prot · H309104 · 2016-05-12 00:00:00 — Förutom medaljceremonin för förbandet brukar även vid dessa ceremonier Invidzonen finnas på plats för att dela ut hemmahjältemedaljer till barnen. Som flera andra har nämnt krävs det duktiga och kompetenta personer på plats för att insatsen ska kunna nå den framgång som den når. Men det innebär också ett stort ansvar för dem här hemma. Jag vill därför avsluta med att rikta ett stort tack såväl till dem som deltar eller har deltagit i insatsen som till alla de anhöriga som är hemma och stöttar och har tagit ett stort ansvar. Jag yrkar bifall till förslaget i det sammansatta utrikes- och försvarsutskottets betänkande. 125 HANS (M): har historiskt en lång tradition av att ställa företrädare för försvarsmakt i den internationella fredens tjänst. Vi som land deltar, gör skillnad och bidrar. Med det betänkande som debatteras och det beslut som följer kommer alla vi som röstar ja att förlänga en viktig insats i , nu fram till utgången av juni månad 2017. Svenskt deltagande i stabiliseringsinsats i Det handlar om ett utpekat uppdrag, en utpekad uppgift, en utpekad kostnad och ett utpekat största antal deltagande. Vi ledamöter ska ta mycket allvarligt på vår uppgift att ställa oss bakom denna operation. Våra krav och förväntningar på dem som deltar är de allra högsta. Ytterst är de där för att riskera sina liv – för våra gemensamma intressen och för vårt bästa. Alla de som deltar är svenska hjältar, och alla dessa kvinnor och män bär ett namn och har en hemvist, även om vi i riksdag naturligtvis känner få om ens någon av dem. Jag och andra moderater har dock förmånen att känna , som tidigare tjänstgjort i . , just denna torsdag, är han en del av högvakten vid . Annars åker han omkring i vårt land för att på skolor och bibliotek berätta om sina erfarenheter. visar undersköna bilder av soluppgångar över vidder i . Han berättar om hur man som svensk soldat kör in i byar med glada barn som springer efter fordonet för att de vet att dessa soldater representerar ordning, stabilitet och kamp mot krafter som vill slita sönder deras samhällen. Han kan också säga en hel del, herr talman, om en FN-byråkrati som kräver ett stort antal underskrifter bara för att få borda ett flygplan som ska från Timbuktu till . är stolt över det han uträttat och berättar gärna om det. Därmed är han en av alla dessa värdiga representanter för vår svenska försvarsmakt. Det är när man lyssnar till erfarenheter förmedlade av och andra som några av Alliansens gemensamma yrkanden i vår motion känns extra angelägna. För det första gäller det att fastställa nationella mål för att kunna utvärdera de insatser som genomförs. Varför är vi där? Vad ska uppnås? Har vi åstadkommit det önskvärda? Målen för insatsen är: ”1) stöd till säkerhet, stabilitet och skydd av civila, 2) stöd till den nationella politiska dialogen och försoning, 3) stöd till att återupprätta statens överhöghet i hela landet; återuppbygga säkerhetssektor; främja och skydda mänskliga rättigheter; samt stöd till humanitärt bistånd, 4) stöd till parterna att uppfylla fredsavtalet. Insatsen ska även skydda FN-personal och bevara kulturarv.” Vi från Alliansens sida anser att en förutsättning för att kunna genomföra en utvärdering är att konkreta, uppföljbara mål formulerats för den svenska insatsen. Vidare lyfter vi fram frågeställningar kring brister i den medicinska evakueringsförmågan. Låt mig försäkra att jag har moderata kolleger – varav vissa är närvarande här i kammaren: och – som återkommande i försvarsutskottet brukar ställa frågor till försvarsministern eller överbefälhavaren kring just Medevac-förmågan. Det handlar om att kunna känna trygghet och full tillförlitlighet för att kunna utföra uppdrag längre bort men också om vetskapen om att hjälp finns att tillgå. På basis av vår allianstext finns följande lydelser med i det betänkande vi nu behandlar: ”Utskottet välkomnar Försvarsmaktens åtgärder för att begränsa konsekvenserna av den bristande mörkerförmågan, men konstaterar att problem kvarstår när det gäller förmågan till medicinsk evakuering för den svenska styrkan i . Bristerna påverkar styrkans möjligheter att verka effektivt i insatsområdet och kan påverka personalens säkerhet. Utskottet anser att regeringen bör ta initiativ för att säkerställa medicinsk evakueringsförmåga dygnet runt inom ramen för insatsen.” Svenskt deltagande i stabiliseringsinsats i Inom ramen för vår kandidatur till och ambitionen att vara medlem av detta med start är det också av mycket stor betydelse att vi kan delta i olika kommande FN-ledda och FN-sanktionerade insatser. Ifall får ett samtal om behov av hjälp måste vår grundinställning vara positiv inför att stå upp för att säkra freden och friheten. Kostnaderna för insatsen i beräknas uppgå till högst . Exakt vad de beräknas bli får redovisas i den kommande höstbudgeten. Men den avgörande frågan som måste ställas är hur mycket mer pengar det finns kvar för internationella uppgifter. Vad kan axla för ytterligare ansvar? Vi har från Alliansens sida framfört saklig kritik när det gäller exempelvis bidrag till efter terrordåden i för dess otillräcklighet. Tyvärr tror jag att den beror just på de ekonomiska begränsningarna. Det är fullt möjligt att vi vill och måste göra mer än bara den här viktiga insatsen i . Då får det inte gå ut över det nationella svenska försvaret. Det kräver i så fall idérikedom om hur andra, nya resurser kan tillföras kontot Försvarsmaktens insatser internationellt utan neddragningar i övrigt. Från Alliansens sida har vi ingen reservation. När vi sänder ut kvinnor och män på internationella uppdrag är det en styrka för alla att vi står sida vid sida. Våra kvinnor och män, våra soldater, ska veta att de har vårt uppdrag och vårt fulla stöd. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 12 Förstärkt rättssäkerhet och effektivitet i förundersökningsförfarandet betänkande 2015/16:JuU11 Förstärkt rättssäkerhet och effektivitet i förundersökningsförfarandet (prop. 2015/16:68) vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) § 13 Synnerligen grova narkotikabrott betänkande 2015/16:JuU15 Synnerligen grova narkotikabrott (prop. 2015/16:111) 126 (M): Vi ska nu debattera justitieutskottets betänkande Synnerligen grova narkotikabrott. Det är bra att regeringen nu har lagt fram denna proposition för behandling i . Det beror bland annat på att uppmanade regeringen i ett tillkännagivande i samband med behandlingen av motioner att göra det. I vart fall har detta tillkännagivande nu tillmötesgåtts. Jag yrkar för tids vinnande bifall endast till reservation 1, men vi står naturligtvis även bakom allt som anförs i reservation 2. Anledningen till att detta lagstiftningsärende nu ligger på bord är att påbörjade en omläggning av rättspraxis genom den så kallade mefedrondomen 2011. avlägsnade sig genom den domen och ett relativt stort antal efterföljande domar från den straffvärdesbedömning och straffmätningstradition som utvecklats i domstolarna under en lång följd av år. Alliansregeringen tillsatte därför . har genom väldigt många domar, som jag nämnde, lagt om rättspraxis. Genom den så kallade 97-kilosdomen och cannabissmugglingsdomen, båda , uppsatte man straffvärdemässiga tak. Det är så det har beskrivits i litteraturen. Detta innebär att mängden narkotika till slut inte får någon betydelse. Teoretiskt skulle mängden narkotika kunna dubblas utan att detta påverkar straffets längd. Det har rent konkret medfört att de mängder narkotika som krävs för att ett narkotikabrott ska anses som grovt har fördubblats. För att som lagstiftare kunna påverka synen på hanteringen av stora mängder narkotika införs nu därför en ny gradindelning av de grövre brotten på narkotikaområdet. De nya brott som införs genom lagstiftningsärendet är synnerligen grovt narkotikabrott och synnerligen grov narkotikasmuggling. Det är väldigt bra. Syftet med detta är just att vi ska komma bort från de straffvärdemässiga tak som finns i rättspraxis genom att stora mängder narkotika ska få genomslag i straffmätningen. När det gäller delen med de straffvärdemässiga taken får man nog säga att Högsta domstolens ambition att åstadkomma en mer nyanserad syn vid bedömningen av narkotikabrott har blivit onyanserad. Det är onyanserat att inte ta hänsyn till hur stora mängder narkotika som skulle ha kunnat komma i omlopp i samhället. Mängden narkotika är typiskt sett mindre betydelsefull ju allvarligare brottet är och mer betydelsefull ju lindrigare brottet är. På något vis kan man säga att det är omvänt. Jag tycker att mängden narkotika ska ha stor betydelse i samtliga situationer. Vi har ändå en narkotikapolitik i som präglas av en väldigt stor samsyn. Det är nog ett viktigt skäl till att vi har ett lägre antal ungdomar i som prövar på narkotika än i väldigt många andra länder. I princip vet jag inte något annat jämförbart land där man har färre ungdomar som prövar på narkotika än i . Vi är då också i kända för att göra ganska ingående mätningar av sådant. Förutsättningen för att åstadkomma en narkotikapolitik som håller ihop är att man måste minska mängden narkotika i ett samhälle. Det har ett övergripande narkotikapolitiskt syfte och också ett rättspolitiskt syfte eftersom narkotika av olika skäl medför annan brottslighet. Det är också ett av grundproblemen i väldigt många av de utanförskapsområden som ställer till väldigt många problem för oss. Det gäller inte bara justitieutskottet utan också andra utskott som behandlar frågor som har anknytning till situationen där. Högsta domstolens avgöranden har i praktiken inneburit en liberalisering på utbudssidan när mängden narkotika inte fick någon större betydelse eller straffen i vart fall sänktes. Så kan man inte ha det. Därför är återigen förslaget bra. Jag kan i sammanhanget nämna att vi också har folkhälsoperspektivet och möjligheten att på olika sätt ge hjälp till människor som har fastnat i ett narkotikamissbruk att lämna sitt missbruk. Men är det mängden narkotika som i grunden är avgörande för vilka skador som uppkommer i samhället både på övergripande samhällsnivå och på individnivå. Det är också en uppfattning som delas av FN-organet på området, United Nations Office on Drugs and Crime, och ges till känna i olika internationella sammanhang. Regeringen har i lagstiftningsärendet uttalat som sin avsikt att man generellt inte vill påverka straffnivåerna. Jag kan tycka att det är något motsägelsefullt. Om man vill komma bort från straffvärdemässiga tak när det gäller mängden narkotika vill man väl ändå påverka straffnivåerna när det gäller den brottsligheten. Det är också så att om det inte de facto leder till att straffnivåerna höjs i de fall där har avsett det, vilket vi är helt eniga om, är det väl rimligt att man återkommer från regeringens sida med förslag som påverkar straffskalorna. Det är nästa steg. Det vill vi från sida att man ska göra. Då är det viktigt att följa rättspraxis. I annat fall säger man ju att det inte spelar någon roll om man beaktar mängden narkotika, trots att vi vill det, eftersom man inte har för avsikt att generellt höja straffnivåerna. Jag undrar hur ni egentligen tänker i den delen. Vi har också frågan om farlighetsbedömningar. Problemet när man har sänkt straffvärdet för större mängder narkotika handlar om att man också har tittat på preparatens farlighet. säger att det i grunden är en bevisfråga huruvida ett preparat är farligare eller mindre farligt än vad man har ansett. är det en rättsfråga, för i allmänhet för man inte i bevis hur farliga eller inte farliga preparat är. Det är just detta det handlar om. Utifrån vad som är allmänt känt i mefedrondomen sänkte man straffvärdet efter att ha tittat på en artikel i en vetenskaplig tidskrift. Det är ganska motsägelsefullt, när man under arbete med internationella narkotikakonventioner och motsvarande svensk lagstiftning har använt vetenskapliga underlag för att göra bedömningar av farligheten hos enskilda preparat och uppdelningar i olika klasser. Det gäller också kontroll, tillåten medicinsk användning och annat. Det är märkligt att man då kan utradera detta, trots att man säger att det i vissa fall är en bevisfråga och i andra fall en rättsfråga. Den syn man har haft på ett preparats farlighet leder rimligen till att man måste se över farlighetsbedömningar i straffrättsprocessen. Här tycker jag att majoriteten i utskottet har lämnat ett väldigt konstigt svar. Man konstaterar att betydelsen av ett preparats farlighet i straffrättsligt hänseende är en rättsfråga. Men i vad mån ny information om preparatet ger anledning till ändrad rättstillämpning är typiskt sett en bevisfråga. Ja, just så är det. Men dra då också slutsatserna av detta! 127 (SD): Vi debatterar nu förslag till ny lagstiftning om det som har kommit att kallas för synnerligen grovt narkotikabrott och synnerligen grov narkotikasmuggling. Förslagen skulle kunna uppfattas som att regeringen vill skärpa straffen för allvarliga narkotikabrott, vilket inte riktigt är fallet. Men om man utgår , när domstolspraxis sänkte straffen för narkotikabrott, kan uppdelningen av straffskalan få till följd att vissa brott inte riskerar att leda till riktigt lika låga straff som . Om man ser på lagförslagen med en lite längre tillbakablick är förslagen till ny lagstiftning mer av ett försök till att reglera straffen utifrån hur olika narkotikabrott har värderats i vårt land. Enligt min mening är detta alltså snarare att betrakta som ett försök till reglering än en straffskärpning. Regeringen själv anger också att uppdelningen i straffskalan mellan grovt och synnerligen grovt brott inte avser att påverka just straffnivåerna. Till skillnad från hur nivåerna för exempelvis grov misshandel och synnerligen grov misshandel har utformats blir det ingen skillnad mellan maxnivåerna för grovt och synnerligen grovt narkotikabrott och narkotikasmuggling. I övrigt väljer regeringen i det här läget att inte heller skärpa straffen för något annat narkotikarelaterat brott. Vi ändrar alltså lagen från en lag om grovt narkotikabrott som kan ge upp till fängelse till en kompletterande lag om det som kallas för synnerligen grovt narkotikabrott och som föreslås ge upp till fängelse. Ja, ni hör rätt: Det är alltså ingen skillnad mellan de olika straffens maximinivå. Det som skiljer straffskalorna åt är att miniminivån för synnerligen grovt brott ska börja i stället för att som , för grovt brott, börja fängelse. Det positiva i sammanhanget, som vi ser det, är att den nya lagstiftningen förhoppningsvis leder dels till mer konsekventa straff, dels till att vissa typer av allvarliga narkotikabrott inte riskerar att bli föremål för ett straffvärde understigande fängelse. Det är i så fall en välkommen utveckling från sida sett. Men, som sagt, när det gäller maxnivån för de nya förslagens straffskala föreslås ingen höjning. Det är något som har valt att belysa som ett problem genom en reservation till betänkandet. har förespråkat skärpta straff för narkotikabrott, och skärpta straff är lite grann av en känd SD-linje. När vi säger att vi har förespråkat skärpta straff och benämner det som en SD-linje ska det inte förväxlas med hur exempelvis väljer att använda begreppen. Detta är alltså inga politiska förslag som vi kom på , utan skärpta straff för narkotikabrott finns med i motionsflödet och går att spåra i tiden i kriminalpolitik. Vår utgångspunkt inför de nya lagförslagen har varit hur de befintliga straffskalorna har varit utformade och hur praxis i domstolar har utvecklats. Där vill vi, till skillnad från regeringen, se åtgärder som leder till skärpningar av straffen. Det brukar ofta i de här debatterna i olika sammanhang påpekas att sticker ut, framför allt i , med höga straff för narkotikabrott. Från min synpunkt är en mer relevant jämförelse svenska folkets uppfattning om straffvärden för olika brott och vilken tid som sedan faktiskt avtjänas i fängelse. Min uppfattning är att allmänheten alltför ofta blir besviken över för korta straff och inte att allmänheten är bekymrad över att andra EU-länder har en annan kriminalpolitik. När det gäller själva värderingen av brotten i förhållande till andra allvarliga brott ska såklart inte straffskalorna skilja sig speciellt mycket åt. Om det skulle vara så att vi enskilt och endast ville skärpa straffskalorna för just synnerligen grovt narkotika- och smugglingsbrott skulle det kunna verka som att SD agerar inkonsekvent. Men eftersom SD-linjen genom hela kriminalpolitiken genomsyras av förslag till straffskärpningar ska givetvis vår reservation i ärendet ställas i proportion till hur vi har uttryckt stöd för straffskärpningar i andra brott. Där har vi förespråkat skärpta straff. När jag säger ”” menar jag alltså inte något taktiskt utspel från , utan jag syftar på den linje som har förespråkat , inte minst genom förslag här i . Vi i står bakom våra reservationer i betänkandet, men för tids vinnande väljer jag att yrka bifall endast till reservation 3 – reservation om höjda straff för narkotikabrottslighet. 128 (M) replik: På rättspolitikens område kan man säga att verkligen försöker skära pipor i vassen. har stått för en restriktiv narkotikapolitik – långt att fanns som parti. Jag kan citera dåvarande statsminister , som sa att den som säljer narkotika säljer död. Det stämmer ganska väl, inte minst om man ser på den problematik vi har med våldsamma uppgörelser med vapen i utanförskapsområden. Det handlar också om de konsekvenser som narkotika för med sig genom andra våldsbrott och genom överdoser. Det är i grunden någon som skor sig på andras olycka, och det är allvarligt. Lösningen på detta är naturligtvis ett nyanserat synsätt, och man kan alltid diskutera huruvida det synsätt man ger till känna är nyanserat eller inte. Här handlar det i första hand inte om att höja maxstraffen, utan det handlar om att få en straffmätning som ligger på en nivå som är rimlig inom ramen för hela straffskalan. Narkotikabrotten, och de grova narkotikabrotten, har i domstolspraxis varit sådana brott där man har utnyttjat de straffskärpningsregler som finns specifikt i och som gör att man kan utdöma längre straff än vad straffskalan anger. Jag förstår inte hur man ska komma till rätta med denna problematik, som uppenbarligen har uppmärksammats också av , genom att enbart höja maxstraffet. Det är inte heller lämpligt för lagstiftaren att bestämma farlighetsgraden hos olika typer av narkotika. Om man vill åstadkomma förändring på vetenskaplig grund när det gäller kat bör man rimligtvis i så fall vara för något slags reglering av frågan om preparats farlighet och farlighetsbedömningarna. 129 (SD) replik: Jag uppfattade ingen konkret fråga från . Men när det gäller rimliga nivåer i straffskalan är det precis detta vi belyser: Man inför ett brott som kallas för synnerligen grovt narkotikabrott, vilket anspelar på att det ska vara ett brott som är betydligt grövre än grovt narkotikabrott. Då är det också rimligt att det finns en skillnad i straffskalorna precis som det finns för grov misshandel och synnerligen grov misshandel. Det är det vi har föreslagit i vår reservation som jag anförde att vi har. Vi ser problem med att man inte är konsekvent i förhållande till hur annan lagstiftning är utformad. Sedan ska det här också sättas i proportion till hur vi värderar andra straff så att straffen inte skiljer sig åt värdemässigt, exempelvis det som har nämnts i betänkandet när det gäller straffskalorna för grov misshandel och grovt narkotikabrott. Det finns en diskrepans mellan de olika brotten när det gäller andra straffskalor, och vi tycker att det är rimligt att det också finns en diskrepans mellan maximinivåerna när det gäller de här två olika brotten, alltså grovt narkotikabrott och synnerligen grovt narkotikabrott. 130 (M) replik: Jag skulle kunna ställa många frågor, men jag tycker inte att jag ska ställa dem utan kanske mer försöka klargöra saker och ting med anledning av första anförande. Att jämföra exempelvis narkotikabrott med våldsbrott behöver inte vara relevant bara för att man gör det. Lagstiftningstekniken med ett synnerligen grovt brott är någonting, precis som säger, som finns också beträffande synnerligen grov misshandel. Men varje brott har ju sina egna brottsrekvisit. Jag frågar inte om vet vad brottsrekvisit är, för det är jag helt övertygad om att man vet om man sitter i justitieutskottet. De nya rekvisit som tillförs för synnerligen grovt narkotikabrott tar sikte på att de brott som och andra domstolar i ansåg ligga i den övre delen av straffskalan när det gällde grova narkotikabrott åter kommer att hamna i den övre delen. Det är i alla fall vår ambition. Det är lite oklart vad majoriteten i utskottet anser i den här frågan eftersom man inte vill höja straffnivåerna generellt, vilket vi anser att man ska göra. Vår utgångspunkt är att straffnivåerna borde hamna på den nivå som rådde innan gjorde sin praxisändring. ligger straffnivåerna i , när det gäller de allvarliga brotten, generellt lägre än i andra jämförbara länder. Det finns också uttalat i det tillkännagivande som bland annat ligger till grund för att regeringen återkom i den här frågan. Jag tycker att det här är ganska viktiga distinktioner att göra. Man måste fokusera på det konkreta problemet så tydligt som möjligt, och det hade också kunnat göra om de hade haft en annan ingång när det gäller kat. 131 (SD) replik: Jag tror att vi är överens om att det finns problem med den praxisändring som trädde i kraft efter ett antal domar och med hur man har valt att utveckla domar och praxis i domstolar. Därför är det välkommet att man lägger en större tyngd vid mängd i den nya lagstiftningen. Men vi ser problem med att man inte höjer straffnivåerna, som jag har nämnt tidigare, vare sig för de lindriga formerna av narkotikabrott eller när det gäller det nya lagförslaget om synnerligen grovt narkotikabrott eller smuggling. Det är inte konstigare än att vi i vårt valmanifest har lovat våra väljare att vi ska ha höjda straff för narkotikabrott. Givetvis följer vi upp det när det kommer lagstiftningsförslag på området och föreslår höjda straff för narkotikabrott. Då måste man föreslå utvidgade ramar för narkotikabrott, och det har vi också gjort i vår reservation där vi poängterar att det bör finnas en skillnad mellan grovt narkotikabrott och synnerligen grovt narkotikabrott när det gäller maxnivån, precis som det finns med andra lagstiftningar som innehåller grovt brott och synnerligen grovt brott. Det är inte speciellt konstigt. Jag tycker att det framgår ganska klart vad vi syftar till med det här förslaget och hur vi förhåller oss till tidigare utfästelser i valmanifest och tidigare motioner. Jag tackar så mycket för klargörandena även om vi mestadels är överens. Eftersom jag inte fick någon konkret fråga får vi väl vara nöjda så långt i den här debatten. 132 (S): Mitt inlägg föregicks av en klassisk batongmätarbatalj mellan partierna på högerkanten. Det är typiskt när det handlar om att man ska göra en justering i befintlig lagstiftning med de förutsättningar som finns. Jag vill inledningsvis yrka bifall till förslaget i betänkandet. Jag tror att med de här justeringarna i lagen får vi en vassare och mer ändamålsenlig lagstiftning som ett redskap i arbetet mot narkotikasmuggling och mot narkotikabrott i allmänhet. har i sitt anförande här haft en del logiska resonemang. Det är i grund och botten därför som vi kommer hit. Vi gör en gemensam resa när vi tar fram den här nya lagstiftningen. Jag behöver inte rekapitulera hela berättelsen om varför det har blivit som det har blivit. Men det är helt klart så att den praktiska tillämpningen inte riktigt har slagit ut så som lagstiftarna tänkte att den skulle. Då kan man klia sig i huvudet lite grann och peka finger åt domstolarna, eller så ändrar man helt enkelt lagstiftningen. Det är det vi gör här . Det är bara att gå tillbaka till ordbehandlaren och fortsätta jobba. Det finns en rad reservationer och förslag.