prot · H309118 · 2016-06-13 00:00:00 — Det sjätte handlar om regeringens agerande i samband med beredningen av biståndsbudgeten. Och det sjunde handlar om försvarsministerns hantering av frågor kring ett radarsystem. I det här kapitlet hittar vi den dåvarande näringsministerns agerande avseende handläggningen av gruvtillstånd. Det har granskats av utskottet. Granskningen ger inte anledning till något uttalande från utskottets sida. Men utskottet vill ändå passa på att erinra om den granskning av samordnare inom olika politikområden som utskottet genomförde och vad utskottet då anförde om bland annat de fall då en samordnare har ett tydligt utåtriktat och pådrivande uppdrag inom ram. I granskningen som gäller frågan om infrastrukturministerns inblandning i driftsstöd till flygplatser konstaterar utskottet att det aktuella ärendet vid avsåg myndighetsutövning och således faller under 12 kap. 2 § regeringsformen. Uppmaningen till skyndsam hantering fick allvarliga konsekvenser för det sätt på vilket kom att hantera ärendet. Statsrådet har det övergripande ansvaret för vad som sker inom departementet, och det fanns uppenbara skäl för henne att följa frågan och därmed även uppmärksamma hur kommunikationen mellan departementet och utvecklades. Några sådana åtgärder vidtogs dock inte av statsrådet. Utskottet finner också skäl att understryka vad det tidigare uttalat om dokumentation och konstaterar att kraven på dokumentation inte är tillgodosedda i det nu aktuella ärendet. Sammanfattningsvis anser utskottet att statsrådet inte kan undgå kritik för sitt agerande i den här frågan. Vidare har utskottet granskat hantering av inköp av helikoptrar. Genom att avtalet ingicks av på det sätt som skedde föregreps beslut om investeringsplan och låneram för . Agerandet står enligt utskottets bedömning inte i överensstämmelse med 9 kap. 8 § regeringsformen. var på ett tidigt stadium medvetet om att ville köpa nya helikoptrar. Mot bakgrund av vad som framkommit i granskningen finner utskottet skäl att starkt framhålla vikten av att dialogen med myndigheterna sköts på rätt sätt. Utskottet påminner om vad det tidigare uttalat om dokumentation vid myndighetsdialoger. Utskottet anser också att det är olämpligt av tjänstemän i att använda sig av privata e-postadresser. Om det sker är det viktigt att det finns rutiner för att säkerställa att e-postmeddelanden hanteras enligt de rutiner som normalt gäller. Det dåvarande statsrådet kan enligt utskottet inte undgå kritik för hantering av inköp av helikoptrar. Gransknings-betänkande Regeringens förhållande till (kapitel 1) Med det sagt, fru talman, vill jag att utskottet lägger betänkandet till handlingarna. Jag vill passa på, liksom kamrater har gjort, att tacka för ett gott samarbete från både kansliets och utskottsgruppens sida. Jag vill också passa på att tacka för ett gott samarbete. Och jag önskar alla en trevlig sommar. 13 (M): var det en artikel i där det stod att flitigast var de som hade varit med om flest voteringar här i kammaren. Då kände jag spontant: Ja, men det är ju inte där arbetet utförs. Det utförs i utskotten. Och vårt arbete i KU började dagen efter , när vi hade fått in alla anmälningar. Jag ska, precis som många har gjort tidigare, ge en eloge till vårt kansli. Jag är imponerad av det arbete som ni utför. Jag vill ge en stor applåd till er. Det är fantastiskt. Vi säger någonting . är det levererat. Noggrannhet är ett riktmärke när det gäller och regeringens arbete. I den här granskningen har vi konstaterat att det ibland har varit lite slarvigt, till exempel när det gäller och regeringens hantering av extra medel till universitet och högskolor. fattade vi beslut om pengar som skulle gå till universitet och högskolor. Den 18:e ändrades det beslutet. Det är helt i sin ordning. Men man får inte låta bli att diarieföra det. Det diariefördes först . Det dröjde från till . Utskottet pekar på vikten av att man hanterar sådana saker på det sätt som de ska hanteras. Jag vill tacka alla. Vi är bästa utskott. 14 (MP): Vi talar nu om den del av KU:s stora granskningsbetänkande som kallas ”Vissa frågor om regeringens förhållande till ”. Jag tänker lyfta upp ett par av frågorna som ingår i kapitlet och som berör begreppet limiter. Det är ett begrepp som kanske inte används särskilt mycket i samhället. Regeringens budget brukar läggas fram . Det mesta av budgeten bereds de facto mycket tidigare, och ibland hinner verkligheten förändras från det att regeringen lagt fram sin budget till det att beslutar om den . Det kan ofta vara på det sättet att sjuktalen eller arbetslösheten ökar mer än i den prognos man har haft. var det antalet asylsökande som överskred den prognos man hade . När sådant inträffar har regeringen en skyldighet att vidta åtgärder för att se till att budgettaken inte överskrids. Då brukar man använda sig av en rad olika aktiviteter. Det kan handla om att man, där det är möjligt, tidigarelägger en avgift så att den kan betalas in i stället för . Det kan också handla om att man lägger begränsningar för de utgifter som får betalas ut. Och det är detta som kallas för limiter. Gransknings-betänkande Regeringens förhållande till (kapitel 1) Det är en sedvanlig process som är mycket lik hur man själv skulle hantera sin privatekonomi om man får en oförutsedd utgift och står inför en förändrad verklighet. Men det är inte alltid enkelt att kommunicera. Det ska vi vara medvetna om. Om man har stridit för ett särskilt anslag på ett område och sett att det har gått igenom den långa processen i och ända fram till kan man känna sig upprörd när man sedan får höra att anslaget inte alls blir som det beslutats om. Därför uttalar KU tydligt att regeringen har gjort helt rätt i hanteringen av ärendet. Men kommunikationen behöver kanske bli bättre. Det är också begripligt. Ett annat ärende som granskats är frågan om . Det anmälaren ville få granskat är de uttalanden som förra statsrådet gjorde utifrån de nya direktiv som gavs till samordnaren för och om uttalandena bryter emot saklighetskravet. I denna fråga finns det förstås många intressanta aspekter. Den starkaste av alla är den starka politiska motsättningen i fråga om hur man vill förfara långsiktigt med – om man ser att det finns en strategisk betydelse i att behålla som en flygplats, eller om man ser att framtiden kan ligga i att flytta flyget till och bygga bostäder på . Den politiska sprängkraften i denna intressanta fråga kämpar vi i KU med att helt bortse från. Vi ägnar oss i stället åt hur riksdag och regering har jobbat med frågan. Även här finns det intressanta aspekter. kritiserade vi ministern för att han inte hade hört alla parter på ett korrekt sätt. anmärker vi på att ministern inte har uttryckt sig helt korrekt. I det här sammanhanget vill jag påminna om de beslut som vi fattade då KU lämnade sitt betänkande KU21, som behandlade regeringens skrivelse 75. Vi lyfte upp frågan om negativa tillkännagivanden. Det har varit en viktig principiell fråga som vi i KU till slut kunde avdöma. Det har nämligen varit svårt för regeringen att veta hur den ska förhålla sig när beslutar om att man inte vill att regeringen ska göra någonting och regeringen vet att den ändå har utredningsmakten och makten att ta fram propositioner och få underlag för de beslut som ska fattas. Därför vill jag påminna om det som vi salomoniskt kom fram till när det gäller de negativa tillkännagivandena i en skrivelse som vi är helt eniga om. Vi skriver så här: ”När det gäller vissa slags negativa tillkännagivanden kan det uppstå en situation som innebär att genom ett tillkännagivande uttrycker att regeringen inte ska föreslå en viss åtgärd som regeringen enligt 4 kap. 4 § RF har en grundlagsreglerad rätt att lägga förslag till . Eftersom tillkännagivanden är oreglerade kan de inte ta över regeringsformens bestämmelser. Regeringen har således att hantera tillkännagivanden, negativa och andra, under parlamentariskt ansvar.” 15 SKÅNBERG (KD): Vi ska gå igenom den digra lunta som jag visade upp för kammaren . Av 48 ärenden blir det bara axplock, som prov på vad vi har gjort. Från det första kapitlet, som handlar om regeringens förhållande till , vill jag nämna två ärenden som vi har tittat närmare på och som är principiellt intressanta. Det handlar dels om dåvarande statsrådet hanterande av och yttrande om , dels om försvarsminister hanterande av ett radarsystem. Gransknings-betänkande Regeringens förhållande till (kapitel 1) Uppdraget till den statliga samordnaren för just innebar, även efter ändringen av uppdraget, att samordnaren bland annat skulle pröva förutsättningarna för att utveckla flygkapaciteten i . Dåvarande statsrådet svarade i en tidningsintervju att det ändrade uppdraget innebar att samordnaren inte alls fick titta för . Det överensstämde inte med hur uppdraget var utformat. Utskottet har framhållit vikten av att statsråds uttalanden är korrekta. När det gäller försvarsminister handlade det om ett radarsystems skick och prestanda. Vi har valt att inte analysera radarsystemets skick och prestanda. Det är inte vårt uppdrag. Det är försvarsutskottet som sysslar med sådant. Däremot är det viktigt att , när han svarar på en interpellation här i kammaren, har säkerställt att hans uttalanden grundas på uppgifter som är korrekta. Vi har inte kunnat leda i bevis att det svajade. Men vi framhåller likväl att statsråd som svarar på en interpellation ansvarar för vilket underlag de har för svaren. I granskningen har det framkommit att svaren från försvarsministern var grundade på en promemoria som var framtagen inom Försvarsmakten, närmare bestämt av en överste som närvarade när medierna tittade på radarsystemets skick och prestanda tillsammans med parlamentariker. När det gäller närvaron av en tjänsteman från Försvarsdepartementet vid en förevisning av radarsystemet har försvarsministern anfört att tjänstemannen inte vidtagit någon åtgärd för att påverka hur förevisningen genomfördes, vilka frågor som ställdes av de närvarande journalisterna eller vilka svar som lämnades. Jag har inte kunnat leda i bevis att det här har påverkat eller varit tendentiöst, men utskottet vill här understryka vikten av ett korrekt agerande från departementets sida. Det är så långt vi har kommit där. Det är nog så viktigt också för försvarsminister att ta med sig för framtiden. Hantering av EU-frågor (kapitel 2) 16 (SD): Hantering av EU-frågor (kapitel 2) Comprends tous cela si je parle en français? Levez la main, s’il vous plaît! Det kan ha varit mitt bristfälliga uttal eller min halvdana Google Translate-översättning som spökar här, men det verkar i alla fall överlag som att det kanske inte är helt lyckat att försöka göra sina framställningar på franska till detta parlament. Så vi tar det på svenska i stället, som väl ändå får anses vara ett något mer ändamålsenligt språk i dessa sammanhang. granskar statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Utskottet kan dock inte granska allt som förekommer i . Tur är väl kanske det. Annars hade vi nog inte haft mycket annat att göra här än att granska avsteg mot den svenska grundlagen. Gransknings-betänkande Hantering av EU-frågor (kapitel 2) Vad vi däremot kan granska är den del av beslutsprocessen som trots allt läcker ned till . En förutsättning för detta torde dock vara att det material vi är satta att granska är på svenska eller åtminstone engelska, som ändå är ett obligatoriskt inslag i den svenska läroplanen. Men att som före detta vice statsminister låta översända handlingar på franska och hoppas på det bästa förslår alltså inte. En annan förutsättning för en meningsfull kontroll av regeringen är att ansvarigt statsråd faktiskt förmår att presentera regeringens förslag till ståndpunkter i . Detta gäller inte minst de så kallade A-punkterna. Utskottet har , möjligen en smula förmätet, behövt framhålla vikten av att regeringen ser till att det material man tillsänder är så beskaffat att samrådet blir meningsfullt. Jag menar att det är en förutsättning för att det i varje fall ska finnas någon möjlighet att tillvarata ett minimum av det svenska folkstyret i . När det gäller just underlag för överläggningar finns det anledning att nämna att statsminister inte alltid verkar ha full kontroll över vilka handlingar han har med sig och förser med. Utöver diverse tidigare sifferfadäser och dylikt kan nu även tillfogas sammanträdet med , dit statsministern behagade dyka upp med ett eget inofficiellt mötesunderlag medan nämndens ledamöter hade fått ta del av något annat. För att det ska bli fråga om konstruktiva och meningsfulla överläggningar där skattebetalarnas pengar används till någon form av nytta bör man rimligen kunna begära att alla som förväntas delta på samma möte också har eller ges tillgång till samma material att utgå från. I just det här fallet hade det enkelt kunnat lösas genom att statsministern hade varit tydlig med vilket dokument han läste ur eller åtminstone efterfrågat och säkerställt vilket material övriga närvarande hade att tillgå när de uppenbara oklarheterna uppdagades. Om inte annat hade det varit ett mer statsmannamässigt sätt att hantera den uppkomna situationen på än att ägna sig åt arrogant högläsning. Men även i de fall när statsråden förefaller förfoga över rätt material, på rätt språk och med tydliga mandat är det uppenbarligen inte alltid så enkelt att företräda den svenska folkviljan i ändå. Tydliga exempel på detta finner vi hos statsråden och , vilka och på samma möte i erhöll relativt enkla och tydliga mandat att hålla sig till inför mötet i ministerrådet. Men i stället för att följa dessa kan man av återrapporteringen utläsa att de inte gjorde någonting. De satt helt sonika tysta på mötet och framförde inte de synpunkter som hade ålagts dem av att framföra. KU har härvid anfört att en ståndpunkt som förankrats i förväntas fullföljas fullt ut i rådet. Bedömer regeringens företrädare att en avvikelse från nämndens ståndpunkt är nödvändig finns alltid möjligheten att söka förnyad kontakt med nämndens ledamöter. Agerar inte ett statsråd efter det som har beslutats i nämnden ska skälen därtill dessutom tydligt redogöras i återrapporten. Jag tycker, fru talman, att statsråden bör både ha och visa betydligt större respekt för den parlamentariska demokratin. Vad gäller just respekt för den parlamentariska demokratin, eller snarare avsaknaden av sådan, vill jag särskilt framhålla inrikesminister . Inrikesministern har inte bara underlåtit att samråda med om förändrad svensk ståndpunkt rörande EU:s gemensamma byrå för gränskontroll Frontex – han har dessutom ljugit. Gransknings-betänkande Hantering av EU-frågor (kapitel 2) Ygeman har uppgett att han vid det informella mötet framhöll att gränskontroll primärt är ett nationellt ansvar, vilket överensstämmer med i tidigare förankrad ståndpunkt. Men under granskningen har det dock framgått att statsrådet vid det informella mötet även uttalade att det är viktigt att överväga alla möjligheter för hur förvaltningen av den yttre gränsen kan stärkas. Härtill kommer att statsrådet i en radiointervju som gjordes i anslutning till det aktuella mötet uttalade att han är beredd att låta Frontex, eller ett framtida Frontex, gå in mot en medlemsstats vilja. Statsrådet får genom sina båda uttalanden som har gjorts under respektive i nära anslutning till det informella mötet anses ha gett uttryck för en ståndpunkt som inte var i linje med vad som hade förankrats i . För detta har statsrådet fått kritik av ett enigt utskott. Men vad värre är, och går jag måhända händelserna i förväg, har Ygeman i en intervju med TT som publicerades på SVT:s hemsida bland annat låtit påskina även följande: ”Jag är mycket glad över att samtliga partier ställt sig bakom det som är position”, vidare att han ”förankrade regeringens linje i justitieutskottet” samt att ”om ett land efter att ha gått igenom hela trappan motsätter sig insatser, så menar vi att de också ska kunna vara tvingande”. Av justitieutskottets protokoll från den aktuella dagen framkommer emellertid att företrädarna för av principiella skäl motsätter sig att EU inkräktar på medlemsstaternas rätt att kontrollera och upprätthålla sina gränser samt att en företrädare för ett annat parti framför att hon inte ställer sig bakom regeringens ståndpunkt då förslaget är alltför långtgående och leder till mer överstatlighet. Under utfrågning gavs möjlighet att förklara hur han trots detta ändå kunde komma fram till de slutsatser han gav uttryck för i den aktuella intervjun, vilken alltså följde direkt på det sammanträde med justitieutskottet där han själv deltog. Som svar anförde han bland annat följande: Det beror helt enkelt på den kultur som har för att justera protokoll. Du kan ändra mening fram till dess att protokollet är justerat. Några partier valde att använda den möjligheten för att efter utskottets sammanträde justera sin ståndpunkt. Det var ingen ståndpunkt som framfördes på mötet. Men vid kontroll med justitieutskottets kanslichef låter denna meddela att protokollet inte alls innehåller några uppgifter som inte framkom vid sammanträdet samt att det inte i efterhand går att föra något till protokollet som inte anförts på sammanträdet. Det låter ganska logiskt – inte sant? Förutom att det är illa nog att Ygeman förefaller ha försökt föra journalistkåren bakom ljuset har alltså hans pragmatiska förhållningssätt till sanningen gentemot folkets främsta företrädare föranlett ytterligare en granskningsanmälan av det statsråd som alltså just precis redan har ådragit sig tre fall av kritik för den typen av olämpliga uttalanden. Gransknings-betänkande Hantering av EU-frågor (kapitel 2) Jag kan försäkra, fru talman, att detta inte är det sista vi hör i detta ärende, lika säkert som jag tyvärr är övertygad om att det inte är det sista olämpliga uttalandet vi hör från statsrådet . 17 (V): Då har vi alltså kommit till det sjok, eller vad jag ska säga, med anmälningar som gäller EU-ärenden och hanteringen av dem. Det är åtta anmälningar, men det är få ärenden där det ändå blir kritik. Flera anmälningar gäller samråd där regeringen faktiskt inte är skyldig att samråda. Däremot är det alltid en fördel om får information. Det är bra att informera, men vi kan inte ställa samma krav på information och diskussion när det gäller sådant som inte behöver samrådas om som när det är fråga om sådant som verkligen är föremål för samråd. Det är lite logiskt. Så är det i alla fall. Vi kan konstatera att det är av största vikt att det samråd som sker och den information som ges till fungerar så att kan få det reella inflytande över ståndpunkter som ska ha. Det måste vara korrekt information, och den ska så långt som möjligt vara på ett begripligt språk. kräver vi att få den så fort möjligt, och då är det inte alltid man kan ha den översatt. Vi kräver ofta att första versionen ska skickas ut, och då kan det bli på ett annat språk än svenska. Då säger vi också att det ska finnas annoteringar så att det går att förstå. Vi har konstaterat att sådana i enskilda fall har saknats, och det är en brist. I sammanhanget vill jag påpeka att det har fattats beslut om att tillsätta en parlamentarisk kommitté i som ska titta på hur EU-frågorna hanteras. Flera av de saker som vi har tittat på här kommer att diskuteras också i det arbetet för att få ett bra system för de här frågorna. Jag vill särskilt kommentera frågan om vilket underlag som fanns vid överläggningen , där man skulle diskutera ståndpunkt gällande förändringar för Frontex. Vi konstaterar gemensamt att regering och riksdag har ett intresse av att samrådet fungerar och att man har ett gemensamt ansvar för att eventuella oklarheter under ett samråd ut. I sju av ärendena är vi överens, men inte i det här åttonde. I det här fallet fanns det inget färdigt skriftligt underlag att samråda om. Det var ett så kallat muntligt samråd. Men hade gett ut ett pressmeddelande där det fanns punkter som var de som man trodde att man skulle komma fram till att senare samråda om och som hade publicerats på . När mötet mellan statsministern och började lyfte ordföranden för fram att det inte fanns något färdigt underlag utan att nämnden hade ett pressmeddelande att utgå från. Det var inget mer med det. Man diskuterade, och det ställdes frågor till statsministern utifrån pressmeddelandet. Statsministern svarade: Ja, men det står ju här. Det ställdes frågor om till exempel vad Frontex skulle göra och om de första uppgifterna om att skydda och rädda. Statsministern svarade: Ja, men det står ju här i första punkten. Det han inte gjorde var att tala om vad det var för underlag han hade. Ledamöterna i nämnden hade alltså pressmeddelandet. Statsministern hade ett annat informellt underlag som han hade fått på ett möte, där det var andra formuleringar i de här punkterna. Gransknings-betänkande Hantering av EU-frågor (kapitel 2) Utskottet konstaterar: ”Att eventuella oklarheter under ett samråd ut är en angelägenhet för både och regeringen.” I nästa mening säger man: ”Mot bakgrund av de omständigheter som rådde finns det enligt utskottet inte något skäl att rikta någon anmärkning mot regeringen för det tillämpade förfaringssättet.” Mycket märkligt, tycker jag. Där borde det verkligen vara ett tillägg: I och med att ordförande och ledamöter har redogjort för vilket papper de satt med hade det varit lämpligt att statsministern hade gjort detsamma. Då hade man ju kunnat klara ut eventuella oklarheter. Då hade man vetat att det var olika papper. Med den här skrivningen, som utskottet har valt att ställa sig bakom, blir det rörigt för framtiden. Vad menar vi egentligen? Ska ordföranden i först säga vilket underlag nämnden har och sedan fråga: ”Sitter ministern med samma underlag, eller vilket papper är det ministern har framför sig?” Det logiska är väl ändå att ministern också tar ansvaret att tala om vilket papper man har. Vi har lagt hela ansvaret för det här på trots att vi säger att det är ett gemensamt ansvar. Jag tycker inte att det är en rimlig hållning, och jag hoppas att i alla fall regeringen är smart nog att fatta att ministrarna ska tala om vad det är för underlag de har med sig på samrådsmötena. 18 (S): I granskningsbetänkandets kapitel 2 nämns de anmälningar som berör regeringens hantering av EU-frågor. Det har kommit in ovanligt många KU-anmälningar rörande detta avsnitt – hela nio stycken, av vilka två har slagits ihop till ett. Därför syns åtta ärenden i detta kapitel. Varje ärende har behandlats grundligt. Vi har inte bara gjort ställningstaganden i de olika ärendena utan även skilt dem åt efter deras karaktär. Vissa ärenden är av allvarlig art, och vissa ärenden är av inte alls allvarlig art. Detta arbete har lett till att KU har kritiska synpunkter i endast två ärenden, vilka dock som jag utläser det avser tre statsråd. Kritiken i dessa ärenden är befogad. Resten av ärendena har lämnats utan någon kritik, vilket innebär att de anmälda statsråden inte har begått några konstitutionella fel i majoriteten av ärendena i detta kapitel. Det avser sex ärenden. Tittar man närmare på dessa sex ärenden kan man i vissa fall känna att anmälningarna kan ha varit något förhastade. Så uppfattar i alla fall jag det. I betänkandet har vi till exempel granskat frågan om samråd med inför toppmötet i , där vi kom fram till att någon samrådsskyldighet inte föreligger, och frågan om försvarsministerns samråd med om stöd till . Där har anmälaren delvis misstolkat EU-lagstiftningen och sammanblandat de olika fördragen. Vi kom också fram till att någon samrådsskyldighet med inte förelåg. I frågan om statsministerns samråd med angående Dublinförordningen visade det sig att de ståndpunkter som statsministern framförde vid det informella mötet mellan EU:s stats- och regeringschefer var desamma som hade förankrats i . Jag kan känna att i ett sådant läge borde en anmälan kanske ha uteblivit. Gransknings-betänkande Hantering av EU-frågor (kapitel 2)