prot · H309112 · 2016-05-26 00:00:00 — § 1 Anmälan om förändringar i regeringens sammansättning Från statsminister (S) hade följande skrivelse kommit in: Förändringar i regeringens sammansättning Jag har fattat följande beslut om regeringens sammansättning. har entledigats som statsråd och chef för och . har entledigats som statsråd. har förordnats som statsråd. har förordnats som statsråd. har förordnats som statsråd och chef för och . Skrivelsen lades till handlingarna. § 2 Anmälan om ersättare vice talmannen anmälde att (MP) skulle tjänstgöra som ersättare för (MP) under hennes fortsatta ledighet till och med . § 3 Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Följande skrivelser hade kommit in: Interpellation 2015/16:629 Interpellation 2015/16:629 Regionbildning av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. Interpellation 2015/16:631 Interpellation 2015/16:631 betydelse för Stornorrland av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. Interpellation 2015/16:638 Interpellation 2015/16:638 Regionindelning av (M) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inplanerade engagemang. Interpellation 2015/16:639 Interpellation 2015/16:639 Skyddsbehövande tolkar av (L) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade arrangemang. Interpellation 2015/16:646 Interpellation 2015/16:646 Juridisk status för digitala uppslagsverk med offentlig konst av (SD) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade arrangemang. Interpellation 2015/16:662 Interpellation 2015/16:662 Mödra- och barnadödlighet för utlandsfödda av (C) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. § 4 Anmälan om subsidiaritetsprövningar vice talmannen anmälde att utdrag ur följande protokoll i ärenden om subsidiaritetsprövning av EU-förslag hade kommit in: 2015/16:34 för från justitieutskottet och 2015/16:34 för från socialförsäkringsutskottet. § 5 Anmälan om faktapromemorior vice talmannen anmälde att följande faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen hade kommit in och överlämnats till utskott: 2015/16:FPM85 Ett europeiskt initiativ för molnbaserade tjänster KOM(2016) 178 till utbildningsutskottet 2015/16:FPM86 Meddelande från informations- och kommunikationsteknisk standardisering KOM(2016) 176 till trafikutskottet § 6 Ärenden för hänvisning till utskott Följande dokument hänvisades till utskott: 2015/16:170 till finansutskottet 2015/16:178 till näringsutskottet 2015/16:130 till finansutskottet 2015/16:3354 till KOM(2016) 273 till trafikutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . § 7 Ändring av en avvisningsbestämmelse i utlänningslagen betänkande 2015/16:SfU17 Ändring av en avvisningsbestämmelse i utlänningslagen (prop. 2015/16:147) vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 16.) § 8 Förstärkt insättningsgaranti betänkande 2015/16:FiU34 Förstärkt insättningsgaranti (prop. 2015/16:106) 1 (V): Vi ska nu debattera den insättningsgaranti som finns för att människor ska känna sig säkra och trygga när de sätter in sina pengar på en bank i stället för att gömma dem i madrassen. Anledningen till att jag ville ha debatt är att jag tycker att utskottets majoritet inte svarar på de invändningar som vi i har mot det förslag som ligger på bordet. De frågorna hoppas jag få svar på i dagens debatt. Det finns i grunden två skäl till att ha system med insättningsgaranti. Det första skälet är att skydda vanliga människors lönekonton och besparingar i händelse av att en bank skulle gå i konkurs. Det andra skälet är att skapa stabilitet i det finansiella systemet. Ingen bank, vare sig om den har en stark finansiell ställning eller befinner sig i trångmål, har tillräckligt mycket pengar att betala ut om alla kunder skulle vilja ta ut sina insättningar. Så ser inte vårt banksystem ut, och därför är bankerna känsliga för risken för uttagsanstormningar om insättarna inte tror att deras pengar är säkra och försöker ta ut alla sina insättningar . Detta är en stor systemrisk för hela det finansiella systemet som allvarligt kan påverka hela vår ekonomi. För att minska denna risk har länder infört insättningsgarantier som garanterar insättarna pengar upp till en viss nivå om banken skulle stängas eller gå i konkurs. kan man tänka sig att insättningsgarantier också har en aspekt som kan verka i destabiliserande riktning i det finansiella systemet. Om det inte fanns någon insättningsgaranti skulle förmodligen kunderna tänka efter både en och två gånger och vara mer försiktiga med att placera sina pengar i banker med hög risk. En insättningsgaranti kan således bidra till ökat risktagande i den finansiella sektorn. Vid utformningen av ett insättningsgarantisystem måste man således väga fördelar mot nackdelar med garantin. Insättningsgaranti är i grunden något mycket bra. Den skyddar den som sparar sina slantar om banken skulle gå i konkurs. har vi sett hur insättningsgarantin har förändrats ganska mycket. Från att det var max som skyddades höjdes beloppet till , och i och med dagens beslut blir det en EU-standard som i innebär att skyddas. är det också en garanti att bankerna får en säkerhet – en garanti om att staten går in och täcker upp om allt går åt helvete för banken. Det gör att banken kan ta större risker när de vet att staten står med . är i grunden positivt till förslagen i propositionen men lyfter fram några invändningar. Risken med förslaget är att den avgift som bankerna ska betala endast tar hänsyn till den relativa risknivån mellan olika banker utan att beakta risker i systemet som helhet och att de kan förändras . Det har gjort att såväl som Riksgälden och har haft invändningar mot förslaget, men dem har varken regeringen eller riksdagsmajoriteten lyssnat på. Utöver det möjliggör EU-direktivet att får garantera ett högre ersättningsbelopp, alltså mer än , för vissa insättningar som har sin grund till exempel i försäljning av privatbostad eller vissa andra särskilt angivna livshändelser. Regeringen föreslår i propositionen att detta tilläggsbelopp sätts till , alltså lite drygt fem gånger högre än för övriga insättningar. menar att det föreslagna högre ersättningsbeloppet på är för högt och att det i stället bör sättas till 3 ½ . Jag yrkar bifall till reservation under punkt 2, och under punkt 1 yrkar jag bifall till förslaget i propositionen. 2 (S): Jag vill inledningsvis yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationen. Detta betänkande är ett av de förslag som har och kommer att ha att behandla vad gäller EU:s bankunion och anpassning av svenska regler till EU:s dito. har detta inneburit en betydande skärpning av regelverket för banker och finansinstitut. Ett bra exempel på detta är krishanteringsdirektivet, som implementerades i svensk lag i början av detta år. Det kan med fog sägas att detta var ett av de mer omfattande regelverk som det beslutats om under detta och kanske till och med . Den förstärkta insättningsgarantin är ytterligare en komponent för att få en mer robust och trovärdig finansmarknad i hela EU. I EU:s bankunion ingår samtliga euroländer. För länder utanför eurozonen är det möjligt att ansluta sig nu eller . Den svenska ståndpunkten är att vi inte kommer att bli medlemmar men att vi kan bli medlemmar om vi upplever att detta skulle gynna oss och vårt finansiella system. Vissa åtgärder är viktiga för hela EU:s finansmarknad. Två av dem är krishanteringsdirektivet och insättningsgarantin. Det finns några till. Insättningsgarantin har funnits i i och tillkom för att förhindra finansiell instabilitet. När en bank har visat sig ha stora ekonomiska problem och till och med varit på väg in i konkurs har det lett till att bankkunder ibland i panik tagit ut sina sparpengar, vilket har skapat ekonomisk instabilitet och ibland även inneburit att konkurs har varit den enda lösningen. Egentligen är detta rent lagstiftningsmässigt relativt enkelt och består av två delar. För det första handlar det om vilka regler som ska gälla för banker och andra finansinstitut när det gäller att finansiera insättningsgarantin. För det andra handlar det om hur mycket den enskilda bankkunden maximalt kan erhålla från garantin. Insättningsgarantin finns som sagt i , och har den varit max . Det nya systemet skulle innebära att garantin i normalfallet blir max och i särskilda fall max . Det senare kan ske om det föreligger särskilda omständigheter, till exempel avyttring av privatbostad, arbetslöshet, sjukdom och utbetalning av försäkringsersättning för skadestånd vid brott. Det handlar alltså om extraordinära situationer i livet och är ingen huvudregel. Varje finansinstitut ska inbetala en årlig avgift till garantimyndigheten. Avgiften ska baseras på insättningen vid utgången av föregående år och den av insättningarna som omfattas av insättningsgarantin. De här avgifterna ska ta hänsyn till risknivån i respektive finansinstitut, och institutens sammanlagda avgift ska uppgå till av insättningarna. Det här kan låta lite krångligt, och det är det väl i och för sig också. Det finns ett tak på det här för alla finansinstitut, men det finns alltså inget golv när det gäller det enskilda institutet, och det finns vidare vissa regler som kan tillämpas till exempel om avgifterna inte är tillräckliga för att kunna utbetala garantin. I detta betänkande finns en reservation som anför att man inte ska tillämpa reglerna om avgifter enligt det som propositionen föreslår. Man vill i stället ha ett golv som fastställs för varje institut. Vidare vill man i reservationen inte ha 5 miljoner i den högre nivån, utan man vill minska detta till 3 ½ . När det gäller avgifterna har regeringen valt denna form och menar att detta ger en transparens och tydlighet. När det gäller förslaget om det förhöjda beloppet är reservationens motiv oerhört tunna. Det är obegripligt att den som har blivit sjuk, arbetslös, sålt en bostad eller fått ut ett belopp från till exempel en försäkring inte ska betraktas som en vanlig löntagare. Det tycker vi är en väldigt konstig uppfattning. Vi menar tvärtom att det är viktigt att man ska kunna skyddas även om man har hamnat i en sådan situation. Man kanske har planerat någonting för de här pengarna, till exempel att betala av på skulder som man har. Det kanske är därför man har valt att sälja sin bostad. Man kanske väntar på pengarna för att kunna betala av någonting som man annars inte skulle ha betalat av. Det är en fullständigt obegriplig ståndpunkt, och vi tar bestämt avstånd från denna reservation. Jag ska också svara på frågan om det här med instabiliteten. Det är väldigt svårt att förstå att bankgarantin i sig skulle kunna öka den finansiella instabiliteten. Jag förstår ärligt talat inte det argumentet, och det är väldigt svårt att svara på frågor som man egentligen inte förstår. När det gäller nivån på avgiften är det varken Riksgälden eller som bestämmer eller vägleder eller när det gäller hur man ska sätta reglerna på finansmarknaden. 3 (V) replik: tar till brösttoner kring beloppet. Jag tycker egentligen att man måste vända på det, för det är det som vi försöker påpeka i vår reservation: Det finns balanser som vi måste väga av. Det finns risker för den enskilda insättaren att sätta in pengarna på banken, och där går staten in och skyddar för att öka stabiliteten i det finansiella systemet. Men det finns också en risk för staten att bankerna inte sköter sig, vilket kan göra att människor blir oroliga och att alla tar ut sina pengar . Om alla 9 miljoner invånare tar ut sina på kontot – vilket i och för sig inte alla har, men om de tar ut maxbeloppet – blir det en stor risk och påfrestning. Särskilt om några skulle ha möjligheten att ta ut så pass mycket som blir påfrestningarna på en enskild bank väldigt stora. Staten tar stora risker, för det handlar om stora belopp. Därför måste man väga av det här. Jag tycker inte att det finns någon självklarhet i att 5 miljoner eller 3 ½ miljoner är rätt, men vi måste faktiskt väga av statens risker någonstans, . Det tycker jag inte man behöver ta till sådana brösttoner för. Det vi pekar på är att det finns risker i systemet som helhet. Över tid kan bankernas situation förändras, och då finns det ingen vetenskap i att av den totala insättningsgarantin är det som gör att man kommer att kunna vara perfekt i sin ansats när det gäller hur mycket pengar bankerna ska betala in i systemet. Detta gör att vi behöver kunna behandla banker lite olika beroende på vilka risker de tar. Problemet är att regeringen inte ser bankerna som risker. Man ser inte vilka miljardvinster bankerna gör i sådan utsträckning att man vågar beskatta dem riktigt, riktigt hårt, utan har fått trycka igenom en bankskatt genom förhandlingar med regeringen. Man vill inte ens att bankerna ska delas så att investmentverksamheten och den risktagande verksamheten skiljs från spararnas konton. Det gör mig orolig, och det är därför jag tycker att den här reservationen är bra. 4 (S) replik: Det kanske är så att inte var här när vi hade åtminstone två, om inte tre, debatter om just riskerna i olika typer av finansinstitut. Det diskuterades ganska ordentligt. Då diskuterade vi verkligen hur man skulle hantera just banker och hela finansmarknaden, nämligen i krishanteringsdirektivet. var inte med i den debatten, utan det var från och jag som satt här och debatterade detta. Jag kan säga så här: Det där är ett jättebra argument, . Man samarbetar om budget, och då måste man säga att det här var vårt förslag och det där var inte ert förslag – bla bla. Jag tycker ärligt talat att det är bjäbb och en massa tjafsande från i det avseendet. Är vi överens så är vi överens! kan man ta åt sig äran av att ha gjort någonting men inte varje gång. Det är inte så att man har fått ”trycka igenom” någon bankskatt, utan detta var man ganska överens om. Den där korkade argumentationen är därför ganska ineffektiv. När det gäller risktagandet i systemet är det så att detta ska bankerna själva betala. Det är ingenting som staten ska betala; det är det som är poängen. Det är ju därför man betalar avgift till garantimyndigheten. Staten är inte inblandad i det här. Man övervakar det här och kan också justera det om det skulle visa sig vara nödvändigt. Att alla bankkunder skulle ta ut alla sina besparingar kommer aldrig att ske i verkligheten utan är väl en fantasibild som målar upp här. 5 (V) replik: Jag tror att vi riksdagsledamöter i finansutskottet har ett väldigt stort och tungt ansvar för att det finansiella systemet fungerar i , både när solen skiner och allt går bra och också när det är regn och dåligt väder, ja, till och med när det är kris. Detta gör att vi har ett väldigt stort ansvar att se till att de regler och lagar som finns i klarar av även det oväntade. Vi vet ju från historien att det har hänt att det blivit anstormning och att människor försöker ta ut sina pengar. Vi vet att det har hänt i men framför allt i andra länder runt om i världen. Därför har vi ett ansvar att ha en lagstiftning som ser till att är väl rustat för en sådan händelse: Det ska inte ske, men om det sker ska vi vara redo. Jag tycker att tar lite för lätt på den frågan på ett sätt som jag inte gillar, och det är därför jag tycker att till exempel en bankdelning, där man lägger bankernas riskverksamhet i ett bolag och spararnas konton i ett annat, vore en bra väg för och hela EU att gå. Jag tycker att det är väldigt bra att vi inte har gått in i bankunionen och hoppas och tror att det ska fortsätta att vara så. Däremot ska vi samarbeta med andra europeiska länder där det är rimligt för oss att samarbeta och komma överens. Jag tror att det är väldigt bra att har drivit på Socialdemokraterna för att införa en bankskatt, dels för att vi behöver mer skatter för att kunna finansiera en bra välfärd, dels och framför allt för att bankerna tjänar enorma vinster – över 100 miljarder – på att vi alla i princip är tvungna att ha ett konto för att kunna få in vår lön och sköta våra betalningar. Då är det bra att vi kan beskatta dem till . Jag är stolt över att vara med i ett parti som har drivit igenom det. 6 (S) replik: Det ska väl inträffa någonting väldigt stort om alla skulle gå och ta ut alla sina pengar , nästan en världskris. Jag har väldigt svårt att se hur den situationen skulle kunna inträffa över huvud taget. Den har inte inträffat , möjligen vid Kreugerkraschen. Under den förra krisen tog man ut ganska lite av sina pengar. Det var inte där problemet låg. Däremot insåg man att man behövde göra någonting för att skydda bankkunderna i den situationen, och det var man införde insättningsgaranti. Huvudorsaken var dock inte att folk hade förlorat så mycket pengar. Det var väl snarare så att man var tvungen att skydda dem som lånade pengar genom att ha ett stabilare finansiellt system. Det har alltså lite grann med varandra att göra. Vi tar stor hänsyn till risktagande. Detta är som sagt inte avgörande för hela det finansiella systemet. Där har vi andra verktyg. Jag vill åter nämna krishanteringsdirektivet, där man ordentligt har gått igenom detta. Banker och finansinstitut ska betala in för sina egna risker och avsätta för det. Detta vet mycket väl, så jag måste få lov att säga att det blir en lite konstig debatt. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 16.) § 9 Ändringar i lagen om tillämpning av Europeiska unionens statsstödsregler betänkande 2015/16:NU20 Ändringar i lagen om tillämpning av Europeiska unionens statsstödsregler (prop. 2015/16:156) vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 16.) § 10 om regeringens hantering av risker i statliga bolag om reger-ingens hantering av risker i statliga bolag betänkande 2015/16:NU21 om regeringens hantering av risker i statliga bolag (skr. 2015/16:60) 7 (S): De statliga företagen är en tillgång för . De spelar en viktig roll för mångfalden i näringslivet och bidrar till sysselsättningen över hela landet. Sammantaget utgör de största arbetsgivare. Det ställer krav på ansvarsfullt ledarskap och strategiskt tänkande och givetvis en stark medvetenhet om det risktagande all affärsverksamhet innebär. Regeringens skrivelse om om regeringens hantering av risker i statliga bolag, som vi behandlar här , är ett redskap för fortsatt utveckling av det statliga ägandet, till gagn för svenska folket, vår gemensamma service, tillväxt och konkurrenskraft. Jag vill därför yrka bifall till utskottets förslag att skrivelsen som sådan ska läggas till handlingarna. om reger-ingens hantering av risker i statliga bolag Jag noterar den samsyn som råder kring själva betänkandet och dess formuleringar och konstaterar att inga motioner lagts fram i ärendet. Det råder således ett starkt och omfattande stöd kring innehållet. Förankringen kring skrivelsen är god. Syftet med granskning har varit tvådelat: för det första att bedöma om regeringen säkerställt att riskhanteringen i de statliga bolagen blir ändamålsenlig för staten, det vill säga att riksdag och regering får en överblick över de samlade riskerna i den statliga bolagsportföljen, och för det andra att bedöma om regeringen ger ändamålsenlig information till så att den kan följa upp sin delegering till regeringen av befogenheter och resurser till de statliga bolagen. ger också fyra rekommendationer. Av dessa instämmer regeringen inte i två och redogör också för anledningen till detta. När det gäller de övriga två rekommendationerna redovisar regeringen vilka åtgärder man avser att vidta med anledning av dessa. Närings- och innovationsministern har också här i kammaren redogjort för och betonat vikten av att när bolag står inför särskilt viktiga avgöranden ska styrelsen, genom en så kallad ägarsamordning, skriftligen samordna sin syn med företrädare för ägaren. Detta skriftliga ställningstagande ska sedan beredas gemensamt inom . Två särskilda yttranden har, vilket jag har full respekt för, lämnats in i ärendet, och jag vill bara ge korta kommentarer kring dessa. I det första uttalar partierna M, C, L och KD principiellt motstånd mot statligt ägande. Man lägger dock till den lilla brasklappen om att statliga företag kommer att förbli en verklighet inom överskådlig tid. Man lyfter fram att statens uppgift normalt bör vara att ange de ramar och regler som ska gälla för näringslivet och företagen, inte att äga och driva bolag. I det sammanhanget finns det anledning att lyfta fram betydelsen av just gemensamt ägande. Det är inga enskilda vinstintressen som styr de statliga företagen. Deras avkastning kommer, antingen genom direkt vinstutdelning eller genom det utvecklingsarbete som bedrivs i företagen, svenska folket till godo. Företag som är stora i sammanhanget, såsom , , , Postnord, Systembolaget, och , har stor betydelse för samhällets utveckling och medborgarnas service. Demokratisk eller, om man så vill, folklig förankring, öppenhet och samhällsnytta bör betonas. Ägandet i sig är däremot inget självändamål, utan det handlar snarare om att se till den strategiska betydelse som företagen och deras verksamhet har för . Det övergripande målet för statligt ägande är att bolagen ska skapa värde för samhället och i förekommande fall se till att de särskilt beslutade samhällsuppdragen, som flera företag har, utförs väl. Regeringen framhåller, vilket bland annat framkom senast vi behandlade frågan om statligt ägande i , att man ständigt ser över portföljen av bolag för att pröva skälen för fortsatt statligt ägande, men också som ett led i att överväga bolagens olika uppdrag och inriktningar. Försäljning av statens egendom ska, enligt budgetlagen, ske affärsmässigt. ska arbeta under krav på effektivitet, avkastning på det kapital företaget representerar och strukturanpassning. å sin sida betonar i sitt yttrande vikten av att statens ägande förstärks. I det yttrande som lämnas finns formuleringar som skulle kunna ändra förutsättningarna för de roller som regering och företagsledningar nu har att förhålla sig till. om reger-ingens hantering av risker i statliga bolag Det är viktigt, som jag ser det, att balansera mellan den professionalism och affärsmässighet som är nödvändig för ett framgångsrikt företagande och den folkliga förankring som behövs för det långsiktigt hållbara förtroendet. Ansvarfullt ägande kräver exempelvis stundom att man kan agera utan att kortsiktiga opinionsyttringar ska omkullkasta en framtida strategi för såväl anställda som den uppgift man har att hantera. I vissa fall står samhällsuppdraget klart uttalat i ägardirektiven. I andra finns inte samhällsuppdraget som ett direktiv, men den som handlar och agerar i allmänhetens tjänst har – det tror jag att var och en här kan skriva under på – trots detta ett särskilt ansvar att bära. Utskottet delar uppfattning att det är viktigt att säkerställa att riskhanteringen i den samlade statliga bolagsportföljen är god. Därför välkomnar vi riksrevisorns granskning av regeringens hantering av riskerna i bolagen. De övergripande principerna är att de ska skapa långsiktiga värden, och i de fall där bolagen har samhällsuppdrag ska dessa utföras väl. Av granskningen framgår att menar att information om risker och konsekvenser för de enskilda bolagen bör samlas in så att , mot bakgrund just av det statliga aktieinnehavets betydelse för statens finanser, kan få ett viktigt helhetsperspektiv. Av det skälet välkomnar utskottet, vilket kan vara värt att betona, att regeringen avser att vidta åtgärder för att utveckla informationen till genom att ge en samlad bild av riskerna i bolagsportföljen. Genom utskottets initiativ har vi haft dialog med bland andra och besök på Sonera och Postnord. Som riksdagsledamöter får vi också möjlighet att medverka på varje bolagsstämma. Insynen och transparensen är väl tillgodosedda för den som har intresse och engagemang att ta del av den verksamhet som bedrivs.