prot · H30953 · 2016-01-15 00:00:00 — Å ena sidan finns ett mycket fördjupat partnerskap med Nato, som innebär att flygande radarstationer, så kallade Awacs, mer eller mindre regelbundet trafikerar det svenska luftrummet. kommer , herr talman, att ta ställning till ett värdlandsavtal, som innebär möjlighet för att både ge hjälp till och ta emot hjälp från andra Natoländer. Å andra sidan finns en regering som slår ifrån sig varje tanke på ett medlemskap i . Detta har lett fram till att hävdar militär alliansfrihet som saknar förtroende i omvärldens ögon. omfattas inte heller av Natos kollektiva säkerhet. Till denna märkliga säkerhetspolitiska situation för ett land ska också läggas den ensidiga solidaritetsförklaring som har gjort mot delar av omvärlden, som på sina ställen har fått vissa reaktioner och på andra ställen inga reaktioner alls. Det finns också ett stort antal bilaterala samarbeten. Den här hösten har varit intensiv för försvarsminister . Han har fördjupat det bilaterala samarbetet med , med och också med . Ovanpå detta ska också läggas den särskilda betydelse som regeringen menar att samarbetet mellan och har. Jag är den första att framhålla betydelsen och vikten av ett gemensamt försvar med . Min farbror, gudfar och namne var en av de 8 000 svenska frivilliga soldater som under deltog i krig mot . Det räcker, herr talman, med en blick på kartan för att se de geostrategiska fördelar som ett svensk-finländskt försvarssamarbete skulle ha. Men det är en paradox att regeringen upprepar, som försvarsministern just gjorde, att militära alliansfrihet ligger fast, som man utreder vilka möjligheter som finns att enligt regeringsformen ha ett gemensamt försvar med . förtydligar sig försvarsministern med att säga att det är fråga om en möjlig försvarsallians, men den ska inte vara bindande. Det är min tro att en sådan försvarsallians, om man nu kan kalla den för det, inte kommer att imponera på vårt grannland. Jag tror inte heller att det är någonting som vill investera i på allvar. Om ett samarbete ska ha djup och betydelse måste man på förhand veta att det gäller också i händelse av krig. är ett litet ensamt land, och vi är i starkt behov av fasta förbindelser i vår säkerhetspolitik. Regeringen satsar, såvitt jag kan bedöma, på ett stort antal lösa sådana förbindelser. När vår solidaritet framstår som vittomfattande och lättköpt blir specifika säkerhetspolitiska betydelse allt mindre. Jag vill också hävda att det skadar vårt anseende, herr talman. 26 (V): I den debattartikel som och , statsministrarna i och , skrev under betonade de att de tar avstånd från ett Natomedlemskap. I stället betonar de det finsk-svenska försvarssamarbetet, som jag tycker att försvarsministern kan sträcka på sig för att ha utvecklat så snabbt och så mycket. De betonar att alliansfriheten tjänar länderna väl etcetera. Det står också kommenterat i i . Vad betyder detta? Det betyder att Alliansen egentligen kan lägga ned . Jag tror att alla är överens om att ett svenskt Natomedlemskap förutsätter att och går i takt. har man meddelat att detta inte är aktuellt. Till yttermera visso har villkorat sitt stöd för ett svenskt Natomedlemskap med att gå i takt med . Ur den synvinkeln kanske vi kunde ägna oss åt mer konstruktiva debatter än att debattera svenskt Natomedlemskap. 27 Försvarsminister (S): Utredningen handlar om att klargöra hur långt bilaterala samarbeten kan utvecklas under existerande konstitutionella förutsättningar. Syftet med utredningen är att analysera förutsättningar för att agera gemensamt med annan stat för att möta ett angrepp mot någon av staterna samt att hindra kränkningar av respektive stats territorium. Det handlar om att i djupet analysera hur långt vi kan gå med nuvarande lagstiftning. Det är syftet med utredningen. Bakgrunden är en: samarbetet med . Det finns ingen annan bakgrund till den här utredningen. Man ska alltså inte dra några vidare slutsatser av det hela. När det gäller vår säkerhetspolitiska doktrin och position har jag naturligtvis en helt annan syn och bild än . Jag uppfattar i en stor tillfredsställelse med att vi gör det vi gör tillsammans – att vi har omfattande samarbete på armésidan, framför allt i norra och norra , att vi övar tillsammans med i cross-border training på flygsidan, att vi bygger en gemensam marin enhet och att vi också planerar för scenarion bortom fredstida förhållanden. Det här är ju, som jag brukar säga, ingen terapeutisk verksamhet för dess egen skull. Men utifrån att båda våra länder är militärt alliansfria lämnar vi öppet för att besluta om vi använder den här typen av möjligheter i en eventuell kris eller krigssituation tills vi är där. I så fall är allting förberett. Vårt syfte, både det svenska och det finska syftet, är att stabilisera vår del av och att på det sättet bidra till att den här typen av krissituationer inte uppstår. Jag tycker att vi sällan diskuterar vikten av att saker inte inträffar och hur vi förebygger, mer än när det är koncentrerat på det absolut akuta krisskedet. Vi gör alltså väldigt mycket. Stämningen i det här samarbetet är väldigt god och konstruktiv på alla politiska nivåer – på presidentnivå och statsministernivå och på försvarsministernivå, där vi har en utmärkt relation. Försvarsmakten har verkligen ansträngt sig för att göra det här till någonting bra. Jag tror att det också har noterats på ett positivt sätt i omvärlden. Jag har haft flera resonemang om detta med olika företrädare för olika länder, och jag uppfattar att de tycker att det här är en bra utveckling. Det jag gör när det gäller de bilaterala samarbetena är i stort sett det som står i inriktningspropositionen och det som Försvarsberedningen tidigare var överens om, vilket var att vi ska utveckla den här typen av samarbeten, så jag anser faktiskt att regeringen har ett brett uppdrag från som ska verkställas. Om det var betydelselöst skulle de här avtalen inte slutas, och då skulle inte intresset vara så konstruktivt och positivt. Jag träffade försvarsminister i går, och vi undertecknade avtalet som är aktuellt och som nämnde. Jag upplevde en väldigt positiv attityd från den danska sidan. Jag kommer i mitt nästa inlägg att utveckla synen på den militära alliansfriheten. Men vi gör det som har beställt. 28 (L): Försvarsministern kunde också ha pekat på att mitt parti, Liberalerna, inte ingick i den säkerhetspolitiska uppgörelse som har lett till beställning av olika bilaterala samarbeten. Jag uppskattar att ger sig in i debatten. Han gör det med samma konstruktiva saklighet som regeringen brukar diskutera Natomedlemskap med i det här landet. Han konstaterar att Alliansen kan lägga ned, för det blir ingenting. Det är ett oerhört tungt sakligt argument, herr talman, men det kommer inte att avhålla mig från att fortsätta mitt korståg i den här frågan. Ja, försvarsministern nämner direktiven till den så kallade svensk-finska utredningen, som egentligen heter Förutsättningar enligt regeringsformen för fördjupat försvarssamarbete. Det står i direktiven att man ”ska analysera förutsättningarna enligt regeringsformen för att, under förutsättning att nödvändiga politiska beslut fattas, med militära resurser agera gemensamt med annan stat för att möta ett väpnat angrepp mot någon av staterna samt för att hindra kränkningar av någon av staternas territorium i fred och under krig mellan främmande stater”. Mot bakgrund av de här orden vill jag ändå ställa frågan tydligt till försvarsministern: det så att det här enbart kan tillämpas på ett svensk-finskt samarbete, eller finns det möjlighet att med precis samma utredningsbetänkande kan kombinera sig säkerhetspolitiskt på andra sätt, till exempel med andra stater eller med andra internationella organisationer? Jag konstaterar också, herr talman, att i 127 § i den finländska grundlagen står det i första stycket att ”varje finsk medborgare är skyldig att delta i fosterlandets försvar”. Det är en väldigt vacker textrad, kan jag tycka, som jag gärna hade sett också i en svensk regeringsform. Min undran mot bakgrund av det här citatet är om är underkunnig om huruvida också tillsatt en utredning som tittar på grundlagsenligheten i en eventuell svensk-finsk villkorad försvarsallians eller om det bara är som tagit ett sådant initiativ. Om enbart har gjort detta, menar då ministern att han har garantier för att det här samarbetet när det nu utvecklas kommer att vara reciprokt, det vill säga att det råder balans, att vi är lika villiga att gå lika långt? Eller är det så att här agerar på förhand? Och om i slutändan inte skulle vara intresserat av en villkorad försvarsallians, är den då beredd att ensidigt proklamera en svensk-finsk försvarsallians? 29 (V): Jag tror nog att känner till att det finns några fler argument mot ett Natomedlemskap. Jag ska dra dem väldigt rapsodiskt så att de åtminstone nämns i denna talarstol. Ett Natomedlemskap skulle öka spänningsnivån i . Det gynnar inte svensk säkerhet. Ett Natomedlemskap skulle hjälpa och hans hårt trängda auktoritära regim att ytterligare proklamera att man är inringad av yttre fiender. Vi skulle gå med i en de facto kärnvapenallians med alla de risker det medför. Vi skulle få ännu svårare att bedriva en självständig utrikespolitik. Vi skulle bli vapenbröder med ett land som bombar sin egen befolkning, nämligen . Detta är sakskälen. Sedan kan man diskutera takt och turordning. Jag har noterat att Alliansen gång på gång kräver en utredning om Nato och undrar varför det är så farligt att göra en utredning. Det är samma allians som tillsammans med SD tar ett utskottsinitiativ för att förbjuda en utredning om . Logiken är inte helt glasklar, tycker jag. Om jag förstår rätt menar han att oavsett att nu har avslagit tankarna på ett Natomedlemskap vill Alliansen att ensidigt ska söka medlemskap i . Är det verkligen rimligt att göra på det sättet? Det är min fråga till . 30 Försvarsminister (S): Självfallet är det så att alla analyser i generell mening är tillämpbara på olika nationer när det gäller de konstitutionella förhållandena. Men det vi har beställt är inte någon grundlagsförändring, utan vi har beställt en utredning för att klargöra hur långt de bilaterala samarbetena kan utvecklas under existerande konstitutionella förutsättningar. Det är vad vi har gjort. Syftet med och bakgrunden till alltihop, även om man i teoretisk mening kan hantera sådant här generellt, är alltså . Det är som har orsakat att vi gör den här analysen. Det finns inget annat land som vi har pekat ut så tydligt som samarbetspartner när det gäller att gå långt. Jag tycker att komplicerar situationen med när han frågar om vi ska agera på förhand och om det är villkorat hit eller dit. Vi går precis i takt med varandra. Stämningsläget är sådant, och samarbetet sker utifrån två parter som kommer överens om och avgör hur vi flyttar fram positionerna och har en gemensam vilja att genomföra detta. Jag upplever ingen dissonans eller några konstigheter eller något krångel. Jag upplever en tillfredsställelse på båda håll när det gäller detta. På något vis upplever jag att gör det mer komplicerat än det egentligen är. När det sedan gäller den militära alliansfriheten har jag inga synpunkter på att de baltiska länderna tillhör Nato. Det är en försäkringsgaranti för dem. och har gjort sina val. har gjort ett naturligt val. Vi ligger där vi ligger geografiskt, och ett svenskt agerande i den här frågan påverkar naturligtvis också . Från sida tycker man att det i alla samarbetsfrågor är viktigt att vi går i takt med varandra. Där har vi varit överens om den militära alliansfriheten som plattform. Statsministrarna har angett hur positionen ser ut. Vi har varit överens om hur vi ska hantera HNS, alltså host nation support-avtalet. Vi har varit överens om de bilaterala samarbetena. Vi är överens om att vi som länder i grunden har en defensiv agenda. Vi vill inte agera på ett sådant sätt att man uppfattar det som något annat än att vi vill värna vår suveränitet och att vi vill bidra till stabilitet i vår del av . Men inget av länderna är heller naivt, utan vi ser det som sker i . Vi har varit mycket tydliga med det. Redan tidigt under min ordförandetid i utskottet pekade jag på problemen med , vilket den dåvarande regeringen hade problem med att ta till sig. Mot bakgrund av svensk historia, mot bakgrund av den balansgång vi gick under och mot bakgrund av dagens situation och vårt geografiska läge är det viktigt att vår grundläggande säkerhetspolitiska doktrin ligger fast, men det är också viktigt att vi fördjupar alla våra samarbeten och att vi har en öppenhet i det. Det är inget hemligt. Öppenheten i dessa frågor är också ett sätt att ge signaler till omvärlden. Dessutom skapar vi genom våra kontakter och genom det som vi i praktiken gör en situation där vi har handlingsfrihet att agera tillsammans i olika roller om det värsta skulle inträffa i form av någon kris. Tyvärr tror jag att läget är sådant att om det händer något i vår del av kommer det att påverka samtliga länder i vårt område. Det klokaste är därför att låta alliansfriheten ligga fast, bygga fasta band med , fördjupa de bilaterala relationerna, bygga den transatlantiska länken och fullfölja inriktningsbeslutet. 31 (L): tror jag att försvarsministern är inne på något väldigt viktigt, nämligen betydelsen av öppenhet i de säkerhetspolitiska åtaganden som man gör som land, i vart fall om landet är en demokrati. Jag är överens med försvarsministern om att det är centralt om det ska finnas ett förtroende i de säkerhetspolitiska relationerna. Då kan man inte skjuta viktiga avgöranden och villkora dem med att nödvändiga politiska beslut fattas. Då måste man i fullständig öppenhet göra utfästelserna mot det andra landet och se till att de får vederbörlig politisk välsignelse. Därav, herr talman, min fråga, det vill säga om försvarsministern var beredd att underställa ett svensk-finländskt försvarsförbund folkets avgörande. Om försvarsministern menade måste man fråga sig varför han inte skrev i direktiven till utredningen. Varför uttryckte han sig i termer av tredje land och annat land? Jag ställde en mycket rak fråga till försvarsministern, herr talman, när det gällde reciprociteten. Är det så att har en motsvarande utredning igång som tittar på möjligheter, givet dess grundlag, att ingå en villkorad försvarsallians med ? Till vill jag säga: Ja, jag tror att vill att ska komma med i EU, men de brukar aldrig ta upp att bombar sin egen befolkning. Vi hörde president säga att ett svenskt Natomedlemskap inte kommer att leda till ökade spänningar runt utan tvärtom till ordning och reda. 32 Försvarsminister (S): De avtal som ingåtts mellan och har vi varit tydliga med. Det är inte det som vi offentligt presenterat och som vi arbetar med som utreds. Vad gäller övningsverksamhet, säker kommunikation och annat har avtal ingåtts utan att vi behövt göra den här typen av utredning. Däremot tittar den utredning vi nu genomför på hur långt man kan gå i ett vidare perspektiv. Det är det som utredningen handlar om, inte om att kunna leva upp till det som vi redan är överens om och som både och har presenterat. Det är det jag uppfattar att kallar för villkorad försvarsallians. Allt som vi presenterat offentligt och tidigare, med start , står vi för från båda sidor. Det är alltså inga nyheter. Vad gäller öppenhet tror jag inte att någon regering sedan varit så öppen om försvarssamarbeten med olika länder som den nuvarande regeringen. Vi har presenterat vad vi håller på med när det gäller avtal. Vi har talat om . Vi har talat om de baltiska länderna, , , . När vi tittar på de åtta åren då Alliansen hade regeringsmakten kan jag inte uppfatta att de hade samma öppenhet, samma driv och samma vilja att i praktiken göra det. Det som fanns då fanns kanske under ytan. Vi har verkligen ansträngt oss för att vara relevanta, öppna och tydliga. Dessutom tror jag att det är en rätt så allmän uppfattning att vi inte har sopat något under mattan här, mer än det som måste vara hemligt. Jag vet att också begriper att en hel del saker måste vara hemliga. Överläggningen var härmed avslutad. § 6 Svar på interpellation 2015/16:282 om organisationsöversyn 33 Försvarsminister (S): har utifrån exemplet garnison frågat mig om jag, givet att det angivna exemplet inte anses som en optimal organisation, anser att det finns skäl att initiera en bred översyn av ovanstående exemplifierade ledningsstrukturer inom Försvarsmakten. Låt mig inledningsvis konstatera att har beslutat om de organisationsenheter som utgör Försvarsmaktens grundorganisation och som anges i bilaga 1 till myndighetens instruktion. beslutade om en ny försvarspolitisk inriktning som inkluderar försvarsmaktsorganisationen med tillhörande krigsförband, hemvärnsförband och depåförband. Hur Försvarsmakten i övrigt väljer att organisera sitt arbete är en fråga för myndigheten att själv avgöra. Försvarsmakten har i valet av organisation att beakta myndighetsförordningen, där det bland annat framgår att myndighetens ledning ska se till att verksamheten bedrivs effektivt och att myndigheten hushållar väl med statens medel. I det regeringsbeslut som inriktar Försvarsmakten ställs tydliga krav på myndigheten att öka den operativa förmågan i krigsförbanden och säkerställa den samlade förmågan i totalförsvaret. För att myndigheten ska kunna uppnå dessa krav ställs självfallet krav på en ändamålsenlig organisering av verksamheten. Det gäller såväl garnison som övriga delar av myndigheten. kommer jag att följa Försvarsmaktens arbete med att öka krigsförbandens förmåga. Vad gäller frågan om ledningsstrukturerna inom garnison är detta en fråga för Försvarsmakten att hantera. Försvarsmakten analyserar och utvärderar kontinuerligt sin verksamhet för att säkerställa att den bedrivs effektivt. Jag ser inget behov för regeringen att initiera en sådan översyn. 34 (V): Tack, försvarsministern, för svaret! Min fråga emanerade ju från exemplet garnison, som i mitt tycke har en väldigt splittrad struktur med olika förband och enheter som leds från ett stort antal platser i landet: , , , , , , etcetera. Under har verksamheter inom Försvarsmakten flyttats, omstrukturerats, lagts ned och ibland flyttats tillbaka i en ganska svåröverskådlig process. Det kan ibland få till följd att organisationen efter allt detta blir svåröverskådlig, ologisk och svårarbetad. I synnerhet det sistnämnda är allvarligt. Min fråga är om försvarsministern delar min syn på att detta inte är en optimal organisation och om det finns anledning att göra en lite bredare översyn av ledningsstrukturerna inom Försvarsmakten. Jag delar i stort sett försvarsministerns syn om att det är myndigheten själv, Försvarsmakten, som har att välja hur man organiserar sitt arbete. brukar ju inte denna riksdag vara främmande för att gå ganska långt i detaljstyrning ned på kompaninivå, men eftersom detta enligt min mening huvudsakligen är av ondo är det inget jag vill förorda. Jag vill betona att jag aldrig har begärt att försvarsministern ska engagera sig specifikt i garnison, utan den var i min interpellation endast ett exempel på sakernas tillstånd. Det finns några ytterligare exempel man skulle kunna ta. Om nu garnison inte är ett udda exempel utan liknande svåröverskådliga organisationer finns på flera håll i landet kanske det vore dags för en mer generell översyn. Med tanke på vågen av neddragningar och successiva återtagningar är det nog inte så konstigt om det blir lite gyttrigt. Då kunde det möjligen vara på sin plats med en bredare översyn med fokus på styrbarhet och effektivitet, i stället för att leva vidare med de lager-på-lager-organisationer som finns på ett antal platser i landet. Precis som försvarsministern säger handlar det ytterst om att de folkvalda bör ha någon form av kontroll över att Försvarsmakten lever upp till myndighetsförordningens krav om att se till att verksamheten bedrivs effektivt och att myndigheten hushållar väl med statens medel. Jag har funderat: Kan inte en del av problemet ligga i att myndigheten själv ansvarar för hur den ska organisera sitt arbete som i detalj fastställer vilka organisationsenheter som ska finnas inom myndighetens ram? 35 Försvarsminister (S): Man kan alltid fundera över om en organisation är optimal. Man kan säkert också utifrån se att det finns brister. Man kan ha synpunkter på effektiviteten i både det ena och det andra sammanhanget. Det vi som regering försöker göra är att på olika sätt markera att Försvarsmakten ska ha en rationalitet i sin organisation och hushålla med pengarna på bästa sätt. Försvarsmakten är en organisation som har genomgått många förändringar och rationaliseringar. Detta med geografiska lokaliseringar är väl historiskt ingen direkt nyhet. Det har ju funnits beslut som har haft en viss regionalpolitisk bäring i olika sammanhang. Jag tror inte heller att det är särskilt enkelt att utifrån ett rationalitetsperspektiv börja fråga sig om man ska flytta en viss verksamhet till ett annat ställe och flytta något annat till ett tredje ställe. Det sker kontinuerligt vissa sådana mindre förändringar inom Försvarsmakten. Jag tror dock att de orter som vi har etablerad verksamhet på utgör den bas vi har att förhålla oss till. Det är viktigt att vi är överens om att det är Försvarsmakten själv som sköter sin organisation i denna del och att myndigheten sköter sin egen organisering. Man har själv avgörandet i sin hand. Det är viktigt att vi är överens om hur detta ser ut i botten, så att vi inte glider in i en diskussion där politiska företrädare börjar ta myndighetsansvar. Jag är alltid öppen för diskussioner och funderingar om hur man kan använda pengarna på bättre sätt. Detta är också myndighetschefernas yttersta uppgift – pengarna ska användas på ett så bra sätt som möjligt. Utifrån detta ser jag den här typen av diskussioner och exempel mest som medskick till Försvarsmakten, som kan ta med dem i sin framtida planering. Jag betonade i vår tidigare interpellationsdebatt att regeringen nu har att koncentrera sin uppgift på att öka den militära förmågan och fullfölja försvarsbeslutet och se till att det blir effektuerat. Man ska i mindre grad koncentrera sig på olika typer av organisatoriska förändringar och funderingar. Det kan komma sådant också, men huvuduppgiften är den militära förmågan. 36 (V): Precis som försvarsministern sa i den förra interpellationsdebatten tittar jag en del bakåt. Det kanske är naturligt i min ålder. Försvarsministern, som är en ung man, tittar mer framåt. Det är väl också naturligt, och det är väl mycket att göra i det sammanhanget. Jag håller helt med om att Försvarsmakten har haft ett antal jobbiga år med stora neddragningar som har kommit ganska tätt. Det har naturligtvis lett till att det blivit en del konstigheter i organisationen. Det är viktigt att försöka rätta till detta. Det har väl inte underlättats av det som försvarsministern själv nämner om att det ibland har funnits en viss regionalpolitisk bäring på besluten. Det kanske inte är myndigheten som har stått för merparten av det, utan det har kanske funnits intressen också från politiskt håll. Man kan alltid diskutera hur organisationer ska styras. En organisation som i mycket hänger på personalens intresse, engagemang och kreativitet styrs ofta bäst genom att man har en gemensam chef som är geografiskt utsedd, i det här fallet en garnisonschef, medan en del andra verksamheter kanske bäst leds av specialister från alla möjliga olika håll. Men detta är mest en allmän fundering. Jag har inte så mycket att tillägga i detta. Jag tackar för svaret och ska försöka följa frågorna om organisation. Grunden för verksamheten är ändå att man har en bra och relevant organisation. 37 Försvarsminister (S): Jag får först tacka för epitetet ”ung man”. Att få den typen av komplimanger är något som får en att sträcka på sig. Jag tycker att också visar viss vitalitet i sammanhanget, så jag får väl kontra med det.