prot · H30955 · 2016-01-20 00:00:00 — § 1 Justering av protokoll Protokollen för den 16, 17 och justerades. Förste vice talmannen meddelade att (KD) avsagt sig uppdraget som suppleant i finansutskottet, att (KD) avsagt sig uppdraget som suppleant i kulturutskottet och att (KD) avsagt sig uppdraget som suppleant i arbetsmarknadsutskottet. Kammaren biföll dessa avsägelser. § 3 Anmälan om kompletteringsval Förste vice talmannen meddelade att riksdagsgrupp anmält som suppleant i finansutskottet, som suppleant i kulturutskottet samt som suppleant i arbetsmarknadsutskottet. Förste vice talmannen förklarade valda till § 4 Anmälan om fördröjt svar på interpellation Följande skrivelse hade kommit in: Interpellation 2015/16:312 Interpellation 2015/16:312 Elområden, kärnkraftsavveckling och prisskillnader av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Energiministern har inte möjlighet besvara interpellationen inom anvisad tid på grund av redan inbokade engagemang. § 5 Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: 2015/16:79 till skatteutskottet 2015/16:3294, 3304 och 3308 till arbetsmarknadsutskottet 2015/16:3297 till trafikutskottet 2015/16:3299, 3303 och 3309 till socialutskottet 2015/16:3295, 3301, 3311 och 3314 till justitieutskottet 2015/16:3296 och 3315 till näringsutskottet 2015/16:3305 till socialutskottet 2015/16:3306 och 3307 till näringsutskottet 2015/16:3298 och 3302 till försvarsutskottet 2015/16:3300 och 3310 till utbildningsutskottet KOM(2015) 614 till miljö- och jordbruksutskottet KOM(2015) 667 till trafikutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . § 6 Uppföljning av tillämpning av subsidiaritetsprincipen betänkande 2015/16:KU5 Uppföljning av tillämpning av subsidiaritetsprincipen 1 (S): KU5 handlar om uppföljning av tillämpning av subsidiaritetsprincipen. ska enligt 7 kap. 8 § riksdagsordningen följa tillämpningen av subsidiaritetsprincipen och en gång meddela kammaren sina iakttagelser. I detta betänkande till redovisas resultatet av den uppföljning som har gjorts . I betänkandet har även yttranden inhämtats från andra riksdagsutskott. Uppföljning av tillämpning av subsidiaritets-principen Subsidiaritetsprincipen som princip handlar om att beslut ska fattas så effektivt och så nära medborgarna som möjligt. Den används för att avgöra om en fråga ska beslutas på EU-nivå eller hos medlemsstaterna. Detta är en viktig fråga som förtjänar betydligt mer uppmärksamhet än den har fått , herr talman, eftersom den egentligen handlar om maktfördelningen mellan de nationella parlamenten och Europeiska unionen. Det är även ur demokratisk synpunkt viktigt att de svenska medborgarna känner att beslut som fattas inte ligger långt ifrån dem och att beslut är förankrade i den svenska vardagen. Jag ska också tillägga att de nationella parlamentens inflytande kom att stärkas i samband med godkännandet av Lissabonfördraget, bland annat genom den möjlighet till subsidiaritetsprövning som infördes och möjligheten att avge en subsidiaritetsvarning. Det är viktigt att tillämpar den möjlighet Lissabonfördraget skapade och att vi tillsammans med andra nationella parlament antingen kan påverka innehållet i ett lagförslag eller till och med förhindra att lagförslaget behandlas vidare. Jag tänker kommentera några valda delar i detta betänkande som jag ändå tycker är viktiga att lyfta fram. Den första delen handlar om motiveringar. Enligt artikel 5 i protokoll nr 2 om tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna ska utkasten till lagstiftningsakter motiveras med avseende på just subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. Detta gäller oavsett om kommissionen eller någon annan är förslagsställaren. En brist vi har kunnat konstatera och som dessvärre kvarstår har att göra med kommissionens motiveringar till dess lagförslag, det vill säga motiveringarna till att ett lagförslag passar bäst att beslutas på unionsnivå. Uppföljningen i det här betänkandet omfattar 58 subsidiaritetsprövningar som genomfördes i . Bland dessa saknades 9 av 58 utkast, det vill säga av alla utkast. Detta innebär i och för sig en kvantitativ förbättring jämfört med den förra uppföljningen, som gjordes 2014 och gällde subsidiaritetsprövningar. Flera av de utskott som har fått uttala sig i frågan har i sina yttranden till redogjort för att vissa motiveringar är bristfälliga då de är ofullständiga eller kortfattade, eller att motiveringar helt har saknats. Detta försvårar för de nationella parlamenten att bedöma om ett förslag är förenligt med subsidiaritetsprincipen eller inte. Enligt utskottets mening utgör detta en svaghet i lagstiftningsprocessen inom unionen, vilket kommissionen ytterst bär ansvaret för. Det är därför viktigt att det klart framgår hur kommissionen har resonerat för att komma fram till om förslagen är förenliga med subsidiaritetsprincipen eller inte. Här vill ändå erinra om att kommissionen och andra förslagsställare har en absolut skyldighet att motivera sina utkast till lagstiftningsakter i fråga om subsidiaritetsprincipen, i enlighet med protokoll nr 2. Vi noterar även att kommissionen , senast i sitt meddelande om en ny EU-agenda för bättre lagstiftning för bättre resultat, har framhållit att förslag ska åtföljas av en bättre motivering – särskilt när det gäller subsidiaritetsprincipens tillämpning. Detta är bra, men det återstår en hel del innan kommissionen uppfyller kraven i protokollet. Jag ser fram emot det fortsatta arbetet från kommissionens håll i denna del. bör dock ändå i sin kommunikation med kommissionen understryka vikten av att utkast till lagstiftningsakter motiveras och att dessa motiveringar är utförliga. Uppföljning av tillämpning av subsidiaritets-principen Den andra punkten jag skulle vilja beröra har att göra med kontakterna mellan de nationella parlamenten. har vid upprepade tillfällen betonat värdet av informationsutbyte mellan de nationella parlamenten, vilket vi här återigen framhåller. Mot denna bakgrund bad utskottet i detta betänkande även om en kommentar från de andra utskotten till om några kontakter har tagits med andra nationella parlament i syfte att inhämta information i pågående subsidiaritetsprövningar. Det konstateras, liksom vid flera tidigare uppföljningar, att inget av utskotten har haft några kontakter med andra nationella parlament. Här vill jag ändå påpeka, herr talman, att det om vi inte kommunicerar med andra nationella parlament faktiskt finns risk att vi går miste om rätt så viktig information. Vi går även miste om möjligheten att uppnå de gränsvärden som finns i fördraget så att vi skulle kunna påverka innehållet i eller rent av stoppa ett lagförslag. För att säkra ett effektivt utövande av de parlamentariska befogenheter vi ändå får när det gäller övervakningen av subsidiaritetsprincipen krävs ett utökat samarbete mellan de nationella parlamenten. Denna fråga anser jag måste diskuteras med större allvar och i större utsträckning, och i den diskussionen bör vi någonstans rannsaka oss själva och titta på vad vi har gjort samt vad vi kan göra mer i vår strävan efter bättre samarbete i dessa avseenden. I sammanhanget vill jag framhålla att representant vid EU:s institutioner är en möjlig väg till informationsutbyte med andra nationella parlament. Flera av utskotten har lämnat yttranden till KU och har haft kontakter med representant vid EU:s institutioner, och de framhåller att dessa fungerar väl. Det är i och för sig en konstruktiv del på vägen mot förbättring, men det är inte fullt tillräckligt för att i praktiken kunna uppfylla syftet med subsidiaritetsprövningen. Det sista jag skulle vilja nämna innan min talartid tar slut har att göra med IPEX, herr talman. har även i den delen begärt en kommentar från de utfrågade utskotten om inhämtande av information från databasen . Det har framkommit uppgifter om att informationen i IPEX varken är fullständig eller relevant när utskotten har behandlat subsidiaritetsärenden. Det görs gällande att det till exempel saknas uppgifter från en del medlemsstater eller att informationen inte finns på engelska utan bara på originalspråken. Det är flera utskott som framhåller den begränsade nyttan med den här databasen och anser att IPEX behöver förbättras för att kunna bli ett bra stöd för handläggningen av den här sortens ärenden. bör därför verka för att IPEX utvecklas till att bli ett effektivare verktyg för informationsutbyte mellan de nationella parlamenten. Med det sagda, herr talman, yrkar jag på godkännande av utskottets anmälan i betänkande nr 5. Uppföljning av tillämpning av subsidiaritets-principen Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 10.) § 7 Justitieombudsmännens ämbetsberättelse betänkande 2015/16:KU7 Justitieombudsmännens ämbetsberättelse (redog. 2015/16:JO1) 2 (S): Justitieombudsmännens ämbetsberättelse behandlas av . I samband med att berättelsen överlämnas håller utskottet en utfrågning med ombudsmännen, så också detta riksdagsår. Själva ämbetsberättelsen är en ganska tjock bok, närmare 800 sidor med bilagor. I den presenterar ombudsmännen sina iakttagelser från . I betänkande, som vi är här för att behandla , lyfter vi fram vissa frågor specifikt. En sådan specifik fråga, herr talman, gäller handläggningstiden för vårdnadsmål i tingsrätterna. Att det i vissa fall tagit runt att avgöra mål som gäller vilken förälder som ska ha vårdnaden om barnen är något som JO, , kritiserar. Som han påpekar är det inte bara parterna som berörs av hur arbetet i domstolen går till utan också, eller kanske framför allt, barnen. Det är självklart aldrig bra att ha en lång domstolsprocess, speciellt om man knappt kan se slutet på den. Men i dessa fall är det extra behjärtansvärt att komma med en snabbare lösning så att barnen inte hinner bli vuxna innan fallen är lösta. Också chefs-JO poängterar ett ärende som rör barn. En kvinna placerades i häkte och blev fråntagen sitt spädbarn som hon ammade. Hon ansökte om permission med tanke på barnet men fick avslag på grunder som chefs-JO finner olämpliga. Kriminalvårdens uppdrag är inte att göra medicinska bedömningar och skulle ha sett på ärendet på ett annat sätt. Dessa två exempel tycker jag visar på vikten av att ha justitieombudsmän att vända sig till när man tycker sig ha blivit felaktigt behandlad i något avseende. Vi har ju från sida tidigare uttalat att klagomålsprövning, som är en del av ombudsmännens arbete, ska prioriteras i förhållande till andra arbetsuppgifter eftersom prövningen till största del uppfyller JO:s syfte. Det är givetvis också av betydelse att ombudsmännen har möjlighet att utföra specifika inspektioner. Den balansen har ombudsmännen hanterat väl, vilket vi tror också blir fallet . Jag ska avslutningsvis också nämna något om förändringen vad gäller NPM-enheten. JO har ett särskilt uppdrag som nationellt besöksorgan – som på engelska kallas National Preventive Mechanism, NPM – vilket innebär att JO regelbundet inspekterar platser där människor hålls frihetsberövade. Syftet är att bevaka att dessa människor inte utsätts för grym, omänsklig eller annan förnedrande behandling eller bestraffning. Under verksamhetsåret har NPM-enheten ändrat namn till Opcat-enheten med förhoppning om att det tydliggör grunden för JO:s uppdrag som nationellt besöksorgan. För den som vill fördjupa sig mer i vad Opcat-enheten hittat under sina inspektioner finns det mycket matnyttigt att läsa på JO:s hemsida. Med detta anförande vill jag yrka bifall till utskottets förslag att lägga redogörelsen till handlingarna. 3 (M): Som vi hörde berätta behandlas JO:s ämbetsberättelse i betänkande KU7. har ca 1 200 socialtjänstärenden registrerats hos JO. Det är en tioprocentig ökning jämfört med föregående år och gör till JO:s enskilt största tillsynsområde. Ett nytt fenomen som JO uppmärksammar oss på gäller informationsinhämtningen på internet i till exempel ärenden om försörjningsstöd. JO konstaterar att det inte finns några formella hinder mot att inom ramen för en utredning om till exempel försörjningsstöd hämtar in offentliga uppgifter på internet – nej, inte ens om det sker utan den enskildes samtycke. Däremot påpekar JO att den grundläggande principen att utredningar ska bedrivas i samråd med den enskilde också gäller i den här typen av ärenden där myndigheter hämtar uppgifter på internet. I klartext betyder det att helt enkelt inte ska surfa omkring och rutinmässigt söka efter information om personen som söker bistånd. Surfandet ska ha ett bestämt syfte, till exempel att det är nödvändigt för att kontrollera en uppgift som har lämnats in. JO uttalar också att det inte får komma i fråga att en tjänsteman inom försöker få fram uppgifter om en enskild genom att till exempel använda privata Facebookkonton. JO understryker mot den här bakgrunden att det är angeläget att myndigheterna tar fram riktlinjer och rutiner för dessa nya verktyg, om man avser att använda dem i sin informationssökning i de här ärendena. KU delar JO:s uppfattning, som jag uppfattat det, och har fört en liten diskussion än så länge om i vilken form JO:s synpunkter ska kunna hanteras i det här avseendet. Domstolsfrågor är av särskild vikt för KU. De ligger också mig varmt om hjärtat. De rör ju själva kärnan i hur rättsstaten fungerar och hur rättsstaten ska fungera. Jag vill därför säga några ord om just JO:s granskning av domstolarna. I ett fall riktar JO allvarlig kritik mot en rådman vid som utan stöd i lag har beslutat om hemlig övervakning av elektronisk kommunikation. Allvarlig kritik riktas också mot en annan rådman i samma tingsrätt för att denna låtit handläggningen i ett vårdnadsmål dra ut , närmare bestämt , som vi hörde talas om här tidigare. JO riktar även kritik mot en domare i för att domstolen har dömt en person för en gärning som han inte var åtalad för. De här tre fallen exemplifierar vad som kan gå allvarligt snett i våra domstolar. Man kan fråga sig om inte borde agera på ett mer aktivt sätt. Jag har funderat en hel del på det. Jag är medveten om att det är en annan debatt, men möjligen kan det finnas skäl för att börja fundera på behovet av en noggrannare domarrekrytering. De uppräknade fallen kan också väcka frågor och funderingar om domstolarnas arbetsförhållanden och resurstilldelning. Avslutningsvis, herr talman, vill jag passa på att ge en liten lägesrapport om tillkännagivande till regeringen med anledning av att JO i ämbetsberättelsen återkommer till hur man ska komma till rätta med de problem som uppstår när kommuners och myndigheters personal blir utsatta för enskilda personers frekventa och omfattande framställningar om att få ta del av allmänna handlingar. Enligt tillkännagivandet ska regeringen utreda frågan om möjliga åtgärder för att med bibehållen respekt för offentlighetsprincipen möta de utmaningar som kan uppstå vid just mycket frekventa och omfattande framställningar. Jag kan då berätta att meddelade justitie- och migrationsminister i ett svar på en skriftlig fråga att han avser att ge en utredare i uppdrag att undersöka förekomsten av eventuellt missbruk av offentlighetsprincipen och analysera behovet av åtgärder. Det är ett klart besked som utskottet naturligtvis välkomnar. Med de orden, herr talman, föreslår också jag att lägger JO:s ämbetsberättelse till handlingarna. 4 (SD): Justitieombudsmännens funktion i samhället är att skydda medborgarna mot övergrepp som begås av myndigheterna och att återrapportera detta till . Det är av den sistnämnda anledningen vi har dagens diskussion. Enligt årets ämbetsberättelse har JO hanterat drygt 7 000 ärenden . Jag tänker inte redogöra för alla dessa; det ska jag skona kammaren från. Jag ska dock ta upp några exempel, och föregående talare har redan nämnt några. Det handlar om vårdgivare som lämnar ut känsliga uppgifter om sina patienter. När det gäller journalföringen är det väldigt känsliga uppgifter. Här har JO valt att ge kritik. Det handlar om hur kriminalvården har brustit i hanteringen av intagna och nekat vård eller inte gett vård trots att borde varit uppenbart för kriminalvården att de intagna behövde det. Det finns också allvarliga fall där JO tittat på tingsrätter och hanteringen av vårdnadstvister, vilket en tidigare talare var inne på. Det finns exempel på att man fördröjt en tvist eller att en tvist tagit nära , vilket givetvis inte är bra för vare sig barn eller föräldrar. Även i detta fall riktar JO allvarlig kritik. Låt oss titta på utvecklingen av justitieombudsmännens uppdrag och ämbetsberättelse. Man kan gå tillbaka ända till 1999 i den statistik som finns i årets ämbetsberättelse. Då kan man konstatera att klagomålshanteringen har ökat kraftigt. Det har i regel skett på bekostnad av inspektionsverksamheten. JO utför flera olika inspektioner. utfördes 113 inspektioner på eget initiativ. hanterade man 4 500 klagomål och anmälningar. har detta förändrats en hel del. Då hanterades 7 143 klagomålsärenden av , men det utfördes bara 78 inspektioner. JO skriver i sin ämbetsberättelse att prövningen av klagomålsärendena tar huvuddelen av JO:s handläggningsresurser i anspråk. Antalet inspektioner och övriga granskningar på JO:s eget initiativ ligger på samma nivå som föregående år men är alltjämt färre än vad JO anser önskvärt. Här bör även nämnas att JO har skärpt kraven på vad som ska anses utgöra ett klagomål. Något hundratal skrifter som tidigare skulle ha registrerats som klagomål har i stället hanterats i administrativ ordning. Av denna anledning har valt att i betänkandet ha ett särskilt yttrande, som jag vill uppmärksamma kammaren på. Anledningen till att tycker att det är viktigt att vi ser mer inspektioner från JO:s sida är att inspektioner har en förmåga att träffa de personer som har den lägsta förmågan att själva initiera anmälningar, alltså den absolut svagaste gruppen i samhället som inte har styrkan och förmågan att själv göra JO-anmälningar och driva processer. 5 (MP): Vi behandlar JO:s ämbetsberättelse. Det handlar om 7 358 ärenden, vilket är en liten ökning jämfört med året innan. uppmärksammade KU alldeles särskilt det långa häktningstiderna, och det märks nu att det har pågått ett visst arbete på detta område. De fyra ombudsmännen har haft störst fokus på socialtjänst och LSS-ärenden. Det är ett stort antal ärenden som berör detta. har kriminalvården utgjort den största bördan, men har det gått över på . Det KU i sin hearing alldeles särskilt har uppmärksammat är att kommunerna har fler områden att titta på. Det gäller till exempel PBL-ärenden där man tydligt ser att det finns bristande handläggning i kommunerna. När vi under hearingen ställde frågor på detta uppmärksammade flera av justitieombudsmännen att det ibland finns en bristande kompetens, framför allt juridisk, i de små kommunerna. Därför skriver utskottet i sitt ställningstagande: ”Utskottet vill betona vikten av att den kommunala ärendehanteringen håller en god förvaltningsrättslig standard. För att detta ska kunna säkerställas krävs bl.a. att kommunens tjänstemän har den kompetens som krävs. Kommunerna har i sin roll som arbetsgivare ett ansvar för att de anställda ges den kompetensutveckling och det stöd i övrigt som kan behövas. Utskottet ser vidare positivt på det uppdrag som regeringen har lämnat till om kompetensinsatser när det gäller bl.a. prövning och beslut enligt .” Det är viktigt att uppmärksammar JO:s arbete. Det är en tjock och läsvärd bok som man lämnar . KU hoppas att JO:s ämbetsberättelse synliggörs mer i det allmänna. Med detta vill jag att vi lägger redogörelsen till handlingarna. 6 (C): Justitieombudsmännen lämnade en muntlig information om sin verksamhet till oss i vid ett öppet sammanträde. Ämbetsberättelsen omfattar nästan 800 sidor. Av de statistiska uppgifterna i Justitieombudsmännens ämbetsberättelse framgår att ca 7 400 ärenden kom in till . Det innebär en liten ökning, , i förhållande före. I JO:s verksamhet var antalet inspektionsärenden 78. JO besvarade remisser – det är ganska mycket – som huvudsakligen kom in från . I ämbetsberättelsen konstateras att prövningen av klagomålsärenden tar huvuddelen av handläggningsresurserna inom . Antalet inspektioner och övriga granskningar på JO:s eget initiativ ligger på samma nivå som föregående år, men de är alltjämt färre än vad JO anser önskvärt. Antalet avgjorda ärenden uppgick till drygt 7 200, vilket innebär en minskning med ungefär 200. De oavslutade ärendena, som alltså är balansen , var 997 till antalet. Det motsvarar ungefär en och en halv månads arbete inom myndigheten. Jag har valt ut några ärenden i ämbetsberättelsen som jag särskilt vill kommentera. En person anmälde den visselblåsarfunktion som inrättats inom , . Syftet med funktionen var att få fler anställda att anmäla eventuella missförhållanden inom myndigheten. Anmälaren menade att det konkurrerar med den lagstadgade meddelarfrihet som finns för alla som arbetar inom myndigheter. Chefsjustitieombudsmannen uttalar i sitt beslut i detta ärende att en sådan visselblåsarfunktion som inrättats inom FMV inte konkurrerar med meddelarfriheten. Det kan vara bra att veta också för andra myndigheter. Av stort intresse är de synpunkter på Facebookanvändning vid myndighetsutövning som justitieombudsmannen tagit upp. JO menar att det behövs riktlinjer inom bland annat kommunernas socialtjänst för hur uppgifter får användas i myndighetsutövning. JO är tydlig med att tjänstemän inte får använda personliga Facebookkonton i sin tjänsteutövning. Justitieombudsmannen riktar i flera ärenden kritik mot alltför långa handläggningstider i domstolar i vårdnadsmål. En ansvarig domare får av JO allvarlig kritik för att det i ett vårdnadsmål tog att komma till ett avgörande. Justitieombudsmannen lyfter i ämbetsberättelsen bland annat fram kritik mot långa handläggningstider och bristande service inom . JO framhåller att förmåga att fatta beslut i rimlig tid och ge god service ytterst är en resursfråga som statsmakterna ansvarar för. Detta är kritik som gällde väntetiderna på beslut före höstens stora flyktingström. Min slutsats av JO:s kritik är att det uppenbarligen krävs mycket stora resurser för fatta snabbare beslut inom , resurser som behöver tillföras av regering och riksdag, om inte kritiken i nästa ämbetsberättelse från JO ska bli mycket allvarlig. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 10.) § 8 om aktivitetsersättning betänkande 2015/16:SfU9 om aktivitetsersättning (skr. 2015/16:37) 7 (M): övergripande slutsats i granskningsrapporten – en ersättning utan aktivitet? är allvarlig och alarmerande. Rapportens slutsats är att syftet med aktivitetsersättningen inte uppnås och att ersättningen inte lever upp till och regeringens mål om ett aktivt förhållningssätt för unga med nedsatt arbetsförmåga. Därför är det anmärkningsvärt att utskottet föreslår att bara ska lägga skrivelsen till handlingarna, men och har en gemensam reservation som jag yrkar bifall till och som jag kommer att återkomma till i mitt anförande. Förmånen aktivitetsersättning ersatte systemet med förtidspension för unga då det nya pensionssystemet infördes . skulle aktiviteter skräddarsys för de unga och göra det svårare att bli pensionerad . Men enligt forskare och politiker har det inte blivit någon större skillnad. Förmånen är begränsad till högst , då den ska omprövas av , som också ska utarbeta en insatsplan för den enskilde. har även ett samordningsansvar, vilket innebär att myndigheten ska identifiera behovet av samordning av insatser mellan olika aktörer. Många i gruppen unga med funktionsnedsättning som får aktivitetsersättning deltar inte i insatser som syftar till att öka chanserna att få arbete eller börja studera. granskning visar att inte gör tillräckligt för att sätta in insatser och följa upp dem. Jag har en vän – en ung person med funktionsnedsättning – som hade suttit och tagit sönder kopparkablar under . Han sa till sin handläggare på att han inte kunde tänka sig att sitta resten av livet och bara ta sönder saker. Han ville skapa något som var meningsfullt.