prot · H30977 · 2016-03-09 00:00:00 — lyfter fram behovet av att nyanlända får möjlighet att jobba som lärare och av att vi på olika sätt lockar pensionerade lärare att stanna kvar eller komma tillbaka till yrket. har föreslagit att man gör ett avsteg från kravet på lärarlegitimation för betygsättning. Det skulle frigöra tid för lärare, som då inte har den extra bördan att också behöva sätta betyg åt alla sina kollegor utan legitimation. Jag skulle gärna vilja höra vad tycker om den idén. 31 (S) replik: Jag tycker att det är lite spännande att de borgerliga partierna är så upptagna av att vi inte yrkar bifall till vår reservation, särskilt , som dessutom inte har någon reservation, om jag uppfattar det hela rätt. Vi yrkar bifall till förslaget i betänkandet. Att vi sedan väljer att inte yrka bifall till reservationen måste vara en pluttfråga i detta sammanhang. Frågan förtjänar inte ens att besvaras. Det är upp till varje parti vad man yrkar bifall till. En annan fråga gällde hur man ska minska administrationen för lärarna. Just de diskussionerna pågår i den nationella samlingen för läraryrket, där parterna sitter. Regeringen sitter tillsammans med lärarfacken och diskuterar just det. Jag tycker personligen att vi under alliansåren såg alldeles för mycket styrning från politiker av precis hur man skulle göra. Jag tycker att parterna ska samtala sig fram till det. Central rättning av nationella prov är en viktig sak, men sedan får parterna komma fram till vad man tycker är de bästa verktygen för att underlätta för lärarna i undervisningen. Den tredje frågan gällde avsteg från kravet på lärarlegitimation. Det viktigaste just nu är att försöka få in fler lärare i skolan. Parterna och vi tycker att det är viktigt med lärarlegitimation. Ska man börja rucka på det visar man att det här inte är viktigt. Sedan är det klart att vi är i ett extremt läge, men jag tycker att detta är en fråga som man måste diskutera med parterna. Det här ska vi inte stå i kammare och bestämma. Jag tycker att det är en viktig reform, men den har varit hafsigt gjord. Det ser man. Vi har debatterat den och ändrat på den hur som helst här i kammaren. 32 i (C) replik: ”Hur som helst” kanske vi inte har ändrat på den, men det har skett för , fler gånger än önskvärt. Det håller jag med om. syn på att kunna göra ett avsteg handlar inte om att vi inte skulle instämma i att detta är en viktig kvalitetsreform. Det handlar om att se vilken möjlighet den svenska skolan har att ta sig igenom den stora påfrestning som vi vet att man kommer att ha under framöver. När nu valde att tala så mycket i sitt anförande om att underlätta för lärare att satsa på undervisning tog jag upp detta som en möjlighet att underlätta för lärare att vara just lärare. Jag tror att det är viktigt att man inte bestämmer sig för eller emot för tidigt, utan lyssnar på förslagen från de olika partierna och stämmer av med dem. Jag håller med om att man behöver stämma av detta med parterna, givetvis också med de fackliga organisationerna. Det är lätt hänt att man uppfattar vad de olika förslagen handlar om i alltför förenklad form. Någon från något fack trodde att menade att man skulle locka pensionerade lärare med att de skulle få sätta betyg, men det var inte det som var meningen. Det handlar om att underlätta för alla de legitimerade lärare som finns i den svenska skolan att inte behöva ta på sig en dubbel börda, även kopplat till administrationen. Det förvånar mig att betraktar detta med reservationen som en ”pluttfråga” som inte ens förtjänar att besvaras. Det är ganska vanligt att man vidhåller sina reservationer och står för dem när man kommer till beslut. Vi har ställt en ärlig fråga om varför ni väljer att först i debatten trycka på att man inte ska lägga sig i och sedan inte fullföljer det i beslut. 33 (S) replik: Jag uppfattade ingen ytterligare fråga från . Jag vill därför bara tacka för möjligheten att få prata lite grann om det allra viktigaste i skolan, nämligen lärarnas möjligheter att göra ett gott jobb. Jag är säker på att våra parter i den nationella samlingen kommer att diskutera det som efterfrågar: hur vi underlättar för lärarna att få vara lärare. Jag litar på dem. 34 (S): En av våra viktigaste uppgifter som vuxna och politiker är att ge alla barn och ungdomar som växer upp i så bra förutsättningar som det någonsin är möjligt att få lära sig det de behöver för att klara sig bra i livet. Jag har med det som utgångspunkt begärt ordet för att tala om den motion jag har lämnat om barn med autism. Det handlar om en problematik som uppmärksammats av . I den nya skollagen, som antogs 2010, genomfördes en förändring som fick drastiska men naturligtvis inte självklara eller avsedda konsekvenser för en mindre grupp elever. Elever med autism men utan diagnosen utvecklingsstörning tillhör inte längre målgruppen för särskolan, utan ska få sin undervisning i . Förändringen är naturligtvis positiv för elever som med särskilt stöd i den mottagande skolan kan klara kunskapsmål. Det fanns givetvis en god tanke bakom förändringen. Barn som inte behöver särskola ska självklart inte heller gå där utan ges plats i den ordinarie . Men det finns ett mindre antal barn och ungdomar med autism som inte har en utvecklingsstörning men vars begåvningsprofil är så varierande och ojämn att de kan sakna förutsättningar att klara läroplan och kunskapskrav även om de får ett omfattande stöd. bedömer att denna elevgrupp kan uppgå till sammanlagt ett par hundra elever i landet. Följden för dessa elever blir att de inte får gå i särskola, trots att de saknar förutsättningar att klara kunskapsmål. Det kan väl knappast ha varit avsikten. I betänkandet avslås motionen utan någon särskild motivering, annat än att man redovisar nuvarande lagregler och den förändrade ordningen för särskilt stöd. Problemet är att ett anpassat och utökat stöd inte är tillräckligt för den lilla grupp elever som jag har talat om här. Jag har inget yrkande, men jag kände ändå att jag ville ta tillfället i akt att uppmärksamma utbildningsutskottets ledamöter på denna elevgrupps problematik och de problem som dessa elever har att nå kunskapsmål. Det rimliga vore att hitta en lösning som ger dessa elever möjlighet att läsa enligt grundsärskolans läroplan och kursplan, trots att de formellt sett inte har en utvecklingsstörning. Vår uppgift måste vara att skapa regler som hjälper och inte stjälper. Upptäcker vi att tidigare beslut inte givit den effekt vi hade hoppats på är det viktigt att vi ser till att ändra på det. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 12.) betänkande 2015/16:UbU13 35 (S): En gymnasieutbildning har nära nog blivit en förutsättning för att få ett jobb och för att klara sig på en alltmer kunskapsintensiv arbetsmarknad. Att ha slutfört en gymnasial utbildning är ett kvitto på att man har utvecklat förmågor som är viktiga både i arbetslivet och för vidare studier. Arbetslösheten bland unga som inte avslutat en gymnasieutbildning är ungefär dubbelt så hög som bland dem som har en gymnasieutbildning. Vi har all anledning att lägga ett stort engagemang på att fler påbörjar och framför allt avslutar en gymnasieutbildning. Vi ska nu debattera utbildningsutskottets betänkande 13 om en rad motioner som kommit in om gymnasieskolan under den allmänna motionstiden. De flesta motioner i betänkandet avstyrks på grund av att de är tillgodosedda genom utredningar eller annat arbete som pågår på departement och . Gymnasiereformen 2011 innehöll i sig bra delar, men den strikta uppdelningen mellan yrkesprogram och högskoleförberedande program blev inte lyckad. Yrkesprogrammens attraktivitet sjönk från en redan låg nivå. Personligen blev jag väldigt glad 2013 när den gamla regeringen tillsatte en utredning som skulle titta på det tekniska programmet och se om man kunde hitta yrkesutgångar. Vi behöver praktiska teoretiker och teoretiska praktiker, och jag uppfattade ett genombrott 2013 i det borgerliga tänkandet. Utredningen fick sedan tilläggsdirektiv för att se hur man kunde öka yrkesutbildningarnas attraktionskraft men även hur man skulle kunna utveckla arbetsgivarnas och branschernas ansvar för lärlingar. Branschlärlingar skulle prövas. Exakt det vill de borgliga partierna och SD att vi utreder igen. När vi fick regeringsmakten efter valet välkomnade vi att utredningen var igång. Den var väl sammansatt. Vi gav dem ett samlat uppdrag där de skulle titta på andra samverkansmodeller mellan skola och arbetsliv, att förstärka rollen för de nationella programmen, stärka lokalsamverkan och också titta matchningen. lämnade sitt betänkande Välja yrke , och efter det har den varit ute på remiss. Det finns många bra förslag i den. Personligen tycker jag om obligatorisk prao. Vi tillsammans i utskottet välkomnar förslaget med branschskolor och förslag om annan förbättrad samverkan med näringsliv som finns i den. Det som kom fram var att intresset från branschen inte var särskilt stort för att införa ett lärlingssystem à la . Ett stort antal remissvar har inkommit. Väldigt många är positiva. Jag har själv läst ungefär ett tiotal. Sammanställningen är inte gjord . Jag har inte sett ett enda remissvar som säger att utredningen har fel om intresset för branschlärlingar. Många branscher är engagerade i yrkesutbildningen och dess utveckling, och många frivilliga former har växt fram underifrån. Jag är övertygad om att långsiktiga och hållbara modeller för samverkan måste växa fram underifrån. Den svenska modellen bygger bland annat på tydliga partsrelationer på arbetsmarknaden där man genom kollektivavtal reglerar löner, arbetsvillkor och annat. Inom ramen för den traditionella samverkansformen ryms också att arbetsmarknadens parter på branschnivå gemensamt tar ansvar för utvecklingen av olika yrken. Det tar sig uttryck på olika sätt i olika branscher, och det måste det också få göra då förutsättningarna är olika. Från politikens sida ska vi naturligtvis stödja och uppmuntra de initiativ som tas, men vi måste kanske också förstå att ”one size doesn't fit all”. Det är nära nog omöjligt att besluta och implementera modeller uppifrån. I den andan har regeringen inlett samtal med arbetsmarknadens parter och skolhuvudmännen i syfte att stärka yrkesprogrammens kvalitet och attraktionskraft. Det planeras verksamheter riktade till elever på landets grundskolor för att informera om karriärmöjligheter i olika yrken. Regeringen har gått samman med LO och för att göra 2016 till yrkesutbildningens år. Jag tror att man gemensamt har avsatt 30 miljoner för den åtgärden. Det är viktigt att slå fast att gymnasiets yrkesprogram är lika viktiga som de högskoleförberedande programmen. Jag har en liten personlig hang-up: hade fel. En yrkesutbildning är ingen andra klassens utbildning för skoltrötta elever. Den är, rätt utförd, en fantastisk möjlighet att lära sig ett yrke, etablera sig i arbetslivet eller att byta yrkesbana. Förutom det jag har nämnt har regeringen i budgeten lanserat ett yrkesutbildningspaket. Det innehåller förstärkta satsningar på yrkeslärare, förbättrad samverkan mellan skola och arbetsliv, utveckling av det arbetsplatsförlagda lärandet samt insatser för att öka intresset för teknik- och yrkesutbildningar. Det finns också medel avsatta för att få igång verksamhet med branschskolor. Jag har ägnat mycket tid av mitt anförande för att tala om yrkesprogrammen. De flesta förslag som finns i betänkandet handlar om yrkesprogrammen. Men jag vill avsluta med att säga några ord om hela gymnasiet. tillsatte regeringen utredningen attraktiv gymnasieutbildning för alla. Den utredningen har en parlamentarisk referensgrupp, och många av oss som är med i debatten sitter i den. Utredningen ska föreslå åtgärder för att ungdomar ska påbörja och fullfölja gymnasiet. Vi ska också lämna förslag som innebär att de nationella programmen kan vidareutvecklas och ge en bred gemensam kunskapsbas. Stödåtgärder ska ses över. Vi ska analysera och föreslå hur elevers rättighet att läsa in behörigheten till högskolan kan stärkas. Vi ska också analysera och föreslå hur ett estetiskt ämne ska kunna ingå i programmen. Vi ska överlag titta på om det finns anledning att göra justeringar i det nationella utbudet av program. fick utredningen tilläggsdirektiv att analysera för- och nackdelar med ämnesbetyg jämfört med kursbetyg. Vi behöver naturligtvis också utveckla gymnasieskolans snabbast växande program, språkintroduktionen. Det är helt klart. Jag och regeringen har stora förhoppningar att vi ska komma överens om att utveckla gymnasieskolan i bred enighet. Jag hoppas att den ambitionen finns hos alla som deltar i debatten . Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. I detta anförande instämde (S). 36 (M): Vi diskuterar vår gymnasieskola genom ett motionsbetänkande. Det är ett ganska tunt sådant, med respekt för alla enskilda motionärer. Det är blott 17 motioner som behandlas. Men det ger också tillfälle att diskutera vår gymnasieskola lite bredare. Vi måste fråga oss: Vad vill vi med vår gymnasieskola? Vad ska den användas till, och vilken utbildning ska bedrivas där? Vad önskar vi av de elever som går där ? Har vi anledning att se annorlunda på vår gymnasieskola än ? , 1975, gick blott vidare till gymnasiet. Det var då klart lättare att nå måluppfyllelse än då påbörjar sina gymnasiestudier. Självklart kan kommunen, skolförvaltningen och barn- och utbildningsnämnden inte ha något annat mål än . Men jag tror också att vi måste vara realistiska och ärliga. Vi kommer kanske aldrig att nå , än mindre . Vi har ett brokigare samhälle och fler ungdomar som i sen ålder tar sig till vårt land. Vi måste fråga oss: Vad gör vi åt detta? Här behöver vi nog en så kallad synvända, precis som i Nossebroskolan. Det gäller att vi alla hjälps åt. Hur gör vi med de 12 000–14 000 ungdomar som inte lyckas uppfylla sina drömmar? Samhällets syn är att detta är ett misslyckande. Många blir stigmatiserade och känner sig misslyckade. De blir dubbelt stämplade, både av sig själva och av omgivningen. Detta måste vi ändra på, annars riskerar vi att få ett ännu tydligare A- och B-lag i samhället och på arbetsmarknaden. Här vilar ett tungt ansvar inte minst på Socialdemokraterna, även om ni och era föregångare säkert har haft det bästa för ögonen. Ni har hårt markerat att alla måste läsa in högskolebehörighet, en snedvriden syn om att en akademiker skulle vara finare än en arbetare eller hantverkare. I går kom det siffror från SCB som visar att av eleverna från yrkesprogram kan tänka sig att kombinera fortsatta studier med arbete. Det är fler än dem från högskoleförberedande program. Detta visar att det inte finns några stängda dörrar. Även dessa elever är ambitiösa och framåtsyftande. Detta är dock för dem som klarar hela gymnasiet. Frågan är vad vi gör med de andra. Hur ska vi öka genomströmningen i gymnasiet, och hur ska vi ta hand om dessa 12–av elevkullen ? Jag tror att vi måste ha ett mer flexibelt gymnasium. Vi kanske till och med måste fundera på olika längder på olika program och också, i vissa stycken, på en enklare gymnasieskola. Det handlar inte minst om samarbete mellan olika program och fler utgångar, vilket även har varit inne på och som den förra regeringen var inne på . Först måste vi naturligtvis se till att fler väljer rätt program. Här vilar ett stort ansvar på , och jag saknar rejäla förslag från regeringen på hur vi kan lyfta och kompetenshöja denna viktiga yrkesgrupp. Undersökningar visar att enbart av niorna känner till vilka program som finns på gymnasieskolan. Naturligtvis vet ännu färre vilka yrken som finns. I vissa kommuner går det så många som 6 400 elever på en , och i vissa kommuner går det 80–90 elever på en . Detta är förstås ohållbart i längden. Jag tror också, herr talman, att det är av stor vikt att utreda kursgymnasiet. Här är vi troligen flera som har medverkat till att den nu sittande ska utreda detta. Jag tror att kursbetygen skapar stress, inte minst för tjejerna i årskurs 2, och dålig motivation för progression i utbildningen. Det gör det svårare att byta program, och det skapar osäkerhet och blir mindre förutsägbart i kombination med det nya betygssystemet. Vi måste också se över systemet med garanterad undervisningstid och alltför många lärarlösa lektioner i gymnasieskolan. Jag följer detta väldigt nära, inte minst genom mina två barn som går i gymnasiet. Jag tror faktiskt att det skulle vara ganska enkelt för de allra flesta elever att läsa mer än 2 500 poäng. Då kan vi också göra det enklare för fler som önskar läsa in allmän högskolebehörighet. Vi får dock inte glömma att allmän högskolebehörighet bara ger tillgång till av högskolornas utbud. Det är klart att det är ett problem för oss alla att söktrycket för yrkesprogrammen har gått ned. Det var som alla vet inget som hände 2011, utan det är en internationell trend som påbörjades kring 2005–2006. De stora avhoppen skedde, som vi vet, när den tvååriga yrkes- och blev treårig. Vi måste ta krafttag för att förbättra lärlingsutbildningen. Här finns stora vinster att nå för att fler elever snabbt ska komma ut i yrkeslivet med goda kunskaper. Men även här saknar regeringen svar. Vidare måste vi också, herr talman, öka samarbetet mellan regioners gymnasieskolor vad gäller sökning, utbud och information om arbetsmarknaden. kanske man till och med kan tänka sig ett mer reglerat samarbete. Kanske ett skolverk och en skolinspektion som finns på fler platser i landet blir en organisation för de kommunala gymnasieskolorna. Det har förts fram att regionerna skulle kunna bli huvudmän, men det tror jag inte alls på. Jag tror att de har nog med problem som de har det . Vidare tror jag också, vilket jag framfört tidigare, på ett närmare samarbete med regionens högskola. Det skulle kunna bli en ren vinn-vinnsituation. Rent allmän bör modern skolforskning föras ut bättre och snabbare. Därför är det också mycket tråkigt för oss alla att konstatera att det inte anställts fler rektorer i skolorna, eftersom det är ett utmärkt sätt att komma ut med modern skolforskning i gymnasieskolorna. Här hoppas jag att mina kollegor på regeringssidan i utskottet återkommer och informerar regeringen om att detta vore ett önskemål. Vi ska nu följa utvecklingen men också låta skolan få arbetsro och föra tillbaka ansvar och utrymme till skolan och lärarna. Vi har kommit med flera förslag i denna riktning och avser att återkomma med förslag som ytterligare stärker lärarkåren och eleverna. Bland annat vill vi öppna för att kombinera språk- och yrkesintroduktion. Låt mig slutligen nämna något kort om KPU som vi har varit inne på i den tidigare debatten. Här finns två utmärkta förslag på ritbordet, och skolor, med fristående KPU-utbildning som aktivt skulle bidra till att stärka lärarkåren och dess kompetens. Jag hoppas även att regeringspartiernas utbildningspolitiker vill titta närmare på dessa förslag. Slutligen vill jag yrka bifall till vår reservation. 37 (S) replik: Det är som vanligt intressant att lyssna på visioner om gymnasieskolan från talarstolen. står vi här igen i ett replikskifte, och det beror på att jag måste få ett förtydligande angående högskolebehörigheten. Uppfattar jag det rätt att tar det faktum att vi har många nyanlända elever i gymnasieskolan till intäkt för att vi inte ska gå vidare och titta på hur fler kan få möjligheter till högskolebehörighet? Detta vill jag höra lite mer om. Jag tycker att nyanlända elevers skolgång är en helt separat fråga. Vi måste titta på språkintroduktionsprogrammet på ett separat sätt, och det finns många möjligheter. Jag lyssnade på grundskoledebatten och bland annat tog upp att man kanske skulle kunna läsa på engelska på högskoleförberedande program och så. Att vi har många nyanlända i skolan är inte något skäl till att släppa ambitionerna om högskolebehörigheten, anser jag. Jag vill bara höra om jag uppfattade rätt. 38 (M) replik: Jag yrkar alltså bifall till våra reservationer 5 och 7. Jag ska ödmjukt säga att jag kanske uttryckte mig otydligt. Jag vill inte alls ta fler nyanlända elever till intäkt för att vi inte ska utöka högskolebehörigheten. Det är två helt olika saker. Jag inser precis som att det är ett problem att färre har valt yrkesprogrammen. Att då, vilket har förekommit i debatten under både två och , skylla på den tidigare regeringen och den nya gymnasiereformen är att göra det alldeles för enkelt för sig. Det här är som jag sa en internationell trend, och det är oroande. Det har också funnits en missuppfattning, vilket också har tagits upp här i talarstolen , både från socialdemokratiska utbildningspolitiker och från många av landets att det är en stängd dörr att gå ett yrkesprogram. Det är det ju inte alls. Men är det så, och det ska jag gärna erkänna, att många är felinformerade och många föräldrar tror att det är stängda dörrar så är det ett problem, och då måste vi hjälpas åt att öppna upp det hela. 39 (S) replik: Tack, , för förtydligandet! Det här med högskolebehörigheten måste jag ändå hänga kvar vid . Jag pratade lite grann i mitt anförande om samverkan med näringslivet och hur viktigt det är på yrkesprogrammen. Där det är framgångsrikt på yrkesprogrammen är just där näringslivet kommer in i programråd och annat. Det kan vara på teknikcollege, certifierade skolor och allt möjligt – till och med branschskolor som finns, faktiskt. Högskolebehörighet ingår, men den går att välja bort, och näringslivet och skolan samarbetar. Det menar jag är ett mycket bättre sätt än som det är då man aktivt måste välja till för att få högskolebehörighet. Det här ska vi titta på i utredningen, och jag vill höra med om han kan tänka sig en sådan modell. Med tanke på hur man funderar över det här med branschlärlingar undrar jag: Lyssnar ni på vad näringslivet säger om utbildningen? 40 (M) replik: Jag tycker att det är rätt, som jag sa innan, med information inför gymnasieskolan så att man gör rätt val i ännu högre grad. Vi vet att av elevernas information om gymnasieskolan kommer från , och det är naturligtvis heltokigt. Vi måste in med näringslivet, arbetsmarknadens parter och företagen i gymnasieskolan. Det kan vara college och branschskolor som öppnas, och det är oerhört viktigt. Jag tycker inte att man ska stänga några dörrar alls. Är det ett problem att alltför få elever väljer yrkesprogrammen för att de är felinformerade måste vi naturligtvis noga fundera på det. har det förts fram tankar i om att man ska kunna välja bort behörigheten, men jag tycker att det är oerhört viktigt att betona att vi inte får göra avkall på de 2 500 poäng som finns på de här programmen i och med de ämnen som läses av yrkeseleverna. Alla branscher varnar för att det då kommer ut dåliga hantverkare från gymnasieskolan. Det här måste vi slå vakt om. Det var därför jag betonade att man kanske måste läsa mer än 2 500 poäng. Det tror jag att alla elever klarar. 41 (MP): I och med samhällsutvecklingen har gymnasieutbildningen blivit en nödvändighet för mer eller mindre alla som vill komma vidare såväl inom arbetslivet som studiemässigt. En avklarad gymnasieutbildning är viktig för att kunna komma in på en arbetsmarknad där hård konkurrens råder. Men gymnasieutbildningen är nödvändig även för fortsatta studier och för att utvecklas som individ. Av de anledningarna är det vårt ansvar att skapa de bästa förutsättningarna för att gymnasieskolan blir så bra som möjligt. En av de frågor som de borgerliga partierna tar upp och som de tillsammans med har lyckats göra tillkännagivande av är att uppdra åt regeringen att utreda om en breddad och förstärkt gymnasial lärlingsutbildning kan införas och vilka konsekvenser det skulle medföra. Vi vet alla att lärlingsutbildningen infördes av den borgerliga regeringen i samband med gymnasiereformen. Ambitionen var att –2014 skapa 30 000 lärlingsplatser. Men så blev det aldrig.