prot · H30981 · 2016-03-16 00:00:00 — Mot den bakgrunden tog jag också mig friheten att formulera en egen dikt: Svensk ekonomi växer starkt. Men är den tid som regeringens budget har gällt. Svenska tjänsteföretagare har förlorat 5 000 av sina kollegor. 70 personer har fått traineejobb – inte 32 000. Aktuell debatt om vägen in på arbetsmarknaden Den rödgröna regeringens budget har alltså gällt – . Att då som statsminister låta påskina att det är socialdemokratisk politik som är orsaken till att svensk ekonomi växer är milt sagt något magstarkt. behöver fler som jobbar. Fler i jobb ger mer att dela på och mer till den gemensamma välfärden. Vi står upp för att arbetsmarknadens parter ska göra upp om villkoren på den svenska arbetsmarknaden. Vi står upp för den svenska modellen, men vi inser också att den behöver utvecklas. Anledningen är enkel, nämligen att vi vill lyckas med integrationsutmaningen. Vi vill ge människor en chans. Det är inte rimligt att vägen till det första jobbet i vårt land ibland är svårare än att bestiga . 7 (V): Herr talman, ledamöter, kollegor! Arbetslösheten i faller. Den svenska ekonomin utvecklas förvånansvärt starkt. Många företag har svårt att hitta arbetskraft när de behöver anställa. Vi ser enorma behov av arbetskraft på arbetsmarknaden framöver. finns det en uppenbar risk för att tiotusentals människor i det här landet aldrig kommer att kunna få dessa arbeten. De har för lite utbildning, de kan ha fel utbildning och de kan ha bristfälliga språkkunskaper. Här ligger en enorm politisk utmaning att lösa detta. Det gör man genom konkreta åtgärder och förslag. Vi har dessa förslag. Vi har förslag om att starta yrkesutbildningar för dem som behöver det. Vi har förslag om att satsa på språkintroduktionen, så att fler kan få den gymnasieutbildning som är en förutsättning på arbetsmarknaden. Vi vill att man ska läsa svenska när man har kommit hit. Det är denna typ av praktiska lösningar – listan kan göras mycket längre – som vi talar med regeringen om när vi förhandlar om statsbudgeten. Det är så här man gör när man ser till att människor kan ta de jobb som finns och som skapas. Vi har stora möjligheter att göra detta riktigt bra om vi tar tag i situationen – se till att det finns byggnadsarbetare, att det finns undersköterskor och att det finns ingenjörer i det här landet – och om vi ger människor chansen att få utbildning och ta jobb. Det är vår uppgift. Men i stället handlar denna debatt från den borgerliga sidan om att sänka löner. Den handlar om någonting helt annat. Men hur löser man problemet med en kommande jättebrist på undersköterskor genom att sänka undersköterskans lön? Man löser det inte ett dugg. Man löser det genom att utbilda undersköterskor. Så löser man problemet med denna brist. Faktum är att om man sänker undersköterskornas redan alltför låga löner får man färre undersköterskor därför att de redan tjänar alldeles för lite och är smärtsamt medvetna om att de kommer att få en mycket låg pension, trots sitt slit. Det är en kontraproduktiv politik. Aktuell debatt om vägen in på arbetsmarknaden Men borgerligheten är egentligen ute efter någonting annat. De är ute efter att sänka lönerna för dem som tjänar minst. För precis som påpekade är det detta som sker. Man kan inte sänka lönen för några i restaurangbranschen eller handeln. Då sänker man den för många. Då blir det en press nedåt. Vilka är de lågavlönade? De är framför allt kvinnor. Det är hyckleri från Liberalerna att tala om att vara ett feministiskt parti och i vilja sänka lönen för lågavlönade kvinnor. Så gör inte feminister. Att sänka lönen för dessa grupper är att skapa en ny generation fattigpensionärer i , och det tänker vi aldrig medverka till. Pensionerna är låga nog för alltför många i det här landet. Högern gör som de alltid gör. Om det inte är de unga som ska ha sänkt lön är det kvinnorna. Och är det invandrarna som ska vara murbräckan för att sänka lönen för dem som tjänar minst. Vi känner igen er politik. Vi vet vad ni är ute efter. Många har kommit till . Gör vi rätt nu och investerar kan vi göra detta bra. Vi måste bygga massor med bostäder, vi måste utbilda människor och vi måste föra en ekonomisk politik som investerar för framtiden. Här önskar jag att regeringen var mindre ängslig och vågade höja skatten för de rikaste och vågade investera mer. Men lika viktigt som det är att göra rätt är det att inte göra fel. Faktum är att och tillsammans är på väg att rikta ett välriktat sabotage mot etableringen på den svenska arbetsmarknaden. Det gäller de tillfälliga uppehållstillstånden och kopplingen mellan uppehållstillstånd och arbete. Faktum är att alla partier här i utom är överens om denna politik. Dessa förslag har sågats sönder och samman. LO har kritiserat att man ska koppla uppehållstillstånd till arbete. De säger att det gör arbetstagarna beroende och ökar risken för att de utnyttjas. I praktiken är systemet omöjligt att administrera och kontrollera. TCO slår fast att tillfälliga uppehållstillstånd kommer att leda till en försämrad etablering på arbetsmarknaden. Det är precis det som vi talar om . De säger att oseriösa arbetsgivare kan utnyttja nyanländas utsatta situation på arbetsmarknaden. menar att förslaget kommer att försämra nyanlända akademikers möjligheter att etablera sig inom relevant yrke. Kommuner och Landsting pekar på att ungdomar kommer att drabbas särskilt. Risken är stor att de väljer att avstå och helt enkelt inte börja en gymnasieutbildning därför att de måste få ett arbete för att få stanna i landet. Särskilt utsatta är de också när det gäller risken att utnyttjas av oseriösa arbetsgivare. Arbetsförmedlingen ger en helt förödande kritik. De säger att detta riskerar att slå sönder det nuvarande arbetet med tvååriga etableringsplaner, och det är inte konstigt. Man är alltså på väg att genomföra någonting som direkt saboterar möjligheten till etablering på arbetsmarknaden, och det menar jag är fullständigt ohållbart. Det räcker inte med att göra rätt. Man måste också undvika att göra direkt fel. Aktuell debatt om vägen in på arbetsmarknaden Jag skulle vilja höra från både och vad de säger om kritiken från LO, Kommuner och Landsting och Arbetsförmedlingen. Är det inte så att ni håller på att förstöra de goda möjligheter vi har att låta människor komma in på svensk arbetsmarknad? 8 (L): Jag har lyssnat noga på statsministern både och tidigare. Statsministern har möjligen hittat en retorik som går hem i förstamajtåget, men bara där. Resten av svenska folket undrar fortfarande vad som ska hända med alla som kommer till . I verkligheten och bortom retoriken står inför den största utmaningen . Ska vi välja integration, eller ska vi åstadkomma segregation? Det kommer några hundratusen personer till . Några är välutbildade, men många är mycket lågutbildade. Vi har haft en låg tröskel för att komma in i , men vi har haft en hög tröskel för att komma in på arbetsmarknaden och få jobb. Det är höga trösklar som skapar segregation. Skillnaden i sysselsättningsgrad mellan inrikes födda och utrikes födda är större i än i något annat EU-land. Det är den skillnaden vi kallar segregation. Det beror på att andelen enkla jobb är mindre i än i något annat EU-land och att lönespridningen är mindre i . Det sambandet förnekas av Socialdemokraterna, och det är obegripligt – de vetenskapliga studierna är entydiga. De svenska studierna visar alla att höga startlöner minskar sysselsättningen för utsatta grupper. Statsministern argumenterar här som om valet stod mellan att flyktingar ska få jobb med hög lön och att flyktingar ska få jobb med låg lön. Då hade det ju varit enkelt, men sanningen är att valet står mellan lön eller ingen lön. Det är parternas ansvar att teckna avtal och bestämma om löner och andra anställningsvillkor, herr talman, och jag delar den uppfattningen. Denna makt har parterna fått genom lagstiftning. Jag försvarar den modellen; det var en liberal regering som införde detta . Men vad ska staten göra i tider när parterna inte visar samhällsansvar? Socialdemokraterna och säger att man aldrig kan tänka sig att lagstifta. tänkte jag att vi skulle ha en gissningstävling. Jag ska läsa upp ett citat. Ni får själva fundera på vem som har skrivit detta: ”Det läge som uppkommit på arbetsmarknaden gör att regering och riksdag kan stå overksamma.” Rätt svar är att skrev det. Han fick stöd av , och som satt i hans regering. Citatet finns i propositionen om allmänt lönestopp . Det är det mest långtgående ingrepp i det ni kallar förhandlingsmodellen som någonsin har föreslagits i . Regeringen skulle gå in och lagstifta och låsa alla löner , och strejker skulle förbjudas för alla svenska arbetstagare. tyckte att det var så viktigt att han avgick när han inte fick igenom detta. Förslaget var brutalt. Vårt förslag är en västanfläkt. Det handlar om de nyanlända . Parterna ska naturligtvis i första hand lösa det, annars måste samhället ta ansvar. Det som står på spel nu är större än det som stod på spel när ville vidta sina brutala åtgärder. Då ville han hejda inflationen, och det var nog så viktigt. Men vi vill förhindra segregation och utanförskap. Aktuell debatt om vägen in på arbetsmarknaden Ni kallar er ett arbetarparti, Socialdemokraterna, men ni är på väg att bli ett bidragsparti. Ni säger och skriver på affischer att alla ska med, men ni menar att LO-medlemmar som redan har jobb ska med. Till alla er som har markerat mot Liberalernas förslag, såväl de rödgröna som , vill jag säga: Ingen som jobbar i ska få sänkt lön. I sänker vi inte löner för dem som jobbar. Alla som jobbar får lönehöjningar enligt de avtal som tecknas, men det vi måste diskutera är hur nyanlända flyktingar ska undvika att hamna i utanförskap. Det är enligt vår uppfattning bättre att de snabbt kan få ett första jobb, även om startlönen där är något lägre än vad den är på resten av arbetsmarknaden, än att de ska behöva gå år på bidrag. Jobb är nämligen bättre än bidrag, och vår utgångspunkt är enkel: Alla ska med. 9 (KD): vill ha en arbetsmarknad där alla får plats och där alla får chansen att jobba till av sin förmåga. Det har vi inte . Vi har många hinder. Nej, jag talar inte om på fragila avdelning som förbättrade på samhällets skuggsida, utan jag talar om LO:s ordförande 1994–2000 med tilltalsnamnet – . Inför 1996 talade han om arbetsmarknaden och sa: ”Vi säger nej till allt tal om flexibilitet. Vi står i vägen. Jag lovar: Vi står kvar.” Då var ombudsman på . Kanske var han på plats och lyssnade och tänkte: Yes! Detta är bra. Vi står i vägen! Vi säger nej. Statsministern tycks nämligen tänka likadant : Vi står i vägen – vi står kvar. Hur ska man annars förstå oviljan att agera när vi nu ser en kraftigt förändrad och tudelad arbetsmarknad där utrikes födda och personer med bristande utbildning har krympande jobbchanser och där de utsatta grupperna utgör en allt större del av de arbetslösa? Ser han inte sysselsättningsgapet mellan inrikes och utrikes födda? Det är hundratusentals personer med bristande utbildning och bristande språkkunskaper som inte får en chans på den svenska arbetsmarknaden. Den stora klyftan i går mellan dem som har ett jobb och dem som inte har det, och den vidgas. Visst, ett snabbspår ska införas, och det är bra. Under galgen sker ett par utvidgningar av , efter överenskommelser med Alliansen. Men i regeringens politiska spagat försämras RUT-taket. Det får företagen att tveka. De tvekar inför att skapa jobb i en bransch där nära hälften är utrikes födda och fyra av fem kommer från tidigare arbetslöshet och uppsägning. I övrigt ekar det tomt i regeringens reformverkstad. Lampan är släckt. Det är några traineeplatser och löften om validering som har hörts förut. Det frustas inte direkt av reformiver. Socialdemokraterna står i vägen för flexibilitet. De säger nej till varje förändring, till exempel i en LO-modell som kanske fungerade förr men som behöver fixas lite . är tydlig: Oavsett hur kraftigt arbetsmarknaden förändras och försvåras står han kvar. Han står i vägen. Då står man i vägen för att utsatta på arbetsmarknaden ska få känna stoltheten i att försörja sig själv och bli en del av arbetsgemenskapen vid kaffeautomaten. Med statsministerns vokabulär: Det är inte okej, herr talman. Aktuell debatt om vägen in på arbetsmarknaden Vi kristdemokrater har föreslagit introduktionsanställningar. Det har fått statsministern att gå i taket. Vad är det då för förgripelse vi föreslår? Jo, vi föreslår en anställningsform med initialt av kollektivavtalad lön och utbildning – lära-sig-på-jobbet-tid som arbetsgivaren ansvarar för, med anställningsskydd som för andra. Man lär sig jobbet på jobbet, utan krångel och utan specialkrav – enkelt, för att reformen ska kunna göra skillnad. Det är ingen mirakelmedicin men genomförs tillsammans med många andra reformer, som jag återkommer till. En liknande modell lön och 25 utbildning, fast med en rad problem, finns på sätt och vis redan. Den har stöd av regeringen och och heter YA-jobb. tycker till och med att företag utan kollektivavtal ska kunna använda sig av den modellen. Men i YA-jobben ska myndigheter in, och fack och arbetsgivare ska sluta avtal centralt och lokalt. Planer ska skrivas, följas upp, kontrolleras och redovisas till höger och vänster. Det är en god tanke insvept i byråkratins våta filt och i grunden helt beroende av om facket prioriterar detta eller inte. Då måste vi tänka nytt. IMF, , – alla pekar på behovet av att sänka trösklarna, av fler enkla jobb och av att man ska göra något åt problemet med höga ingångslöner som stänger ute människor. Regeringens eget finanspolitiska råd menar att förändringar för vissa grupper inte har effekter på arbetsmarknaden i stort. Därför föreslår riktade skattelättnader för just de grupper som reformen riktar sig till, nyanlända och unga. Det behövs vägar in på arbetsmarknaden för alla. I den svenska modellen är målet om full sysselsättning centralt. Alla som kan ska få jobba. De ska få kvalificera sig för a-kassa och sjukförsäkring, kunna utbilda sig och det ska vara starka parter som tillåts ta och som tar ansvar. Om parterna inte tar ansvar fullt ut, om LO-modellen inte bidrar till den svenska modellen utan sviker de utsatta på arbetsmarknaden, då måste vi också kunna diskutera justeringar. Vi kan inte fortsätta att resa murar runt arbetsmarknaden så att bara den som har perfekta kvalifikationer har en chans. Då släcker vi hopp och framtidstro. Vi måste hitta lösningar, inte dogmatism. Vi måste värna människan, inte ett visst system. Regeringens idélöshet när det gäller den tudelade arbetsmarknaden blir inte vackrare för att den kläs i klasskampskläder. Vi behöver inte mer av politik som säger nej. Vi behöver ta bort det som står i vägen. har statsministern i fyra minuter en chans att peka på alla hinder som han ska riva och alla vägar som han ska öppna för att få fler i jobb. Men det kommer han inte att göra. Han kommer fortsätta att attackera dem som vill göra just detta, för det är han som står i vägen. 10 Statsminister (S): Det är utan tvekan en mycket stor utmaning att nyanlända också ska i arbete. Det är en utmaning som naturligtvis har växt med det stora antalet asylsökande som har kommit till landet. Det är helt naturligt att det kommer att krävas enklare jobb, ja. Där är vi helt överens. Aktuell debatt om vägen in på arbetsmarknaden står de borgerliga här i kammaren och säger: Men vi vill inte sänka några löner. Det är precis det som ni föreslår. En del säger det rakt ut, andra vill lagstifta om en kortare arbetstid, men resultatet blir dessvärre detsamma för löntagarna. Vattendelaren i svensk politik går precis här. Det är mellan er som tycker att människor ska ha jobb och tvingas ha bidrag och det är mellan oss som tycker att människor ska vara i arbete och inte behöva bidrag. Där går skiljelinjen. I ärlighetens namn om man inte har gått i , då har man en mycket liten chans att få ett arbete, oavsett hur mycket och tänker att sänka deras inkomster. I stället investerar den här regeringen nu i nya jobbagenda som bevisligen ger resultat. Det borde också kunna glädja er. Arbetslösheten sjunker ju. Vi behöver fortsätta. Dessutom utvecklar vi lösningar på det som är det riktiga problemet, att äldre nyanlända med kort utbildning har väldigt svårt att få jobb. Det är dem som vi ska sikta in oss på. Lyssna nu noga! Här kommer det att behövas subventionerade anställningar. Vi ska förenkla anställningsstöden och utveckla moderna beredskapsjobb. Vi behöver olika former av kortare yrkesutbildningar som inte kräver stora förkunskaper. Många av de nyanlända har med sig viktiga yrkeskunskaper som efterfrågas på vår arbetsmarknad. Så många som av de nyanlända är och har ett långt arbetsliv framför sig. Det är därför som regeringen tillsammans med arbetsmarknadens parter – svenska modellen – utvecklar snabbspår in i bristyrken för nyanlända. Det handlar om kockar, läkare, sjuksköterskor, tandläkare, apotekare, lärare, styckare, slaktare och ytterligare 18 bristyrken är på väg. Det här är ett styrkebesked för den svenska modellen. Tillsammans med arbetsgivare skapar vi praktikplatser för nyanlända. Det gäller både myndigheter och näringslivet. Tillsammans med kommuner, landstingen och studieförbunden förbättrar vi språkinlärningen genom att anställa fler sfi-lärare. Vi anordnar också utbildning i svenska redan på asylboendet. Tillsammans med de borgerliga partierna har vi beslutat att vidga RUT-avdraget så att de också inkluderar flyttjänster, trädgårdstjänster och vissa it-tjänster i hemmet. Vi snabbar på bedömningen av utländska utbildningar. Vi förbättrar valideringen av kompetens. Vi startar kompletterande högskoleutbildning för nyanlända akademiker. Medan skär ned på nyanländas etablering satsar den här regeringen 870 miljoner på insatser som ska korta vägen till jobb eller till utbildning. Den svenska modellen bygger på att var och en som har möjlighet också ska ta ansvar för att försörja sig själv genom arbete. För att förtydliga den modellen vill vi också införa tydligare krav på att den som ansöker om försörjningsstöd ska också stå till arbetsmarknadens förfogande. Allt detta gör regeringen , och vi är beredda att göra mer, men jag vill återigen vara oerhört tydlig: Vi tänker inte sänka löner. Vi kommer icke att äventyra den svenska modellen. 11 (M): Aktuell debatt om vägen in på arbetsmarknaden Tack för diverse inlägg i den här debatten. är förvånad över starka ekonomiska utveckling. Låt mig börja med att avslöja vad som ligger bakom den. pågick nämligen i det här landet ett budgetarbete som gjorde att det till exempel lönade sig bättre att arbeta. Vi tog ansvar för offentliga finanser som resulterade i att fler utrikesfödda än någonsin går till jobbet. Därför utvecklas svensk ekonomi fortfarande starkt efter arbetet med vänsterbudgetarnas tid. står här och försöker att undvika jobbfrågan, som om inte fler vägar in i arbete är en helt avgörande fråga för integration. tog upp flera viktiga frågor om vikten av att lära sig språket tidigt och tidigare komma i kontakt med arbetsmarknaden. Det behövs konkreta reformer för att så ska kunna ske. kan det ta innan man ens definieras som nyanländ. Det behövs mycket mer. Men statsministern är den som tar i hårdast i den här debatten. Han tar verkligen i, han har högt tonläge, det är hårda ord och han verkar nästan drivas av någon form av hat mot bilden av sina politiska motståndare. Det är så starkt att han till och med ljuger i kammare. Det är anmärkningsvärt. Själv hatar jag utanförskap. Jag möter människor som undrar vad de ska göra för att få in en fot i det svenska samhället. De har kommit hit från andra länder och undrar när de kan börja göra rätt för sig, när de kan komma på fötter för att kunna försörja sig själv och sin familj, nu när de har fått en ny chans livet. Då tänker jag inte först och främst på: Hur ska jag manövrera för att behålla makten? Hur ska jag prata bort den akuta flyktingkrisen, eller låta så arg som möjligt och måla upp bilder av mina politiska motståndare? Jag tänker ta ansvar för att kunna genomföra de reformer som krävs för att bryta utanförskapet och få fler i arbete. Här är den avgörande skillnaden mellan statsministern och mig. Det är bra att den skillnaden kommer fram i dagens debatt. Det är bra att skillnaderna mellan olika regeringsalternativ syns här. Det finns de som säger att man inte får svartmåla. Det har de alldeles rätt i. måste man våga att beskriva precis som det är. Statsministern talade i sin inledning om att var ca 25 000 personer som hade riktigt allvarliga problem. är alltså ett land där ungefär 800 000 människor eller fler lever i utanförskap. Detta är ett stort samhällsproblem. Det är 800 000 drömmar som släcks. 800 000 människor som inte får chansen att visa vad de går för, 800 000 människor som ställer sig frågan: Men jag då? Varför får jag inte vara med och bidra till att bygga starkt? En ansvarsfull regering blundar inte för det. Den ropar inte högt om sina motståndare, utan den agerar för att faktiskt bryta utanförskapet. Det är tunt med konkreta förslag från regeringen . Det förvånar inte, men det är tråkigt. Det behövs fler konkreta reformer för integration. Allianspartierna har visat flera olika vägar in för att fler ska kunna få det första jobbet. Vi från har fem steg som snabbt behöver som allra mest för att bygga starkare. Det måste löna sig bättre att jobba. Fler måste få lära sig jobbet på jobbet. Fler måste anstränga sig för att kunna ta första jobbet. Fler måste lära sig mer i den svenska skolan. som människor kommer hit från andra länder ska vi fråga: Vad kan du bidra med för att bygga starkare? Aktuell debatt om vägen in på arbetsmarknaden Så får vi ett starkt samhälle som håller ihop. Därför behöver vi ett nytt ledarskap. 12 (SD): Det är inte första gången vi har den här typen av debatter i de här sammanhangen. Jag har ägnat mig lite åt att spela så kallad floskelbingo under den inledande delen av debatten, och jag fick faktiskt bingo när talade om sänkta trösklar. Vad innebär egentligen sänkta trösklar i praktiken? Det är självklart att trösklar behöver sänkas om människor ska komma i arbete. Det är inget konstigt. Men, herr talman, nu kommer attacken. kommer attacken på det svenska samhället, attacken på den svenska modellen från den liberala falangen här i kammaren regeringsinnehav. Man har splittrat och segregerat det svenska samhället. Man har fört en fullständigt ansvarslös politik. Sedan kommer man, efter sitt regeringsinnehav, och säger att det är så illa att vi måste ha ett systemskifte, att det är så illa att vi måste göra om hela den svenska modellen om vi ska kunna komma vidare. Det är lite stötande, herr talman, att man agerar på det sättet. Först river man ned, sedan ropar man på systemskifte. Sänkta trösklar innebär i praktiken sänkta löner, subventionerade låtsasjobb, försämrad arbetsrätt och etablering av en permanent låglöneklass i det svenska samhället. De allra flesta i denna låglöneklass kommer att vara människor som kommit hit från andra länder. De kommer inte att ha jobb som det går att leva på och kommer inte långsiktigt att kunna försörja sig på de jobb de har. Vi riskerar att långsiktigt permanenta en låglöneklass i det svenska samhället, och det är ingen lösning som jag vill se. Den måste vi motverka med kraft. Sedan kan man också fråga sig varför det här skulle fungera . Vad är skillnaden på lägre löner och det man har ägnat sig åt från borgerlighetens sida ? Nuvarande regering står för detsamma; nu pratar om subventionerade jobb. Det har inte fungerat. Den borgerliga regeringen satsade nästan 70 miljarder bara på utgiftsområde 13, det vill säga integration. Men nästan ingenting av det har fungerat. Vi kan ta instegsjobben som ett exempel. har gått vidare till ett riktigt jobb utan stöd. Det fungerar inte. Vad är det då som säger att lägre löner kommer att fungera? Det får precis samma effekt. Det är precis samma inneboende problem i en sådan reform som i allt annat man har ägnat sig åt.