prot · H30954 · 2016-01-19 00:00:00 — De har dessutom ett speciellt domstolsdokument, ett rättsligt dokument som de kan använda när de är i ett annat land, för att ha rätt att hämta hem flickan. Om man inte kan få ett avtal med ett land ser man i stället till att använda det som kallas för forced marriage protection order. Det ger rättsliga möjligheter att gå hem till den förälder som möjligtvis är kvar i och säga att denne måste tala om var flickan, eller om det är pojken, befinner sig och återföra henne eller honom. I annat fall kan föräldern häktas, och om barnet inte återförs kan det i förlängningen leda till fängelsestraff. Det gör det mycket svårt för de familjer som tillämpar principen om tvångsäktenskap att dölja att någon är bortförd genom att kanske säga att barnet är på semester. Familjen får alltså en viss tidsfrist, annars kommer rättsliga åtgärder att vidtas. har nästan 900 sådana dokument utfärdats. Jag vill påpeka att kommit oerhört mycket längre än i fråga om okonventionella metoder för att skydda och frita flickor som har rövats bort. Är det inte dags att vi försöker få till stånd en liknande verksamhet i ? Det är syftet med min interpellation, och jag hoppas få svar av migrationsministern. 10 (S): Det här är ett ämne som blivit mer och mer debatterat, vilket är positivt. Det behövs verkligen. Mycket har gjorts. Justitieministern nämnde bland annat de straffskärpningar som har gjorts, men finns det anledning att vara ödmjuk med tanke på att problemet fortfarande finns. Enligt en tidigare undersökning gjord av finns det 70 000 ungdomar som upplever att de inte fritt kan välja vem de ska gifta sig med. Alla blir såklart inte misshandlade eller tvångsgifta, men det visar ändå att det är ett utbrett problem. Den yttersta konsekvensen är barnäktenskap, tvångsäktenskap, våld och till och med mord, vilket vi tyvärr haft ett par fall av i . Dessutom finns en del fall som man kan misstänka är hedersmord. Det är viktigt att tänka på att både förebygga och hjälpa till när skadan är skedd. Det förebyggande arbetet tror jag är det allra viktigaste. För de drabbade är det en katastrof när de väl är i den situationen att de blivit bortförda och kanske tvångsgifta. I det förebyggande arbetet har en partikamrat till oss i Socialdemokraterna, , jobbat mycket med detta när han var verksam på . Han är fortfarande verksam där. Då startade han Sharaf Hjältar. Det handlade om att unga killar skulle vara förebilder för andra unga killar och visa att man inte behöver fortsätta den gamla traditionen att kontrollera sina systrar och andra kvinnliga släktingar. Sedan har även Sharaf Hjältinnor kommit. Jag tror att denna typ av insatser är väldigt viktig. Projektet är ett annat exempel. Jag tror att det är väldigt viktigt att man börjar med de unga. Man ska såklart göra vad man kan för att nå fram också till dem som är äldre, men jag tror att det är lättare för dem som är yngre att ompröva sina åsikter och värderingar i de här frågorna. När det gäller de akuta insatserna återstår mycket att göra. Det gäller till exempel skyddat boende. För vädjade om ett skyddat boende. Hon bodde i . Hon hade tidigare blivit bortgift mot sin vilja utomlands men lyckats fly och komma tillbaka till , men hon blev förföljd av sin familj. Hon bad om ett skyddat boende, men tyvärr fick hon inte det. Hon fick en egen lägenhet, men det var inte en skyddad adress. Det slutade med att hennes bror dödade henne. Han högg ihjäl henne med en kniv – otaliga knivhugg. Den historien är verkligen en tragedi, och en lärdom är just att det är väldigt viktigt med skyddade boenden. kan man behöva få skyddat boende i en annan kommun än där man bor eftersom hotsituationen är så stark. Det gäller speciellt mindre kommuner. Det kan finnas anledning att titta närmare på den modell man har i . Det är inte säkert att man kan överföra systemet till . Vi är ju olika länder, och det kan finnas delar i systemet som vi inte vill ha. Det kan också bli problem med gränsdragningar, till exempel om någon verkligen är på semester och ska återföras . Men jag tycker att detta är värt att titta på, och jag vet att man har gjort en hel del i också. Jag tror att det är bra att man tittar på internationella exempel, och sedan får vi själva avgöra hur vi ska göra här. Det är ett kontinuerligt pågående arbete som inte tar slut . 11 Justitie- och migrationsminister (S): Tack, , för interpellationen, som sätter fokus på en väldigt viktig fråga som är högt prioriterad för regeringen! Tack också till , som bidrar bland annat med hur viktigt det är med de förebyggande insatserna. Rent ideologiskt tror jag att detta handlar om hur vi ser på familjen och barnen. Vi säger ofta att våra barn är en gåva, och så är det, men vi äger dem inte. Barnen har egna rättigheter och är egna individer. Bland rättigheterna finns rätten att själv välja väg i livet. Kanske det allra viktigaste är att själv få välja vilken livskamrat man ska ha och vem man ska gifta sig med. Det är helt grundläggande. Vi behöver visserligen inte gå särskilt långt tillbaka i historien ens i vårt eget land för att se gamla, konservativa strukturer med motsvarande syn på familjen och barnen, där barnen betraktades som en av familjens tillhörigheter och där föräldrarna skulle bestämma allt. Men det synsättet har vi brutit med. Varje barn är en individ och har egna rättigheter, och det vi nu diskuterar är en av de allra viktigaste rättigheter man har, nämligen rätten att själv få välja sin livskamrat och vilket liv man ska föra. Detta är som jag sa oerhört prioriterat för regeringen. Vi följer inte bara utvecklingen, utan det pågår en lång rad insatser, både av förebyggande karaktär och för att kunna klara upp de brott som förekommer. Låt mig nämna några av dem. Vi har en ny lagstiftning när det gäller äktenskapstvång . Där är vi nu på väg att lägga fram förslag om att också kriminalisera stämpling till äktenskapstvång, det vill säga när man förbereder eller uppmanar till de här brotten. Där täpper vi till en lucka som har funnits i lagstiftningen. Vi har beslutat om detta , och vi kommer med en proposition om det till . Länsstyrelserna har i uppdrag att samordna verksamheten och att samordna insatserna för att upptäcka den här typen av brott . i har ett särskilt uppdrag med nationellt ansvar, och har man dessutom ett nationellt kompetensteam knutet till sig som gör ett oerhört viktigt arbete med att stödja landets socialtjänster. Man ska slutredovisa sitt arbete till regeringen . Sedan har vi det viktiga arbete som polisen och åklagarväsendet utför när det gäller hedersrelaterade brott, äktenskapstvång och barnäktenskap. Där har polisen ett uppdrag att redovisa hur man arbetar med hedersrelaterat våld och förtryck. Det ska redovisas till regeringen . Då handlar det inte bara om att redovisa hur man arbetar, utan man ska också lämna förslag på åtgärder för att stärka arbetet. sätter fingret på två frågor som jag tycker att det är viktigt att vi vidareutvecklar tillsammans. Det ena är hur vi ser till att få en mer löpande kartläggning och analys av hur det ser ut i landet. Jag skulle vilja att vi tar fram ett metodstöd för hur man genomför kommunala kartläggningar. De är inte lätta att göra, men det måste fram ett sådant metodstöd, och det arbetet ska vi gå igång med. Det andra är att vi också måste vidareutveckla samarbetet med andra länder för att kunna hjälpa de barn som har skickats utomlands. Här måste vi gå via ambassaderna, men jag tittar gärna på hur man har gjort i exempelvis i sådana här fall. 12 (KD): Tack, ministern, för svaret! Jag upplever att det finns ett engagemang. Jag tror att vi båda vill komma fram i de här frågorna. Detta med metodstöd och att utveckla samarbetet med andra länder tror jag är en jättebra idé. Britterna jobbar en del med sina forna kolonier och det brittiska samväldet, där man har många naturliga kontakter. Jag tror att vi skulle kunna använda vårt bistånd som påtryckningsfaktor i samtalen med olika länder. Många länder vill väl , med de nya hållbarhetsmålen inom FN, visa att man jobbar med jämställdhet och att förebygga ojämställda relationer. Förhoppningsvis innebär det att man också vill motverka tvångsäktenskap, som ju i någon mån har kommit upp på både EU:s och FN:s agenda. Jag hoppas att kan börja med att inleda sådana samtal. Jag skulle gärna se att något sådant kommer till stånd. Rätten att fritt ingå äktenskap och bilda familj slås fast i artikel 16 i FN:s allmänna deklaration om de mänskliga rättigheterna. På det sättet har vi ett internationellt ramverk att utgå från. Ingen ska behöva bli tvingad att gifta sig. Precis som sa tidigare gjorde Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor en studie som visade att ungefär 70 000 ungdomar i åldern 16–upplever att de inte fritt kan välja vem de vill gifta sig med. Vi har fortfarande alldeles för bristfällig statistik när det gäller hedersbrott. Där behöver vi bli bättre, och vi behöver också se till att ha en ordning där flickor, som det ju oftast handlar om, har någon att vända sig till konkret. Den möjligheten har man i gett dessa flickor genom olika appar och telefonlinjer, och det gäller både om de befinner sig i landet och om de är bortförda. Detta är väldigt konkret. Även om vi har tagit fram olika sorters lagstiftning under alliansregeringen – vi införde förbud mot äktenskapstvång, vi höjde straffen och så vidare – är det mycket som kvarstår och som vi kan göra för att de som har förts bort också ska komma hem. Här behövs det konkreta insatser, och jag tycker att den brittiska enheten är något som är värt att studera vidare för ministern. Sedan skulle jag vilja ställa en fråga. I medierna hörde vi i går om asylsökande barn som är gifta. Vi vet inte om de har blivit tvångsgifta som barn eller inte, men det handlar uppenbarligen om barnäktenskap. Här skulle kanske behöva ta fram riktlinjer eftersom kommunerna gör olika. Det känns som att vi behöver tydliga riktlinjer. Jag skulle gärna vilja höra en kommentar om det från migrationsministern. Sedan finns det två andra saker. Det ena är att man i också gör en flaggning av brott. Man gör alltså en särskild kodning som följer ärendet hela vägen, vilket gör att man får en mycket bättre insyn i hur omfattande problematiken är. Det andra är att jag i en motion här i driver frågan om att vi bör ha en lagstiftning som särreglerar hedersbrott. Det handlar alltså om en särskild brottsrubricering, vilket vi ska diskutera här på ett seminarium med Glöm aldrig Pela och . Jag skulle gärna vilja höra lite kommentarer om hur ministern ser på de frågorna också. 13 (S): Jag kan bara instämma i det som har sagts. Det behövs samarbete med andra länder och kartläggning av vilka fall vi ser i och hur de hanteras. Det är viktigt att det hanteras på ett bra sätt i hela landet. Det finns ju en risk att kompetensen skiftar i olika delar av landet. Det är såklart en resursfråga också, men man ska kunna känna sig trygg var man än är i landet. Det får heller aldrig bli så att brist på bostäder gör att kommuner bollar de utsatta mellan sig för att ingen vill stå för det skyddade boendet – sådana fall har tyvärr funnits. Sedan tror jag att det är viktigt med samarbete med skolan, såklart, men även mellan och polisen. I fallet med , som jag tog upp tidigare, fanns det ingen samordning däremellan. Jag tror att förloppet kanske hade kunnat förebyggas om man hade haft en riskanalys från polisen. Hon var faktiskt dödshotad. Det borde i sig ha lett till att hon fick skyddat boende. Men det fanns inte samarbete. Jag tror att det behöver finnas i så här allvarliga fall. Det fanns en lång historia. Hon hade redan blivit bortgift. Jag tror att hon var så ung som när hon blev bortgift utomlands. Efter det hade hon levt under hot i . Jag tror alltså att det är väldigt viktigt att de som har med fallen att göra samverkar. I första hand är det killar som utför morden. Vi har inte haft så många, men det är tyvärr några stycken. De unga killarna blir utvalda just för att de är så unga, för man tänker att de ska få en kortare påföljd. De är på ett sätt både förövare och offer i den här situationen. Det är klart att de måste vara ansvariga för sina handlingar, men de har också blivit pressade till detta. Jag tror att man måste förebygga mer i de situationerna. Det är det viktigaste. 14 Justitie- och migrationsminister (S): Som jag var inne på i mitt tidigare anförande är det ett antal frågor som vi måste fortsätta att arbeta med. En sådan fråga är just hur vi utvecklar samarbetet med andra länder. har britterna en särskild situation med sina särskilda relationer med ett antal länder som de har varit kolonialmakt för. Det gör att de jobbar med , till exempel, på ett annat sätt än vad vi kanske har kunnat göra. Å andra sidan är det kanske inte som är det viktigaste för oss att inrikta oss på. För oss kan det handla om . Det kan handla om . Det kan handla om . Det kan handla om . Vi bör, så att säga, utveckla möjligheterna tillsammans med de länderna för att samarbeta bättre. Sedan får vi väl återkomma till i vilken form det ska ske, om det ska vara någon särskild enhet och hur man ska jobba mellan UD och andra departement, men det är i alla fall en modell. Jag tittar gärna på hur och arbetar med det här. Annars har vi redan en lång rad åtgärder på gång. Vi kriminaliserar stämpling till äktenskapstvång, vilket innebär att vi täpper till den lucka som dessvärre lämnades i den gamla lagstiftningen, den lagstiftning som antogs 2014. täpper vi till den så att vi får ett heltäckande lagstöd när det gäller kriminalisering av hela förberedelsestadiet när det gäller den här typen av brott. Vi utvecklar polisarbetet. Jag ser fram emot den redovisning som polisen ska lämna till oss . Där tittar man på hur man själv, nationellt, jobbar men också på hur man arbetar tillsammans med och med och internationellt för att kunna lösa en del av de här problemen. Sedan gör vi det som jag sa i mitt förra anförande. Vi ska ta fram ett metodstöd för den kommunala kartläggningen. Jag tror att det är viktigt. Vi ska också, tycker jag, utvärdera lagstiftning om äktenskapstvång. Jag kommer ihåg att när vi behandlade den i hade vi från vår sida en del tveksamheter kring om det verkligen skulle vara en effektiv lagstiftning, om det verkligen skulle fungera. Vi behöver något mer underlag innan vi kan stå på fast mark när det gäller en utvärdering. Men att vi ska göra en sådan utvärdering tycker jag är viktigt. Det ska vi göra så snart vi har ett något större underlag. lyfter ytterligare ett par frågor, däribland den frågeställning som kom upp i går när det gäller ensamkommande barn som uppger att det finns vuxna som de är gifta med. Jag fick ett par mediefrågor i går om det och intervjuades om detta. Jag var väldigt tydlig i det jag sa: Barn är barn och ska behandlas som barn. Vuxna är vuxna och ska behandlas som vuxna. När utreder de fallen är det viktigt, tycker jag, att man faktiskt utgår från att barn är barn. Jag sa också att jag tycker att alla kommuner som gör de här placeringarna ska göra som . Barnet ska behandlas som ett ensamkommande barn, medan den vuxna i den relationen ska tas om hand av . Jag inser att det finns en gråzon och att det finns en del svårigheter i de enskilda fallen. Men detta måste vara utgångspunkten. Vi ska inte indirekt medverka till att erkänna barnäktenskap. När det gäller en del av de här äktenskapen kan det nämligen mycket väl finnas en grund där man helt enkelt har tvingats till äktenskap, och man lever i ett förhållande under stort förtryck. 15 (KD): Tack, justitie- och migrationsministern, för svaret! Ja, jag tror att det är oerhört viktigt att vi är väldigt tydliga när det gäller de här frågorna och att vi inte låter oss landa i detta: Ja, ja, men de här flickorna kommer från den här kulturen, och de får ha den här lagstiftningen. Samma lagstiftning ska gälla för alla som är i och som vill vara en del av . Det är oerhört viktigt, tycker jag. Vi får inte lämna flickor därhän. Det som jag tyckte var så fascinerande när jag mötte det brittiska teamet var att flickan – det kunde också vara pojken – så tydligt var i fokus. Här i är det så här: Du kommer hit. Du kommer till en rättsstat där du känner att du är trygg ända tills det här händer och du är bortförd och ringer någon på eller på någon ambassad. Då är du ganska ensam. Man säger då att man inte har särskilt mycket att erbjuda. Det har ju blivit så att svenska organisationer ibland får agera på annan mark, helt enkelt. Det är inte någon bra utveckling. Det är den svenska rättsstaten och polis som ska agera. Jag hoppas en hel del på det ministern tar upp, att till ska ta fram lite förslag. Där hoppas jag att vi kan enas om någonting. Men, som sagt, det jag verkligen vill betona är: Vid sidan av det som naturligtvis ska vara det förebyggande arbetet och myndighetssamverkan, som är oerhört viktigt för att förebygga, måste vi ha instrument. De har två instrument i . Det handlar om att hämta flickan på plats. Och fungerar inte det med avtal har man den andra möjligheten: att se till att föräldern presenterar var barnet befinner sig. Det är två rättsliga dokument. Jag skulle vilja att vi får någonting liknande i . Det kommer jag i alla fall att fortsätta att driva tills jag ser någon förändring. 16 Justitie- och migrationsminister (S): Jag vill än en gång tacka för interpellationen. Vi börjar inte från noll – tvärtom. Det här är ett arbete som har pågått under en . Jag pekar på att länsstyrelserna fick det här uppdraget . Och har ett särskilt uppdrag. Sedan bygger vi successivt ut verksamheten och ser till att stärka lagstiftningen och utveckla de samarbeten som behöver utvecklas. Jag har pekat på ett par saker som vi måste göra. Det ena gäller de kommunala kartläggningarna, som tas upp av i interpellationen. Vi måste hitta ett metodstöd för dem. Det är inte lätt att genomföra, men vi ska verkligen göra vad vi kan för att försöka hitta metoder för detta. Det andra handlar just om att utveckla samarbetet med ett antal länder som är aktuella. Vilka diplomatiska medel vi använder oss av får vi ta från fall till fall. Ofta kan man lösa sådana frågor betydligt enklare än vad man kanske tror bara genom att sätta sig ned och prata om dem. Jag hade så sent som ett möte med den marockanske talmannen där vi talade om marockanska barn här i och andra avvisningsärenden som vi måste lösa tillsammans. Sätter man sig ned och talar med varandra och lyfter upp det på den nivån brukar man kunna lösa en hel del problem. Det ska vi nu också göra när det gäller den här delen. Vi ska också titta på hur andra länder gör det. har ett system som skiljer sig lite grann från vårt. Det gäller både förvaltningsstruktur och vilka möjligheter domstolar har att agera. Tanken med att jobba riktat särskilt mot olika länder tror jag att vi absolut måste kunna bygga vidare på. Med det vill jag än en gång tacka för interpellationsdebatten. Överläggningen var härmed avslutad. § 7 Svar på interpellation 2015/16:283 om genomförande av förslag 17 Statsrådet (MP): har frågat mig om jag tänker verka för att förslag ska genomföras enligt föreslagen tidsplan eller om jag är beredd att fördröja genomförandet i avvaktan på slutsatser. har föreslagit en ny lag om regional fysisk planering med planerat ikraftträdande . Enligt förslaget ska de samverkansorgan som avses i lagen om samverkansorgan i länen och de landsting som avses i lagen om regionalt utvecklingsansvar i vissa län svara för att inom respektive län bedriva regional fysisk planering. I ska ha i uppgift att bedriva regional fysisk planering, och i övriga län ska ha uppgiften. Enligt kommitténs förslag ska det finnas ett regionalt fysiskt program antaget i varje län . Kommitténs förslag innebär att de aktörer som ska svara för den regionala fysiska planeringen i vissa fall kommer att behöva förstärka sin kompetens när det gäller sådan fysisk planering. betänkande har varit på remiss, där det sista remissvaret kom in till . Arbete pågår nu med att sammanställa och analysera remissvaren inför regeringens bedömning av förutsättningarna för att genomföra kommitténs förslag. Detta arbete kommer att pågå . har i uppdrag att föreslå en ny läns- och landstingsindelning som innebär att delas in i väsentligt färre län och landsting. Uppdraget ska slutredovisas . ska kommittén till regeringen lämna en delredovisning som innefattar en lägesbeskrivning av dialogen med berörda parter, förslag på den fortsatta processen och en redogörelse för behovet av eventuella kompletteringar av uppdraget. Om kommittén finner att det är möjligt att genomföra en eller flera indelningsändringar som kan träda i kraft ska kommittén lämna ett delbetänkande . Regeringen har ännu inte tagit ställning till förslag, och förutsättningarna för en ändrad länsindelning är under utredning. Det framstår dock inte som otänkbart att det kan uppstå vissa oönskade konsekvenser om förslag genomförs utan att man beaktar eventuella ändringar i länsindelningen. Det kan exempelvis finnas en viss risk för förgävesarbete hos de ansvariga aktörerna om den organisation som ska sköta den regionala fysiska planeringen behöver justeras på grund av en ändrad länsindelning. Mot den bakgrunden anser jag att det är nödvändigt att hänsyn tas till arbete för att en regional fysisk planering ska få en ändamålsenlig utformning. Detta innebär inte att förslag läggs på is. ska redovisa om kommittén finner att det är möjligt att genomföra en eller flera indelningsändringar som kan träda i kraft . Det innebär att det kommer att finnas möjlighet att bedöma hur det fortsatta arbetet med genomförandet av förslag ska bedrivas. Genomförandet av förslag behöver således inte försenas. 18 (C): Tack för ditt svar, statsrådet. Det bekräftar min farhåga. Regeringen tycker att det är ett problem att det pågår en översyn av länsindelningen och kommer därför att kunna dröja med genomförandet förslag. Det står skrivet i stjärnorna när vi får det hit till för beslut. Det har rättare sagt lagts på is. Det som göms i snö kommer upp i tö, för att använda ett för dagen aktuellt ordspråk. Det ger dubbel osäkerhet. De regioner som är beredda att gå före – till exempel de 15 undertecknare av debattartikeln i som jag citerar – vill kunna förbereda sig och redan ha en organisation på plats . De blir osäkra, eftersom alltsammans hänger på om och när presenterar ett förslag som kan accepteras av . De regioner som av någon anledning kan komma i fråga för en annorlunda indelning lägger nu all sin energi på att försöka påverka när de i stället borde ha klara riktlinjer för att kunna förbereda sig för regionplanering. Jag är hallänning och känner en tillförsikt för det egna länets förmåga att hantera regionplaneinstrumentet. Jag vet att Region , i och kommunerna redan har den kompetensen. Några av oss har till och med redan varit med och tagit fram en gemensam plan för inom vårt kommunalförbund oss hallänningar vore det en styrka och är något vi väntar på att kunna planera för en halv miljon invånare redan till 2030 som en sammanhållen tillväxtregion mellan och . Nog om det: Håll helt! Alliansregeringen tillsatte den parlamentariska 2013. Utredningen presenterade sina förslag i enighet . Då var bostadsministern mycket entusiastisk. Men har det tystnat kring förslag. Om regeringen undantagsvis beskriver hur man tänker möta det alltmer akuta behovet av bostäder i landet nämns inte regionplanering alls. är det nya blocköverskridande samtal som gäller, med andra frågeställningar. Vi ser fram emot det. Jag minns tidigare debatter med statsrådet där han gärna och ofta framhöll just som ett exempel på sådana blocköverskridande samarbeten. Det var måhända väl optimistiskt, eftersom kommittén bara hade ett uppdrag. Det var att utreda olika alternativ för att kunna genomföra fysisk planering på regionnivå. Men ändå: skröt, som om detta skulle lösa allt. Det var Alliansen som tillsatte kommittén, gav uppdraget och bjöd in Socialdemokraterna, att delta.