prot · H30998 · 2016-04-26 00:00:00 — Ministern hänvisade till att beredning pågår och att en proposition är på väg. Vidare lyfte ministern fram livsmedelsstrategin. Den enda mer konkreta åtgärden var regler om utfodring. Vi får väl avvakta och se, herr talman, om det är förslag som är i rätt riktning. Men utfodringen är ett problem, så jag är försiktigt optimistisk när det gäller den delen. Det är bra att ministern säger att viltköttet är en uppskattad råvara som vi ska ta till vara i den kommande livsmedelsstrategin. Men jag måste naturligtvis, herr talman, fråga ministern: Hur då? På vilket sätt ska viltköttet få ta plats i strategin? Jag konstaterar tyvärr att även livsmedelsstrategin är försenad, precis som propositionen om vildsvin och viltskador. Det är väl kanske regeringspartiernas samarbetssvårigheter som har gjort att den så kallade samarbetsregeringen snarare blivit förseningsregeringen. Jag beklagar att det dröjer så, men jag hoppas verkligen att livsmedelsstrategin blir ett riktigt viktigt verktyg i arbetet med att stärka svenskt jordbruks konkurrenskraft men också för att lyfta fram viltköttet på ett bra sätt, och då inte minst vildsvinsköttet. Min konkreta fråga till ministern i det avseendet är: På vilket sätt ska viltkött få ta plats i strategin? En stor brist , herr talman, är att kunskapen om viltkött är låg. Det är ett problem som behöver åtgärdas. Är det någonting som skulle kunna vara en del av den planerade livsmedelsstrategin? 63 Statsrådet (S): Jag håller med om att det är ett stort problem, inte minst för jordbruket, att vi har en vildsvinsstam som på vissa ställen går väldigt hårt åt odlingarna. Därför behövs det tydliga regler för utfodring för att minska de här skadorna, och de kommer att framgå i den proposition som vi lägger fram på bord. Sedan har vi generösa jaktregler, för under större delen av året får man ju jaga vildsvin. Det underlättar på många olika sätt att man kan ha belysning vid åteljakt, och efter ansökan hos kan man få använda elektronisk bildförstärkare. Det finns också ett flertal godkända fångstredskap för årsungar. Man kan också bedriva skyddsjakt om, om vildsvinen förorsakar skador på grödor och odlingar. Under –2015 sköts det 90 000 vildsvin, vilket är plus jämfört med föregående år, så det har faktiskt skjutits betydligt fler. Vi har en population på ungefär 200 000. Som du var inne på kommer livsmedelsstrategin att beröra viltköttet, inte bara vildsvin utan också en uppskattad råvara från många andra djurslag. Den hamnar oftast i jägarnas frysboxar och kommer inte ut till konsumenterna. Det här är givetvis en informationssak, för det är viktigt att kunna hantera detta livsmedel på ett korrekt och säkert sätt. Vi har vilthanteringsanläggningar. Det är företag som har investerat i anläggningar för att kunna ta hand om detta. Jag ser att det finns goda möjligheter för dessa företag att kommersialisera även vildsvinsköttet, och vi ska inte dra undan mattan för deras möjligheter. 64 (M): Det är bra att ministern lyfter fram och välkomnar de åtgärder som alliansregeringen gjorde för att underlätta och skapa en bättre och mer effektiv jakt. Men det räcker som sagt inte. Ministern var inne på att den stora utmaningen och det viktigaste vi har att göra är att säkerställa att mer kött når ut på marknaden och att köttet inte fastnar i jägarnas frysboxar. jagar jägarna vildsvin tills den egna boxen är full. När boxen är full slutar de jaga eftersom de enligt lag är förbjudna att sälja kött vidare i småskalig omfattning till sin granne eller kollega. Varför är de det? Jo, för att det, som ministern redogjorde för, kan finnas trikiner i köttet. Med krav på att man har testat köttet för trikiner och att man har grundläggande kunskap och utbildning i livsmedelshantering, hygien och annat viktigt vore det fullt rimligt att man i begränsad omfattning får lov att sälja vildsvinskött. Jag tror på intet sätt att det slår undan benen för vilthanteringsanläggningarna. Tvärtom tror jag att om fler konsumenter hade fått smaka vildsvinskött och fått upp ögonen för denna fina råvara hade affären för vilthanteringsanläggningarna blivit bättre och intresset för att jaga vildsvin ökat. Jag beklagar att ministern avfärdar mitt förslag om hur man skulle kunna skapa ökad avsättning och efterfrågan på vildsvinskött. Jag konstaterar att ministern då också avfärdar ett förslag som är ytterst efterfrågat av jägarkår, och det beklagar jag. Vad föreslår ministern i stället? Är svaret ”ingenting”? Vad har ministern för förslag för att underlätta för vilthanteringsanläggningarna eller för att göra administrationen av trikinprovtagningen ännu enklare? Den är enkel, och kostnaden är inte särskilt hög – men det finns säkert möjlighet att göra ytterligare. Ministern och regeringen är svaret skyldig. Man avfärdar de förslag som jag och andra har presenterat. Men man kommer inte med så många, om en några, egna förslag och idéer. När man diskuterar livsmedelssäkerhet och frågan om trikinprover är det viktigt att ställa sig frågan om dagens regler och byråkrati är rimlig. Står den i proportion till den risk som finns? Jag tycker inte det. Ministern sa att det sköts 90 000 vildsvin. Vet han hur många av dem som bar på trikiner? I hur många av de djur som sköts hittade man trikiner? 65 Statsrådet (S): I livsmedelsstrategin kommer det att tas upp en hel del om livsmedelssäkerhet. Mat är hälsa, och det är mycket viktigt att vi har säkra livsmedel. Vi ser ju vad som händer tid till annan när det fuskas med sådant. Livsmedelssäkerheten kommer vi alltså inte att tumma på. Att livsmedelsstrategin är försenad med någon månad är beklagligt. Hade alliansregeringen lyssnat på de kommittémotioner som väcktes i hade den varit på plats för länge sedan. Men man avfärdade dem, så lite ansvar får man nog ta själv. Jag har jagat och jagar vildsvin. De är svårjagade, och svårare än annat vilt att slakta och ta hand om. De jagas oftast , och i avvaktan på trikinprover måste köttet ligga i kylrum. Vildsvin är alltså inte lika lätthanterligt som mycket annat vilt, och därför är det viktigt att vi har ordning och reda och vilthanteringsanläggningar. Det är som sagt företag som har investerat för att kunna ta hand om detta. Vi ska inte dra undan mattan för dem. frågade hur många som har drabbats av trikiner. var det fem stycken som testades positivt. Det är inte många, men det kan få förödande konsekvenser. sköts ett vildsvin i som bar på 2 000 larver per gram kött. Man bedömer att 50 trikinlarver räcker för att infektera en människa. Hade detta hamnat i en vildsvinskorv kunde det ha fått förödande konsekvenser. Detta är inget att leka och slarva med, utan vi måste säkerställa att det kött som kommer till konsumenterna är säkert. Det kan annars ställa även annat viltkött i dålig dager. 66 (M): var det ett djur av 90 000 som bar på trikinsmitta. Det är alltså 0,00001 procents risk att djuret bär på trikiner. Men den risken ska inte negligeras, för det är allvarligt att smittas av trikiner. Jag delar helt och fullt ministerns uppfattning att vi måste slå vakt om livsmedelssäkerheten. Detta är, för att använda ministerns ord, inget att leka och skoja med. Det förslag jag har lagt fram handlar inte om att man inte ska testa för trikiner. Det handlar om att jägaren, precis som jägaren gör på kött för egen konsumtion, ska få lova att göra ett trikintest, skicka det på analys, få resultatet per telefon – vanligtvis via sms – och därefter i liten omfattning få sälja köttet vidare. Det stora grundproblemet när det gäller att få till ökad jakt av vildsvin och bättre förvaltning är just avsättningsmöjligheterna. När jag träffar jägare, markägare och andra som vill utveckla en bättre fungerande vildsvinsförvaltning återkommer den frågan alltid. Det är för krångligt att sälja köttet. Jag konstaterar att ministern inte hade några svar på hur han och regeringen skulle vilja underlätta för vilthanteringsanläggningarna. Alliansen gjorde till exempel nedsättningar i slakteriavgifterna. Är lägre avgifter en väg framåt för ministern? Vilka konkreta åtgärder föreslås? Alliansens Matlandet lade en bra grund till den livsmedelsstrategi man nu arbetar med. Alliansen har gång efter annan ställt konkreta frågor om livsmedelsstrategin, men regeringens svar uteblir. Vi är nu utelämnade ur den processen, och det beklagar jag. 67 Statsrådet (S): Jag är glad att Alliansen inser att behöver en livsmedelsstrategi. Jag hoppas att vi kan anta denna strategi gemensamt i med ett tungt klubbslag från talmannen och utan partipolitisk prestige. Vi har kanske olika handlingsplaner för att nå en sådan strategi beroende på vilken regering som sitter vid makten. I strategin kommer mat, hälsa och livsmedelssäkerhet att väga tungt. Jag ser fram emot att lägga en proposition på bord och få ordning på utfodringen, som inte har varit bra, och också få ordning på hanteringen av vildsvinsköttet. Det måste hanteras på vilthanteringsanläggningar, som har kunskapen att göra det på korrekt sätt. Tack för en bra debatt! Överläggningen var härmed avslutad. § 17 Svar på interpellation 2015/16:561 om myndighetskrav som försvårar rationellt lantbruk 68 Statsrådet (S): har frågat mig om jag anser, utan att gå in på det enskilda ärende som är under prövning, att det är rimligt att på det här sättet inskränka äganderätten och möjligheterna till ett rationellt jordbruk. Om inte undrar om jag avser att vidta några åtgärder. Enligt 2 kap. 3 § ska alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet eller vidta en åtgärd utföra de skyddsåtgärder, iaktta de begränsningar och vidta de försiktighetsåtgärder som behövs för att förebygga, hindra och motverka olägenheter för människors hälsa och miljön. Skyldigheten gäller för alla och gäller enligt 2 kap. 7 § i den utsträckning som det inte kan anses vara orimligt att uppfylla dem. Tillståndspliktiga verksamheter är bland annat större djuranläggningar med nötkreatur, svin och fjäderfän. I samband med tillståndsprövning ska det göras en bedömning av vad den enskilde behöver göra för att verksamheten ska få bedrivas. Vid tillståndsprövning av djurhållning kan det röra sig om villkor om lagring och spridning av gödsel om det behövs med hänsyn till människors hälsa eller miljön. Om det behövs och i så fall vilka villkor som bör ställas är någonting som måste avgöras i det enskilda fallet och utifrån de lokala förhållandena. För jordbrukaren finns möjlighet att överklaga tillståndsbeslutet, dess utformning och enskilda villkor till mark- och miljödomstol. Det är inte upp till mig som landsbygdsminister att uttala mig om ifall ett eller flera villkor i ett tillståndsbeslut är rimliga. 69 (C): Tack, herr minister, för svaret! Jag aktualiserar interpellationen helt med utgångspunkt från ett aktuellt fall hemma i , där en jordbruksföretagare i utvecklar sin verksamhet och har lämnat in en ansökan för att låta verksamheten utvecklas och växa rejält. Själva fallet ska vi inte diskutera, men det handlar om synsätt som illustreras i myndighetsutövningen kopplat till de förutsättningar och villkor som ges i tillståndet. Man märker alltmer hur olika intressen ska balanseras, och i det här fallet har man tydligt markerat emot den enskilde jordbruksföretagaren när det handlar om att begränsa möjligheterna att sprida gödsel och dagar före storhelg. Att man får ge näring till jorden och till grödan som växer är en grundförutsättning för att kunna bedriva ett aktivt jordbruk och utveckla sin verksamhet. Det är också en viktig förutsättning för att kunna genomföra aktiviteterna med hänsyn till de lokala väderleksförhållanden som råder för stunden. Det är inte alltid genom byråkrati och myndighetsutövning som man finner de lämpligaste lösningarna praktiskt. I det här fallet är det väldigt tydligt. Det handlar om en levande landsbygd. Det handlar om vilka villkor man ger och hur man kan ge förutsättningar för att stärka företagsklimatet för den enskilde lantbruksföretagaren och utveckla jordbruket. Det handlar om regelförenklingar i stället för regelkrångel. Verksamheten går att utveckla till 6 800 platser för slaktsvin och högst 800 platser för suggor. Mängden gödsel beräknas till 28 000 kubik, lite drygt. Det handlar om en stor spridningsareal som ligger långt från bebyggelse och om en verksamhet som visar stor hänsyn till grannar och berörda som finns i närheten av markerna. Tillståndet är godkänt, men just detta villkor har ändrats jämfört med tidigare. är spridning av organiska medel reglerat så att det får ske under så få och koncentrerade perioder som möjligt. Vi är mitt inne i vårbruket i stora delar av landet. En del har klarat av det, en del arbetar just nu och en del inväntar de rätta förutsättningarna. Då är oerhört viktig. Det måste vara rätt väder. Den enskilde har möjlighet att söka undantag eller dispens hos kommunen, men då blir det en årlig prövning och byråkrati. Det hade varit bättre att i stället ha det som det var tidigare för den enskilde, nämligen att spridning av gödsel inte får ske dagen före eller under midsommarhelgen, att spridning , och helgdagar endast får ske undantagsvis och att tidpunkten för spridning ska väljas så att luktstörningar minimeras. Detta prövas , och det är ett intressant ärende. Intressant är också att inga grannar har klagat, utan de stöttar den enskilde jordbrukaren ute på Värmlandsnäs. De förstår inte problematiken utan tycker att det hör till att man måste sprida gödsel för att kunna bedriva jordbruk. 70 Statsrådet (S): Det är som utgör grunden för den svenska miljölagstiftningen. Den syftar till att främja en hållbar utveckling och tillförsäkra en hälsosam och god miljö för oss som lever nu men också . har olika bestämmelser som berör oss alla på olika sätt, både som företagare och privatpersoner. Den sätter spelreglerna för vilken hänsyn vi måste ta när vi bedriver verksamhet och vilka åtgärder vi måste vidta när vi bedriver verksamhet som kan påverka både människors hälsa och miljön. Det gäller oberoende av om verksamheten är liten eller stor, och allt från jordbruk till gruvan i och allt däremellan berörs av detta. Mitt synsätt när det gäller lantbrukarna, särskilt i , är att vi är mycket medvetna om hur deras verksamhet påverkar miljön. Jag vet att de vidtar en lång rad åtgärder för att minska verksamheternas miljöpåverkan. Svensk livsmedelsproduktion ligger långt framme när det gäller miljöarbete. I många stycken är vi i faktiskt världsledande när det gäller livsmedelsproduktion och miljötänk. Vi har många lantbrukare som har höga ambitioner när det gäller att utveckla sin verksamhet och ta de miljöhänsyn som krävs som de givetvis arbetar för att stärka lönsamheten i sitt företag. Jag hoppas att lantbrukare får framföra sitt synsätt och sin argumentation på ett bra sätt i de domstolsförhandlingar som sker. Men det är inte något som jag som statsråd kan gå in på över huvud taget, och det tror jag att har full förståelse för. 71 (C): Det handlar om vilka regelverk ska ha för denna typ av verksamhet och hur vi på bästa sätt kan skapa förutsättningar för landsbygden och dess företagande att utvecklas. Där är jordbruksföretagandet en elementär och viktig del. Vi återkommer ofta till landsbygdsstrategin, som kommer. Då är inriktningen hos myndigheternas tillämpning och utveckling av praxis oerhört viktig och grundläggande för att få så bra och grundläggande förutsättningar för den enskilde som möjligt. Vi kan se att man med hänsyn till myndighetsbeslut tvingas göra uppehåll i gödslingsverksamhet, vilka i vissa fall kan bli upp till fyra långa beroende på hur helgdagarna ligger . Det skulle till exempel inte vara tjänligt att köra ut gödsel första maj även om det är perfekta väderleksförutsättningar. krävs en ny uppstart för att kunna få gödselbrunnen rätt anpassad, och det kräver extra timmar och påverkar också lönsamheten i företagandet. Det intressanta i det här läget är att kommunen stöder och ser betydelsen av företagets möjligheter att kunna utveckla verksamheten och hur viktig den är för en levande landsbygd och att man ger förutsättningar när man upplever att den enskilde jordbruksföretagaren tillämpar en bra praktisk bedömning av när och hur gödslingen ska gå till. I förlängningen kan det på flera håll i landet bli en ökad reglering. Det är det som politiken måste in och se över. Vilka regelverk, vilka förutsättningar och vilket engagemang visar men också regeringen i den här typen av frågor i ett läge när landsbygdföretagandet, i ett läge där vi behöver höja vår försörjning av livsmedel i ? Vi behöver, precis som landsbygdsministern ofta refererar till, ge förutsättningar för att öka produktionen. Då är varje del viktig. Den sammantagna bilden är att det finns oerhört mycket tillämpning som behöver ses över, förenklas och tydliggöras, så att man lägger ansvaret på rätt plats, så lokalt som möjligt. Min fråga är: Finns det några reflektioner kopplade till det beskrivna läge som har uppkommit? Hur ser ministern på att det kan bli så här i praktiken, när man får oerhört stora restriktioner som är en viktig del av ett brukningstillfälle, där mycket gödsel ska ut och många hektar ska hanteras, flera kilometer från berörda grannar? Finns det några reflektioner från regeringens representant i det här ärendet som syftar till att ge förutsättningar att utveckla landsbygdens företagande och se till att det långsiktigt finns rätt förutsättningar? 72 Statsrådet (S): Jag kan inte kommentera det enskilda fallet. De frågor som ställer till mig gör att jag har mycket svårt att svara. Allmänt vill jag säga att jag förstår jordbrukets dilemma att ständigt och jämt kämpa med lönsamheten. Det handlar om oerhört viktiga företag inte minst för svensk landsbygd, viktiga företag för vår livsmedelsindustri. Det är faktiskt av vår livsmedels- och dryckesindustri som får sina råvaror från svensk primärproduktion. Till och med industrijobben skulle försvinna om lantbruksföretagen försvinner. Det påverkar väldigt mycket i vårt samhälle. Ambitionen som du nämner, att öka produktionen, är precis vad vi vill med livsmedelsstrategin. När det gäller tillståndsplikterna, som är en del i miljöprövningen, är det främst klimat- och miljöministern som är ansvarig för frågorna inom regeringen. Du kan möjligen ställa en mer detaljerad fråga till ansvarig minister om de delarna. 73 (C): Utifrån det givna svaret och också reflektionerna i debatten är åtgärder – eller hur man tar frågan vidare – inte det som landsbygdsministern presenterar. Att hänvisa till en kollega är bra. Det är viktigt att de här frågorna belyses av flera ansvariga ministrar, för detta är en angelägenhet att fortsätta att diskutera, inte minst utifrån det lokala företagarperspektivet, där intressena måste samverka på bästa sätt och där myndighetsutövningen måste ge förutsättningar och tydlighet, så att det blir praktiskt genomförbart. Vi har levt länge med att gödsel luktar. Vi har levt länge med att maskiner bullrar. Vi har levt länge med att ljuden har beteendemönster som påverkar omgivningen. Men det är en del av det naturliga livet på landsbygden. Människor som bor och verkar i de bygderna är väl medvetna om att det vissa stunder behöver bli ändrade förutsättningar – man behöver köra ut gödsel och även göra det under de dagar som är bäst utifrån kvävesituationen, spridningseffekten, värdet i energin för näringen som ska ned i backen och så vidare. Detta vet jordbrukarna bäst. Det är inte myndigheten som känner till de praktiska förutsättningarna för hur man på bästa sätt kan optimera sitt jordbruksföretagande. I det här läget handlar det om hårt satsande, duktiga lantbruksföretagare som är och kommer att vara en ryggrad i svensk landsbygdsutveckling. Då är det vår uppgift att på bästa sätt ge förutsättningar som är tydliga och lätta att förstå men också ge praktiska förutsättningar för att bedriva verksamheten optimalt och kunna sprida gödsel när det är läge utifrån väderleken. 74 Statsrådet (S): Jag kan inte gå in på några åtgärder kopplade till ett enskilt fall – det är väldigt svårt. Med det presenterar utifrån det enskilda fallet är det mycket svårt och riskabelt för ett statsråd att kommentera. Allmänt sett tror jag på svenskt jordbruk. Vi har goda förutsättningar. Jag vill också förenkla för det svenska jordbruket, fortsätta den förenklingsresa som har gjort på ett så förtjänstfullt sätt och minska administrationen för lantbruket utan att höja risken för vår miljö och hälsa. Vi har fantastiska förutsättningar i att öka vår produktion, inte minst inom primärproduktionen och jordbruket. Att vi har en lagstiftning som är utformad med stärkta krav på hur man bedriver verksamheten och man kan uppfatta lagstiftningen som ett hinder kan stämma. Det kan också uppstå målkonflikter. Det är viktigt att man kan belysa olika aspekter av en fråga när sådant här kommer upp till prövning och att man kan se det från olika synvinklar och få en opartisk bedömning. Jag tror ändå att vi har ett bra rättssystem för att kunna hantera olika målkonflikter, och det är viktigt att de här frågorna genomlyses. Jag hoppas också verkligen att lantbrukare ska uppleva att de i domstolsförhandlingar ges tillfälle att framföra sina argument på ett bra sätt. Överläggningen var härmed avslutad. § 18 Svar på interpellation 2015/16:565 om krisberedskap och livsmedelsförsörjning vid stängda gränser samt naturkatastrofer 75 Statsrådet (S): har frågat inrikesministern hur statsrådet bedömer att livsmedelsförsörjningen med nuvarande beredskap om transporterna till landet hindras och strategiskt viktiga hamnar blockeras i en krissituation. Dessutom frågas om vilka åtgärder statsrådet anser behövs för att säkra tillgången till livsmedel i hela landet vid kriser som vida överstiger den enskildes beredskapsansvar . En ytterligare fråga ställs om vilka ytterligare initiativ statsrådet kommer att ta för att minska sårbarheten vid krissituationer som hotar livsmedelsförsörjningen. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Först vill jag hålla med om att det här är ett viktigt område. Vi har en förändrad säkerhetspolitisk hotbild, och våra beroenden för en säker försörjningsförmåga ökar. Den första frågan är dock knepig och beror på vilken årstid vi har och vilka delar av landet som hindras. En fullständig blockad bedöms av försvarsexperter och ansvariga myndigheter som osannolikt och finns inte med i de risk- och sårbarhetsanalyser som de bevakningsansvariga myndigheterna gör . Däremot kan man tänka sig att delar av landet kan få problem med tillförseln på grund av allvarlig samhällsstörning exempelvis i form av en naturolycka eller att riktade angrepp förhindrar tillförseln av förnödenheter. I och med slut och inträde i Europeiska unionen bedömdes att tillgången på livsmedel kan säkras genom den fria handeln inom EU och omvärlden och genom ett ansvarstagande från de stora livsmedelskedjornas sida. Därför togs regleringar bort som anger former eller strukturer för en livsmedelsförsörjning/beredskapslagring i kris eller under höjd beredskap. Tilltro sattes också till EU:s solidaritetsklausul, som anger att medlemsländerna i händelse av en katastrof eller terroristattack ska hjälpa andra. Den bedömningen gäller fortfarande. Det är dock inte relevant att enbart se på livsmedelsförsörjningen som en isolerad företeelse. En effektiv livsmedelsförsörjning är beroende av insatsvaror såsom exempelvis fordonsbränsle och gödningsmedel, förädlingsindustri, lagerhållning, distributionsvägar, dagligvaruhandel, el och möjlighet till att köpa varor med kontanter eller kort. Därför är det inte enbart tillgången på livsmedel som är av betydelse. Den andra frågan gäller vilka åtgärder som behövs för att säkra tillgången till livsmedel i hela landet vid kriser som vida överstiger den enskildes beredskapsansvar . Den enskilde bör ha beredskap för att klara sin egen försörjning och säkerhet. Det kan exempelvis handla om att ha förnödenheter i hemmet.