prot · H30961 · 2016-02-02 00:00:00 — Jag måste säga att det är tröttsamt att i interpellationsdebatter få höra statsråden ständigt ondgöra sig över beslut som tidigare regeringar har fattat för fem eller . Handlar det månne om avsaknaden av egna konstruktiva svar och lösningar på dagens problem? Jag delar faktiskt ministerns uppfattning att det är bra med en utredning. Självklart är det viktigt att utröna orsaken till att vissa studentkårer anser att deras förutsättningar för starkt studentinflytande har förändrats eller till och med försämrats. Jag har säkert inte läst lika många rapporter som ministern har gjort. Jag har säkert inte gjort lika många studiebesök. Men jag har gjort några, särskilt i min valkrets. Men i de utredningar som jag har sett konstaterar man att studentinflytandet fortfarande fungerar, även om det finns långsiktiga frågor som måste adresseras. Allt är inte perfekt, men domedagsprofetiorna har definitivt inte uppfyllts. Jag minns debatten om avskaffandet av kårobligatoriet, där en dåvarande ministerkollega till fasade för den totala nedmonteringen av bland annat studenternas kulturliv. Lundaspexen var hotade, nationerna skulle försvinna, och skulle dö efter 2010. Inget av detta hände. Tvärtom hade 2014, för att ta ett exempel, fler deltagare än någonsin, trots att det inte fanns något kårobligatorium. Jo, därför att allt drevs av studenters entusiasm, med tusentals oavlönade timmar av frivilligt arbete, utan något som helt tvång eller någon kollektivanslutning. Det är just det drivet hos studenterna, dessa vuxna, kapabla individer, som vi måste ta vara på. Ministern avslutade sitt svar med att hon avser att vidta åtgärder för att säkerställa att det finns förutsättningar för ett oberoende studentinflytande som driver högskolornas kvalitetsutveckling framåt. Även om jag förstår att ministern inte här och kan föregripa utredningen och komma med konkreta förslag skulle det vara intressant att få veta vilken typ av åtgärder som statsrådet kan tänka sig. 79 Statsrådet (S): Jag tackar Boriana för detta. När det gäller nostalgianklagelserna vill jag säga att de faktiskt började från riksdagsledamoten när det påstods att jag längtade tillbaka till som har flytt. Det är absolut inte det som jag gör, utan jag ser framåt. har denna reform genomförts, men inte på det sätt som vi önskade. Det påpekade vi också i kammaren. Vi hade kunnat ha en uppgörelse om detta, men det blev inte så eftersom man i sista sekunden valde att inte följa den utredning som man hade tillsatt från den borgerliga regeringen. Jag är, som sagt, glad att vi är överens om att studentinflytandet är viktigt och att det också är starkt. Vi har en mycket stark tradition på svenska lärosäten av studentinflytande. Det är någonting som jag är både glad och mycket stolt över, och det är någonting som vi ofta uppmärksammas för internationellt. Men det går inte att bortse från dessa rapporter. Jag tror inte att man behöver läsa så många rapporter. Men rapporter som vi har tagit del av är från SUHF, , och från SFS, , som visar att det finns brister. Bland annat påpekar de att anslutningsgraden bland studenterna i genomsnitt är . Då kommer man in på representativiteten och att det är en mycket stor variation, alltifrån till . Två tredjedelar av kårerna har fått en sämre ekonomi, och tre fjärdedelar av kårerna har sänkt medlemsavgiften med i snitt . 50–av kårernas kostnad för utbildningsbevakning täcks av statsbidraget. Resten måste alltså tas in på annat sätt. Bland annat görs det genom att lärosätenas stöd till kårerna har tredubblats till . Då kommer vi in på frågeställningen vilket oberoende man har när man kanske vill kritisera dem som finansierar den egna verksamheten. av kårerna anser att oberoendet gentemot lärosätet har minskat, och av kårerna anser att det är svårt att rekrytera studenter till beslutande organ. Där ska man i rättvisans namn säga att de tyckte det även . Men det är ändå en tredjedel som tycker att det har blivit svårare . De kommer också med ett antal rekommendationer till oss om vad vi bör vidta för åtgärder för att detta ska bli bättre. Men i stället för att följa det har vi nu gett uppdraget till att kartlägga detta, så att vi får en ordentlig kartläggning av hur detta ser ut innan vi bestämmer oss för vilka eventuella åtgärder som vi vill vidta. Jag tycker att det är för tidigt att säga det innan jag har sett hela rapporten. Men som svar på Boriana Åbergs sista fråga är det inte ett återinförande av kårobligatoriet som jag anser är vägen framåt, utan det är just att säkerställa och stärka oberoende studentkårer och förhoppningsvis också ge dem förutsättningar för att ha en mycket bred representativitet bland studenterna. 80 BORIANA (M): Jag tackar ministern för detta. Jag är nöjd med ministerns löfte om att hon inte avser att återinföra tvångsanslutning av studenterna. Det är en glädjande nyhet för alla som tycker om frihet. Som moderat tror jag på individens förmåga att göra egna val och åstadkomma förändringar, även när det är tungt och motigt. Jag tror också på studenternas förmåga att ta vara på sina bästa år på universitet och högskolor och hinna med en gedigen utbildning, studentspex, fester och även inskolning i hur man utövar inflytande. Inflytande är nämligen ingenting som någon skänker till en uppifrån. Inflytandet arbetar man upp genom engagemang och kunskap och genom att bidra med något unikt och värdefullt, precis som alla de studenter som är engagerade i de frivilliga kårerna gör. Jag hoppas verkligen att ministern håller sitt löfte. Det är många löften som Socialdemokraterna har tvingats frångå och bryta . Därför hoppas jag att just detta löfte kommer att infrias. 81 Statsrådet (S): Jag tror att vi delar tron på individens kraft och styrka men också att det frivilliga organiserandet absolut kan leda till att man får ett stort engagemang. För mig som tillhör ett folkrörelseparti är det givet att tro på det. Men det bygger också på att man har goda och rättvisa förutsättningar. Tyvärr var det så att när den borgerliga regeringen genomförde denna reform och avskaffade kårobligatoriet gav man inte studentkårerna just goda och rättvisa förutsättningar. Därför finns det tecken på att deras frihet har blivit något mindre, det vill säga att beroendet har ökat. Det kan inte något som helst engagemang råda bot på, utan jag som statsråd behöver se till att ge dessa förutsättningar som de inte fick vid reformens införande. Överläggningen var härmed avslutad. § 18 Svar på interpellation 2015/16:325 om nytt regelverk om upphandling 82 Statsrådet (S): Per Åsling har frågat mig vad jag avser att göra för att säkerställa rättssäkerheten och förutsägbarheten för upphandlande myndigheter när EU-direktiv på upphandlingsområdet får direkt effekt på grund av att den svenska implementeringen av direktiven inte gjorts . Han har vidare frågat hur jag avser att agera för att hjälpa kommuner, landsting och andra myndigheter med riktlinjer innan nya regler för offentlig upphandling för trätt i kraft. Arbetet med att genomföra EU-direktiv på upphandlingsområdet är omfattande och komplext. Regeringen beslutade om en lagrådsremiss om genomförandet. Föredragningen inför Lagrådet påbörjades och har pågått . Lagrådets yttrande förväntas inkomma . Arbetet med genomförandet har bedrivits med målsättningen att den nya lagstiftningen ska kunna träda i kraft . Lagrådsbehandlingen pågår dock fortfarande, och vi kan konstatera att ikraftträdandet kommer att försenas. Det fortsatta arbetet kommer naturligtvis att bedrivas skyndsamt i syfte att säkerställa att de nya lagarna kan träda i kraft så snart det är möjligt. Jag vill framhålla att nuvarande lagar om upphandling förstås gäller till dess de ersätts av nya lagar. Det är dock riktigt att bestämmelser i direktiven, efter det att genomförandefristen för direktiven löpt ut, kan bli tillämpliga direkt. För sådan direkt effekt krävs att bestämmelserna är ovillkorliga, tydliga och precisa samt att de ger enskilda personer rättigheter. Vilka bestämmelser i direktiven som ska anses ha direkt effekt blir ytterst en fråga för domstolarna att avgöra. Det är naturligtvis viktigt att upphandlande myndigheter och enheter kan få stöd och vägledning i den uppkomna situationen. För att förbättra det statliga upphandlingsstödet beslutade regeringen att inrätta , som startade sin verksamhet . Myndigheten har i uppdrag bland annat att stödja upphandlande myndigheter för att bidra till att upphandlingar planeras, genomförs, följs upp och utvärderas på ett ändamålsenligt sätt. Myndigheten har alltså en viktig roll att fylla såväl innan som i samband med att den nya lagstiftningen träder i kraft. 83 PER ÅSLING (C): Jag tackar statsrådet för svaret. I genomförs offentliga upphandlingar för 500–. Det motsvarar nästan en femtedel av vår bnp. Med dessa siffror är det klart att den svenska offentliga upphandlingen är mycket viktig. För att främja innovativa lösningar och ta hänsyn till miljön och sociala och etiska frågor är det viktigt med ett system där arbetet med den offentliga upphandlingen kan lyfta och främja företagens konkurrenskraft. För att ta till vara konkurrensen och skapa förutsättningar för goda affärer är det viktigt att upphandlande myndigheter genomför upphandlingar på ett sätt som gör det möjligt för alla typer av företag att lämna anbud. gäller de facto att ju större företagen är desto vanligare är det att de deltar i den offentliga upphandlingen. Det finns även stora skillnader mellan olika branscher och olika län. Den näst vanligaste orsaken till att företag inte deltar i en upphandling är att det är komplicerat och tar mycket tid. De svenska småföretagen är en väldigt stor del av alla våra företag, , men de är små just när det gäller upphandlingsbiten – av de svenska småföretagen har deltagit i upphandlingsprocessen. Arbetet fortgår i , och ministern säger i sitt svar att föredragningen inför Lagrådet startade . Det har varit en lång process, och lagrådsbehandlingen pågår fortfarande. Det skulle vara intressant att få en kommentar om varför lagrådsbehandlingen har tagit så . Det finns också en risk för rättsosäkerhet när det gäller den situation vi kommer att befinna oss i framöver. Shekarabi svarar mig: ”Det är dock riktigt att bestämmelser i direktiven, efter det att genomförandefristen för direktiven löpt ut, kan bli tillämpliga direkt. För sådan direkt effekt krävs att bestämmelserna är ovillkorliga, tydliga och precisa samt att de ger enskilda personer rättigheter. Vilka bestämmelser i direktiven som ska anses ha direkt effekt blir ytterst en fråga för domstolarna att avgöra.” Jag vill komplettera mina frågor med att fråga statsrådet vilka åtgärder regeringen kommer att vidta för att underlätta för upphandlande myndigheter, kommuner och landsting etcetera i ett läge där lagstiftning inte är på plats. Jag undrar även hur den fortsatta tidsplanen ser ut när det gäller implementeringen av direktivet. 84 (C): Jag tackar för att jag får lägga mig i debatten denna sena kvällstimme . Jag har några frågor och funderingar jag skulle vilja skicka med ministern. Jag tror att ministern kanske är medveten om dem, men jag skulle även vilja ha lite respons om hur ministern ser på detta. I den här utredningen finns det nämligen förslag om att små företag som ska vara med och kanske söka en upphandling hos statliga myndigheter eller hos kommuner och landsting ska ha kollektivavtalsliknande villkor. Det ska alltså krävas i den offentliga upphandlingen. Problemet är att undersökningar som har gjort visar att av småföretagen – de som har 1–49 anställda – inte har vare sig kollektivavtal eller hängavtal. Det som är viktigt att påpeka är att de flesta av dessa företag är väldigt seriösa. De är duktiga och har bra och goda anställningsvillkor. Om den här utredningens förslag går igenom får denna stora grupp av företagare svårt att hävda sig i konkurrensen i offentlig upphandling. Det känns väldigt allvarligt. Det finns också ytterligare farhågor om att sådana här krav kan leda till att konkurrensen minskar, och det innebär att offentliga upphandlingar kan bli dyrare eftersom färre har möjlighet att vara med. Även om det naturligtvis är väldigt viktigt med sjysta arbetsvillkor får man inte heller blunda för den här problematiken. Jag undrar på vilket sätt ministern kommer att beakta detta. 85 Statsrådet (S): Upphandlingslagstiftningen är en lagstiftning som påverkar många och viktiga verksamheter i den offentliga sektorn. Den påverkar också villkoren för leverantörer, naturligtvis. Därför är det viktigt att genomförandet blir korrekt och välavvägt och att vi får ett välutformat regelverk. Det kommer nämligen att vara ett regelverk som påverkar den offentliga och den privata sektorn . Det är naturligtvis viktigt att genomförandet sker så fort som möjligt, men det får inte ske på bekostnad av kvaliteten i den kommande lagstiftningen. Det är ytterst en fråga om rättssäkerhet och förutsägbarhet för alla de parter som kommer att beröras av regelverket i de offentliga upphandlingarna. Direktiven ska vara genomförda , enligt . Det innebär en genomförandefrist . Det är en relativt kort tidsfrist för ett så omfattande och komplext lagstiftningspaket med ett flertal komplicerade och svårtolkade frågor som kräver noggranna överväganden. Tidsfristen är en utmaning inte minst för den svenska lagstiftningsprocessen med utredning, remissförfarande och lagrådsgranskning. Förslag till lagstiftning för genomförande av direktiven togs fram av en utredning och i en departementspromemoria som utarbetades parallellt med utredningen. Resultatet från dessa två utredningar remitterades till en bred krets av intressenter, och utifrån de ca 160 remissinstansernas synpunkter har en lagrådsremiss på drygt 1 200 sidor och nästan 1 000 paragrafer tagits fram. Regeringen beslutade som sagt om lagrådsremissen , och då inleddes också själva föredragningen för Lagrådet. Föredragningen har pågått , det vill säga i drygt , och snart har vi Lagrådets yttrande. Målsättningen för vår del har varit att de nya lagarna ska kunna träda i kraft . Att detta nu inte visar sig möjligt är en följd av tidsåtgången för lagrådsgranskningen. Vi kan konstatera att granskningstiden har varit mycket svår att uppskatta. Vi måste självfallet respektera att lagrådsgranskningen tar den tid den tar. Vi kommer dock att fortsätta bedriva arbetet med största skyndsamhet för att få den nya lagstiftningen på plats . Vår avsikt är att lagstiftningen ska träda i kraft . När det gäller informationen om den närmare tillämpningen av reglerna i den uppkomna situationen är det som sagt i första hand som har ansvaret för informationen. Den har i uppdrag att ge stöd både till upphandlande myndigheter och till leverantörer, vilket är en viktig aspekt. Det gäller inte minst små och medelstora företag. Man ska i sammanhanget nämna att redan nu har uppmärksammat frågan om en eventuell direkt effekt vid ett försenat genomförande av direktiven. Myndigheten har aviserat att den avser att återkomma med ytterligare information i frågan till de intressenter som är berörda. Vad gäller frågan om kollektivavtal tillsatte regeringen en särskild utredning som tittar på den. Den utredningen påverkas inte av den lagrådsremiss vi talar om , men utredningen fick i uppdrag att ta fram ett regelverk som går ut på att vi ska ställa krav på villkor enligt kollektivavtal. Vi ska alltså inte ställa krav på att företag ska teckna kollektivavtal eller hängavtal, just för att vi ska ha rättvisa villkor för våra små och medelstora företag som av olika skäl inte har kollektivavtal. Det handlar om att säkerställa goda villkor för anställda, inte om att tvinga fram tecknande av kollektivavtal. Det tror jag är en princip vi kan vara överens om. 86 PER ÅSLING (C): Jag tackar statsrådet för de kompletterande svaren. Det faktum att nya regler på ett så stort och komplext område som offentlig upphandling drar ut är givetvis beklagligt. Jag har full respekt för att det är komplicerat och att det är oerhört viktigt för rättssäkerheten att jobbet görs på ett korrekt sätt. Detta skapar dock en osäkerhet för kommuner och landsting och även för den privata sektorn i form av företag. vet vi att de små företagen deltar i offentliga upphandlingar i mindre utsträckning än stora företag, vilket jag också konstaterade i mitt förra inlägg. En av anledningarna är svårigheten för småföretagare att sätta sig in i gällande regelverk, och den situation som uppkommer kan ytterligare bidra till detta faktum. Snabba och stora förändringar på det här området, med kort eller obefintlig tid att lära sig de nya reglerna, riskerar att förvärra dessa problem ytterligare, då i första hand för de små företagen utan stora juridikavdelningar som kan följa den process som sker . Jag har respekt för att det kommer att ta till att implementera detta i den svenska lagstiftningen, även om jag beklagar att så är fallet. Om tidsplanen nu är att vi kan räkna med att ha en ny svensk lagstiftning , vilka är då riskerna att vi kan utdömas sanktioner från EU eftersom regelverket – och regelverket har vi känt till – skulle finnas på plats ? Och hur stor är säkerheten att den nya tidsplanen, , håller? Kan statsrådet garantera att så blir fallet? 87 (C): Tack, så mycket ministern, för att jag får glida in lite grann i den här interpellationsdebatten, även om interpellationerna påminner om varandra. De hör i alla fall till samma område när det gäller offentlig upphandling. Det enda som jag är orolig för är att man ställer olika krav på ett mindre företag och ett större företag. Jag läste till exempel tidigare att gick ut och sa i medierna att man skulle skapa 10 000 nya arbetstillfällen genom ett socialt ansvar i samband med offentlig upphandling. Det är inte dumt tänkt, men problemet är bara att det är lättare för ett större företag att göra det än för ett litet företag som har en eller två anställda. Jag tror nog att ministern förstår vad jag menar. Det jag är orolig för är att större företag gynnas och att mindre företag missgynnas, och samma sak också när det gäller kollektivavtalsliknande villkor. Varför jag frågar är att företag har kontaktat mig, och jag tror inte att det här är riktigt klart. Många kanske inte riktigt förstår och är oroliga för att de ska utestängas från möjligheten att delta i offentlig upphandling. Jag vill bara försäkra mig om att de små företagen ska ha samma möjligheter som större företag att vara med i den här typen av upphandlingar. 88 Statsrådet (S): Först de små företagen som är otroligt viktiga för att vi ska stärka konkurrensen. Faktum är, om vi till exempel tittar på det här med det sociala ansvarstagandet, att det är de små lokala företagen som tar störst ansvar, skulle jag vilja säga. Det är väldigt många små familjedrivna företag som tar ett socialt ansvar i närområdet. Och vi ska naturligtvis formulera sociala krav på ett sätt som innebär att vi inte diskriminerar våra småföretagare. Därför har regeringen gett i uppdrag till att jobba med projektet dialog, som har just till syfte att skapa en mötesplats mellan upphandlande myndigheter och potentiella leverantörer. Här handlar det framför allt om att ge stöd till de små och medelstora företagen för att de ska kunna ha en konstruktiv dialog med upphandlande myndigheter. Syftet är att det ska leda till ett förfrågningsunderlag som inte diskriminerar och utestänger de små och medelstora företagen. Jag har väldigt intressanta erfarenheter av det, inte minst från och i , som genom just samtal och dialog med små och medelstora livsmedelsföretag har kunnat stärka konkurrensen och säkerställa att också de lokala aktörerna får möjlighet att delta i offentliga upphandlingar. Ja, det finns mycket förvirring kring det här med kollektivavtalen. Det är just därför som det är viktigt att vi får en bra lagstiftning på plats – en lagstiftning som inte överlåter svåra tillämpningsfrågor till kommunerna, utan en lagstiftning som med tydlighet anger hur vi ska säkerställa att det är sjysta villkor i samband med offentliga kontrakt, inte minst när det gäller upphandling av tjänster och byggentreprenader. Vi kommer att säkerställa att utformningen inte diskriminerar de små och medelstora företagen. Det är en viktig utgångspunkt i regeringens arbete. När det sedan gäller är , liksom andra EU-medlemsstater, i en position där direktiven ska implementeras . Medlemsstater som inte genomför direktiven riskerar ett överträdesärende hos och en talan i med begäran om sanktionsavgifter i form av ett schablonbelopp och eller vite. Det är därför naturligtvis mycket angeläget även av detta skäl att direktiven blir genomförda i svensk rätt . Vår avsikt är att bedriva det fortsatta lagstiftningsarbetet så fort som möjligt, även i syfte att undvika att några egentliga kostnader i form av sanktionsavgifter uppstår. Vi har i det här läget inte möjlighet att fortsätta processen. Vi måste vänta in yttrandet från Lagrådet, och vi har mycket stor respekt för Lagrådets arbete. Det här är ett krävande arbete. Och vi har den ordning vi har i svensk konstitution, där Lagrådet har möjlighet att granska lagförslag, och de ska använda den tid som krävs för att granskningen ska omfatta alla de aspekter som gäller för lagstiftningen. Jag vill i det här läget inte spekulera i om övriga medlemsstater kommer att bli försenade, om vi sätter det här i ett större europeiskt perspektiv, men jag har förstått att genomförandetiden är en stor utmaning även för många av de övriga medlemsstaterna. , med knappt kvar till genomförandetidens utgång, är det bara ett fåtal medlemsstater som har anmält till kommissionen att de har beslutat om åtgärder för genomförandet av direktiven. Vi kommer att jobba tydligt med detta. Det kommer naturligtvis att vara ett prioriterat område för regeringen. Och självklart måste vi ha målsättningen att detta ska träda i kraft . 89 PER ÅSLING (C): Jag tackar statsrådet för de svar jag har fått i den här debattrundan. Jag vill bara ytterligare trycka på behovet av att det här arbetet sker skyndsamt och med stor precision för att skapa rättstrygghet och transparens för dem som berörs. Det är angeläget att hålls informerad om hur arbetet fortlöper och om den tidsplan som statsrådet här lyfter fram håller, vilket vi båda får hoppas blir fallet, för att på så sätt minimera risken för svenska sanktioner från . Därmed vill jag tacka så mycket. 90 Statsrådet (S): Jag vill tacka Per Åsling och för denna konstruktiva diskussion. Det här är en viktig fråga för att vi ska kunna utveckla den offentliga sektorn och också öka den strategiska användningen av den offentliga upphandlingen. Jag vill tacka för engagemanget. Med ett större engagemang kan vi också säkerställa att vi får en effektiv upphandlingspolitik när det gäller hur vi använder alla de miljarder som vi lägger på offentliga inköp. Vi kommer att hålla underrättad. Det är naturligtvis min avsikt att informera om den fortsatta tidsplanen. Det är viktigt att vi har en dialog där, så att har den information som krävs för förberedelse av riksdagshanteringen av de kommande lagförslagen. Vi kommer att säkerställa att ger det stöd till leverantörer och upphandlande myndigheter som behövs fram till ikraftträdandet av den nya lagstiftningen men framför allt också när vi har den nya lagstiftningen, så att vi får en tydlighet i tillämpningen av lagstiftningen som innebär att både leverantörer och upphandlande myndigheter kan känna sig trygga och då också få möjlighet att fokusera på att göra rätt i stället för att fokusera på att inte göra fel. Det är den stora utmaningen med upphandlingspolitiken. Tack så mycket för diskussionen! Överläggningen var härmed avslutad. Följande dokument anmäldes och bordlades: 2015/16:82 Åtgärder för ökad folkhälsa på tobaksområdet – genomförandet av EU:s tobaksproduktdirektiv 2015/16:80 En arbetsmiljöstrategi för det moderna arbetslivet 2016–2020 2015/16:87 Kontrollstation för de klimat- och energipolitiska målen till 2020 samt klimatanpassning