prot · H30973 · 2016-03-02 00:00:00 — Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 1 M, 23 MP, 18 V, 15 L 14: 44 SD Avstod: 73 M, 22 C, 13 KD Frånvarande: 12 S, 10 M, 4 SD, 2 MP, 3 V, 4 L, 3 KD, 1 - (M) anmälde att hon avsett att avstå från att rösta men markerats ha röstat ja. Punkt 9 (Gåvor till ideell verksamhet) 2. res. 17 (KD) 13 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 74 M, 45 SD, 22 MP, 22 C, 18 V, 15 L 17: 13 KD Frånvarande: 12 S, 10 M, 3 SD, 3 MP, 3 V, 4 L, 3 KD, 1 - Kammaren biföll utskottets förslag. SkU21 En ny tullag Punkt 2 (Bestämmelser om sanktioner) 2. res. 1 (SD) 45 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 74 M, 23 MP, 22 C, 18 V, 15 L, 13 KD 1: 45 SD Frånvarande: 12 S, 10 M, 3 SD, 2 MP, 3 V, 4 L, 3 KD, 1 - Punkt 4 (Förslagets konsekvenser för små företag) 2. res. 2 (C M, L, KD) 124 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 45 SD, 23 MP, 18 V 2: 74 M, 22 C, 15 L, 13 KD Frånvarande: 12 S, 10 M, 3 SD, 2 MP, 3 V, 4 L, 3 KD, 1 - Kammaren biföll utskottets förslag. Punkt 1 (Fribeloppet) 2. res. 1 (C) Kammaren biföll utskottets förslag med acklamation. Punkt 3 (Studenter och de sociala trygghetssystemen) 2. res. 2 (KD) 14 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 73 M, 45 SD, 23 MP, 22 C, 18 V, 15 L 2: 1 M, 13 KD Frånvarande: 12 S, 10 M, 3 SD, 2 MP, 3 V, 4 L, 3 KD, 1 - (M) anmälde att hon avsett att rösta ja men markerats ha röstat nej. Punkt 4 (Den övre åldersgränsen för studiemedel) 2. res. 3 (C) 22 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 74 M, 45 SD, 23 MP, 18 V, 15 L, 13 KD 3: 22 C Frånvarande: 12 S, 10 M, 3 SD, 2 MP, 3 V, 4 L, 3 KD, 1 - Punkt 7 (Avskrivning av studieskulder) 2. res. 5 (SD) 3. res. 6 (V) 46 för res. 18 för res. Kammaren biträdde res. 45 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 74 M, 23 MP, 22 C, 15 L, 13 KD 5: 45 SD Avstod: 18 V Frånvarande: 12 S, 10 M, 3 SD, 2 MP, 3 V, 4 L, 3 KD, 1 - Punkt 8 (Examenspremie för vissa lärarkategorier) 2. res. 7 (SD) 45 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 74 M, 23 MP, 22 C, 17 V, 15 L, 13 KD 7: 45 SD Frånvarande: 12 S, 10 M, 3 SD, 2 MP, 4 V, 4 L, 3 KD, 1 - Kammaren biföll utskottets förslag. Punkt 1 (Förskolans läroplan) 2. res. 1 (L, M, C) 109 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 1 M, 44 SD, 23 MP, 1 C, 17 V 1: 73 M, 21 C, 15 L Avstod: 1 SD, 13 KD Frånvarande: 12 S, 10 M, 3 SD, 2 MP, 4 V, 4 L, 3 KD, 1 - (M) anmälde att han avsett att rösta nej men markerats ha röstat ja. Punkt 7 (Barnlitteratur i förskolan) 2. res. 9 (V) 17 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 73 M, 45 SD, 23 MP, 22 C, 15 L, 13 KD 9: 17 V Frånvarande: 12 S, 11 M, 3 SD, 2 MP, 4 V, 4 L, 3 KD, 1 - Punkt 8 (Förskolans arbetsmiljö) 2. res. 10 (V) 17 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 74 M, 45 SD, 23 MP, 22 C, 15 L, 13 KD 10: 17 V Frånvarande: 12 S, 10 M, 3 SD, 2 MP, 4 V, 4 L, 3 KD, 1 - Punkt 11 (Öka tillgången till pedagogisk omsorg) 2. res. 13 (KD) 13 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 74 M, 45 SD, 23 MP, 22 C, 17 V, 15 L 13: 13 KD Frånvarande: 12 S, 10 M, 3 SD, 2 MP, 4 V, 4 L, 3 KD, 1 - Punkt 12 (Pedagogisk omsorg) 2. res. 14 (KD) 13 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 100 S, 73 M, 45 SD, 22 MP, 22 C, 17 V, 15 L 14: 13 KD Frånvarande: 13 S, 11 M, 3 SD, 3 MP, 4 V, 4 L, 3 KD, 1 - (S) och (M) anmälde att de avsett att rösta ja men markerats som frånvarande. Punkt 13 (Dagbarnvårdare) 2. res. 15 (SD) 45 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 74 M, 23 MP, 22 C, 17 V, 15 L, 13 KD 15: 45 SD Frånvarande: 12 S, 10 M, 3 SD, 2 MP, 4 V, 4 L, 3 KD, 1 - Punkt 17 (Erbjudande av förskola) 2. res. 19 (M) 3. res. 20 (SD) 75 för res. 45 för res. Kammaren biträdde res. 74 för res. Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 101 S, 23 MP, 15 L, 12 KD 19: 74 M Avstod: 45 SD, 22 C, 17 V, 1 KD Frånvarande: 12 S, 10 M, 3 SD, 2 MP, 4 V, 4 L, 3 KD, 1 - Kammaren biföll utskottets förslag. § 15 (forts. från § 12) om tillsyn över transporter av farligt avfall m.m. (forts. MJU7) 132 (M): om tillsyn över transporter av farligt avfall m.m. behandlar vi miljö- och jordbruksutskottets betänkande om om transporter av farligt avfall. Utskottet instämmer i regeringens skrivelse med anledning av rapporten. uttalar några råd om hur tillsynen ska fungera bättre. En del åtgärder är faktiskt genomförda, och det är bra. Det är viktigt att arbetet fortgår för att få tillsynen att fungera bättre och att statistik och data som samlas in är tillförlitliga. Vi behandlar även ett antal motioner . Jag tror att det är vissa av dessa som debatten kommer att handla om. Jag vill i det sammanhanget börja med att yrka bifall till reservation nr 3 och nr 6. En majoritet i utskottet föreslår också att ska bifalla två motioner som handlar om att ansvaret för insamling och återvinning av förpackningar och tidningar även fortsättningsvis ska ligga på producenterna. Här finns en reservation från S, MP och V. Här yrkar jag bifall till utskottets förslag. beslutade alliansregeringen, med en förordning, att ansvaret fortsatt skulle ligga hos producenterna men att det skulle vara skärpta krav på producenterna. Alliansregeringen höjde vid det tillfället även målen för insamling och återvinning av förpackningar, returpapper och elektronik. Beslutet innebar också att fick ett tydligt tillsynsansvar och att producentansvaret förtydligades. Tillståndspliktiga insamlingssystem infördes, det vill säga de som vill bedriva insamlingsverksamhet ska ha tillstånd från . Fler ska också få möjlighet att lämna sitt avfall nära sina hem. Bakgrunden till beslutet var ett betänkande av , som kom med två förslag . Det första förslaget var att överföra det fysiska insamlingsansvaret till kommunerna. Detta skulle enligt utredningen innebära en monopolisering av insamlingsmarknaden, och det skulle krävas väl underbyggda skäl när det gäller varför begränsningen är nödvändig, enligt konkurrensrättsliga krav. De nuvarande reglerna skiljer sig åt vad avser förpackningar med stöd av en förordning för kommunerna att inrätta ett eget insamlingsansvar. Insamlingarna kan också avgiftsbeläggas och ingå i den kommunala avfallstaxan. Det gäller inte returpapper. Att flytta insamlingsansvaret skulle innebära att fraktioner som ingår i systemet eventuellt skulle behöva övergå till kommunerna. Det kan gälla till exempel 6 000 återvinningscentraler. Kommunerna skulle i detta förslag ges ansvar för direktinformationen till hushållen, och producenterna skulle bidra till kostnaderna för detta. Det innebär stora förändringar och kostnader vid ett delat ansvar där det som alltid finns en risk för tvister. om tillsyn över transporter av farligt avfall m.m. Det andra förslaget från utredningen innebär att den nuvarande ordningen att producenterna ansvarar för både insamling och omhändertagande av förpackningar och tidningar bibehålls och kompletteras med en ordning där på förhand godkända insamlingssystem införs. Genom att producenterna ansluts till på förhand godkända system kan man säga att producentansvaret är till uppfyllt. Det var detta förslag som alliansregeringen ändrade i förordningen. Jag tror att vi allihop är eniga om höjda mål och om att det är viktigt att vi arbetar med såväl förebyggande av avfall som återanvändning, materialåtervinning och energiåtervinning i nu nämnd ordning. Som så ofta inom politiken är det dock vägen till ett önskat tillstånd som skiljer oss åt. Vi är således överens om att insamlingen ska vara bra och effektiv, men vi är inte överens om metoderna, det vill säga vägen dit. tillsatte den nuvarande regeringen en utredning med uppdrag att utreda inte om utan hur en förändring av det fysiska ansvaret för förpackningsavfall och returpapper ska utformas. Enligt uppdraget bör ansvaret flyttas till kommunerna. Regeringen är tydlig med att ansvaret bör ligga på kommunerna men att producentansvaret som sådant ska ligga kvar. Det innebär alltså ett delat ansvar, och det tror vi inte är bra. Detta är ett komplicerat system, och hur kostnaderna ska fördelas är ingen lätt fråga eller lätt uppgift att lösa. Vilka svar utredningen kommer fram till vet vi inte , då utredningen ska överlämnas . Men det har kommit fram vid till exempel hearingar att utredaren anser att en flytt av ansvaret kommer att bli dyrare. Konsekvensbeskrivningar är inte utredda i tillräcklig omfattning. Vad blir bättre och effektivare, och vad leder till mer återvinning, genom att man flyttar ansvaret? Att ändra ansvaret skulle vara ett mycket stort steg och innebära många avvägningar mellan kostnader och ansvar. Alliansregeringens beslut via en förordning innebar att man behöll ansvaret som det är , vilket är en helt en helt annan sak än att besluta om att flytta ansvaret med hjälp av en förordning. Jag anser därför att ett eventuellt beslut om att överföra ansvaret är ett så betydande och omfattande beslut att det rätteligen ska fattas via lagstiftning och således passera . När det dessutom finns ett tillkännagivande från en majoritet i som innebär att ansvaret bör vara kvar hos producenterna vore ett beslut från regeringens sida via en ändring i förordning ett flagrant sätt att åsidosätta som högsta lagstiftande organ. Det bästa hade enligt mitt förmenande varit att lägga ned frågan efter att utredningen har lämnat sitt svar. I arbetet med att nå målen behövs tydliga och långsiktiga regler. Det finns mycket som vi bör göra för att öka insamlingen och även öka återanvändandet, inte bara för förpackningsavfall och returpapper. ligger bra till vad avser detta, och det ska vi vara stolta över, men som alltid finns det mer att göra. En förstärkt nationell myndighet med ansvar för planering, målsättning, tillsyn, tillståndsgivande och tvistlösning blir inte lättare att få till om man inför ett delat ansvar. Därför anser vi att det är bättre att behålla ansvarskedjan, och vi vill stärka den nationella myndigheten. om tillsyn över transporter av farligt avfall m.m. I förslaget om att flytta ansvaret finns ingen konsekvensanalys. Det saknas fakta som visar att en kommunalisering skulle innebära att återvinningen skulle öka. En förändring som skulle innebära ett omfattande systemskifte är bara bra om det ger en effektivare avfallshantering. Man bör inte införa detta utan att man har ordentligt på fötterna. Därför är utskottets förslag till beslut i ansvarsfrågan: Behåll ansvaret hos producenterna, och låt oss arbeta för att målen ska nås och att hanteringen sker på ett bra och effektivt sätt! Det ska vara lätt att göra rätt för hushållen. Jag förutsätter att regeringen inte beslutar något annat via en förändring efter dagens tillkännagivande från . Frågan skulle vara för stor och omfattande för att avgöras via ändringar i förordningar. Det måste till en ändring i lagen. 133 (SD): Jag vill inleda med att yrka bifall till reservationerna 1 och 5. Vi debatterar avfallsfrågor. Det är ett område där fortfarande ligger i världsklass. Vi uppfyller i regel också miljömålen. Det är lite symtomatiskt att den stora stridsfrågan egentligen handlar om en teknikalitet i grunden: Vem är det som ska ansvara för att samla in förpackningsmaterial till återvinning? Ur synvinkel är inte detta en ideologisk fråga. Vi ska använda den modell som gör det enklast för människor att lämna in sitt avfall så att det tas om hand och återvinns – det system som möjliggör högsta möjliga återvinningsgrad. Vi kan konstatera några saker: har ett system som har tjänat oss väl . Återvinningsgraden är hög. Miljömålen uppfylls i regel. När det gäller det producentansvar vi har för såväl återvinning som insamling har inte kunnat se några studier som visar på att det i allmänhet skulle fungera dåligt eller att någon annan modell skulle öka återvinningen eller göra det enklare för hushållen att återvinna. Givetvis är inte allt guld och gröna skogar. Vi har ett skräpproblem på alltför många återvinningsstationer, men är det då tillräckligt för att rasera det system vi har ? Här ligger, som ser det, kärnan. Om vi ska förändra något ska vi ha klart för oss vilka konsekvenser det får och att detta kommer att förbättra situationen. Om vi ska ge kommunerna monopol på marknaden, ge oss in i svåra juridiska avvägningar och begränsa näringsfriheten måste vi ha mycket starka skäl att göra på det sättet. Det är inte svårt att i det här läget misstänka att de bakomliggande orsakerna till att frågan är så pass het är att vissa är angelägna om att få marknaden för sig själva. Det är aldrig någon bra utgångspunkt för en förändrad lagstiftning. Vi har ett robust system som fungerar. Om man i det läget skulle lägga över ansvaret på ett mycket stort antal kommuner kan vi se risker – risker som det inte finns någon anledning att ta i det här läget. Vi har ännu inte kunnat få klarhet i om det finns några starka skäl till en förändring, och konsekvensanalys saknas. om tillsyn över transporter av farligt avfall m.m. Av den anledningen ställer vi sverigedemokrater oss bakom utskottets förslag att bibehålla producentansvaret även för återvinning. Vi har noterat regeringens utredning. Vi tycker att den är märklig på flera sätt och vis. Det handlar inte om att åtgärda eller identifiera problem. Det handlar inte om att höja någon ambition. Det handlar enbart om att man har bestämt sig för hur man ska göra. Jag tänkte nu byta ämne. Ett annat område som vi sverigedemokrater prioriterar högt är de närmare 80 000 förorenade områden som vi har i vårt land. Med nuvarande takt beräknas detta ta åtskilliga decennier och kosta att åtgärda. Med tanke på statens bräckliga finanser på grund av en ansvarslös politik av denna och tidigare regeringar finns det anledning att vara orolig för att det kommer att ta . Det finns två grundläggande aspekter på detta. Framför allt handlar det om att vi har en miljöskuld till kommande generationer, som vi måste reglera. Det är otillfredsställande att det finns tusentals områden i vårt land som utgör en fara för människors hälsa. Grundläggande är naturligtvis att den som orsakat skadan också ska bekosta saneringen, men dessvärre är det ofta omöjligt. Ansvaret faller på staten. Vi anser att staten här måste ta ett tydligare ansvar. vill intensifiera arbetet och har anslagit ökade medel för detta i vår budget. Det finns emellertid också en viktig juridisk-ekonomisk aspekt på detta. Investerare upplever en osäkerhet när det gäller att investera i fastigheter där det har funnits industrier. Den som köper mark kan bli skyldig att bekosta sanering av sådant som har orsakats av tidigare ägare. Detta skapar en risk för investerare. De upplever en risk att behöva ta ansvar för kontaminerad mark som de rimligtvis inte har något ansvar för. Detta kan bli kostsamt för den enskilde aktören, det verkar återhållande på investeringar, det bidrar inte till att skapa fler jobb och det bidrar inte till någon som helst miljönytta. Detta kan också bidra till att saneringen försenas på grund av långa rättstvister. finns det tecken på att företag låter verksamheter likvideras för att slippa långdragna processer och att företag drar sig för att expandera verksamheten på befintlig industrimark på grund av oro för saneringskostnader. I stället söker de sig till opåverkad industrimark, vilket leder fram till ett ineffektivt markutnyttjande och kapitalförstöring. Det är vår uppfattning att enskilda aktörer, som kommer in som ägare av mark i ett skede långt efter att föroreningen har ägt rum och som saknar koppling till tidigare ägare, inte ska behöva ta ansvar för denna förorening. I slutändan måste alla vara beredda att axla miljöansvar för sitt ägande och för sin affärsverksamhet. Men staten måste ta ett större ansvar, både av miljöskäl och för att inte näringslivet ska drabbas på ett orimligt sätt. För att möjliggöra detta är det viktigt att utreda hur sanering kan ske mer samhällsekonomiskt. regler om förorenarens ansvar bör ses över för att man ska minska osäkerheten och öka effektiviteten i arbetet med att sanera mark. Ett annat område som vi prioriterar högt från är arbetet med att tackla problemet med förekomst av plast i miljöer. Materialet sprids, bryts ned och tas upp av levande djur, och det är ett problem som påverkar oss alla. Det handlar om 4–plast som hamnar i våra hav . Detta är ett internationellt problem, och det måste tacklas såväl nationellt som internationellt. om tillsyn över transporter av farligt avfall m.m. I kraft av att vi är det land som har längst kust är det också uppenbart att detta är en fråga där vi faktiskt kan göra skillnad på allvar. Det behövs en helhetsstrategi på området. Ökade resurser krävs, vilket vi sverigedemokrater har anslagit i vårt budgetförslag. Man måste också vidta åtgärder för att minska den totala användningen av plastprodukter och helt enkelt arbeta för att ersätta plaster med hög miljöbelastning med mer miljövänliga alternativ. 134 (MP): dumpas många miljoner ton skräp i världshaven. Plastföremål utgör den största delen av skräpet. Den globala produktionen av plast har ökat drastiskt, från 2008. Plastavfallen i haven är ett av de största globala miljöproblemen, enligt FN. Mer än 1 miljon fåglar och 100 000 däggdjur dör världen över efter att de har fastnat i eller ätit plast som de har hittat i havet. Plast innehåller också kemiska tillsatser som kan vara hormonstörande eller cancerframkallande. Föroreningen av mikroplaster utgör ett allvarligt hot mot de organismer som lever i haven och även mot människors hälsa. De kan tränga in i vävnader och orsaka skador eller störningar i ämnesomsättningen och fortplantningen. En undersökning som universitets Östersjöcentrum har gjort visar att tillförs mikroplaster enbart från hygienprodukter. Och är hygienprodukter bara en del av källorna till mikroplaster. har drivit flera förslag för att minska plastavfallen i haven. Vi föreslår bland annat på EU-nivå att det ska bli obligatoriskt med återvinning och förbud mot att slänga plast på öppna soptippar. Vi vill ha ett förbud mot mikroplaster i hygien- och hushållsprodukter i . Vi vill införa riktlinjer för en minskad plastanvändning, eftersom det förstås är bättre att inte använda plast alls än att återvinna den. Vår samarbetsregering har tagit flera viktiga beslut om åtgärder mot mikroplaster sedan regeringstillträdet . Regeringen har bland annat gett i uppdrag att kartlägga spridningen av mikroplaster och föreslå åtgärder mot utsläppen. Regeringen har också gett Kemikalieinspektionen i uppdrag att utreda hur hudvårdsprodukter med mikroplast kan förbjudas. Kemikalieinspektionens förslag är nu ute på remiss. Med kommunerna som ansvariga för insamling av förpackningar och tidningar och producenterna som ansvariga för återvinningen kan vi göra det lätt för människor att göra rätt och därmed nå miljömålen. Man skulle kunna tro att detta är klippt ur regeringsförklaringen eller från något som vår klimat- och miljöminister har sagt. Men det är det inte. Denna uppmaning levererades av en rad kommunalråd i en gemensam debattartikel i . Det har redan omnämnts här i debatten att det var kommunalråd med olika färger – moderater, socialdemokrater, centerpartister och miljöpartister. om tillsyn över transporter av farligt avfall m.m. Denna vädjan om att få ta över insamlingsansvaret för allt hushållsavfall och underlätta för hushållen att göra rätt känner vi igen. Det är en linje som SKL, Kommuner och Landsting, har drivit . När jag lyssnade på de föregående talarna undrade jag om vi befinner oss på samma planet. Det talades om att det var en teknikalitet och att dagens system är ett robust system som fungerar bra. Har ni varit ute och försökt slänga era sopor i containrarna till exempel här i och släpat på tunga kassar sena kvällar eller lassat in alla de saker som står utanför villan hemma, som jag som bor på landet får göra, och kört flera kilometer för att bli av med soporna? Man kan undra. Precis som har nämnts tidigare i debatten har hamnat på efterkälken när det gäller att återvinna avfall. Det finns andra länder i EU som återvinner mer än vad vi gör. , som också har nämnts tidigare i denna debatt och som den förra regeringen tillsatte, konstaterar att en anledning till att återvinningen inte ökar i är att konsumenterna upplever den som krånglig och svår. Papper, glas, plast och metall – det som förpackningsindustrin har ansvar för – måste samlas ihop och köras iväg till särskilda insamlingsplatser, medan det andra ska sorteras hemma och hämtas av kommunen. Det gör det jobbigare att sortera rätt. Utredningen slog fast att kommunerna borde få insamlingsansvaret. Hushållen borde kunna få allt sitt avfall hämtat av en huvudman. Men, herr talman, de borgerliga partierna i har negligerat sin egen utredning. I stället för att sätta hushållen och miljön i centrum väljer de i detta betänkande att rikta ett tillkännagivande till regeringen om att de vill ha ett fortsatt delat insamlingsansvar bland en mängd olika aktörer. Man kan ställa sig frågan om det är vattentäta skott mellan kommun- och riksnivå i Alliansens och partiorganisationer. Varför lyssnar ni inte på era kommunpolitiker? Varför vill ni ledamöter från , att vi ska fortsätta släpa tunga kassar med mjölkkartonger, plastpåsar och flaskor till överfyllda containrar långt borta från våra hem? Ni tycker tydligen att det är okej att mycket av det som skulle sorteras hamnar i påsen för brännbart under diskbänken, den där påsen som det är så enkelt att slänga i soptunnan utanför huset eller i hyreshusets soprum, den där påsen som man slipper åka iväg med själv. Siffrorna talar sitt tydliga språk. I de kommuner eller bostadsområden som på egen bekostnad har infört sortering vid fastigheten hittar vi mycket mindre matavfall och förpackningar bland det brännbara jämfört med hur det är där de boende måste gå eller köra iväg med förpackningarna, glasen och tidningarna. lyssnar på både stressade småbarnsföräldrar och kloka kommunalråd. Vi tycker att det är nödvändigt för både människor och miljö att göra sopsorteringen enkel. Vi vill att kommunerna ska ha insamlingsansvaret för allt avfall. Jag vill yrka bifall till reservation 2 om insamlingsansvar för förpackningar med mera, som vi har gemensamt med Socialdemokraterna och . I övriga delar yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 135 (M) replik: om tillsyn över transporter av farligt avfall m.m. Jag har några frågor. Det talades väldigt mycket om att även moderata företrädare skrev artikeln. Det talades om att det var partikollega. Det är även min, om jag uttrycker det så. Det är dock inte alltid man är överens; jag har själv suttit i och haft många diskussioner om detta. Det är alltså inte så att jag inte vet någonting om det. Det är också så att man kan införa åtta fraktioner även när ansvaret ligger kvar. Det är min hemkommun ett exempel på. Där körs för övrigt sopbilarna på biogas. Ledamoten talade om statistik. statistik är ju väldigt ojämn, för länderna rapporterar på olika sätt. Det finns länder, som , som bara redovisar plastförpackningar som är tillverkade i – bara för att ta ett exempel. Jag tror att ligger i framkant i EU, och det ska vi fortsätta göra. Vi ska fortsätta jobba för det. Men man kan inte riktigt lita på den här statistiken, vilket de själva säger. Sedan förstår jag inte varför det skulle bli bättre bara för att kommunerna tog över detta. Jag bor också på landet, så jag lämnar inte här i .