prot · H309122 · 2016-06-17 00:00:00 — Det handlar också om vad som får räknas som bistånd när det finns blandad finansiering från privata och offentliga källor. Man ska även titta på offentliga garantier till privata investeringar och när det kan räknas som bistånd. Detta gör mig ganska oroad. Risken är uppenbar att fler insatser som vi i nord gör för att främja våra företag och vår export ska börja betraktas som bistånd. Det skulle innebära att biståndet urholkas och att det blir mer bundet och givarstyrt. Jag hoppas verkligen att kommer att hålla emot dessa förslag till vidgad definition av vad som får räknas som bistånd. En förutsättning för att det privata näringslivet ska kunna bidra till en socialt och miljömässigt hållbar utveckling i eller någon annanstans är att det finns fackliga organisationer som kan hävda löntagarnas intressen och att det finns fungerande kollektivavtal på plats. Detta blundade den borgerliga regeringen helt för, vilket kanske inte var så förvånande. Men jag blir lite oroad när Sida i en skrivelse , som har lämnats över till regeringen och som handlar om hur biståndet ska användas för att stärka den sociala dialogen, beskriver fackliga organisationer som dysfunktionella, korrumperade och i avsaknad av medlemsinflytande. Det är inte en bra signal från Sida. Här behövs uppenbarligen en tydligare styrning från regeringen till Sida vad gäller att fackliga rättigheter är grundläggande mänskliga rättigheter. 115 Statsrådet (MP): ställer många frågor. Jag ska försöka hinna med dem. Transparens är mycket viktigt. Vi ställer samma krav på privatsektorrelaterat bistånd som på allt annat bistånd. När organisationen kom med sitt aid transparency index 2016 hamnade på nionde plats av 46 givare, och vi fick högsta betyget väl godkänd. Vi ska också vara stolta över att alla allmänna handlingar och all offentlig information om biståndet görs tillgängliga på den webbaserade informationstjänsten . Där kan man följa när, till vem och för vilka ändamål biståndsmedel har betalats ut och med vilka resultat. Sidas beslut och bedömningar är offentliga också när det gäller samarbete med företag. Alla insatser omfattas av transparensgarantin och publiceras på . Det är sant att i en del fall kan svaren på vissa av frågorna utgöra affärshemligheter, och då kan det inte bli offentligt. Men det är klart att Sida granskar och har rutiner och processer för detta. Sida har att respektera offentlighets- och sekretesslagen. När det gäller OECD-Dac-kriterierna för bistånd har vi varit mycket tydliga med att det ska vara additionellt när det handlar om privatsektorbistånd. Det ska endast gå till insatser som annars inte hade ägt rum. Vi ska alltså inte stödja företagens investeringar i utvecklingsländer. Det måste också vara obundet. bistånd är det i allra högsta grad. Alla länder har inte den principen utan kopplar gärna sina biståndsinsatser till sitt privata näringsliv. Det gör inte och ämnar inte heller göra. Givetvis ska vi se till att mänskliga rättigheter, sociala förhållanden och miljömässig hållbarhet uppfylls i de insatser som vi gör med biståndsmedel och det allmännas medel. Det är något helt centralt som vi också påpekar i OECD-Dac-sammanhang. Vad gäller mötet fastställdes kriterierna och principerna vid ministermötet . Det som återstår är på mer teknisk nivå. Principerna om additionalitet och att fattigdomsbekämpning ska vara huvudsyftet är redan etablerade. På mötet var det tydligt att exportkrediter inte kommer att kunna klassas som bistånd. Det kan möjligtvis klassas som övrigt stöd men inte inom biståndet. Regeringen har verkligen lyft upp fackliga rättigheter och anständiga arbetsvillkor som en central punkt inom biståndet. Vi har lyft in det i en lång rad strategier. Det var bra att nämnde detta. Det är givetvis ett komplement till privatsektorstödet. Arbetstagares rättigheter och möjlighet att organisera sig är helt centrala också för en balans. Vi kan kalla det den svenska modellen, och det som ligger bakom begreppet global deal är att våra svenska framgångar på arbetsmarknadsområdet ska kunna exporteras. 116 HANS (V): Vad gäller OECD-Dac har allt stöd för att fortsätta att hålla emot mot dem som vill öppna upp definitionerna. Jag välkomnar att är så pass tydlig på denna punkt. Jag välkomnar också att är tydlig med vikten av fackliga rättigheter. Statsrådet får nog skicka en tydligare signal till Sida, för där ger man en märklig bild av hur man ser på fackliga organisationer. Det är uppenbarligen så att regeringen i sin styrning behöver klargöra att fackliga rättigheter är grundläggande mänskliga rättigheter. Man behöver också understryka att det behövs en social dialog i såväl den privata som den offentliga sektorn som inkluderar både fack och arbetsgivare och att svenskt bistånd har en viktig roll här. En del av diskussionerna kan kännas lite tekniska och komplicerade, men en nyckelfråga är: Varför har vi inte uppnått mer med svenskt bistånd? Jag får ofta den frågan, och det tror jag att statsrådet också får. Svaret är att mycket av det vi gör med biståndet slås sönder av insatser på andra områden. I exempelvis har vi gjort stora insatser för fred, säkerhet och fattigdomsbekämpning. har det svenska statliga företaget gått in i ett bioenergiprojekt som har kastat ut människor i fattigdom och slagit sönder möjligheterna för småbönder att försörja sig. Detta visar vikten av samstämmighet. lanserade regeringen sin nystart för politik för global utveckling. Det är välkommet med en nystart, för detta är en nyckel-utmaning om vi ska få en utvecklingspolitik som håller ihop och som gör skillnad. Vi måste se att när det kommer till exportfrämjande insatser, handelspolitik och statliga företag har vi tyvärr fortfarande en stor målkonflikt kvar att hantera och lösa. 117 Statsrådet (MP): Regeringen har verkligen höjt ambitionsnivån vad gäller hållbart företagande och mänskliga rättigheter både nationellt och internationellt. Det är i helt i linje med vår nystart för politiken för global utveckling. är ett av de första länder som har införlivat FN:s principer för hållbart företagande och mänskliga rättigheter inom företagandet nationellt. Det är helt nödvändigt om vi ska kunna se ett uppfyllande av Agenda 2030, de globala mål som världen så högtidligt antog . Detta kommer att bli fullständigt omöjligt om vi blundar för eller ser mellan fingrarna med giriga vinstintressen i fattiga länder som gynnar korruption eller struntar i miljömässig eller social hållbarhet på ett sätt som göder konflikter. Det finns alltför många exempel på hur multinationella företag som har en omsättning som är långt större än ett fattigt lands hela bnp mycket lätt förhandlar till sig villkor som är fullständigt oanständiga vad gäller miljömässig och social hållbarhet. Det kan vara att flytta hela byar eller att förstöra stora havsområden. Här är det viktigt att vi driver på från , inte minst genom EU, för att företag ska uppträda ansvarsfullt och anständigt. Genom politiken för global utveckling har vi ett helhetsperspektiv i den . När det gäller fackförbunden är det givetvis oerhört viktigt att vi stöder sjysta fackförbund som fungerar med sant demokratiska metoder, men vi ska inte blunda för att det kan finnas kriminalitet eller korruption inom olika delar av samhället. Överläggningen var härmed avslutad. § 24 Svar på interpellation 2015/16:690 om Finanspolitiska rådets granskning av klimatpolitiken 118 Statsrådet (MP): har frågat mig hur jag och regeringen ser på den kritik mot klimatpolitiken som framför och vilka åtgärder jag avser att vidta till följd av slutsatserna i Finanspolitiska rådets rapport. Låt mig först säga att det redan när klimatkonventionen antogs 1992 stod klart att de industrialiserade länderna ska gå före genom att minska utsläppen i snabbare takt än utvecklingsländerna och göra det utifrån ansvar och förmåga. Det är inget vi kan välja att göra eller inte. Det är beklagligt att den tidigare regeringen inte agerade för att skapa större tydlighet kring ansvarsfrågan och tydligt visa att är berett att visa ledarskap. Desto mer glädjande är det att den parlamentariska miljömålsberedningen nu har enats om förslag till gemensamma målsättningar. Regeringen genomför viktiga klimatsatsningar i . Exempel är Klimatklivet, stadsmiljöavtal och supermiljöbilspremien, som stöttar ambitionen om fossilfria resor och transporter och klimatsmarta städer. Vi satsar på järnvägsunderhåll och kollektivtrafik. Det kostar; regeringen satsar stora medel på detta. Kostnadseffektiviteten i klimatsatsningar är viktig, men det leder fel att enögt fokusera på klimatnyttan av vår klimatpolitik. Satsningarna skapar attraktivare städer med renare luft och skapar innovation och jobb i hela . Vi investerar i det hållbara samhällsbygget. De många nyttorna av vår klimatpolitik låter sig inte enkelt analyseras i makroekonomiska modeller; det är väl känt. Jag konstaterar att varje beslut om nya mål har föregåtts av debatt om kostnader för klimatpolitiken. De ekonomiska modellerna har visat på höga kostnader. I backspegeln har vi dock nått våra nya mål både lättare och billigare än de samhällsekonomiska analyserna och modellerna har gjort gällande, som den förnybara energin nu slår igenom inte bara i utan globalt. Det är mycket förvånande att interpellanten och har uppfattningen att regeringen minskar på internationella klimatinsatser. Det hade räckt att läsa vår senaste budget för att se att det inte stämmer. Det behövs enorma klimatinvesteringar i utvecklingsländer. Därför har regeringen drivit igenom en rekordstor svensk finansiering av Gröna klimatfonden. Den svenska finansieringen meddelades och fick andra länder att följa samma exempel. Det är ett tydligt exempel på hur ledarskap kan få andra länder att följa efter. Betydande satsningar görs också på klimatområdet inom ramen för bilaterala och regionala utvecklingssamarbetsstrategier. använder också sitt inflytande i det multilaterala samarbetet och i de internationella finansiella institutionerna för att investeringar i och stöd och subventioner till fossil energi ska fasas ut och att investeringar i förnybar energi ska öka. I min roll som minister för internationellt utvecklingssamarbete och klimat möts jag av respekt för politik och agerande, som ger hög trovärdighet. Jag möter ett stort intresse för de styrmedel vi använder men även våra tekniska lösningar och innovationer. Efterfrågan på samarbete med är stor. Genom en ambitiös klimatpolitik och en offensiv näringslivs‑, innovations- och exportpolitik är regeringen övertygad om att kunna bidra till globala målsättningar och fortsatt stark konkurrenskraft för svenska företag. från innebär en avsevärd höjning av de globala klimatambitionerna. Alla länder är nu förbundna att bidra till att stärka sitt klimatarbete och till att begränsa klimatförändringen så långt som möjligt och helst . Ska vi lyckas med det fungerar inte den vänta-och-se-attityd som interpellanten är inne på. I stället måste alla länder kliva fram och presentera hur det egna arbetet kan stärkas. Det gäller även . 119 (M): Jag får börja med att tacka klimatminister för svaret, även om jag tycker att det är ett lite märkligt svar, av några skäl. Det första som slår mig som anmärkningsvärt är tonen i delar av svaret, kanske framför allt mot slutet. Jag upplever att statsrådet använder sig av ett klassiskt debattknep: det som man brukar kalla för en halmgubbe. Det betyder att man hittar på att motdebattören har en uppfattning, och sedan argumenterar man mot den i stället för att bemöta det som motdebattören faktiskt säger. Jag hade nog förväntat mig lite mer av klimatministern än så, särskilt i en så här viktig fråga. Statsrådet påstår nämligen i svaret att jag skulle förespråka en ”vänta-och-se-attityd”. Då vill jag be klimatministern visa var någonstans i min interpellation jag skriver något som kan uppfattas på det viset. För det gör jag verkligen inte. Min interpellation består i princip av ett citat med tre punkter från Finanspolitiska rådets rapport, följt av mina frågor där jag ber statsrådet att redogöra för dels hur hon ser på den kritik som rapporten innehåller, dels vilka eventuella åtgärder statsrådet avser att vidta med anledning av rapporten. Det mest allvarliga är att statsrådet inte alls bemöter kritiken från . När man läser statsrådets svar får man intrycket att hon antingen inte har läst rådets rapport eller inte riktigt har förstått vad rapporten faktiskt säger. Det ägnas stor kraft i svaret åt att kritisera ekonomiska modeller i största allmänhet men framför allt åt att bemöta ett påstått argument, där någon – oklart vem – skulle vara emot alla former av kostnader i klimatpolitiken. Jag får anta att statsrådet menar att antingen jag eller skulle vara av den uppfattningen. Men det är ju inte alls detta som kritiken handlar om. Kritiken handlar om kostnadseffektivitet. Det är väsentlig skillnad på kostnader och kostnadseffektivitet. Kostnadseffektivitet handlar inte om hur mycket pengar vi ska spendera utan om hur vi ska få ut så mycket som möjligt av varje spenderad krona. Om klimatministern verkligen är så besjälad av att minska utsläppen av växthusgaser som hon ger sken av och som jag i och för sig också tror att hon är borde hon ta denna fråga på lite större allvar. För vad det handlar om är hur vi kan minska utsläppen av växthusgaser så mycket som möjligt för de pengar vi väljer att satsa, oavsett hur stor den summan för stunden råkar vara. utrycker det så här: ”En kostnadseffektiv klimatpolitik ligger i allas intresse då den sparar resurser och därmed möjliggör ytterligare insatser inom klimatpolitiken eller andra politikområden.” Klimateffekterna är globala, och utsläppen av växthusgaser påverkar oss alla på hela jordklotet, oavsett var utsläppen sker. Därför är det lika viktigt att bli av med ett tons koldioxidutsläpp i exempelvis som ett tons koldioxidutsläpp i . Och om vi kan åstadkomma fyra, fem eller kanske tio gånger större utsläppsminskningar för samma pengar genom insatser utanför gränser är det väl åtminstone något som man borde vara beredd att diskutera. Klimatministern verkar ta både Finanspolitiska rådets rapport och min interpellation närmast som en förolämpning och tolka den som en uppmaning till att ska göra mindre eller ingenting alls. Men så är det inte. Jag tycker att har många intressanta poänger, även om jag inte är säker på att jag delar och fullt ut köper deras slutsatser om vad bör göra eller inte göra när det gäller exempelvis transportsektorn. Men just därför hade det varit intressant att höra klimatministerns syn på detta. 120 Statsrådet (MP): Jag vill börja med att be om ursäkt om jag i mitt svar har misstolkat den attityd som interpellanten har i klimatfrågan. Jag gläds åt att interpellanten inte tycker att vi ska vänta och se. Jag gläds också åt det parlamentariska arbete som sker inom Miljömålsberedningen, där vi har en bred enighet över blockgränserna kring ambitiösa miljömål och kring att ska bli koldioxidneutralt till 2045. Det är ett föredöme för resten av världen. framhöll jag detta, liksom energiöverenskommelsen om förnybart till 2040, i . Vi kan jobba tillsammans och se de gemensamma intressen som har och det ansvar vi också har i och med att vi har de bästa förutsättningarna med en mycket stor tillgång till förnybar energi och ett fredligt samhälle med ett näringsliv som är intresserat av att delta i den här omställningen. Om inte vi kan, vilka skulle då kunna? Det stämmer inte att jag inte skulle ha läst Finanspolitiska rådets kapitel som handlar om klimatfrågan. Här finns det ett påstående som säger att det inte finns något empiriskt stöd för Miljömålsberedningens påstående att det skulle stärka konkurrenskraft med en striktare klimatpolitik. Jag vill nämna ett exempel som användes flitigt av den tidigare regeringen och som handlar om när 1991, som ett av de första länderna i världen, introducerade en koldioxidskatt. Det var då väldigt omdebatterat om skulle gå före, vilka konsekvenser det skulle få för svenskt näringsliv och om inte hela landet skulle hamna bakom alla andra på grund av den här så kallade straffskatten. Men , 1991, har utsläppen minskat och bnp ökat . framhåller näringslivet mycket ofta de striktare regler som har haft på lagstiftningsområdet som en absolut konkurrensfördel. Vi är ju ett exportberoende land. Som minister för internationellt utvecklingssamarbete upplever jag att man efterfrågar smarta svenska miljö- och tekniklösningar och innovationer på det här området. Här är det lagstiftning och målsättningar som har skapat stabila planeringsförutsättningar för svenskt näringsliv som i sin tur har drivit de här frågorna framåt. Det andra som är direkt felaktigt i Finanspolitiska rådets rapport är att vi har minskat våra satsningar utomlands. Som ansvarig minister för det här området vad gäller klimatarbetet via biståndet har jag mycket klara besked att ge: Det har vi inte. Vi är en av de absolut största givarna till Anpassningsfonden, Gröna klimatfonden och fonden för de minst utvecklade länderna. Vi jobbar via Sustainable energy for all. Vi har introducerat förnybar energi i en lång rad bilaterala biståndsstrategier. Vi jobbar med det regionalt i , och söder om . Vi ingår i initiativet , som ska förse 600 miljoner människor med förnybar energi. Här har Sida utlovat att bidra med . Det här är exempel på hur vi satsar där det är billigare, men vi måste också gå före. Vi som kan har ansvar att göra det. 121 (M): Jag vill börja med att tacka klimatministern för ursäkten. Jag förstår att det kan vara svårt och att man kan misstolka eller missuppfatta formuleringar . Då har vi rett ut det. Jag vill bemöta några av de påståenden som finns i det skriftliga svaret och som det kopplades till här i klimatministerns anförande. Statsrådet kritiserar alliansregeringen i det skriftliga svaret och hävdar att man inte har visat ledarskap, men faktum är att alliansregeringen satsade mycket på att minska utsläpp här på hemmaplan men också genom internationella klimatinvesteringar. Vi ser nu att utvecklingen i svensk miljöpolitik har bromsat in med den rödgröna regeringen. Ett exempel är att utsläppen av växthusgaser bara minskade med medan minskningen var 2014. Framför allt gäller detta trafiksektorn, där vi vet att utsläpp från vägtrafiken står för ungefär en tredjedel av de totala utsläppen. Utsläppen från personbilar dominerar. Det finns mycket som tyder på att minskningen som vi har sett nu har avstannat. Vi vet att det är viktigt att få nya styrmedel och regler för transportsektorn på plats. Man kan konstatera att vi inte har sett så mycket från regeringen ännu, men vi får hoppas att det kommer någonting . När det gäller den gröna klimatfonden beslutades det om den vid klimatmötet i . Då var vi faktiskt drivande i att få den till stånd. Det stämmer att vi till en början har varit lite avvaktande när det gäller att lägga in pengar till den här fonden under uppbyggnadsskedet eftersom vi var tveksamma då den inte har varit i funktion förrän ganska . Vi har tyckt att det är mer seriöst att investera i insatser som faktiskt minskar i stället för i byråkrati, som det till viss del handlade om. Men fungerar fonden . Den har fått struktur och har börjat bli mer funktionell. Vi satsade också en del pengar i den mot slutet av förra mandatperioden. Regeringen har ökat den satsningen. Statsrådet tycker att både och jag, vilket upprepas här, feltolkar regeringen när det gäller hur utsläppsminskningarna ska nås. Men det står faktiskt i regeringens budgetproposition : Regeringens ambition är att i ökad utsträckning genom nationella insatser nå målet 2020. Det är regeringens egen formulering. Det är just detta som ifrågasätter. Det handlar inte om hur mycket pengar man satsar utan om huruvida det är kostnadseffektivt, eller med andra ord om man verkligen får ut störst klimatnytta per satsad krona genom att göra på det viset. Rådets slutsats är: Nej, det är inte kostnadseffektivt. Då tvingas jag återigen konstatera att statsrådet inte bemöter detta i sak. Det hade varit intressant att höra mer om hur regeringen ser på den här kritiken, för det kan ju finnas skäl till att man väljer det här tillvägagångssättet även om det inte är kostnadseffektivt. Men då vill jag gärna höra argumenten för det. Statsrådet tar upp en del annan kritik från . När det gäller det här med att det inte skulle finnas något empiriskt stöd för att det är bra för att gå före vill jag hävda att det är klart att det finns exempel på att det kan vara bra att gå före i vissa fall. Jag delar den bedömningen och är inte säker på att har helt rätt här. Jag är glad att det åtminstone bemöts här så att vi kan ha ett samtal om detta. När det gäller styrmedlen tror jag att klimatministern, , jag och många andra är överens om att de effektivaste styrmedlen är koldioxidskatt och utsläppshandel. Det fungerar som allra bäst om man kan göra det här globalt, men det är bra om det åtminstone görs på en större marknad än den nationella, där man riskerar att verksamheter i stället flyttar till andra länder. 122 Statsrådet (MP): Den här regeringen har gjort en unikt stor satsning på miljö- och klimatsidan på väldigt . Vi har satsningar på 4 ½ miljard i budgeten. Det är 600 miljoner till Klimatklivet som ska kunna leverera laddstolpar och biogasanläggningar regionalt och kommunalt. Vi ser en enormt stor efterfrågan på de här pengarna. Det kommer att behövas mer. Vi satsar på järnväg, kollektivtrafik även på landsbygden och energieffektivisering av miljonprogrammen. Det är en vinn-vinnsituation då det inte bara är en klimatinsats utan också en insats för att rusta upp våra bostadsområden som håller på att förfalla. Här finns många lågt hängande frukter att plocka som tyvärr har blivit eftersatta under tidigare regering. Om vi i ökad utsträckning vill genomföra klimatinsatser nationellt betyder inte det att vi inte tänker investera internationellt. Clean development mechanism, som var kopplad till klimatavtalet, är på väg att avvecklas. tittar man på en ny mekanism för hur man ska jobba mer direkt med länderna, för en grön omställning till förnybar energi och även för anpassning. Jag nämnde vad vi gör inom det bilaterala arbetet. Jag glömde att nämna att vi har gett , den statliga investeringsfonden, ett tillskott på närmare 400 miljoner för att man ska jobba med förnybar energi. Jag glömde också att säga något om det arbete vi gör inom , Afrikanska , Asiatiska och Europeiska investeringsbanken. är en stor bidragsgivare till alla dessa banker. Vi jobbar nu med en strategi för att få bankerna att sluta investera i fossila bränslen, i huvudsak kol och olja, och börja investera i förnybara bränslen. Vi talar om biljoner dollar som investeras i olika energislag i utvecklingsländer. Genom vårt policyarbete gör vi en enorm skillnad. Vi ägnar oss alltså inte åt att bara ställa om . Det är en irriterande argumentation när man säger att bara står för av jordens utsläpp och där-för inte behöver göra särskilt mycket här utan borde göra mycket mer någon annanstans. Vi gör mycket mer någon annanstans! Men argumentationen om av jordens utsläpp gäller också , som står för . står också för . står också för . står också för . står också för . Det är 16 länder inom som står för av jordens utsläpp. Varje region eller stad eller liknande kan argumentera likadant: Vi står bara för . Vi tycker att det är kostnadseffektivt för världen att vi, som har utbildning, ett miljömedvetande, en vilja och ett näringsliv som är villigt att investera och ser konkurrensfördelar, gör det. Att vi går före kommer att innebära väldigt bra förutsättningar för våra barn och barnbarn och för ekonomin i . Det har visat sig om och om igen att koldioxidskatten, höga miljöambitioner och hårda lagstiftning på området inte har lett till att svensk industri har gått i kvav – tvärtom. har vi konkurrensfördelar, inte minst när det gäller energieffektivisering. När energi kostar mycket är det energismarta anläggningar som vinner. 123 (M):