prot · H309122 · 2016-06-17 00:00:00 — är också, till skillnad från andra givare, en givare som törs gå in i de mer kontroversiella sammanhangen när det handlar om hbtq-personers rättigheter och när det handlar om rätten till abort. Där kan man se en kvalitativ skillnad mellan hur och hur vissa andra givare agerar i dessa sammanhang. De kanske koncentrerar sig mer på ren mödravård eller möjligen på preventivmedelstillgång och rådgivning. Vi har under mycket besvärliga budgetförhållanden ändå prioriterat värnandet av SRHR-frågorna. Vi har ökat vårt stöd till bland andra UN Women, som är helt systembärande i dessa frågor. Vi har kvar vårt stöd till . Vi har också skyddat UNDP, som är den organisation som på marken faktiskt kan utföra dessa insatser och är helt systembärande för FN-systemet. Vi har dessutom introducerat SRHR i tre nya landstrategier och antagit en ny regional strategi för hela söder om , helt fokuserad på SRHR. Vi prioriterar alltså detta. Jag kan inte säga att jag är nöjd , men vi måste också titta noggrannare på helheten. 107 HANS (V): Jag tar ändå fasta på det sista som sa, att man ändå inte är riktigt nöjd utan vill öka detta lite till. Det tycker jag är ett välkommet besked. samlades 260 parlamentariker från 134 länder just i denna kammare för den så kallade , som handlade om mödradödlighet, befolkningsfrågor och sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. Då gjordes en mycket tydlig uppmaning till jordens länder att de skulle avsätta av sina biståndsbudgetar till just sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. Det skulle vara snyggt om också , som stod värd för denna konferens, skulle kunna leva upp till detta åtagande. Jag skulle gärna vilja höra från att man är beredd att sätta upp ett mål om att av det svenska biståndet ska gå till SRHR. Det är klart att dessa frågor om markörer och uppföljning kanske inte låter som de allra mest spännande. Men de är viktiga och centrala, eftersom de handlar om ansvarsutkrävande och om att jag som folkvald riksdagsledamot av svenska väljare, och våra partner i andra delar av världen, ska kunna utkräva ansvar av den . Då måste det finnas transparens och statistik. Tyvärr har detta brustit. Det har varit svårt att få information om hur stor andel av den svenska budgeten som går till SRHR. Jag vill verkligen understryka vikten av detta, så att vi kan värna transparensen och ansvarsutkrävandet. Jag har och tidigare berömt engagemang för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. Det är just därför som jag också har varit lite besviken över en del av de vägval och prioriteringar som regeringen har gjort. Globala fonden är en sådan sak. Regeringen valde att fatta beslut om att minska anslagen till Globala fonden med 300 miljoner. Man bröt ett ingånget avtal, och minskade det . Denna neddragning motsvarar kostnaden för att ge 100 000 människor som lever med hiv livräddande medicinering och behandling. Tyvärr är detta inte det enda exemplet på att man faktiskt har valt bort SRHR-insatser. IPPF, , som jobbar i 170 länder och oftast med de mest sårbara grupperna och med de mest kontroversiella SRHR-frågorna får en neddragning av sitt stöd från . Det drabbar såklart deras verksamhet. i vår meddelade Sida att man kommer att skära ned stödet till ramorganisationerna med i genomsnitt . Det kommer också att drabba en rad svenska frivilligorganisationer som jobbar internationellt med dessa frågor. Stödet från Sida till organisationer som Kvinna till Kvinna, och dras ned. Det kommer såklart att drabba arbete med SRHR-frågorna. Det sägs ibland att politik är att vilja. Men det handlar också om att välja och att göra prioriteringar. Jag tycker att det skulle ha funnits en möjlighet för denna regering att göra andra prioriteringar om den hade menat allvar med att man vill värna SRHR. Jag vill även lyfta fram en annan fråga eftersom jag inte bara vill titta bakåt utan också titta framåt när det gäller hur vi kan förstärka detta arbete. Vi ser att de stora utmaningarna som ligger på vårt gemensamma bord – både för mig och för – är att hantera de stora humanitära kriser som skapas av sviktande stater, av klimatförändringar och av väpnade konflikter. Vi vet att de människor som flyr – de är fler än någonsin sedan – inte bara behöver filtar, tält och matpaket. De behöver också preventivmedel, sexualupplysning, mödravård och säkra aborter. Vi vet nämligen att sambandet mellan mödradödlighet och väpnade konflikter är glasklart. har gjort tydliga åtaganden om att stödja UNFPA:s arbete i humanitära katastrofer. Jag vet att IPPF har vänt sig till för att få hjälp med sitt arbete i humanitära kriser. Är detta någonting som den är beredd att hörsamma? 108 Statsrådet (MP): Låt mig först understryka att jag har svårt att se vi hade kunnat göra andra prioriteringar . Vi värnade SRHR-insatser klart och tydligt. De neddragningar som refererar till och som Sida gjorde baseras på ett missförstånd som jag väldigt gärna reder ut. Sida fick ovanligt stora återbetalningar och kunde därför under befintliga avtal betala ut sammanlagt till ett antal ramorganisationer . Detta var alltså från ett anslagssparande, och om vi inte hade delat ut det hade det inte gynnat några organisationer alls. Däremot blev återbetalningarna ovanligt små. Det var ett mycket svårt budgetår, som vi alla minns, vilket inte möjliggjorde att motsvarande belopp fördes över till 2016. Det som upplevs som en nedskärning är i själva verket en extra tilldelning som var utöver anslag som annars skulle ha gått till de organisationer som arbetar med bland annat SRHR-frågor. Detta baseras alltså på ett missförstånd. Vi värnade, som vet, SRHR-insatserna under ett extremt ansträngt budgetläge. Vi var tvungna att göra vissa tuffa prioriteringar. När det gäller Globala fonden är vi fortfarande en oerhört stor givare. Globala fonden mot aids, tuberkulos och malaria är ensam fortfarande en av de absolut största utgiftsposterna i svenskt bistånd. Den låg på ungefär 800 mil-joner, och vi skar ned till en halv miljard. 800 miljoner är det som vi ger till vårt största biståndsland, nämligen . Vi är därför fortfarande en oerhört stor givare till Globala fonden. Men det är också viktigt att komma ihåg att Globala fonden inte har något arbete på marken. Det är en fond. Vi ansåg därför att det var mycket viktigare att värna de partner som har utförarmöjligheter på marken, alltså de partner som finns på landnivå. Då har vi . Vi har också UNDP, UN Women och WHO som är systembärande och där effekterna skulle bli så oerhört mycket större om vi drog oss ur. Vi har verkligen haft en tuff situation när vi har varit tvungna att göra en prioritering. Inom ramen för det har vi verkligen värnat SRHR när det gäller Globala fonden. När det gäller insatser för social och hållbar utveckling är det SRHR som har värnats av Sida enligt regeringens instruktioner. Prioriteringen kvarstår alltså. Det är också viktigt att se vad som är vad. Utbildningsinsatser som hjälper unga att gå i skolan förebygger även tonårsgraviditeter. Och om vi satsar på hälsosystem är det en förutsättning för att hjälp till preventivmedelsrådgivning eller mödravård ska kunna levereras. Hjälper vi det civila samhället eller rättsinstitutioner hjälper vi också kvinnor som har utsatts för sexuella övergrepp eller liknande. När det slutligen gäller den humanitära frågan är det en viktig aspekt, som vi också tog upp under det humanitära toppmötet, att kvinnor är extremt utsatta i flyktingsituationer. prioriterar redan det arbetet och kommer att fortsätta göra det, även genom att övertyga andra givare och genom att arbeta på systemnivå för att få organisationer att uppmärksamma och prioritera arbetet. 109 HANS (V): Jag ska ta upp några olika saker. Missförstånd eller inte när det gäller ramorganisationerna – faktum kvarstår att vi har en rad ramorganisationer som sitter med sin verksamhet och tvingas skära i den eller skjuta upp olika insatser. De tvingas skicka negativa besked till sina partner i syd. Det är klart att det kommer att påverka vårt arbete och kommande år när det gäller sexuell och reproduktiv hälsa runt om i världen. När det gäller Globala fonden gör jag en annan prioritering än . Men om vi blickar framåt vet jag nu också att regeringen ska sätta sig ned och förhandla om ett nytt avtal med Globala fonden för en kommande treårsperiod. Jag hoppas verkligen att regeringen är beredd att upprätthålla ett starkt engagemang för Globala fonden och att man kan sluta ett nytt treårigt avtal med hög ambitionsnivå. Slutligen ska jag ta upp de humanitära insatserna, för jag tycker att det är en av de kanske viktigaste frågorna just . Vi ser att ökar sitt humanitära stöd kraftigt, och det är mycket välkommet. Men det är viktigt att i det arbetet inte glömma bort arbetet med sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. Jag besökte ett flyktingläger i , lägret . Där beskrev man hur många desperata föräldrar gifter bort sina döttrar vid en ålder av 13, 14 eller , därför att de tror att det är det enda sättet att bevara deras säkerhet. När jag besökte flyktinglägret beskrev man från FN hur man tvingats stänga lägrets sjukhus eftersom man saknade finansiering. Det fanns inga möjligheter att erbjuda mödravård till lägrets gravida kvinnor och flickor. Det visar varför dessa frågor är viktiga också inom ramen för det humanitära arbetet, och det är tyvärr alldeles för få givare som är beredda att gå in. Vi såg tidigare att var inne och finansierade mycket av IPPF:s arbete i till exempel men att landet nu har skurit ned sitt stöd. Det är viktigt – och det är min kanske tydligaste signal till – att inom ramen för det humanitära arbetet öka stödet till sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. 110 Statsrådet (MP): Aldrig har vi haft så många människor i behov av humanitär katastrofhjälp som vi har . Det rör sig om 125 miljoner människor i världen. 60 miljoner människor är på flykt, och vi har ett humanitärt system som är kroniskt underfinansierat. är ett av de tio länder i världen som står för av allt finansiellt stöd till dessa 125 miljoner människor. Det är helt oerhört vilket ansvar vi tar. Systemet är bara finansierat till hälften. Vad är det då som prioriteras av dem som är tvungna att leverera hjälpen på marken? Jo, man prioriterar mat, man prioriterar tält och man prioriterar vatten. Man prioriterar de mest elementära sakerna. Det första som faller bort är sådant som gör människors liv värdiga, till exempel utbildning och de sociala bitarna. Vi är nu ordförande i ett initiativ som heter Call to Action, som just prioriterar sexuell och reproduktiv hälsa och kvinnors situation i humanitära situationer. Vi jobbar där för att få andra länder att förstå att detta är helt centralt. Kvinnor, flickor och barn är ju de som är allra mest utsatta i dessa katastrofsituationer när människor är på flykt. Den sexuella utsattheten för kvinnor fortplantar sig också i generationer på grund av ofrivilliga graviditeter, social uteslutning och allt det som kan hända när kvinnan är offer om – och även barnen. Det skapar ytterligare söndring i dessa situationer. Detta är alltså oerhört viktigt, och det är viktigt att vi använder biståndet och vår politiska energi till att förhindra nya krig och konflikter från att uppstå. Det är också en prioritering i svenskt bistånd. Överläggningen var härmed avslutad. § 23 Svar på interpellation 2015/16:669 om det privata näringslivets roll i svensk utvecklingspolitik 111 Statsrådet (MP): om jag avser att ta några initiativ med anledning av kritiken i Statskontorets rapport om bristande styrning från om jag avser att verka för att regeringen ställer krav på obligatoriska risk- och konsekvensanalyser för myndigheters och statsägda bolags insatser inom utvecklingssamarbetet vad jag avser att göra för att öka transparensen kring myndigheters och statsägda bolags insatser inom utvecklingssamarbetet vilka initiativ jag avser att ta för att motverka ändringar i OECD-Dacs regelverk för privatsektorbiståndet och för att försvara åtagandena i agendan om biståndseffektivitet när det gäller obundenhet och lokalt ägarskap. Låt mig först slå fast att Agenda 2030, Action Agenda med fokus på utvecklingsfinansiering samt klimatavtalet i tydliggör behovet av stärkta partnerskap och mobilisering av fler aktörer samt ökade resurser för hållbar utveckling och klimatinvesteringar – däribland privat sektor och dess resurser. Ökad inhemsk resursmobilisering och bistånd är fortsatt centralt, men inte tillräckligt, för att möta behoven för att utrota den extrema fattigdomen. Stora investeringar behövs. Biståndsmetoder för att engagera privat sektor och investeringar för utveckling är ett komplement till traditionellt utvecklingssamarbete. Det kan vara särskilt relevant till exempel i arbetet med att säkerställa finansiering för investeringar i förnybar energi i utvecklingsländer. I syfte att inhämta underlag för den fortsatta utvecklingen av styrningen av Sidas och verksamhet vad gäller samverkan med privat sektor inom biståndet gav regeringen Statskontoret i uppdrag att se över rollfördelningen mellan Sida och på området, med anledning av den tidigare regeringens omfattande uppdrag till Sida att införa privatsektorstöd i biståndet. Statskontoret fann att det inte fanns något betydande problem när det gäller denna rollfördelning. Sida och har kompletterande roller och olika inriktning på sina verksamheter och instrument. ser Statskontoret möjligheter till förbättrad samordning och samarbete mellan dessa två aktörer som borde kunna ge en ökad effekt av det samlade utvecklingssamarbetet. Beredning av initiativ med anledning av Statskontorets rapport pågår i . Effektiv användning av biståndets resurser är förstås centralt för regeringen. Jag ser därför fram emot att återkomma i frågan när beredningen är avslutad. tar även upp frågan om risk- och konsekvensanalyser i verksamheten och refererar till and Human Rights in Development Cooperation – has incorporated the UN Guiding Principles? Regeringen beslutade att ändra Sidas instruktion för att säkerställa att myndighetens verksamhet bedrivs i enlighet med FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter. I statens ägarpolicy och riktlinjer för företag med statligt ägande, som även omfattar , har regeringen identifierat samma principer och riktlinjer som väsentliga att följa för företag med statligt ägande. tar också upp transparens. Transparensen är en hörnsten i svenskt utvecklingssamarbete, och är en starkt pådrivande kraft globalt för att främja ökad transparens också i det internationella utvecklingssamarbetet. För Sidas verksamhet som rör samverkan med privat sektor och innovativ finansiering gäller samma krav som för myndighetens övriga verksamhet. Swedfunds prisbelönta årsredovisning är ett exempel på en transparent och offensiv redovisning av bolagets verksamhet. Information om beslut om det svenska biståndet finns bland annat på informationstjänsten . nämner slutligen även OECD-Dac. Vid ministermötet i OECD-Dac den 18–fattades beslut om på vilket sätt stöd till offentliga institutioner som mobiliserar privata resurser för utvecklingsändamål ska få räknas som bistånd. OECD-Dac slog då fast att en grundförutsättning för att sådana stöd ska få räknas som bistånd är att deras huvudsyfte är att bidra till ekonomisk utveckling och välfärd i fattiga länder. Den principen är fundamental, och kommer att fortsätta verka för att regelverket ska spegla givarländernas ansträngningar och vara transparent. Principen om obundenhet i biståndet är fortsatt central för svenskt bistånd, och vi förespråkar ett lokalt ägarskap. Allt utvecklingssamarbete ska bidra till hållbar utveckling – ekonomiskt, socialt och miljömässigt. 112 HANS (V): Jag vill tacka statsrådet också för detta svar. Det är uppenbart att om vi ska lyckas nå de stora målsättningarna i Agenda om att utrota fattigdomen, minska ojämlikheten mellan män och kvinnor, stoppa klimatförändringarna och skapa en socialt och miljömässigt hållbar utveckling måste vi involvera den privata sektorn. Det går inte att bedriva ett framgångsrikt och långsiktigt utvecklingsarbete utan att förhålla sig till konsekvenserna av handel, investeringar och privata företag. Och det saknas inte goda exempel på när näringslivets intressen sammanfaller med utvecklingspolitikens mål. Jag vill vara tydlig på den punkten. Jag besökte när fortfarande hade ett utvecklingssamarbete med landet. I hjälpte Sida genom programmet Fondeagro småbönder som odlade kaffe att bli krav- och rättvisemärkta. Svenska ambassaden, som vi då hade i , såg sedan till att koppla ihop dessa småbönder med det svenska kaffebolaget , som var på jakt efter kaffebönor av god kvalitet som var både krav- och rättvisemärkta. Det slutade med att det i nu säljs kaffe från de här små-bönderna i . Det var en vinst för alla inblandade. Men det är inte så svårt att se exempel på motsatsen. besökte jag koppargruvan i norra , som ägs av det schweiziska bolaget . Det var då en utan tvekan framgångsrik verksamhet. Kopparpriset var skyhögt och lönsamheten mycket god. Men bara ett stenkast från smältverken levde zambier i den djupaste fattigdom. Ägarna till Mopani blåste den zambiska staten i skatt . Det var fyra gånger mer än det samlade svenska biståndet till . Det är här någonstans det börjar bli komplicerat. Hur agerar och hur använder vi vårt utvecklingssamarbete när vinstintressena i den privata sektorn hamnar i direkt konflikt med målen för svensk utvecklingspolitik? Expertgruppen för biståndsanalys och Statskontoret har publicerat två bra rapporter om det svenska biståndet och den privata sektorn. Båda rapporterna pekar på brister i styrning och samstämmighet. Jag tycker att det är bra att är tydlig med att hon tar Statskontorets kritik på allvar och förbereder initiativ för att svara på den kritik som har framkommit. Här kommer vi att följa statsrådets arbete framöver. Expertgruppen för biståndsanalys efterlyser att man inför ett obligatoriskt krav på statliga företag och myndigheter att genomföra risk- och konsekvensanalyser i situationer med hög risk för kränkningar av mänskliga rättigheter. I sitt svar säger att regeringen identifierar FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter som väsentliga att följa för företag med statligt ägande. Jag måste erkänna att jag inte riktigt förstår vad det innebär, och jag skulle gärna vilja få ett förtydligande från statsrådet. Andra har valt att vara tydliga. Svenska Concord har krävt att inför en lagstiftning med krav på obligatoriska konsekvensanalyser för företag som verkar i särskilda riskmiljöer och risksektorer. Är regeringen beredd att gå vidare med en sådan lagändring, så att det blir tydligt och klart att vi ställer den här typen av krav på konsekvensanalyser för företag som agerar i riskmiljöer och risksektorer? Något som också är lite oroande är att när Expertgruppen för biståndsanalys gjorde sin granskning kunde inga av de myndigheter eller statliga bolag som kontaktades lämna ut relevanta dokument som visade på de riskbedömningar som hade gjorts i aktuella projekt. I vartenda fall hänvisade man till sekretess. Tycker att det är en rimlig ordning? 113 Statsrådet (MP): Vi delar naturligtvis uppfattningen att om inte näringslivet och den privata sektorn tar ett ansvar och uppträder ansvarsfullt i utvecklingsländer kommer vi aldrig att se ett förverkligande av Agenda 2030. Biståndets roll är ändå en liten droppe i det enorma finansiella hav som rör sig globalt sett. Om investeringarna leder till en ohållbar utveckling kommer vi aldrig att kunna komma vidare med biståndet som kämpar motströms. Vi ser en nödvändighet och en möjlighet att samarbeta med den privata sektorn, som också var en del av delegation i förhandlingarna om Agenda 2030 och inte minst Financing for Development. Vi behöver få genomslag för FN:s principer för mänskliga rättigheter inom företagandet och global hållbarhet för näringslivet som sådant. När det gäller Statskontorets kritik – om vi ska kalla det för kritik – tar vi påpekandena på allvar. Jag vill understryka att det var regeringen själv som bad Statskontoret att titta på de olika roller som Sida nu har tagit när det gäller privatsektorsamverkan och uppdrag att helt och hållet ägna sig åt frågan och om det finns en komplementaritet. Det tyckte Statskontoret. Annars kunde man tänka sig att helt låta ägna sig åt frågan. Att vi skulle tjäna på bättre synergier och samverkan eller en bättre kommunikation mellan de två tar vi på allvar, och det kommer vi att återkomma till. Vad gäller EBA:s kritik vill jag understryka att rapporten skrevs innan regeringen beslutade om den nationella handlingsplanen för företagande och mänskliga rättigheter och innan vi gav Sida instruktion att genomföra FN:s vägledande principer om företagande och mänskliga rättigheter i sitt privatsektorbistånd. Även de analyser som gjordes av företag gjordes innan Sida hade hunnit införliva de här principerna i styrningen. Vi tycker givetvis att det är väldigt viktigt med uppföljning, konsekvensanalys och transparens. Regeringen har instruerat Sida att bedriva verksamheten i enlighet med internationella riktlinjer och principer för hållbart företagande. Hur gör då Sida sin analys? Jo, man bereder projektförslag väldigt noggrant. Man har uppdaterat sina riktlinjer för MR-analys när det gäller företagande och MR och man har ett ramverk för hållbarhetsbedömning av privata aktörer. tittar på om Sida följer de lagar, förordningar och myndighetsinstruktioner som finns och gör en årlig uppföljning av hur Sida följer regeringens instruktioner. har också mycket väl utarbetade system för risk- och konsekvensanalyser. Man jobbar med både miljö- och social riskanalys under hela investeringsprocessen. Vi följer naturligtvis redovisningen noga, och regeringens instruktioner är tydliga. 114 HANS (V): Jag tycker att det är bra att regeringen så tydligt lyfter fram FN:s principer om mänskliga rättigheter och företagande. Men det blir väldigt svårt för mig som riksdagsledamot i riksdag att utkräva ansvar, eftersom det är otydligt vilka krav som ställs på svenska myndigheter och de statliga bolagen på flera områden. Framför allt är det nästan omöjligt att göra en uppföljning. När myndigheter och statliga bolag får frågor om hur de jobbar med det här hänvisar de till sekretess och vill inte lämna ut några uppgifter. Då blir det väldigt svårt att ha något ansvarsutkrävande för folkvalda, för svenska skattebetalare och för människor i syd. Det här är ändå frågor som är centrala i svensk utvecklingspolitik. Vi kräver gång på gång av regeringar i syd, av FN-organ och av det civila samhället att det ska vara transparens, öppenhet och möjlighet till ansvarsutkrävande. Då måste vi rimligen också kunna ställa kraven på oss själva och på våra statliga företag och myndigheter. Möjligheten till ansvarsutkrävande gäller inte framför allt mig. Det handlar framför allt om människor i syd. Jag tänker på de bönder i som fick sina möjligheter till försörjning sönderslagna av statliga och när de gick in och investerade i bioenergi i företaget – ett projekt som lämnade många bönder långt fattigare än vad de var innan projektet inleddes. Vilken möjlighet har dessa bönder att få insyn i de beslut som togs och i de konsekvensanalyser som gjordes för att kunna utkräva ansvar av dem som fattade dessa beslut? Här är dörrarna på många sätt stängda. Det är en viktig fråga ur ett rättighetsperspektiv. I min interpellation lyfte jag fram den diskussion om att utreda hur privatsektorbistånd ska definieras som pågår inom Dac. Vid mötet beslutade man att tillsätta en sådan utredning, och resultatet ska presenteras . Starka krafter vill vidga definitionen av vad som får räknas som bistånd. Något som man tittar på är begreppet additionalitet. I detta sammanhang handlar additionalitet om att biståndsmedel endast får användas inom det privata näringslivet om insatsen annars inte skulle ha genomförts.