prot · H40919 · 2016-10-21 00:00:00 — Det finns också positiva exempel. I har man en tredubbling av antalet poliser i yttre tjänst. På i har det blivit hundratals fler poliser och 200 färre chefer. Det är i grunden en positiv utveckling. Det var det som både och jag ville se med den nya reformen. I Vivalla genomförs nu ett pilotprojekt som handlar om att få 14 nationella myndigheter att samarbeta lokalt för att slå ut brottslighet och brottslingar i ett hårt utsatt område. Men jag vill ändå problematisera det lite. I den debatt som vi hade var det viktigt att regeringen prioriterade utredningsverksamheten och såg till att ha människor som sitter och utreder – det är det. pratar vi om den yttre tjänsten. Oavsett hur stor budget vi har för polisen kommer vi alltid att vara tvungna att göra en avvägning mellan flera viktiga områden. Jag är övertygad om att vi kommer att se fler poliser i de mest socialt utsatta områdena. Där måste vi ha en högre polisnärvaro för att ge de människor som bor där trygghet. Vi har sett att tryggheten i samhället har ökat men inte för dem som bor i de socialt utsatta områdena. Där ser vi att otryggheten har ökat, att samhällstilliten har minskat och att förtroendet för polisens trygghetsskapande arbete har minskat. Då finns det egentligen bara en väg: att se till att det varaktigt finns fler poliser i lokalsamhället. 48 (): Får jag börja med att kommentera statsrådets synpunkt att det finns en risk att oppositionen framhåller brister medan regeringsföreträdarna talar om det som är positivt? Det är faktiskt poängen i en demokrati. Oppositionens uppgift är att peka på och lyfta fram det makthavarna möjligen inte vill prata om. Det jag har försökt fokusera på i den här diskussionen och i den förra är olika bedömningar som görs i delrapporten om genomförandet av polisreformen. Det är helt riktigt att vi var överens om vad som skulle åstadkommas. Men vi är också väl medvetna om att allt inte blir rätt från början. Därför behöver man ett sakligt underlag. Det kan gälla utredningsverksamheten eller den lokala närvaron och olika delar. Jag kommer att fortsätta att gå igenom delar av den här rapporten, för jag tycker att det bara är så metodiskt som vi kan säkerställa att vi får en bra och modern polisorganisation. Akuta problem, flyktingsituationen och annat, förrycker naturligtvis möjligheten att genomföra saker man vill göra. Det visste man redan från början. Det måste man försöka ta höjd för. Men det är klart att jag också har respekt för att man ibland blir försenad eller att det inte går. Det problem som Statskontoret pekar på är att man enbart har fokuserat på centralisering. Man har enbart fokuserat på den nationella nivån och bryr sig liksom med armbågen om vad som sker lokalt. Jag tycker att det närmast är ett skämt att prata om kommunpolis om man tillsätter en person som ansvarar för en kommun och fem andra kommuner. Ambitionen med kommunpolisen måste väl vara att vederbörande ska ha ett aktivt samarbete med , med fritis, med företag, med politiker i respektive kommun och så vidare. Då kommer dagarna inte att räcka till. Det finns ingen möjlighet att man på det sättet får en lokal förankring. Det är bedrövligt hur illa man har skött detta. Medborgarlöftena är långt ifrån genomförda eller förverkligade. Statskontoret pekar på att det är viktigt att se till att man håller kvalitet, att man sprider goda exempel och att man börjar ägna lite tid åt att fundera över hur man följer upp medborgarlöften, som är till för att människor ska känna förtroende för de insatser som polisen gör. Med tanke på hur mycket diskussion det är om problem i olika delar av tycker jag att det är en central uppgift. Vi bör säga ja till den analys som man gör där. Jag ser också att det har blivit fler poliser på ett och annat håll. Det finns bra exempel, och det är roligt att glädjas åt dem. Men problemet är att det på de flesta håll har blivit sämre lokalt. Det är färre som kan arbeta med de brott som medborgare i gemen utsätts för. Det är inte bra. Det har blivit för långt till polisen. Det tar för utryckningar. Bara har det kommit flera allvarliga exempel på att polisen har sagt: Vi kan inte skicka någon. Vi kan inte komma ut. Vi gör ingenting. Det värsta var väl exemplet i . En man knackar på en kvinnas fönster och vill komma in. Han har en blodig hand. Hon frågar: Var har du varit? Han berättar det. Hon ringer 112, men de säger: Vi kan inte komma. Morgonen efter sitter mannen kvar. Hon tittar i ryggsäcken – vederbörande sover väl eller någonting. Där är kläderna blodiga. Hon går till polisstationen och får dem att rycka ut till en lägenhet. Där ligger en person som den här mannen förmodligen har mördat. Det är vad man tror. Sådant här händer . Det är inte acceptabelt. Jag respekterar trygghetsundersökningar. De visar att det generellt är mycket bra. Men det är otillständigt att den lokala polisnärvaron och tillgången på personal som kan rycka ut i verkligheten är för låg. Det måste vi göra något åt. Statskontoret pekar på detta. 49 Statsrådet (S): Om det sista är vi naturligtvis helt överens. Det är viktigt att vi följer upp och ser att det finns rätt resurser på rätt plats. Det kommer säkert även att ske sådana här beklagliga misstag, men det är naturligtvis helt oacceptabelt. Det finns några andra exempel som figurerar i pressen, där interna utredningar nu görs för att man ska ta reda på vad som faktiskt gick fel. I de fall jag har sett är det nog inte främst en resursfråga utan andra fel som har begåtts i samband med händelserna. känner att man behandlar den lokala polisnärvaron med armbågen och inte bryr sig om den. Jag kan säga: Jag behandlar inte den närvaron med armbågen. Jag kan lova att jag ska se till att följa upp detta, så att det blir fler poliser i de socialt utsatta och mest brottstyngda områdena och att vi med hjälp av hela samhället kan vända utvecklingen i de områdena. Det ser olika ut i olika delar av landet. I vissa delar har man kommit längre. I vissa delar har man inte kommit lika långt. På vissa ställen har man en dedikerad kommunpolis. delar man på en. Det ser väldigt olika ut. Vi har väldigt olika kommuner i , från den minsta kommunen, som inte ens har 2 000 invånare, till den största, som har över 900 000 invånare. Då är det också naturligt att polisens arbete organiseras olika på olika ställen. Det görs uppföljningar både regionalt och nationellt. På följer vi utvecklingen och ser hur den är. De politiker från som uppvaktade både mig och hade en hel del negativt att säga men också en hel del positivt. Till exempel hade polischefen i och fått mer att säga till om, ett större mandat, och hade därför kunnat se till att det finns fler poliser i och än det gjort i den yttre verksamheten – en ökad trygghet för medborgarna där. finns det betydande problem med långa avstånd och långa utryckningstider. Även om den här reformen kommer att kunna lösa många av de strukturella problem som polisen har haft tror jag inte att vi kommer att kunna lösa problemen med avfolkning av glesbygden och väldigt stora avstånd. Ska vi lösa de problemen måste det till andra åtgärder än dem som ryms inom ramen för den reform vi har gjort. 50 (): Jag förstår av inrikesministerns inlägg att han lyssnade på representanter från och många Norrlandskommuner – det gjorde även jag. Det är riktigt att man från tog upp ett exempel där det var sex kommuner på en kommunpolis. Dessvärre, ska jag säga, har jag träffat kommunföreträdare från stora städer i som har precis samma problem. Det överraskade även rikspolischefen när han besökte utskottet senast. Han skulle gå hem och kolla om det verkligen kunde vara sant. Om de inte har ljugit för mig är det tyvärr sant. Då handlar det om stora kommuner, stora städer, som minsann kräver mer än en kommunpolis om man ska kunna prata om lokal förankring och samordning mellan olika insatser för att stävja brottslighet och kanske tillrättavisa personer som har begått brott tidigare. Det är riktigt att kommuner är olika. Det finns små kommuner, och det finns stora kommuner. Jag har respekt för det. Men ofta är det så att små kommuner inte är helt befriade från brottslighet. Det finns allvarlig brottslighet även på små orter. De små kommunerna har dessutom ofta problemet med väldigt långa avstånd. Det tar otroligt . Jag ska inte uppta tiden med att ge exempel från även om de är otroligt spännande, men det är problematiskt att bedöma hur många kommuner en kommunpolis kan räcka till och om man kan göra ett bra arbete. För oss moderater är det väldigt viktigt att människor kan känna trygghet och att rättsväsendet och polisen är närvarande i hela landet. Det tycker jag är viktigt att ta fasta på. Det är därför målet med lokal närvaro är så betydelsefullt och måste följas upp. Jag tror också, herr talman, att vi här i som har varit eniga om att förändra polisorganisationen har en skyldighet att noggrant följa upp de olika delarna, pröva vad som händer och vara beredda till beslut och initiativ om det krävs. 51 Statsrådet (S): Vi får väl återkomma till en speciell debatt om polisnärvaron i och omgivningarna vid ett annat tillfälle, kanske när jag kommer till utskottet. Jag håller med om att vi måste följa utvecklingen och också vara beredda att ta politiska initiativ om och när det krävs. Vi har tagit några initiativ. När det gäller glesbygdsfrågan och de stora avstånden fattade regeringen i förrgår beslut om en lagrådsremiss om renodling av verksamheten för att göra det möjligt för myndigheten att begära handräckning direkt av Kriminalvårdens transporttjänst. Det gör att framför allt polisen i glesbygd, som kan ha många väldigt långa transporter, kan avlastas från den verksamheten och i stället ägna mer av sin kraft åt brottsförebyggande och brottsingripande verksamhet. Vi måste se mer av detta så att vi använder de poliser vi har på absolut bästa sätt: renodla verksamheten, kanske ta bort onödig byråkrati och onödiga regler och föra över en del saker från polisen till andra myndigheter, där dessa kan göra ett bättre arbete. Kardinalexemplen är väl djurfrågorna, som borde kunna föras över till , och några andra frågor. Jag tror att vi kommer att se att vi, som vi har aviserat i budgetpropositionen, snart kan föra över dessa frågor. Vi har ett gemensamt ansvar att bevaka att de intentioner som fanns i polisreformen också blir verklighet. Jag har naturligtvis det största ansvaret, och jag ämnar leva upp till det. Jag tror att vi nästa gång vi träffas här i kammaren för att diskutera dessa frågor kommer att se att det har blivit väsentligt fler poliser i de mest brottsutsatta områdena. Överläggningen var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellationerna 2016/17:16 och 18 om 700‑megahertzbandet 52 Statsrådet (MP): har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder om utredningen visar att Post- och upplägg för auktion av 700-megahertzbandet inte visar sig vara ändamålsenligt utifrån den sammanvägning utredaren har att göra, vilka kontakter med berörda blåljusmyndigheter jag har haft med anledning av frågan om frekvenstilldelning, på vilket sätt jag avser att säkerställa att frekvensutrymmet i 700‑megahertzbandet används på bästa sätt, vad jag avser att vidta för åtgärder för att säkerställa god konkurrens på telekommarknaden, vad jag har vidtagit för åtgärder för att säkerställa att konkurrensen på den svenska telekommarknaden inte försämras som resultat av Post- och auktion av 700-megahertzbandet samt på vilket sätt jag har försäkrat mig om att konsumenterna inte får betala onödigt höga telekostnader som följd av den planerade auktionen av 700-megahertzbandet. Staten har en viktig roll i att skapa goda förutsättningar för att den kommersiella utbyggnaden kan fortsätta, bland annat genom en väl fungerande marknad och genom att främja effektiv frekvensanvändning samt regional och lokal dialog. Frigörandet av 700-megahertzbandet för mobila kommunikationstjänster kommer sannolikt att bidra till att skapa goda förutsättningar för en fortsatt utbyggnad och tillgång till sådana tjänster. gav regeringen för samhällsskydd och beredskap och uppdrag om säker och tillgänglig mobil och ip-baserad kommunikation för aktörer inom allmän ordning, säkerhet, hälsa och försvar. Uppdragen redovisades och bereds vid . Mot bakgrund av bland annat myndigheternas redovisningar har det ansetts att ytterligare underlag behövs för att klarlägga behoven och hur de kan tillgodoses och realiseras. har därför tillsatt en utredning om en utvecklad och säker kommunikationslösning för aktörer inom allmän ordning, säkerhet, hälsa och försvar, så kallade blåljusmyndigheter. Detta innefattar frågor om frekvensutrymme i 700-megahertzbandet, i andra frekvensband eller på andra sätt. Utredaren har haft kontakter med berörda myndigheter. kom utredaren med en första muntlig redovisning, och ärendet bereds just nu vid . Det är angeläget med en bättre mobiltäckning och bredbandstillgång i alla delar av . Aktörer inom allmän ordning, säkerhet, hälsa och försvar måste också kunna kommunicera och utbyta information effektivt och säkert med varandra. Regeringens uppfattning är att de båda intressena ska gå att förena. har bland annat till uppgift att svara för att möjligheterna till radiokommunikation och andra användningar av radiovågor utnyttjas effektivt och att främja en effektiv konkurrens samt är den myndighet som prövar frågor om begränsning av antalet tillstånd inom ett frekvensområde. Som statsråd får jag inte uttala mig om hur myndigheten ska agera i enskilda sådana beslut. När det gäller frågan om goda konkurrensförutsättningar ska ta hänsyn till den totala spektrumanvändningen när man fattar sina beslut. Det innebär att myndigheten tittar på alla frekvenser med liknande egenskaper när man bedömer konkurrenssituationen. Det är alltså som enligt lagen om elektronisk kommunikation har ansvar för att frekvenser används effektivt och att effektiv konkurrens främjas. har också gedigen erfarenhet av att utforma auktionsförfaranden och meddela tillstånd att använda radiosändare, och jag har förtroende för att myndigheten genomför sina uppgifter på ett bra sätt. 53 (M): Tack, statsrådet, för svaret på mina två interpellationer. Det blir många frågor i samma debatt när vi sambehandlar på det här viset. När det handlar om frekvenstilldelning är frågorna väldigt tekniska men nog så viktiga. Det är en ändlig resurs som jag inte tror att så många begrundar men som man använder , genom till exempel sin mobiltelefon eller när man lyssnar på radio eller tittar på tv. Blåljusmyndigheternas användning av frekvensspektrumet är såklart ur ett samhällsperspektiv en väldigt viktig del av detta och givetvis också prioriterad. Det är därför viktigt att det finns ett gott samarbete mellan å ena sidan och de olika blåljusmyndigheterna å andra sidan. Som statsrådet förtjänstfullt har beskrivit i sitt svar behövdes det ytterligare utredning för att slå fast vilket intresse som egentligen är avgörande här. Han säger också i sitt muntliga svar att det har kommit en muntlig redovisning, vilket var lite av en nyhet. Det framgick inte av det skriftliga svar jag fick i går som förberedelse inför denna debatt, och det är därför väldigt intressant. Det innebär de facto att vi nu kommer till ett lite mer skarpt läge när det gäller hur regeringen väljer att agera i denna fråga. Därför är det självklart av intresse för kammaren och också berörda myndigheter att få ta del av vad den muntliga redovisningen innehöll. En av mina följdfrågor till statsrådet blir därför om han i någon mån kan redogöra för vad den muntliga redovisningen innehöll. Jag undrar också om det faktum att frågan bereds vid innebär att man förbereder att till och med agera i frågan och i så fall i vilken riktning. De olika intressen inom statens hägn som står mot varandra illustreras när en fråga som jag tror faller under statsrådets beredningsområde på börjar utredas av utifrån blåljusmyndigheternas perspektiv. Regeringen har självfallet all rätt i världen att fördela arbetsuppgifter sig emellan, men det kan te sig lite märkligt när ett departement börjar utreda ett annat departements beredningsområde i syfte att eventuellt vidta åtgärder för att stoppa en auktion inom det förstnämnda departementets beredningsområde. Jag vet inte om statsrådet kan utreda eller klargöra för kammaren vem som egentligen bär ansvaret för detta. Det är trots allt han som svarar på interpellationen, men det är ministern på som har tagit initiativ till utredningen. Vilket statsråd är det som tar emot utredningen när den ska läggas fram? Är det statsrådet, eller inrikesminister ? Vem tar emot utredningen när den kommer? Det kan trots allt vara intressant att veta. Jag antar att det är statsrådet själv som om någon åtgärd ska vidtas måste vidta den åtgärden eftersom frågan ligger under hans beredningsområde och inte under . 54 Statsrådet (MP): Det var rätt många frågor i de två interpellationerna. Frågan om frekvensband kan uppfattas som teoretiskt eller tekniskt komplicerad. Frekvenser är inte en ändlig resurs. De finns , och radiofrekvensbanden som sådana tar inte slut. Men de är begränsade till sin omfattning, och vi måste använda dem på ett effektivt sätt om vi ska utnyttja möjligheterna som radiofrekvensbanden ger oss. De är viktiga. Det kommer inte att vara möjligt att dra fram fiber till alla hushåll. Vi kommer i alla fall inte att bära med oss en sladd, utan även kommer mobilkommunikationen att vara viktig – kanske ännu viktigare än – särskilt för oss i glesbygden. Då är radiofrekvenserna centrala. Frekvenserna är också viktiga för våra myndigheter inom det militära området, polisen, hälsa och säkerhet. Det är otroligt viktigt att de kan kommunicera på ett bra, effektivt och modernt sätt. Det här är en komplicerad fråga. Många intressen är inblandade. I samband med den planerade auktionen av 700-megahertzbandet har det uppstått ett slags konflikt mellan expertmyndigheten , MSB – Myndigheten för samhällsskydd och beredskap – och blåljusmyndigheterna. Enligt PTS har man beaktat kraven och behoven från Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, men PTS anser att det finns en stor oklarhet över vilka sakliga skäl som ligger till grund för MSB:s krav och vilken tidsmässig plan som blåljusmyndigheterna tänker sig om man ser till deras behov i frågan. Hur ska det här finansieras? Det handlar antagligen om mycket pengar om det som blåljusmyndigheterna tänker sig ska genomföras. Det är inte bra om vi hamnar i av ineffektivt utnyttjande av radiofrekvenser när det tvärtom finns ett stort behov . Som svar på sista fråga tycker jag att det är naturligt att man inom utreder deras egentliga behov på området, men det råder inget tvivel om att det är som är ansvarig myndighet på området och att det är jag som är ansvarig minister. 55 (M): Tack, statsrådet, för följdsvaret! Ja, detta är mycket riktigt en intressant följetong. Jag instämmer i grunden i statsrådets analys av det skriande behovet av tilldelning av den formen av frekvensspektrum, riskerna för en ineffektiv användning av spektrumet och vad det i sig kan innebära. Jag delar också statsrådets uppfattning att det riskerar att bli dyrt att bygga upp parallella system. Det är här jag tror att man redan från första början har begått ett misstag när man inte inleder ett samarbete mellan blåljusmyndigheterna, och aktörerna på telemarknaden för att skapa om möjligt gemensamma lösningar. Det finns något som är intressant. Jag tror inte att det är fråga om en konflikt men däremot om olika perspektiv som finns inom Myndighetssverige. Det verkar även finnas olika perspektiv inom . Jag ska försöka undvika att vara konspiratorisk, men det blir mer och mer uppseendeväckande när ber om en utredning på ett annat departements område. Det kan också uppfattas som uppseendeväckande att inrikesminister medföljande tjänsteman bevakar statsrådet i kammaren. Han blev visserligen ombedd att lämna kammaren statsrådets svar avgavs eftersom han inte hade ett eget statsråd i kammaren, och då dikterar kammarens regler att tjänstemän inte får vistas i kammaren. Det blir en märklig situation när det verkar som att det finns slitningar även inom om vad det är som egentligen gäller och vad detta ska leda till. Trots allt har blåljusmyndigheterna varit tydliga i sin kommunikation om vad de tycker att de behöver. Sedan har både statsrådet och jag haft vissa underhandskontakter med representanter för myndigheterna, som säger att det finns möjligheter till samordning och samverkan. Men grundantagandet från blåljusmyndigheternas sida är att det behövs ett parallellt system. Då får man försöka lappa och laga i den formen av samverkan efteråt, men det är fortfarande besvärande att det finns en spricka i statsförvaltningen och uppenbarligen också inom . Mina interpellationer handlade om mycket mer, bland annat om konkurrensen på marknaden. har tidigare valt en variant vid upphandling att försöka tillgodose så att åtminstone tre olika aktörer får tilldelning inom ett frekvensspektrum om . Det har varit en av framgångsdelarna i hur vi tilldelar frekvenser i . Det har också garanterat att det råder god konkurrens i och några av EU:s lägsta priser just för telekommunikationer och trådlösa internetuppkopplingar. Det är uppseendeväckande och väcker bekymmer att inte har valt att fortsätta att gå vidare på den inslagna vägen. Vid den senaste auktionen garanterar man bara två aktörer. Den ena aktören kan få täckningskrav för hela landet. Det kan bli snedvridande. Är statsrådet villig att göra mer för ge i uppdrag att komma till rätta med detta? 56 Statsrådet (MP): I det förslag som har tänkt att genomföra i samband med auktionen har ett område av radiofrekvensen avsatts just för blåljusmyndigheterna. Det är en betydande del av utrymmet. I den diskussion som har uppkommit har blåljusmyndigheterna – MSB – inte varit nöjda utan har velat få ett annat område, som de anser är bättre lämpat för deras behov. Olika frekvensområden har olika egenskaper. Vissa delar av 700-bandet lämpar sig väl för landsbygden och glesbygden eftersom det har en så bra yttäckning över . Bland PTS krav gentemot dem som ska bjuda på auktionen finns det också starka krav att en del av pengarna som kommer in särskilt ska gå till att täcka de områden på landsbygden och glesbygden som har dålig telekommunikation och dålig mobiltäckning. Då man håller på att avveckla kopparnätet är det viktigt att vi ser till att vi överallt i hela har väl fungerande tillgång till internet och till myndigheterna. när man mer och mer utvecklar till exempel e-hälsa och tjänster på det området ska hela kunna ta del av den typen av tjänster. Det är bakgrunden till att den här diskussionen har kommit upp. Som jag sa i det första svaret tror jag – och regeringens uppfattning är – att det finns utrymme att tillgodose både blåljusmyndigheternas intressen och landsbygdens och glesbygdens intressen. Sedan ska vi komma ihåg att det finns lagstiftning i grunden på det här området. Det är PTS som är ansvarig, så diskussionen har kommit upp lite sent. Det hade varit mycket bättre och enklare om MSB och andra myndigheter hade varit tydliga . Då hade kanske PTS kunnat beakta det på ett annat sätt. Det är möjligt. Det är svårt att veta, men det är i alla fall möjligt. Jag hoppas att det här ska lösa sig . Vi bereder ärendet vidare i , och PTS har sin uppgift. Vi får se vad det landar i. Med anledning av det här om tjänstemännen sitter här inne hoppas jag att man kan lyssna på interpellationssvaren även utan att sitta i det här rummet. Jag tror inte att man ska dra alltför långtgående slutsatser av om en person vill sitta här inne eller utanför och lyssna på debatten. 57 (M): Jag tackar så mycket för statsrådets följdsvar. Vi släpper blåljusmyndigheterna för . Jag skulle önska att statsrådet ytterligare berör frågan om konkurrensen inom 700-megahertzbandet. Som statsrådet beskriver är detta en del av de frekvenser vi har som är attraktiv framför allt för täckning på landsbygd.