prot · H40941 · 2016-12-07 00:00:00 — Frågan kommer ändå upp vad vi ska göra den dag ekonomin inte går på det sätt den gör nu – när vi skulle behöva sänka räntan för att stimulera investeringar såväl i företag och hushåll som i det offentliga. Det kommer ju inte att finnas några stora möjligheter att sänka räntan ytterligare. Egentligen skulle inte förslaget behövas, och jag hoppas att vi inte kommer att slå i golven. I det läge vi befinner oss i är det dock självklart att vi ska bifalla förslaget i betänkandet, och jag hoppas nu att vi tillsammans kan hantera de risker den stora skuldsättningen i kombination med det låga ränteläget innebär. 154 (M) replik: Jag ska för tydlighetens skull säga att vi inte motsätter oss sakfrågan. Vi motsätter oss alltså inte ett golv för statslåneräntan – så att det är tydligt. Vad vi tycker är rimligt är att vi ska förstå hur detta påverkar företag och jobb. Vi har ju den förordning om konsekvensbeskrivningar som alliansregeringen införde; jag tror att det var 2007. Hela syftet med den var att försäkra oss om att vi fortsatt har tillväxt och god sysselsättning samt att företagarklimatet ska vara så bra som möjligt. har fått att fundera på den fråga jag tidigare ställde till Socialdemokraterna, och jag ställer samma fråga till honom. Tycker och att det är rimligt att man följer en förordning? 155 (MP) replik: Det är skönt att höra att och inte motsätter sig förslaget, för detta är ju någonting som behövs. Man beskriver en oro för konsekvenserna för företagarna av detta förslag. Jag tycker att det lite grann är att slåss mot väderkvarnar. Förslaget innebär inte en ökad administrativ börda för företagen; de behöver inte lämna fler uppgifter eller någonting sådant. Jag kan känna en oro för hur det skulle bli om vi inte hanterade situationen – om det skulle bli så att statslåneräntan blev negativ och att det fick värre konsekvenser. Min motfråga är därför om och inte tycker att det vore värre om det blev en sådan diskussion än att vi nu agerar ganska snabbt på den situation som har uppstått. 156 (M) replik: Den frågan är enkel. Det finns ingen motsättning i själva sakfrågan. Vi tycker bara att det är rimligt att man vet hur en lagstiftning påverkar jobb och företagande innan den införs. Det är det som är skillnaden mellan oss: Ni väljer att föra fram en proposition om en lagstiftning i strid mot en förordning och med bristfällig konsekvensbeskrivning. Detta är inte heller det enda fallet; av konsekvensbeskrivningarna var godkända . Det är en situation vi naturligtvis måste vända. Vi hade en debatt med närings- och innovationsministern , och han tycker också att vi måste vända detta. Hur vänder vi detta? Vi i måste ju reagera, precis som ni gjorde för sedan eller två när ni sa: Här måste man göra en genomlysning! Då var vi eniga. Varför är vi inte det ? Varför, , ska vi inte följa en förordning? 157 (MP) replik: Golv för statslåneräntan i skattelagstiftningen Självklart ska vi bereda ärenden och följa de förordningar som finns, men vi måste också se vilka konsekvenserna blir om man inte agerar . har vi en situation där detta skulle kunna få oönskade konsekvenser. Om vi skulle utreda det här skulle vi inte få detta på plats så snabbt som det behövs, och det tycker jag vore sämre. Det är i alla fall skönt att höra att vi i sak är överens om det här. Det är naturligtvis upp till själva, men jag tycker att man ska spara kritiken till de tillfällen då det verkligen finns substans i den. Jag kan inte se att så är fallet här, herr talman. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 14.) § 11 Ändrade regler för uppskov med kapitalvinst vid avyttring av privatbostad betänkande 2016/17:SkU11 Ändrade regler för uppskov med kapitalvinst vid avyttring av privatbostad (prop. 2016/17:25) 158 (M): Ändrade regler för uppskov med kapital-vinst vid avyttring av privatbostad budgetförslag är en sammanhållen helhet. Eftersom , tyvärr, ställer sig bakom regeringens förslag deltar vi inte i dagens beslut. Detta betyder dock inte att vi inte ser, och har andra lösningar på, den enorma bostadsutmaning som nu är mitt i. Vi har därför skrivit ett särskilt yttrande. är ett ord som inte bör användas för ofta, då innebörden riskerar att utvattnas så att vi inte längre har ett tillräckligt starkt ord när en kris verkligen inträffar. När det gäller bostadssituationen i är ordet kris ändå på sin plats. Unga står i kö för att få sin första bostad. Företag har svårt att hitta arbetskraft på grund av att det inte finns bostäder att flytta in i. Barnfamiljer som skulle vilja ha, och behöver, en större bostad söker förgäves. Från hela kommer tydliga, högljudda varningssignaler om den ohållbara situation som uppstår när den stora grupp som får uppehållstillstånd ska bosätta sig i våra kommuner. För flera kommuner, speciellt i storstadsregionerna, räcker det inte att påpeka att situationen är svår. De säger att situationen just nu är omöjlig. vet vi att det finns människor som gärna vill skala ned sina ytor och flytta till en mindre bostad men inte anser sig ha råd på grund av begränsade uppskovsregler och en för hög ränta på uppskovssumman, som snart äter upp kapitalet. Detta är självklart en utmaning som har vuxit sig större . Samtliga partier i riksdag är ense om att bostadskrisen i måste lösas. Därför tackade och Alliansen ja till att ingå i de bostadspolitiska samtal som regeringen bjöd in till. Tyvärr visade det sig rätt snart att regeringen gärna samtalar men saknar viljan att komma överens om de kraftfulla åtgärder som behövs för att lösa den situation som befinner sig i. Att regeringen är tandlös och idéfattig i sina försök att lösa bostadskris får vi ett exempel på här . Regeringen lägger fram ett förslag där taket på uppskovsbeloppet slopas för en begränsad tid. Detta är ett förslag som få, om någon, tror löser någonting alls. , , Fastighetsägarna och Bostadsrätterna säger tydligt att förslaget får begränsade effekter för den rörlighet på bostadsmarknaden som vi så väl behöver. nöjer sig inte med det utan sågar förslaget och bedömer att åtgärderna inte löser problematiken över huvud taget. Den enda som tror på förslaget är tydligen regeringen själv, som nöjt konstaterar att förslaget medför att personer nu får ett incitament för att sälja, och att de därmed kan flytta. Regeringen bedömer att förslaget kan skapa flyttkedjor. Ordet kan avslöjar möjligtvis att även regeringen är tveksam till om åtgärden har någon effekt alls. Som en ytterligare säkerhetsåtgärd lägger regeringen till brasklappen att kapitalbeskattningen bara är en av flera faktorer. Problemet är bara att det ekar rätt tomt när det gäller andra förslag från regeringen. Vi moderater har en lång räcka förslag, där förslagen om ett permanent slopat uppskovstak och en sänkning av uppskovsräntan till är en liten del av en väl sammanhållen helhet. Reavinstbeskattningen är en tröskel för människor när de överväger att flytta från sin bostad. Dagens uppskovsbelopp för reavinsten är för lågt satt, och räntan på uppskovet är så mycket högre än marknadsräntan att det i många fall inte ens lönar sig att skjuta upp beskattningen. Ändrade regler för uppskov med kapital-vinst vid avyttring av privatbostad Regeringens förslag om ett slopat uppskovkrav är tandlöst. Det skapar inte de tydliga förutsättningar och den långsiktighet människor behöver när de ska fatta ett av de största besluten i livet. Investeringen i en bostad är en livsinvestering. Bostaden är för av svenskarna den största, och för det mesta den enda, förmögenheten. För att vilja och våga fatta beslutet om att sälja sin bostad behövs tydliga, förutsägbara och långsiktiga spelregler. Tidsbegränsningen är därför direkt skadlig, och samtliga remissinstanser anser också att detta är ett problem. Den svenska bostadskrisen har nått så djupt att den får enorma negativa konsekvenser i alla delar av landet, i storstad såväl som i glesbygd. Självklart får den – kanske mest av allt – konsekvenser för den enskilda människan. Vi har kommit till ett stadium där det inte längre räcker att fingra i marginalerna. Vi måste ge oss på grundfundamenten. Då går det inte att sitta med en massa heliga kor, som den rödgröna regeringen gör. Är uppskovsbeloppet som ni presenterar allt ni har att komma med? Är ni inte medvetna om att det bara är kosmetika? På bostadsområdet skulle regeringen kunna lägga fram vilka förenklingsförslag som helst och få igenom dem i riksdag . Men det har inte kommit ett enda förslag. Detta håller inte, herr talman! Vi måste, och vi ska, ha rätt att vänta oss mer av i den krissituation som råder. I detta anförande instämde (M). 159 (SD): Uppskovsbeloppet vid avyttring av bostadsfastigheter och bostadsrätter i samband med köp av ny bostad är ett sätt att skjuta upp betalningen av reavinstskatten. Man kan säga att man får kredit av staten för skatten på den vinst man gör vid försäljningen av en bostadsfastighet eller bostadsrätt. Man minskar alltså beskattningen vid byte av bostad men ökar den i stället när inget mer uppskovsbelopp behövs, till exempel vid dödsfall, flytt till ett särskilt boende eller till en hyreslägenhet. I det läget måste hela den uppskjutna reavinstskatten betalas. Som kompensation för denna kredit betalar man en årlig ränta på sitt utestående uppskovsbelopp. Räntan beräknas genom att man påförs en schablonintäkt motsvarande av aktuellt uppskovsbelopp. Det är en vanlig uppfattning att systemet med uppskjuten reavinstbeskattning bidrar till att öka incitamenten att flytta från en större till en mindre bostad, som är billigare eller mer lätthanterlig, till exempel när man blir äldre eller vid ändrade familjeförhållanden. Nuvarande regler, med en begränsning av uppskovsbeloppets storlek, det så kallade uppskovstaket, tillkom 2008 för att minska statens skattekrediter. Man lade då också på en ränteavgift, som innebär en kostnad för den skattskyldige och som utgör ersättning till staten för skattekrediten. Kreditkostnaden minskar dock i någon mån effekten av syftet med krediten. Jag menar att systemet med uppskovsbelopp är en marginell del av underlaget för det stora beslut som en flytt innebär. Det är nämligen billigare med dagens ränteläge att låna upp ett belopp motsvarande reavinstskatten och betala den till staten. Det minskar kapitalkostnaden med cirka hälften. Ändrade regler för uppskov med kapital-vinst vid avyttring av privatbostad Om ett uppskov med att betala reavinstskatt under givna förutsättningar ska vara effektivt bör det inte innehålla någon begränsning, och det bör inte vara räntebelagt, i vart fall inte om man vill maximera effekten av åtgärden. Regeringens förslag att tillfälligt ta bort uppskovstaket är därför logiskt under förutsättning att effekten verkligen är en reell faktor som påtagligt bidrar till en positiv flyttkedja. Vi menar dock att det finns flera osäkerheter i uppskovstakets effekter och inte minst att det finns skatte-effekter i sammanhanget som riskerar att leda helt fel. Effekterna av de faktiska sakförhållandena behöver därför utredas bättre. Vi ställer oss dock bakom regeringens förslag om att tillfälligt slopa taket för uppskovsbelopp. Det kan finnas problem med ett tillfälligt slopande av taket, men vi menar att det är en fördel att ha handlingsfrihet genom att tidsbegränsa åtgärden i det läge vi befinner oss i . Möjligheten att förlänga eller permanenta slopandet av taket kvarstår och kan genomföras om man ser att åtgärden faktiskt är effektiv. måste effekten utredas och klarläggas på ett objektivt sätt för att nästa beslut i frågan ska vila på saklig grund. Detta har vi påtalat i ett särskilt yttrande som förklarar vår ståndpunkt i detta fall. Det finns de som menar att systemet med uppskov av fastighetsskatten är en del av orsaken, dock ej hela, till den snabba ökningen av bostadspriserna. Det skulle i så fall innebära att uppskovssystemet bidrar till att skapa en bostadsbubbla, en effekt som professor tog upp i en artikel i . Det är därför nödvändigt att genomföra en uttömmande utvärdering av hela uppskovssystemet så att alla dess effekter kan klarläggas på ett objektivt och korrekt sätt. Det är en viktig anledning till att inte permanenta avskaffandet av uppskovstaket. Alliansens tvärsäkra åsikt att ett permanent slopat tak för uppskovsbelopp är en mycket viktig åtgärd för att öka omsättningen i flyttkedjan saknar en tydlig och saklig grund. Det vore ur den synvinkeln med stor sannolikhet bättre att helt slopa reavinstbeskattningen, men det skulle vara en väldigt kostsam reform. En avgörande faktor för en snabbare flyttkedja är tillgången till lämpliga bostäder att flytta till, kanske en mindre och billigare eller lättskött bostad. Här måste bostadspolitiken ta sitt ansvar för att skapa intressanta boenden för de grupper som önskar lämna sin gamla bostad för något nytt. För detta krävs nytänkande kring boendemiljöer snarare än tricksande med takbelopp och skattesatser. Om man inte får fram intressanta alternativ kommer man definitivt inte att lyckas med att få fart på flyttkedjan, speciellt inte om priset för en ny bostad, som , är nästan lika högt som priset för den man lämnar. Vi ser dock ytterligare ett problem i denna proposition som kräver en ny utredning för att kunna åtgärdas. Uppskovsräntan beräknas på hela uppskovsbeloppet. Det innebär att man tvingas betala ränta till staten med utgångspunkt från sitt eget kapital, det vill säga den del av uppskovsbeloppet som utgör nettoförmögenhet efter avdragen reavinstskatt. Det är en form av statlig konfiskation som inte bör förekomma. Rimligen borde räntan inte baseras på det egna kapitalet utan endast på det belopp som utgör skatteskulden. Ändrade regler för uppskov med kapital-vinst vid avyttring av privatbostad Vi rekommenderar därför regeringen att i samband med en utvärdering av lagen och hela systemet med uppskovsbelopp också utreda effekterna av en ändring av beräkningsunderlaget, så att uppskovsräntan enbart beräknas på uppskjuten reavinstskatt och att räntan är marknadsanpassad. Detta torde medföra lägre intäkter för staten. Det är därför viktigt att utreda vilka effekter en sådan ändring skulle få för såväl statens finanser som hushållens ekonomi och bostadsmarknaden i sin helhet. Vi skulle också vilja se ett större grepp på frågan om de orättvisor som finns inbakade i beskattningen av reavinst vid försäljning av privatbostäder. Man bör inte minst fundera över premieringen av spekulationsaffärer som finns inbyggd i dagens regler för reavinstbeskattning. Alla dessa åtgärder kräver en ordentlig genomgång, och det är bara regeringen som kan ta initiativ till en sådan. Det är dock nödvändigt om vi ska komma till rätta med de problem som tillsammans skapar den tvärnit i flyttkedjan som vi har sett utvecklas . Reglerna kring reavinstbeskattningen och uppskovssystemet är bara en detalj i sammanhanget. Utifrån dagens situation innebär dock detta betänkande en tillfällig åtgärd som kan bidra till att minska problemet, om än marginellt. Jag yrkar därmed bifall till utskottets förslag. 160 (C): Det byggs nu fler bostäder än på mycket . Det är förstås glädjande, men det som byggs är helt otillräckligt och framför allt byggs det inte bostäder för dem som står allra längst ifrån bostadsmarknaden. Och än så länge är bostadsbyggandet också koncentrerat till de rikaste kommunerna som har en stark tillväxt och en stor efterfrågan på bostäder Det är vad som bekymrar mig mest , när jag som bostadspolitiske talesperson går upp i skatteutskottets debatt om ändrade regler för uppskov med kapitalvinst vid avyttring av privatbostäder. Det byggs inte tack vare att vi har en ny regering utan trots detta. Orsaken till att det nu planeras omkring 60 000 bostäder i landets kommuner är att det finns antagna planer som vunnit laga kraft och att det finns mark att bebygga. Det är en process som kan ta uppemot . Det finns markägare som är beredda att avsätta mark, och det finns byggföretag som kan åta sig att bygga åt dem som är villiga att köpa, äga och förvalta bostäder. Det finns en marknad eftersom det på de flesta håll är lätt att låna pengar och hushållens ekonomi i många fall är sådan att man har råd att flytta in i de nya bostäderna som kan ha kostat per kvadratmeter att bygga. Regeringen försöker på olika sätt att påverka marknaden genom subventioner av nya, energieffektiva, små lägenheter och genom att betala ut en byggbonus till de kommuner som redan har alla förutsättningar att få fram bostäder, med planer, program, mark och villiga byggföretag. Det menar vi är ett stort slöseri med 5 miljarder som kunde ha använts på ett bättre sätt. I stället borde regeringen fortsätta att regelförenkla. Buller, strandskydd, riksintressen, överklaganden och fortsatt långa oförutsägbara planprocesser hindrar på många håll. Den förra regeringen tillsatte utredningar och beslutade om uppdrag. 55 utredningar blev det och hela 113 förslag till åtgärder som gav resultat. Bostadsbyggandet började öka igen 2012. Ändrade regler för uppskov med kapital-vinst vid avyttring av privatbostad En ny bostad blir marginellt mindre kostsam att flytta in i för att den har subventionerats fram. Utfästelser om investeringsstöd bidrar till att öka osäkerheten. Därför togs varje form av subventioner till bostadsbyggandet bort när Alliansen kom till makten . är de tillbaka, trots att de kritiseras av alla i bygg- och fastighetsbranschen, utom av och , allmännyttan. Den bostad som är enklast att få tag i är den som producerades för och som är hyressatt efter den tidens förutsättningar med låga byggkostnader och ett bostadsbyggande i volymer som vi bara kan drömma om . Då talar vi inte bara om hyreslimporna i förorterna utan även om idylliska radhusområden i små och stora städer eller samhällen med både äganderätter och bostadsrätter. Det byggs mer, och varje bostad som tillkommer är välkommen. Det är bra. Men för att vi ska få önskad effekt med lägre trösklar för dem som står längst ifrån måste vi addera det viktigaste: rörligheten – flyttkedjorna. För att kunna tacka ja till ett erbjudet arbete eller en utbildningsplats för den lilla men växande familjen på en plats där det redan finns jobb, bra skolor och förskoleplatser behöver det finnas äldre villor och bostadsrätter som är till salu och därmed en ägare som vill och är beredd att sälja. De nya bostäder som produceras passar ofta mycket bra för den som likt jag själv är 55-plussare med utflugna barn, en god ekonomi och ett inte överdrivet behov av att ständigt vara hemma. Men innan man flyttar måste man hitta ett objekt att köpa. Sedan måste man bestämma sig för när, hur, till vem och till vilket pris man ska sälja den bostad man har. Ju längre man dröjer med att fatta detta beslut, desto svårare är det. Har man sedan blivit så gammal att man inte klarar att planera och genomföra flytten på egen hand blir villan, trädgården, trappan i hallen till sovrummet på övervåningen och källaren en belastning – inte bara för dig, utan för dina närmaste, för och för sjukvården. Att få igång flyttkedjorna handlar inte bara om att tillgängliggöra bostäder utan även om att den bostad man har passar det liv man lever i alla dess skeden. När en bostad är eftertraktad på marknaden och värderas till ett högt pris blir det ytterligare en belastning för den som ska flytta ut. De så kallade flyttskatterna kan vara de högsta inom , menar myndigheten . är brutalt ärligt i sin beskrivning av vad det är som hindrar rörligheten på bostadsmarknaden: Det är skatterna och hyressättningen. vill se en större reform inom skatteområdet vad gäller att köpa, äga och sälja sin bostad. Därför har vi inget att invända mot förslaget att slopa taket för uppskovsbelopp vid försäljning av privatbostäder fram till . Vi skulle gärna se att det permanentas, och vi hänvisar i övrigt till det särskilda yttrandet från Per Åsling. Av det framgår också att vi inte hade haft något emot om de bostadspolitiska samtalen, där jag själv deltog, hade kunnat slutföras med en bred överenskommelse på bland annat skatteområdet. Men viljan att ta itu med de strukturella problemen har inte funnits hos regeringen och stödpartiet . Ändrade regler för uppskov med kapital-vinst vid avyttring av privatbostad Framför allt har viljan saknats att ta till sig kritiken mot hyressättningssystemet, som allt fler ser som det stora hindret för att hyresrätten ska kunna utvecklas. Vi ser en tillbakagång för nyproducerade hyresrätter, vi ser fortfarande ombildningar och vi ser dålig rörlighet också på hyresmarknaden. Många av dem som bor kvar i de attraktivaste hyresrätterna skulle kunna äga sin bostad. bedömer att det behövs 710 000 tillkommande bostäder till 2025. Men med den byggtakt vi har kommer inte detta mål att nås. Med de bostäder som byggs kommer vi inte heller att kunna tillgodose behovet hos unga, nyanlända och personer som har svårt att få lån i bank med bolånetak och amorteringskrav. Vi har en situation där det i många orter utanför storstäderna anses vara för dyrt att bygga nya bostäder eftersom marknaden värderar den nya bostaden så lågt att byggkostnaden överstiger marknadsvärdet så fort bostaden tas i bruk. Det behövs fler bostäder i hela . publicerade uppgiften att över 351 000 villor bebos av ensamhushåll. Det är nästan halva den mängd bostäder som skulle behövas. Vi kan konstatera att potentialen i vårt bostadsbestånd inte är fullt utnyttjad och att rörligheten måste göra så att dessa hus fylls med familjer eller enkelt byggs om så att delar av bostaden kan hyras ut. och alliansregeringen underlättade andrahandsuthyrning, och vi ser gärna att intäkter från sådan uthyrning blir skattebefriade. Det behövs fler nya bostäder. Vi i civilutskottet, som hanterar , kan ge förutsättningarna. Men det är ni som arbetar med finanspolitik och skattefrågor som kan se till att det händer och att vi får en utväxling för dem som allra mest behöver en bostad. (forts. § 15) Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera sammanträdet till , då votering skulle äga rum. § 12 Beslut om ärenden som slutdebatterats KrU1 Utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid Punkt 2 (Ändring i lagen (1989:41) om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst) 2. res. 1 (SD) 40 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 100 S, 76 M, 23 MP, 19 C, 17 V, 15 L, 14 KD 1: 40 SD Frånvarande: 13 S, 8 M, 8 SD, 2 MP, 3 C, 4 V, 4 L, 2 KD, 1 - och (båda S) anmälde att de avsett att rösta ja men markerats som frånvarande. Punkt 8 (Mål för kulturpolitiken) 2. res. 2 (SD) 3. res. 3 (L) Kammaren antog med acklamation res. 2 som motförslag i huvudvoteringen. 39 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 76 M, 1 SD, 23 MP, 19 C, 17 V, 14 KD 2: 39 SD Avstod: 15 L Frånvarande: 12 S, 8 M, 8 SD, 2 MP, 3 C, 4 V, 4 L, 2 KD, 1 - Kammaren biföll utskottets förslag. UU1 Utgiftsområde 5 Internationell samverkan Kammaren biföll utskottets förslag. Punkt 2 (Politikens inriktning) 2. res. 76 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 102 S, 40 SD, 23 MP, 19 C, 17 V, 15 L, 14 KD Frånvarande: 11 S, 8 M, 8 SD, 2 MP, 3 C, 4 V, 4 L, 2 KD, 1 - SkU1 Utgiftsområde 3 Skatt, tull och exekution Kammaren biföll utskottets förslag. Punkt 2 (verksamhet) 2. res. 1 (SD) 3. res. 2 (C) 4. res. 3 (L) Förberedande votering 1: 19 för res. 15 för res. Kammaren biträdde res. Förberedande votering 2: 40 för res. 19 för res. Kammaren biträdde res. 40 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 102 S, 76 M, 23 MP, 17 V, 13 KD 1: 40 SD Avstod: 19 C, 15 L Frånvarande: 11 S, 8 M, 8 SD, 2 MP, 3 C, 4 V, 4 L, 3 KD, 1 - (KD) anmälde att hon avsett att rösta ja men markerats som frånvarande. Punkt 3 (Tillämpningen av den nya tullagen) 2. res. 4 (C, M, L, KD) 124 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 102 S, 40 SD, 23 MP, 17 V 4: 76 M, 19 C, 15 L, 14 KD