prot · H309119 · 2016-06-14 00:00:00 — Man ser ett problem, det vill säga att vissa kvinnor inte screenar sig för bröstcancer, men på grund av bristande analys vidtar man åtgärder som inte alls påverkar resultatet. En av de absolut allvarligaste och största klyftorna i den svenska hälso- och sjukvården handlar just om mödradödlighet och spädbarnsdödlighet. Tänk att få beskedet: Så trevligt att din hustru är gravid, men du vet väl att eftersom ni är födda i ett annat land än i är risken sju gånger så stor att hustrun kommer att dö i samband med förlossningen. Eller att få höra: Så bra! Din dotter väntar sitt första barn, men du vet väl att eftersom ni är födda i ett annat land är risken fem gånger så stor att barnet kommer att dö i samband med förlossningen. Det är fullständigt oacceptabelt att den svenska sjukvården låter detta fortgå år . Det här är inte ny kunskap. Det här har ingenting att göra med inflödet av nyanlända till . Här finns forskning som har på nacken. Vi vet precis vad detta beror på. Det hänger samman med bristande kommunikation. Man använder sig inte av tolk. Man behärskar inte svenska språket. Det handlar om bristande förståelse för hur den svenska sjukvården fungerar. Framför allt handlar det om bristande kunskap om vilka sjukdomar dessa kvinnor kan bära med sig från hemlandet. Vi vet också precis vad man kan göra åt detta. För det första handlar det om att fokusera problemet, det vill säga det måste bli möjligt att i uppföljningar från utläsa dessa siffror så att det går att se de förbättringar som görs i olika delar av landet. För det andra handlar det om att med hjälp av ekonomisk stimulans styra mot den typ av åtgärder som ger effekt, nämligen utbildning av mödra- och hälsovårdens personal, utbildning av förlossningspersonal och ge dem möjlighet att inköpa enkelt undervisningsmaterial. Ministerns svar var bra på många olika sätt, men det var ändå ett mycket abstrakt svar som inte fokuserade på vad som kan göras för att minska just den här hälsoklyftan. Ministern visade att har fått i uppdrag att ta fram statistik och öppna jämförelser. Men det som skulle kunna göras är att i de öppna jämförelserna följa utvecklingen på området. Då kan man se vad som fungerar bra i men mindre bra i . Vidare skulle ministern kunna använda ett antal hundra miljoner, som faktiskt ska användas till att förbättra förlossningsvården, till att fokusera på de områden där skillnaderna är så stora. Är ministern beredd att se till att statistiken tas fram och att de pengar som satsas på området styrs dit där klyftorna är som störst? 101 Statsrådet (S): Jag vill passa på att tacka för interpellationen. Det här är ett angeläget område för regeringen att överlag öka jämlikheten i hälsa. Vi vet att vi lever i ett land där hälsoklyftorna har ökat . Till exempel skiljer det i förväntad medellivslängd mellan en kvinna med kort utbildning och en kvinna med lång utbildning. Detta är naturligtvis helt oacceptabelt. Det innebär i klartext att en kvinna enbart på grund av sin utbildningsbakgrund förvägras av sitt liv. Jag är extra glad att påpekar att många av de faktorer som styr den ojämlika vården, som bestämmer vilken sorts vård man får, ligger också utanför hälso- och sjukvårdens kontroll. Det handlar om hur utbildningssystemet är utformat. Det handlar om hur arbetsmarknaden ser ut. Det handlar om bostadssituationen, och det handlar om många andra faktorer. Det är därför regeringen inte bara har satt upp ett mål om att sluta de ojämlika hälsoklyftorna under en generation utan också har tillsatt en kommission för jämlik hälsa som ska ta de breda greppen. Det är efter att vi har känt till problemen. Jag är också glad över att fråga om den ojämlika vården fokuserar just på kvinnor och barn. Vi ska naturligtvis titta på dem som kommer sämst ut av den ojämlika vården, men vi ska också vara medvetna om att svensk välfärd bygger på generella insatser. Det är en bottenplatta för att lyfta upp inte minst de som har de allra svårast och har de största behoven. Därför är jag glad att tillhöra en regering som har tillfört åtskilliga miljarder i extra resurser till hälso- och sjukvården, både i riktade anslag och, framför allt, i generella anslag som kommer att ligga kvar år . Ingenting är nämligen mer säkert än att det är de som är svagast och har de största behoven som förlorar när man skär ned i välfärden och prioriterar stora skattesänkningar framför investeringar i vår gemensamma hälso- och sjukvård. Bland annat investerar regeringen just nu i kvinnors hälsa. Som jag sa i mitt interpellationssvar handlar det om och lika mycket . De ska gå just till att öka kunskapen och medvetenheten inte minst hos förlossningspersonal om den problematik som finns. Jag tycker att vi i den överenskommelse som regeringen har slutit med Kommuner och Landsting, och där vi pekar ut just förlossningsvården specifikt men också kvinnors hälsa generellt, tar tag i de problem och faktorer tar upp. Det handlar om kommunikation, medvetenhet och ökad kunskap om den speciella problematik som följer för den som har en socioekonomiskt utsatt bakgrund eller kommer från ett annat land. Det är också självklart att de resultat vi kommer att få av satsningen ska följas upp, för det är det enda sättet vi faktiskt kan förbättra oss . 102 (C): Jag håller helt och hållet med ministern om att det är en allvarlig situation vi har i . Vi har stora hälsoklyftor. De har ökat , till stor del beroende på att vi under har haft en stor invandring. Det påverkar också detta. Vi vet att det krävs generella insatser. Det krävs att vi ser till att människor kommer i arbete och att vi får en fungerande skola. Jag håller också helt med ministern om att det krävs större resurser till den svenska välfärdssektorn. Ministern nämner 10 miljarder som har tillförts den generella välfärden. De ska ställas i relation till alliansåren, då statsbidragen ökade med i storleksordningen 45 miljarder och då det totalt sett gick uppemot 150 miljarder mer till kommunsektorn eftersom fler människor kom i arbete. Det viktiga är dock att inte gömma sig bakom att det krävs generella insatser och mer pengar till landstingen. Vi har ett specifikt problem framför oss som vi diskuterar i den här interpellationsdebatten, nämligen att det är sju gånger så stor risk att en kvinna född i ett annat land dör vid förlossningen. Det är också fem gånger så stor risk att hennes barn dör i samband med förlossningen. Man kan inte gömma sig, utan man måste fundera på vad vi kan göra här och – konkret. Ministern har faktiskt i sin hand två av de absolut viktigaste verktygen för att påverka detta. Det handlar för det första om att se till att vi får statistik och möjligheter att följa upp hur utvecklingen ser ut på det här området. Det har nämligen visat sig vara ett av de absolut mest effektiva verktygen vad gäller att förändra svensk hälso- och sjukvård. Det handlar inte alltid om ekonomiska resurser, utan det handlar minst lika ofta om att implementera nya arbetssätt och öka på utbildningsinsatser. Min första fråga till ministern är därför om han nu är beredd att se till att redovisar hållbar statistik och hållbara uppföljningsmöjligheter på det här området. Det gäller risken för den nyanlända kvinnan – kvinnan som är född i ett annat land – att dö vid förlossningen respektive risken för hennes barn att dö. Bara det kommer nämligen att innebära att man kan fokusera på det här området. Min andra fråga till ministern handlar om det andra verktyg han faktiskt har skaffat sig, nämligen ett antal som ska ut till de svenska landstingen för att förbättra förlossningsvården, mödrahälsovården och kvinnosjukvården i primärvården. Är han beredd att se till att de pengarna faktiskt går till att åtgärda det jag skulle säga är en av de absolut största hälsoklyftorna vi har i den svenska sjukvården? Det är två konkreta frågor till ministern, som har verktygen i sin hand. Är han beredd att gå från ord till handling och inte bara gömma sig bakom och generella åtgärder? Är han beredd att faktiskt fokusera på problemet? 103 Statsrådet (S): måste ha lyssnat illa. Jag inledde visserligen med att berätta att generella insatser är grunden för att vidareutveckla välfärden. Det håller också med om, men han går raskt vidare. Jag undrar om inte det beror på att prioriterar stora skattesänkningar framför stora investeringar i vår gemensamma välfärd och att han, som starkt engagerad i att öka jämlikheten på det här området, har någonting att skämmas över och därför snabbt vill gå vidare till att tala om specifika åtgärder. Jag har talat om specifika åtgärder. Jag är som sagt glad att frågan har kommit upp, för det ger mig en chans att visa att regeringen tar frågan på väldigt stort allvar. Annars hade vi ju inte tillsatt de extra medlen och gjort en särskilt överenskommelse med Kommuner och Landsting. Den handlar just om hur vi ska kunna förbättra kvinnors hälsa, vad vi behöver göra för att öka kunskapsnivån hos personalen, vad vi behöver göra för att öka fokuset på jämställdhet och jämlikhet i den svenska hälso- och sjukvården och vad vi behöver göra särskilt för att kvinnor från socioekonomiskt utsatta områden ska kunna få den vård de förtjänar. Vi gör allt det efterfrågar. Jag är säker på att detta kommer att ge stort resultat i form av en hälso- och sjukvård som i ökad utsträckning kan leva upp till hälso- och sjukvårdslagens intentioner att resurser ska fördelas efter behov. När det gäller statistiken är det som jag sa tidigare självklart att vi ska följa upp det vi nu gör och kunna utvärdera – detta inte minst därför att vi gör denna stora satsning om ett antal . Skattebetalarna ska kunna veta att de får valuta för sina pengar. Exakt hur uppföljningen ska göras och vilka variabler den ska göras på är någonting för myndigheterna att komma fram till, men det finns ingenting som är otydligt i regeringens uppdrag eller intentioner om att jämställdhet och jämlikhet särskilt ska beaktas. Det gäller både i utförandet när metoderna sjösätts och naturligtvis också i uppföljningar och utvärderingar. 104 (C): Den här interpellationsdebatten visar på den stora skillnad som finns mellan sjukvårdsministerns sätt och mitt sätt att se på en fråga, nämligen hur vi ska se till att få mer pengar till den svenska välfärden. Ministern står för en regering som tror att kraftiga skattehöjningar på jobb och företagande ger mer skatteintäkter som sedan kan ge mer pengar till den svenska välfärden. Jag tror precis tvärtom. Vi visade under våra med alliansregeringar att vi kunde genomföra stora skattesänkningar, i storleksordningen 140 miljarder, som vi kunde konstatera att landstings- och kommunsektorn 2014 hade i storleksordningen 150 miljarder mer att tillgå för välfärdssatsningar än de hade 2006. Därmed har vi visat att det inte är skattehöjningar som leder till mer resurser till välfärden; snarare kan det vara tvärtom. Jag är nöjd med den andra delen i interpellationsdebatten. Jag förstår att ministern är beredd att följa upp den här hälsoklyftan på ett allvarligt sätt, nämligen genom att i den informella kontakten med se till att vi får instrument som gör att vi i noga kan följa hur klyftan ska minska. Det är inte rimligt att risken att dö vid förlossning ska vara sju gånger större för en utlandsfödd kvinna. Det är inte rimligt att risken att dö ska vara fem gånger så stor för hennes barn. Jag utgår från att ministern kommer att se till att få fram verktyget för att kunna mäta, följa och se utvecklingen. Jag hoppas också att ministern kommer att ta chansen att se till att de pengar som är avsatta för att stärka förlossningsvård och mödrahälsovård inte smetas ut jämnt utan faktiskt kommer de sämst ställda till godo. Därför är jag nöjd med resultatet av den här interpellationsdebatten. 105 Statsrådet (S): Om det sistnämnda kan jag och vara helt överens. Pengarna ska gå till att öka jämlikheten och jämställdheten i den svenska hälso- och sjukvården, och det är självklart att detta ska utvärderas och följas upp. När det gäller det förstnämnda, det vill säga de generella satsningarna på välfärden, är vi dock som sagt djupt oense. Jag tycker nog att det är lite övermaga av att stå här och berömma sig för alliansåren. Vi ska komma ihåg att allianspartierna 2006 gick till val på att få ned arbetslösheten i . Resultatet när de lämnade 2014 var en betydligt högre arbetslöshet. Det var betydligt många fler människor som levde i det så kallade utanförskapet. har vi en situation där vi tack vare regeringens kraftfulla politik, inte minst på arbetsmarknadsområdet, har den lägsta ungdomsarbetslösheten . Vi har förmodligen det högsta antalet sysselsatta någonsin i det här landet och en kraftigt sjunkande arbetslöshet. Det ger oss möjligheter att satsa pengar på välfärden. Vi har gjort valet att inte sänka skatter, som inte kommer att leda till några fler jobb eller färre arbetslösa, utan att i stället satsa våra gemensamma skattepengar på förbättrade förutsättningar i kommunerna och i landstingen för att kunna stärka välfärden för dem som behöver den allra mest, inte minst de kvinnor och barn som den här interpellationsdebatten handlat om. Vi får säkert anledning att komma tillbaka till både hur resurser skapas och hur vi bäst ska använda dem för det gemensammas bästa men också hur vi stöttar enskilda grupper i den svenska hälso- och sjukvården. Men är tyvärr vår talartid ute, och jag vill än en gång tacka för en bra debatt. Överläggningen var härmed avslutad. § 23 Svar på interpellation 2015/16:684 om insamlingsansvaret för förpackningar och tidningar 106 Miljöminister (MP): har frågat mig om regeringen avser att fatta beslut via ändring i förordningen om att insamlingsansvaret ska överföras till kommunerna, trots att en majoritet av är emot en sådan överföring. Om svaret är ja på frågan, när avser regeringen att fatta ett sådant beslut? För oss i är det självklart att avfall kan vara både en resurs och ett miljöproblem. Målet är att i så hög grad som möjligt ta till vara de resurser som finns i avfall. är det viktigt att minska negativa effekter i form av utsläpp från deponering och förbränning. Det är viktigt att återvinning inte sker på ett sådant sätt att avfall som innehåller farliga ämnen sprids okontrollerat i nya produkter som framställs av återvunnet material. Som ett led i regeringens arbete för att uppnå miljökvalitetsmålet Giftfri miljö måste vi ha giftfria och resurseffektiva kretslopp. Regeringens ambition var enligt regeringsförklaringen att kommunalisera insamlingssystemet för att göra det enklare för medborgarna att öka återvinningen. Regeringen tillsatte därför en utredare (2015:A) för att föreslå hur det fysiska ansvaret för insamlingen av förpackningsavfall och returpapper från hushållen kan överföras från producenterna till kommunerna. Utredaren har redovisat att en sådan överföring inte kan ske på ett effektivt sätt utan lagändringar. Frågan bereds i . Det är nödvändigt att denna fråga hanteras på ett sådant sätt att det skapas ett effektivt och tydligt system som bidrar till att medborgarna får det enklare att lämna sitt hushållsavfall så att mer avfall återvinns. 107 (M): och jag har aldrig debatterat med varandra förut. Men jag bor inte så långt ifrån , så vi är två skåningar som debatterar. Jag vill börja med att tacka för svaret, som jag dock vill få några förtydliganden kring. Bakgrunden till att jag ställt interpellationen är att det råder en viss osäkerhet om var i beslutskedjan insamlingsansvaret för förpackningar och tidningar befinner sig. Jag har ställt frågan till och debatterat den med den tidigare miljöministern men inte riktigt fått några svar, så jag hoppas att jag kan få det . beslutade den förra regeringen att insamlingsansvaret för förpackningar, returpapper och elutrustning ska ligga kvar hos producenterna. Vidare beslutade man om höjda återvinningsmål och att ska utöva nationell tillsyn. Det innebär att ska tillståndspröva insamlingssystemen och att systemen blir fristående tillsynsobjekt. Därefter tillsatte regeringen den utredning som ministern pratar om. Den skulle komma med förslag inte om utan hur insamlingsansvaret ska överföras till kommunerna. Utredningen lämnade sin rapport . Därefter har en majoritet i uttalat i ett tillkännagivande att man anser att insamlingsansvaret ska ligga kvar. Jag tror att vi är överens om målen men inte om vägen dit, som så ofta i politiken. Vi vill också höja återvinningsmålen. Jag har själv suttit i i , och där pratar man mycket om detta. Man vill att det ska vara lätt att göra rätt, man vill öka fastighetsnära insamling och så vidare. Utredningen beställde en konsekvensanalys av , som skriver att man inte riktigt kan avgöra om det blir så mycket bättre för att man flyttar insamlingsansvaret, att det snarare kan bli en omfördelning av kostnader. Det här är ingen lätt grej, för det handlar om ett antal återvinningsstationer. SKL gjorde det enkelt för sig och svarade: Det här kan vi väl göra genom utjämningssystemet. Det tyckte de var bra. Det här är svår materia. Det är därför jag tycker att man inte bara kan ändra i en förordning, det vill säga det som regeringen själv kan göra, framför allt inte med tanke på att har uttalat att man är emot detta. I så fall får man låta det gå via . I svaret säger miljöministern: ”Utredaren har redovisat att en sådan överföring inte kan ske på ett effektivt sätt utan lagändringar.” Jo, men förordningar kan ju också kallas för lagar, så jag vill gärna ha ett svar på frågan: Tänker ni gå via , eller tänker ni fatta ett beslut om en mycket omfattande sak – det är ju inte bara några smågrejor – i en förordning utan att fråga ? I utredningen står det också att det till och med kan bli dyrare för alla parter, för staten och kommunerna och även för myndigheter och hushållen. Man är väldigt osäker på rätt mycket; det är rätt många frågor kvar i utredningen. Därför tycker jag att det är viktigt att vi diskuterar det här. Jag konstaterar också att vi är överens om målen, men vägen dit är vi kanske inte överens om, eller så är vi det. Det får vi väl se här under den vidare debatten. 108 Miljöminister (MP): Jag vill tacka för att hon väcker en viktig fråga som är värd att diskutera. För mig och regeringen är det självklart att vi i ska kunna sluta breda, långsiktiga och tydliga överenskommelser om hur infrastrukturen för avfall ska fungera. Precis som säger är vi överens om målen: att öka återvinningen, att ha ett effektivt system som ger goda förutsättningar för näringen och inte minst är begripligt och tydligt för medborgarna. Vi delar ju historia. Vi har suttit i samma avfallsbolags styrelse. Jag tror att vi är överens om att när man går från kommunpolitiken till rikspolitiken är det viktigt att ha med sig mycket av det goda i kommunpolitiken, som handlar om att se praktiskt på frågor, hitta effektiva lösningar och skapa bred samsyn om dem till gagn för medborgarna. För mig är det en självklar ingång i den här frågan. Som du säkert känner till är underlaget från utredningen, som presenterades , inte färdigt och heltäckande. Det saknas bland annat författningstext och en lösning för systemets finansiering, så jag håller med om att flera viktiga frågor kvarstår. Jag kanske ska förtydliga mitt interpellationssvar. När vi säger att de här delarna är så stora att de inte kan förändras utan lagändring menar vi specifikt lagändring, det vill säga inte förändras genom förordning. Det är viktigt att det blir rätt för en gångs skull. Vi har pratat om och debatterat de här frågorna så länge, och jag tycker att de är värda den omsorg och de samtal som gör att vi får en tydlig och stabil lösning som håller . 109 (M): Det var ett riktigt positivt svar, tycker jag. Avfall , Tidningsutgivarna och så vidare undrar om de ska fatta beslut själva via en förordning eller om det ska gå via , så det var ett glädjande och mycket positivt besked. Det tror jag att de uppskattar. Ska man kommunalisera insamlingsansvaret är det en stor affär och en stor materia. Det är väldigt trevligt att höra att vi är överens om att det ska vara långsiktiga regler, och naturligtvis är vi överens om målen. Avfallshierarkin kommer upp här utan debatt, för vi är så överens och har inga reservationer. Vi är överens om återvinning, om att förebygga och så vidare. Det ser väldigt olika ut i vårt land. Det är inte alltid lätt att ha insamling i gamla hyreshus och få plats med alla fack. I min hemkommun ska vi nu få åtta fraktioner överallt. Det kan alltså se olika ut i olika delar, till exempel på glesbygden. Det är jättebra, och jag hoppas att vi kan fundera över gränserna och komma med goda förslag tillsammans utifrån olika erfarenheter så att vi kan nå målet att minska avfallet. Avfall är också en resurs. Vi ska inte bränna upp alltihop utan öka återvinningen mer och mer. En del får man väl bränna, men då blir det i alla fall lite värme av det. Avfall är en resurs, och vi ska befria naturen från det. Vi är helt överens, och jag är glad och nöjd med svaret. I detta anförande instämde (S). 110 Miljöminister (MP): Beskedet att det råder konsensus i för att införa avfallshierarkin i är glädjande. Det visar på svensk politiks styrka att vi kan vara överens om att ha höga ambitioner i viktiga miljöfrågor och utforma system som är stabila och tydliga för både medborgare och näringsliv. Detta tänker jag att vi ska ta med oss vidare i diskussionerna om att hitta en tydlig och stabil lösning som håller . Det återstår ett antal frågor. För mig som var kommunpolitiker är det självklart att ha en resonabel ton och prata över partigränserna för att hitta ett rationellt system med hög ambitionsnivå och hög nivå av återvinning och att vi gör det bästa möjliga och i möjligaste mån ser avfall som en resurs. Efter vår debatt har jag gott hopp om att vi ska kunna hitta en sådan lösning. 111 (S): Jag vill gå in i debatten för att understryka och stödja det som har kommit fram i debatten från miljöminister och ledamoten . Det handlar bland annat om att i enighet kan införa avfallshierarkin i . Det är en stor styrka och något som vi ska ta med oss in i vårt framtida arbete med hur vi hanterar avfall och återvinning. Det är också bra att vi verkar vara överens om att vi vill ha ett effektivt och tydligt system som är enklare för medborgarna och där materialåtervinningen ökar. I denna anda behöver vi ta med oss det som har varit en del av historien när det gäller förändringar i insamlingsansvaret. Det har utretts då systemet infördes. Det får vi väl ta som intäkt för att det inte har fungerat helt optimalt. Det behöver alla vi som representerar medborgare i riksdag ha med oss i den framtida hanteringen av detta. Det var den borgerliga regeringen som senast bestämde sig för att utreda detta, och det gör man inte om det inte finns problem som man vill åtgärda för att göra något bättre för medborgarna och öka materialåtervinningen. Vi behöver också ha med oss att kommuner, som är närmast medborgarna, är mycket tydliga med att de vill att vi anstränger oss i god samarbetsanda för att försöka hitta ett insamlingssystem som är enklare och mer förståeligt för medborgarna och som ökar materialåtervinningen. Det är som sagt viktigt att understryka det som miljöministern och från har sagt i debatten och ta med oss det . Inte minst för oss socialdemokrater är det väldigt viktigt att vi får en ordning på plats som blir långsiktig, effektiv och tydlig och som gör det enklare för medborgarna och ökar materialåtervinningen. 112 (M): Ja, vi är överens, och framför allt har jag äntligen fått ett svar. I de svar jag fick från förra miljöministern talades det nämligen om en förordning. För mig är detta ett stort steg framåt, och då får det hellre ta tid. När förra regeringen beslutade att behålla insamlingsansvaret som det var men göra vissa förbättringar fick i uppdrag att ta fram avgiftssystem och så vidare. Men efter deras delrapport beslutade regeringen att ta bort förpackningar och returpapper från uppdrag.