan kan förbättras. Man kan också vända på det. Det hjälper inte om strategin har brett politiskt stöd om den inte klarar att lösa de utmaningar som livsmedelsbranschen står inför när det gäller det som politiken kan och måste lösa. Därför vill jag vara väldigt tydlig med att vår syn på livsmedelsstrategin och möjligheterna till bred politisk förankring av den är helt beroende av innehållet och vilka förslag regeringen presenterar. Vi är måna om att innehållet blir bra, och om vi inte tycker att regeringen klarar att leverera tillräckligt bra förslag och en tillräckligt bra strategi kommer vi från Alliansens sida att göra vad vi kan för att den ska bli så bra som möjligt. När det gäller förankringen får jag ändå konstatera att processen lämnar en hel del övrigt att önska. Det stämmer att vi fick ett förslag att ta ställning till. Men är det fredag, och stänger . Det ger inte särskilt mycket tid att klara förankringen om vi ska hålla den tidsplan som regeringen har satt upp. Det har varit tyst , och jag tycker nog att man kunde ha skött detta på ett annat sätt. Jag måste också fråga statsrådet om han tycker att det är rimligt att tala om att det pågår en bred politisk förankring när det har varit så här tyst . Förankringen inleds ju i så fall nu när vi har fått ett förslag. Jag vill också fråga om statsrådet tycker att förankringen med exempelvis dem som ingår i den så kallade dialoggruppen har skötts på ett bra sätt. De signaler jag får är att man inte verkar vara särskilt nöjd där heller. Det är som sagt bra att regeringen tar ett helhetsgrepp här, och det är bra om det kommer en livsmedelsstrategi. Vi tänker göra vad vi kan för att den ska bli bättre. Vi kommer att anstränga oss för det; det kan jag lova. Vi har också tidigare i processen gjort konstruktiva inspel. Alliansen har kommit med förslag, och jag utgår från att regeringen har försökt arbeta in dem i förslaget. Det gläder mig också att statsrådet är tydlig när det gäller och den nya generaldirektören. Jag hör ett tydligt besked: Det finns inga förändringar i uppdraget, utan det ligger fast så som det har sett ut. Statsrådet upprepar också att arbetet med exporten ska förstärkas, och där har regeringen ökat anslagen till både och . Jag har tidigare frågat här hur den uppföljningen går, och det finns kanske anledning att återkomma till det. Men det är väldigt glädjande att höra att regeringen och statsrådet är tydliga med att man inte har gjort någon förändring i uppdraget. ska alltså även fortsättningsvis ha en bra kontakt med branschen, en dialog och en öppenhet för synpunkter och ska agera konstruktivt. Det gläder mig. 87 Statsrådet (S): Det är på många olika sätt en unik process som vi har bedrivit med livsmedelsstrategin. En sak är att vi förankrar den så väldigt tajt. Vi har varit ute runt om i landet på sex olika orter. Det har varit fulla hus med branschfolk, intresseorganisationer, myndigheter och övriga som har funnits med och gjort massor med inspel. Vi har haft en elektronisk brevlåda som har fått oerhört mycket inspel. Vi har också haft branschmöten vid flera olika tillfällen. De inspelen och möjligheterna att vara med i processen har varit väldigt unika. De har också resulterat i att vi runt om i landet har flera regioner som jobbar med regionala livsmedelsstrategier, vilket är väldigt positivt. Det har dragit igång en massa aktiviteter runt om i vårt land. Det här är nödvändigt för att vi ska kunna stärka hela branschen. Unikt är också att vi i den här regeringen tar strategin hit till . Det är en stor skillnad mellan att ta en strategi till och att bara ha den i en regering. Man måste inse hur viktigt det här området är. Vi måste kunna samlas över partigränser och blockgränser kring den viktiga frågan hur vi ska ha det med livsmedel i det här landet. Vi spräcker snart tiomiljonersgränsen, och det är inte så långt tills vi spräcker elvamiljonersgränsen. Vi blev 240 000 fler på jordklotet i går och blir ungefär lika många fler . Men vi har en väldigt låg livsmedelsproduktion i det här landet. Det är klart att vi måste tag i detta. I huvudsak produceras faktiskt livsmedel på någon landsbygd någonstans i världen. Frågan är bara på vilken landsbygd den ska produceras. Den här regeringen anser att det ska produceras betydligt mer livsmedel på svensk landsbygd. Jag hoppas att delar den uppfattningen. 88 (M): I den sista delen är det lätt att hålla med. Citatet som statsrådet anknyter till kommer, om jag förstått det rätt, från en LRF-medlem i norra som vid ett möte uttryckte det på det viset. Någon landsbygd någonstans kommer alltid att förse oss med livsmedel – varför inte vår egen? Jag tycker att det är väldigt kloka ord. Det är en typ av bevingade ord som i en mening fångar väldigt mycket av vad det här handlar om. Jag tror att vi är helt överens om att det är ett bra anslag. Återigen: När det gäller strategin är den breda förankringen absolut viktig. Men det allra viktigaste är att innehållet är bra. Det hjälper inte med en brett förankrad strategi om den inte lever upp till de högt ställda förväntningar som finns bland alla dem som har involverats. Jag upplever nog att statsrådet har en lite märklig definition av begreppet ”förankra”. Han säger att strategin är brett förankrad och beskriver en process där man har haft en massa möten i landet och fått inspel. Det tror jag i och för sig är bra, men det är inte det som är förankring. Förankringen sker ju när man tar fram de skarpa förslagen. Det handlar om att se till att de som är involverade tycker att den strategi som läggs på bord för beslut och som förhoppningsvis ska gälla är bra och fångar och försöker lösa de utmaningar som finns. Det är det som är förankring. Där uppfattar jag att det har brustit ganska rejält, eftersom branschföreträdare uttrycker frustration över att de inte vet vad som händer. Den politiska förankringen har inte funnits alls , utan börjar , när det bara är kvar. Men vi ska som sagt göra vad vi kan för att det här ska bli bra. 89 Statsrådet (S): Livsmedelsstrategin är väldigt viktig. Jag tycker att det förslag som vi nu har sänt till Alliansen är bra. Men jag är säker på, , att vi kan göra strategin ännu bättre tillsammans. Den måste bli bra. Den ska bli det bästa för och det bästa för livsmedelsbranschen från primärproduktion till industri, export och så vidare. Det är regeringens ambition. Saker och ting tar tid; så är det i en demokrati. Saker måste diskuteras och prövas för att det ska bli bra. Vi har ett sådant system i det här landet. Åsikter måste få komma fram. Detta ska vi värna. Jag ser fram emot det jobb vi ska göra tillsammans med alliansföreträdarna för att göra den här strategin ännu bättre. Slutligen vill jag önska en trevlig sommar till dig, , liksom till herr talmannen och presidiet. (TALMANNEN: Tack detsamma!) Överläggningen var härmed avslutad. § 20 Svar på interpellation 2015/16:706 om polisens prioritering av pågående brott 90 Statsrådet (S): har frågat mig om jag anser att det är acceptabelt att det går från det att en enskild människa ringer till polisen om ett pågående brott till dess att polisen agerar. Han har också frågat vart jag anser att en medborgare ska vända sig när det är uppenbart att polisen inte agerar och det inte kommer någon hjälp. Vidare undrar han om jag anser att det är rimligt att bevakningen av stora arrangemang, exempelvis , medför att polisen inte har resurser att rycka ut för att ingripa mot pågående brottslighet. Slutligen vill veta om jag har för avsikt att vidta åtgärder – och i så fall vilka – för att en liknande situation inte ska uppstå igen. Det är en grundläggande uppgift för att upprätthålla allmän ordning och säkerhet och ge allmänheten skydd och annan hjälp. I detta ligger också att ingripanden måste kunna göras inom rimlig tid. Det är generellt sett inte acceptabelt att det tar innan polisen ingriper mot pågående brottslighet och ordningsstörningar. måste det vara upp till myndigheten att göra de taktiska bedömningarna av hur och när man ska agera för att nå framgång i ett enskilt ärende. Förekomsten av otillåtna bosättningar i form av tält- och husvagnsläger på privat eller offentlig mark har ökat markant i . För att kunna agera mer aktivt och enhetligt mot otillåtna bosättningar har tagit fram interna rekommendationer och genomfört in-formationsinsatser riktade till personal i yttre tjänst. har justitieministern låtit utreda hur möjligheterna för markägare att få hjälp med att avlägsna otillåtna bosättningar kan förbättras. Uppdraget redovisades , och förslagen är nu ute på remiss. För att ge goda förutsättningar att genomföra sitt uppdrag har regeringen föreslagit i vårändringsbudgeten att anslag ska öka med . Enligt det budgetunderlag som lämnade till regeringen bedömer myndigheten att man på behöver öka antalet polisanställda. Regeringen avser att noga följa hur förutsättningar att fullfölja sitt uppdrag utvecklas. 91 (M): Jag tackar för svaret. I ett rättssamhälle, som är ett tryggt samhälle som håller ihop, är en av grunderna ett rättsväsen som agerar mot brottslighet och kränkningar av människors integritet och egendom. I ett rättssamhälle kan brottslighet aldrig tolereras. Rättsväsendet måste vara starkt och ha medborgarnas förtroende, och polisen får aldrig ge vika och inte heller låta bli att ingripa när brott begås eller när någons egendom, som i detta fall, olagligen ockuperas av andra. Enligt var det dock just detta som hände då en bonde i fick se sin gård invaderas och intas av ett hundratal personer. Personerna slog sig ned med sina och begick enligt uppgift ett antal olagliga handlingar. Bland annat bestod handlingarna av – uttryckt i vanliga ordalag – vandalisering och hot. Detta är naturligtvis oacceptabelt. Enligt uppgift tog det innan polisen reagerade och kom till platsen. Den förklaring som den drabbade fick var att polisen i under den tiden hade varit mycket hårt ansträngd, bland annat på grund av att mycket tid och kraft hade gått åt till att bevaka finalen i , som arrangerades. Att svensk polis är hårt ansträngd och står inför stora utmaningar framöver har stått klart . – eller rättare sagt förhållandevis ofta – är det också så att stora arrangemang kräver extra bevakning från polisens sida. Särskilt tydligt är detta i . Däremot är det fullständigt oacceptabelt om polisens resurser urholkas eller används så att man inte kan ingripa mot pågående brott. Det försvagar förtroendet för rättsväsendet i stort, och i synnerhet för polisen, och innebär att enskilda människor kommer i kläm. I detta fall var det, som jag har nämnt, en fråga om en situation där en enskild medborgare anmälde ett pågående brott. Enligt uppgift valde dock polisen att inte ingripa eller ens bege sig till platsen för att bedöma situationen. Detta ska också sättas i relation till att vi ofta får uppgifter om att enskilda människor och näringsidkare runt om i landet avstår från att po-lisanmäla brott eftersom de tycker att det känns hopplöst att vända sig till polisen. I bilden ingår också uppfattningen att en polisanmälan ändå inte leder till något resultat i form av åtgärder från polisens sida. Vi moderater anser att människor i måste kunna lita på att polisen kommer och ingriper mot pågående brott. Det är en mycket grundläggande förutsättning för att medborgarna ska kunna känna sig trygga. Att vänta på att polisen ska reagera mot ett pågående brott är fullständigt oacceptabelt. Under alliansregeringen genomfördes stora satsningar på fler poliser. Befolkningsökningen och samhällsutvecklingen gör att det nu behövs dels ännu fler poliser för att utreda och bekämpa brott, dels förändringar i polisens förhållningssätt och attityder till sitt arbete – och detta kanske främst på en strukturell nivå. Den första meningen i det som är det egentliga svaret från inrikesministern är en omskrivning av § 1 i polislagen och handlar om hur det borde vara på ett övergripande plan. Anledningen till min interpellation är dock hur det förhåller sig i verkligheten här och och på en mängd olika platser i hela . Jag tycker för egen del också att inrikesministerns svar på det som är den egentliga övergripande frågan i min interpellation verkligen är ett understatement: ”Det är generellt sett inte acceptabelt att det tar innan polisen ingriper mot pågående brottslighet”. Jag utelämnade ordet ”ordningsstörningar” eftersom vi talar om pågående brottslighet. Jag undrar: Vilka åtgärder tänker inrikesministern vidta för att göra polisen bättre fungerande? 92 Statsrådet (S): Jag delar i stort ståndpunkter. Jag har också i mitt svar redovisat de åtgärder som regeringen har vidtagit: Vi har ökat polisens budget , vi satsar nu mer pengar på polisen än man någonsin har gjort under en alliansregering och vi har nya instruktioner för polisen så att man avhyser folk som olagligt har bosatt sig på annans mark. Vi har gått vidare och gjort detta ännu enklare i och med den utredning som justitieministern tillsatte. Vi kommer att under höstens budgetprocess bereda de yrkanden som finns från polisen om ytterligare resurser. 93 (M): Det hänvisas till de satsningar som regeringen sägs göra på polisen. Då blir frågan direkt: Varför säger ni nej till att behålla målet på minst 20 000 poliser i ? Det handlar också om det vi moderater och de övriga allianspartierna har föreslagit, nämligen 2 000 ytterligare poliser som i första hand ska arbeta i särskilt utsatta områden, i utanförskapsområden och i glesbygd. Inrikesministern hänvisar i svaret till att det måste vara upp till att göra de taktiska bedömningarna av hur och när man ska agera för att nå framgång i ett enskilt ärende. Då blir den naturliga följdfrågan: Kan inrikesministern lämna exempel på taktiska bedömningar som gör att man ska vänta med att ingripa i ett fall som mitt exempel? Jag vill understryka att detta inte handlar om problematiken med otillåtna bosättningar utan om förutsättningarna för polisens basfunktioner i ett rättssamhälle. De som är regeringens satsning på polisen kan inte vara någonting som är en lösning på polisens problem i vidare mening. Pengarna är ändå avsedda för att möta flyktingkrisen och i viss mån en satsning på civilanställda. Man har också uttalat att 33 miljoner avser det som kallas återvändandearbetet, och man nämner även hatbrott i sammanhanget. Debatten handlar i grunden inte om pengarna i sig utan om hur polisen utför sitt arbete. Det har också koppling till vilket ansvar regeringen tar för polisens omorganisation och möjligheterna att nå goda medarbetarresultat inom polisen. Detta är något som jag har tagit upp också i en tidigare interpellationsdebatt med inrikesministern. Jag har då framhållit att polisens nya organisation måste ses endast som ett första steg mot att förändra och förbättra polisens möjligheter att uppnå goda resultat. Oavsett organisatoriska och lagreglerade förutsättningar för polisens arbete kommer attityderna, eller med andra ord förhållningssättet, till arbetsuppgifterna alltid att vara avgörande för resultatet. Kortfattat handlar det om vad polisen ska ägna sig åt och hur man sedan gör det. Ska polisen prioritera det som verkligen är polisens basfunktioner, vilka jag anser vara för det första en fungerande utryckningsverksamhet, så att människor i akuta situationer kan få hjälp, och för det andra en fungerande utredningsverksamhet, så att människor som har blivit utsatta för brott kan komma till sin rätt? Om dessa grundfunktioner skulle värderas och prioriteras högre skulle det i förlängningen också ge avtryck i fråga om vilken typ av arbetsuppgifter som blir karriärbefrämjande inom polisen. Det skulle i sin tur också påverka attityderna. En annan mycket viktig och helt elementär förutsättning för polisens resultat är hur det polisiära ledarskapet är utformat och hur det ska utövas. Det är mycket viktigt. Jag vill också peka på att den nuvarande justitie- och migrationsministern vid ett flertal tillfällen i opposition kritiserade polisens brist på effektivitet. När alliansregeringen lade fram lagstiftningsförslag var svaret från Socialdemokraterna ofta att uppklaringen av brott i stället borde bli bättre. Då undrar jag: Hur har inrikesministern tagit hand om den frågan? Hur ska man se till att uppklaringen av brott, som enligt min mening är den andra av polisens basfunktioner, förbättras? 94 Statsrådet (S): Jag tror att det finns en grundläggande skillnad mellan regeringen och den moderata oppositionen i synen på vem som är bäst lämpad att göra prioriteringar utifrån den lokala brottsligheten och hur situationen ser ut. Regeringen menar att poliserna måste få vara poliser och att det är polisen som ska göra bedömningen och prioriteringen. lade däremot i kammaren fram förslag på 17 olika brottstyper som skulle prioriteras, men man hade inte förslag om att en enda brottstyp skulle prioriteras ned. Det är ju inte att prioritera över huvud taget. står i talarstolen och räknar upp olika saker som ska prioriteras, som inget ska prioriteras bort. Det duger inte som sätt att styra svensk polis. Vi har lämnat den pinnjakt som ni bedrev bakom oss. Vi inför nya styrmodeller, och basen för det är att polisen ska få vara polis. Vi tror på polisens profession och yrkesroll, och vi tror på förmågan och kapaciteten att tillsammans med lokalsamhället formulera problembild och prioriteringar för arbetet. Sedan frågar varför vi motsätter oss det moderata kravet om att sätta upp ett mål om 20 000 poliser i . Svaret på den frågan är att vi hade 20 310 poliser i , varför ett mål om 20 000 poliser knappast är en speciellt imponerande ambition. 95 (M): Jag tror att vi är helt överens om att polisen ska göra prioriteringarna. De ska naturligtvis göras i det som polisen själv kallar den minutoperativa verksamheten. Jag har väl inte stått här och sagt vilka brott man ska prioritera. Däremot är prioriteringarna något som påverkar polisens arbetsförutsättningar. Det har ju gjorts en del granskningar av hur det ser ut . I granskning, som har rubriken ”Krisen inom polisen”, säger poliser till exempel: Folk ringer om pågående brott, men vi kan inte komma. Problemen är landsomfattande, enligt granskningen. Det händer att polisen inte rapporterar brott. Brott mot knivlagen är något som man tvingas prioritera bort. Man påstår till och med att narkotika hälls ut i gatubrunnar. Någon säger att kriminalavdelningen går på knäna och rubricerar ned ärenden som mindre allvarliga brott. En annan säger: Tänk på att toaletten inte är långt borta om ni råkar hitta ett beslag av narkotika. Så säger någon återigen: Folk ringer om pågående brott, men vi kan inte komma. Ytterligare en annan säger att hela systemet läcker som ett såll på väg till domstol: Är det inte vi som lägger ned så är det åklagarna. Man har också på framsidan en representant från som säger: Poliser har när de påbörjar ett arbetspass fått rekommendationen att inte stoppa missbrukaren på den stulna cykeln. Om bara något av detta är sant tycker jag att det är illa. Detta handlar inte om vad man säger utan om vad man faktiskt vill förändra och förbättra. Det handlar om medarbetarna inom polisen. Jag tror att alla poliser kan göra ett bra arbete om man ger dem goda förutsättningar. Det är detta det handlar om. Slutligen vill jag önska inrikesministern en trevlig sommar. 96 Statsrådet (S): Jag ska naturligtvis vara försiktig med att ställa frågor när inte kan svara. Man kan dock notera att det finns en motsättning när säger att det är polisen som ska prioritera som han i kammaren har fört fram förslag om 17 olika brottslighetstyper som ska prioriteras utan att föreslå att någon enda brottslighetstyp ska prioriteras bort. Vi möts naturligtvis av en del oroväckande bilder i massmedierna, vilket gav uttryck för. Man ska vara ärlig och säga att vi också möter en del sådana oroande bilder när vi träffar poliser. Jag vet att och andra ledamöter i justitieutskott har varit runt i alla polisregioner och fått både oroväckande och positiva signaler. Jag tror att detta kokar ned till att vår polis har haft verktyg som varit ganska dåligt anpassade till problembilden. Det finns en liten grupp brottslingar som står för en väldigt stor del av brottsligheten, och påföljder och effekter är inte riktigt anpassade efter dem. Det gör att polisens vardagliga arbetssituation blir ganska ohållbar. Man känner att man gör ungefär samma sak och upplever att man inte gör någon nytta. Där måste vi ta helt andra grepp. Jag planerar att återkomma till kammaren i annan ordning om vilka grepp det borde vara. Det andra är naturligtvis att polisen har stått under enorm påfrestning . Vi har haft den första gränskontrollen . Vi har haft det största asyltrycket någonsin, mer än dubbelt så stort som tidigare, och vi har haft ett förhöjt terrorhot. Det har naturligtvis inneburit stora påfrestningar på polisens organisation. Även om vi satsar mer pengar än någonsin på polisen har den enskilda polismannen upplevt den egna arbetssituationen som frustrerande, och man har ibland känt sig otillräcklig. Detta måste vi ta på allvar när vi tar emot Statskontorets utvärdering av polisreformen och ser vad vi kan göra för att förbättra ledarskap och organisation inom polisen. Slutligen: Glad sommar! Överläggningen var härmed avslutad. § 21 Svar på interpellation 2015/16:702 om kartläggning av svarta körskolor 97 Statsrådet (S): Boriana har frågat mig om arbetet med att kartlägga problematiken med svarta körskolor har påbörjats och vad kartläggningen i så fall innehåller, eller vad den skulle kunna innehålla om den ännu inte är påbörjad, samt vilka åtgärder jag har vidtagit för att i samarbete med myndigheter och branschföreträdare hitta lämpliga åtgärder för att få bukt med de svarta trafikskolorna. För att bedriva trafikskola krävs tillstånd, vilket regleras genom lagen om trafikskolor. Tillstånd till trafikskoleverksamhet och övningskörning ges av Transportstyrelsen som också svarar för tillsynen över de företag som har tillstånd. För övningskörning krävs det att eleven har ett körkortstillstånd, och det krävs även en godkänd handledare som innehar ett handledartillstånd. Den som vill vara handledare ska ha genomgått en utbildning tillsammans med eleven som handledaren ska övningsköra med. Det som kallas ”olaglig körskoleverksamhet” är ofta olaglig övningskörning. ändrades reglerna för hur många elever en handledare får ha till högst 15 elever. Detta gjordes med syftet att det skulle motverka illegal övningskörning. Branschen och Transportstyrelsen har fått signaler om att förändringen inte har fått det genomslag som den förväntades få. Transportstyrelsen planerar därför att genomföra en utvärdering av regelförändringen.