prot · H40936 · 2016-11-29 00:00:00 — Jag ser inte någon annan grund för lagkrav om styrelsens sammansättning i andra frågor än könsfördelning, men jag förväntar mig att även näringslivets aktörer fortsätter att arbeta för att åstadkomma mångfald i bolagens styrelser och ledningar och därmed öka bolagens konkurrenskraft. 44 (M): Tack, statsrådet, för svaret! presenterade regeringen sitt förslag om att lagstifta om kvotering till börsbolagens styrelser. Regeringen vill bötfälla de företag som inte når kravet om kvinnor eller män . Jag är en övertygad motståndare till kvotering. En människa, menar jag, är mer än sitt kön, sin hudfärg eller för den delen sin ålder. Att lagstifta om kvotering till bolagsstyrelser förminskar bland annat kvinnor till att vara just representanter för sitt kön och ingenting annat. Det riskerar också att misstänkliggöra varje kvinnas kompetens. Men, herr talman, lika illa är det att regeringen ägnar sig åt symbolpolitik i stället för att lösa verkliga problem i kvinnors vardag. Jag kan acceptera att statsrådet och jag är av olika uppfattningar när det gäller kvotering till bolagsstyrelser, även om jag djupt beklagar det. Det är däremot svårare att acceptera statsrådets och regeringens hyckleri när det handlar om vilka som ska följa kvoteringsbestämmelserna. Man vill till exempel undanta fackföreningar och andra organisationer från samma krav. Varför denna dubbelmoral? Anser inte statsrådet att , , , , , , , , , , , , eller i också behöver fler kvinnliga kollegor? Kan det vara så att statsrådet egentligen inser att förslaget inte bara är ett grovt avsteg från att människor ska betraktas som lika utan också ett stort ingrepp i varje företags och organisations rätt att utse sin egen styrelse? Kan det vara så att man just därför helt enkelt inte vill röra upp känslor i fackföreningsrörelsen? Regeringen vill införa en skyldighet för arbetstagarorganisationerna att eftersträva en jämn könsfördelning. Statsrådet vill alltså samtala med fackföreningarna men bötfälla företagen. Det stärker knappast konkurrenskraft i när nya jobb behöver växa fram. I svaret från statsrådet får jag bland annat höra att börsbolagen har varit i centrum för den allmänna debatten och att man därför vill fokusera på dessa. Större symbolpolitik får man leta efter, herr talman. Därför vill jag fråga statsrådet igen: Varför är det viktigare att värna fackföreningarnas självbestämmande än börsbolagens? 45 Närings- och innovationsminister (S): Tack, interpellanten, för debatten om jämställda styrelser! Jag börjar med att formulera mig så här: Om man är övertygad motståndare i frågan blir man ganska ensam eftersom börsbolagen själva inom ramen för Koden har formulerat en målsättning om jämställda styrelser. De anser att mer jämställda styrelser, det vill säga en jämn balans mellan män och kvinnor, medför bättre styrelsearbete och därmed mer lönsamhet. Om man är motståndare till denna tanke förstår jag varför man aldrig vill ta några steg framåt i frågan. Jag konstaterar också att är ganska ensam om den principiella hållningen. Till och med hennes förra finansminister öppnade för en kvotering eftersom det tar så med denna fråga. Detta är ju inte en debatt som har förekommit , utan det har tagit innan förändring har åstadkommits. Vi sa då att vi skulle utvärdera situationen efter stämmoperioden och då presentera en lagstiftning, vilket vi också har gjort. Den andra frågan handlar om ifall det bara är symbolpolitik eller om jämställdhet också börjar uppifrån i den ekonomiska och politiska eliten och makten. Jag menar att det är en viktig del av att förändra ett samhälle. Politiska beslut måste ofta utgå från ett perspektiv där man börjar i toppen med dem som har mest makt och inflytande i samhällsekonomin. Ta bara jämförelsen med de statliga bolagen, för frågan var ju om det finns andra vägar. Jag tycker att de statliga bolagen är ett intressant exempel på att har lyckats gå före många andra länder på det här området, och det gick ganska fort. valde den dåvarande socialdemokratiska regeringen att sätta ett mål om att uppnå jämställda styrelser i de statliga bolagen. Det fanns en diskussion om det: Går det? Går det för snabbt? Går det att hitta den kompetensen? tog man sig från en situation med ungefär 30 procents kvinnlig medverkan i de statliga bolagen till . har vi en i princip jämn könsfördelning. Den här mandatperioden har jag koncentrerat mig på att få upp andelen kvinnliga ordförande i statliga bolag. är vi nästan på fifty-fifty också bland kvinnliga ordförande i statliga bolag medan börsbolagen ligger på någonstans . Jag tror att vi kommer att titta tillbaka på och fundera på hur vi kunde vara så gammalmodiga i att vi inte tog vara på samhällets fulla kompetens när vi utsåg styrelser i statliga och kommunala verksamheter och också i de privata börsbolagen. Då kommer jag tillbaka till diskussionen om de privata börsbolagens egna målsättningar. Koden har formulerats som att de ska uppnå jämn könsfördelning i bolagsstyrelserna, definierat med . Är det en felaktig målsättning för Koden och börsbolagens arbete att uppnå jämn könsfördelning? Jag tror att är ganska ensam om att inte se att det här är ett problem och att vi måste göra någonting åt det. 46 (M): Jag är den främsta förespråkaren för jämställdhet, men lagstadgad kvotering är inte jämställdhet. Vi har en relativt jämställd riksdag om man ser sig om i världen och jämför med andra länder, och snart har vi förhoppningsvis också en kvinnlig statsminister. Det har vi uppnått utan kvotering. Jag vill återanknyta till den andra frågan som jag ställde till statsrådet, det vill säga om det finns andra grupper som statsrådet vill kvotera till bolagens styrelser såsom utlandsfödda och personer med annan sexuell läggning och så vidare. Svaret var nej, om jag förstod rätt, och det tycker jag är ganska signifikativt. Drar man kvotering till sin spets blir det i förlängningen absurt, för vi är mer än vår grupptillhörighet, och jag tror inte att någon av oss – kvinna eller man, svenskfödd eller utlandsfödd – vill ha olika lagar beroende på vilken grupp vi tillhör. Jag skulle vilja att statsrådet fäster uppmärksamheten på länder som har infört kvotering. Visst kan man prata om att det är fint att börja uppifrån, men frågan är väl inte vad som är fint eller fult, utan frågan är väl vad som får effekt. Kollar man på till exempel den norska lagstiftningen kan man konstatera att jämställdheten inte alls sipprade ned så som var avsikten med kvoteringslagen där. Vi såg att bolag bytte bolagsform för att undkomma regleringskraven. Vi såg hur ganska få kvinnor satt med stora mängder uppdrag för att uppfylla lagens krav. Den breda jämställdheten sipprade inte ned. Jag ska inte stjäla nästa debattämne som handlar om konsekvensutredningar, men man kan fråga sig om det har gjorts en gedigen konsekvensutredning av vad denna symbolpolitik i praktiken skulle leda till. Jag är den första, herr talman, att vilja arbeta för ökad jämställdhet. Men jag tror att vi måste börja underifrån genom att göra det enklare för både kvinnor och män att starta företag. Man ska kunna leva på sin lön. Det ska löna sig att utbilda sig. Kvinnor, som i större utsträckning än män utnyttjar trygghetssystemen, ska kunna känna att de gäller också för företagare och inte bara för den som har en anställning. Det behöver bli enklare att kombinera familj och karriär, och man ska till exempel kunna starta ett bolag inom välfärdssektorn utan att vara rädd för att den här regeringen slår undan benen för en. Man ska kunna etablera en verksamhet inom RUT-sektorn där många kvinnor är verksamma. På område efter område slår regeringen undan benen för riktiga jämställdhetsreformer, och då, herr talman, ställer jag mig frågande. Det är nämligen inte bara så att regeringen lägger fram symbolpolitik som inte får någon verkan, utan man jobbar också aktivt mot de reformer som skulle kunna leda till någonting gott. Vi ser också att det finns en sammanställning i av olika remissvar som har kommit in kopplat till detta, men man har inte frågat de företag som omfattas av lagstiftningen hur de ser på det hela. Vi har detta till trots kunnat se svar från dem men också från fackförbund som från båda sidor ifrågasätter effekten av den här typen av symbollagstiftning. Lustigt nog, för att återgå till mitt första anförande, är just LO positivt till lagstiftningen – och de kommer inte att påverkas. Men faktum är att , TCO och flera näringslivsföreträdare är djupt skeptiska till om det här är rätt väg att gå. Möjligen kan statsrådet svara på hur man avser att komma åt den riktiga jämställdheten och om man har några andra förslag än bara kvoteringslagar. Och hur ser man på det faktum att det finns en stark kritik i den remissrunda som har genomförts? 47 Närings- och innovationsminister (S): Först vill jag säga att representation inte är symbolpolitik. Representation är en viktig del av jämställdhetspolitiken om man vill uppnå resultat. Det har visat sig i politiken och i de politiska partierna, och det har fått effekt. Vi ser det i många andra verksamheter där, när man börjar i toppen och åstadkommer mer jämställdhet, hela organisationen påverkas. Vi kan återigen ta exemplet statliga bolag. När vi uppnådde jämställda styrelser fick vi också mer jämställda ledningsgrupper, och vi fick också mer jämställda rekryteringar av vd:ar. Det hängde alltså ihop, i alla fall när det gällde de statliga bolagen, och börsbolagen har sagt att de strävar efter att skapa mer jämställda organisationer och mer jämställda styrelser. Dock har man sagt det . Jag noterade att inför valrörelsen var det flera moderater som sa: Eftersom det tar så är vi beredda att överväga kvotering för att komma framåt. är uppenbarligen inte en av dem. Jag tycker att man får gå från ord till handling. När det gäller den övergripande frågan om jämställdhetspolitik kan man konstatera att nästan aldrig har varit på rätt sida i någon stor jämställdhetspolitisk reform. Oavsett om vi talar om rösträtten, särbeskattningen, förskolans införande, de stora pensionsstriderna i svensk politik eller mer i nutid frågan om pappamånader för ett mer jämställt uttag av föräldraförsäkringen har av någon anledning alltid hamnat på den sida där man säger: Vi är visserligen för jämställdhet, men går det för snabbt och vi ska inte ta ett steg framåt på det här området just . Det är ingen slump att är ett av de länder som har mest jämställdhet i världen. Det beror på att vi har vågat driva utvecklingen framåt och åstadkomma förändring med politik. Där har tyvärr hamnat på fel sida. Det är inte bara gällande de här frågorna, utan det handlar också om något så konkret som statens budget. Om vi tittar på de budgetar som ni lade under åtta års regeringstid och gör staplar över vilka som gynnades av dem – män eller kvinnor – ser vi att det finns ett gemensamt drag för de borgerliga budgetarna, och det var att män alltid gynnades mer än kvinnor. har vi vänt på det. Den här regeringen bedriver en politik för ökad jämställdhet, och det betyder att man när man utvärderar staplarna ser att det är kvinnor som gynnas av regeringens budget därför att vi har ett genuint intresse av ökad jämställdhet. Vi förstår att marknaden inte automatiskt leder till jämställdhet, utan man måste också ha politiska beslut som driver utvecklingen framåt. Jag tror tyvärr att kommer att hamna på fel sida i de frågorna. Jag kan beklaga det, men jag är inte så förvånad över att hamnar på fel sida också i den här frågan. Jag tror att representation är en viktig del. Jag har sagt förut att som näringsminister hade jag mycket hellre sett att näringslivet hade orkat fatta de här besluten själva för att nå den målsättning de har haft . Men måste man också komma framåt i arbetet, och det är inte omöjligt att uppnå jämställda styrelser. Det har inte minst de statliga bolagen visat att man kan göra på ganska , och det kan fler bolag göra, också de på börsen. 48 (M): Det var många fina ord. Jag vill gärna ha en historielektion av statsrådet vid ett annat tillfälle, kanske över en kopp kaffe. Men vi befinner oss här och och ska prata om vad vi ska göra för att öka jämställdheten i . Jag är glad över många av de reformer som Alliansen genomförde vid makten. Till att börja med gjorde vi det enklare för kvinnor och män att leva på sin lön. Vi gjorde till exempel tryggheten för kvinnliga företagare lite större. omfattas kvinnliga företagare som inte kan jobba på grund av graviditet av graviditetspenning, precis som den som är anställd. När vi talar om de stora frågorna vill jag också säga att jag är väldigt glad över att det numera finns möjlighet för kvinnor att starta och driva företag inom de områden i samhället där kvinnor är som mest yrkesverksamma, till exempel välfärdssektorn. Den möjligheten vill regeringen begränsa. Jag är också glad över att RUT-sektorn har kunnat växa till, trots att regeringen nu gör vad den kan för att mota den utvecklingen. Jag tror som sagt att vi måste föra diskussionen om jämställdhet på just den nivån. Vad får sunda värderingar att växa fram underifrån? Vilka konkreta politiska reformer kan vi åstadkomma för att få fler kvinnor att ge sig in i karriären, utbilda sig och ta chefspositioner? Statsrådet kan säga vad han vill. Men det är få kvinnor och män som känner att diskussionen om börsbolagsstyrelser är relevant för dem i vardagen. Låt oss ägna mindre tid åt kvoteringslagstiftning här i kammaren! Låt oss i stället prata om reella reformer för att öka jämställdheten! Om vägen till riktiga åtgärder vore kvotering skulle statsrådet inte vara främmande för att kvotera på andra grunder än just jämställdhet. Men det är just symbolpolitik, och det därför man ägnar sig åt den här debatten. Som kvinna, som politiker och som medborgare i det här landet tycker jag att det är tråkigt. 49 Närings- och innovationsminister (S): Återigen, jag tror att man ska vara försiktig med att säga att representation handlar om symbolpolitik. Det handlar om lika rätt och möjligheter i samhället. Om kvinnors kompetens hade tagits till vara på ett normalt sätt hade vi inte haft den situation som vi har i samhället . Det är inte på det sättet att kvinnor har utbildat sig mer än män bara . Det har kvinnor gjort , men de har fortfarande inte fått de toppositioner i samhället som vi är vana vid att män har. Det är uppenbart att det krävs politiska beslut för att det ska gå framåt, även när det gäller representation på viktiga ekonomiska positioner i samhället. Om vi går tillbaka till samhället handlar väldigt många viktiga frågor just nu om lön och inflytande för vanliga arbetande kvinnor. Där hamnar på fel sida igen. Det gäller bland annat föräldraförsäkringen. Vi vet att den är den mest cementerande delen. Den tvingar kvinnor till sämre karriärmöjligheter och gör att de får en sämre position på arbetsmarknaden. Och det drabbar både deras löneutveckling och deras framtida pension. Vi har också diskussionen om lönekartläggning. Vi vill nu tvinga fler företag att redovisa hur lönefördelningen ser ut, så att man kan driva fram en jämnare lönefördelning på arbetsplatserna. Det är bara två exempel på stora reformer där återigen hamnar på fel sida i jämställdhetsdebatten. Det krävs ett strukturerat arbete för att öka jämställdheten. skyller – tyvärr – ofta på att det ska ske lokalt, och någon annanstans. hade inte varit världens mest jämställda land med en sådan politik. Överläggningen var härmed avslutad. § 15 Svar på interpellation 2016/17:131 om konsekvensutredningar 50 Närings- och innovationsminister (S): har frågat mig vilka åtgärder jag har vidtagit för att säkerställa att resultaten ska bli avsevärt bättre gällande konsekvensutredningarnas kvalitet vid nästa granskning. har även frågat om dessa åtgärder är tillräckliga för att en godtagbar andel av konsekvensutredningarna ska vara godkända. Konsekvensutredningarnas kvalitet behöver höjas. En väl genomförd konsekvensutredning bidrar till ett bättre beslutsunderlag för regelgivarna. Ett bra beslutsunderlag ökar förutsättningarna för att skapa ändamålsenliga regler, vilket gör att företagen kan ägna sig åt att driva och utveckla sin verksamhet och inte åt onödig administration. I förlängningen förväntas det leda till ökad tillväxt och sysselsättning. Vi har nödvändiga förutsättningar på plats för att kunna förändra och förbättra konsekvensutredningarnas kvalitet. har permanentats, fått ett tydligare uppdrag och en ny organisationsform med nära koppling till . Det talar för ett effektivt resursutnyttjande och tydlighet gentemot regelgivarna. arbetar brett för att ge alla regelgivare råd, stöd och utbildning i konsekvensutredningsarbetet. Att och numera arbetar närmare varandra ger också en möjlighet att sätta in konkreta stödåtgärder där behovet är som störst. I förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning är det som tillsammans med har uppdraget att svara för metodutveckling, rådgivning och utbildning. Regeringen ser även över styrningen av vad gäller arbetet med konsekvensutredningar i syfte att höja kvaliteten och ser det som en angelägen fråga att det finns fullgoda beslutsunderlag. Jag har en god dialog med ordförande och ledningen för . Min avsikt är att göra vad jag kan för att vi ska vända den här utvecklingen. 51 (M): Jag vill tacka ministern för svaret. Den här debatten handlar om konsekvensutredningar. Men i ett bredare perspektiv är det egentligen en fråga om företagsklimatet i . Jag och ministern har nog samma känsla när det gäller att det är värt att ha ett riktigt bra företagsklimat. Om regelkrånglet kan hållas på minimumnivå kan företagare fokusera på sin kärnverksamhet. har något slags vakthundsposition i arbetet med att granska de konsekvensutredningar som utredare presenterar för regeringen och som alltså sedan remitteras till . Inledningsvis i debatten vill jag lyfta fram några bra saker i ministerns svar. Det är några saker som jag håller med om. Till att börja med är jag glad över att ministern och regeringen anser att konsekvensutredningarnas kvalitet behöver höjas. Så är det verkligen. Jag hoppas att vi kan arbeta gemensamt för att så ska bli fallet. Ministern säger också att ”ett bra beslutsunderlag ökar förutsättningarna för att skapa ändamålsenliga regler”. Även det är mycket bra. Ännu en bra sak är att ministern säger: ”I förlängningen förväntas det leda till ökad tillväxt och sysselsättning.” Jag håller med om det också. Problembilden är att det, enligt skrivelse där man sammanställde alla konsekvensutredningar , endast var som var godtagbara. En övervägande del av konsekvensutredningarna var alltså inte godtagbara. Det blir såklart ett problem när vi ska fatta beslut där konsekvensutredningarna är en del av underlaget. Vi måste veta vilken konsekvens beslutet får för företagen. Om utredningarna inte är tillräckligt bra vet vi inte hur det kommer att påverka företagen. Det kan i värsta fall leda till att reglerna blir krångligare än vi trott och att vi inte får den önskade ökningen av tillväxten och sysselsättningen. Det är därför jag vill lyfta upp den här debatten, så att vi kan säkerställa att vi kan jobba för att förbättra nivåerna. Jag oroas av att ministern i sitt svar hänvisar till organisationsförändringen av , som har införlivats i . Jag är ganska tveksam till att det kommer att lösa problematiken. Det är möjligt att det kan lösa en del. Men jag är tveksam till att det kommer att lösa hela frågan. betyder att en väldigt stor andel av konsekvensutredningarna inte är okej. Jag tror helt enkelt inte att en organisationsförändring är tillräcklig. Jag vill därför fråga ministern om det är den enda åtgärden. Kommer man nu att sitta passiva, ha armarna i kors och vänta på att det, som ett resultat av konsekvensutredningen, förhoppningsvis ska bli bättre? Eller finns det något mer konkret som regeringen tänker göra? Jag tycker att konkreta åtgärder lyser med sin frånvaro i ministerns svar. Han säger bland annat att och numera arbetar närmare varandra och att det också ger ”en möjlighet att sätta in konkreta stödåtgärder där behovet är som störst”. Där närmar han sig åtminstone ordet konkret. Men då skulle jag vilja veta var behovet är som störst. Menar ministern att man vill göra insatser på något speciellt departement? Eller handlar det om speciella typer av insatser? I sådana fall undrar jag vilka. Min avslutande fråga är: Kan jag få veta lite mer konkret vad regeringen har tänkt göra på området? 52 Närings- och innovationsminister (S): Tack för interpellationen. Den är viktig. valde jag att fokusera väldigt mycket på konsekvensutredningarna i mitt svar, men det är klart att frågan bredare än så. Det handlar om allmänna förutsättningar, om hur bemötande sker och om hur uppgiftslämnande sker. Det är mycket av det som tar väldigt mycket tid för företag. Det handlar om att tillämpa de regler som faktiskt finns . Jag ska inte bli för långrandig, men jag tror att det finns enorma möjligheter att jobba med digitalisering för att underlätta för företagare. Det gäller vid myndighetskontakter så att man bara behöver lämna en uppgift en gång till myndigheterna. När myndigheterna sedan har den uppgiften kan de dela den mellan sig. Regeringen har tillsammans med SKL försökt att reda ut situationen för restaurangföretagare. Det är kanske en av de mest regeltyngda och tillståndstunga branscherna, där det krävs många olika tillstånd och uppgiftslämnanden. Inlämnande av uppgifter sker till kommunala instanser och åtta av tio av tillstånden utfärdas av dem. Staten är en aktör, men det offentliga består av många delar. Regeringen jobbar ihop med SKL. Målsättningen är att hälften av alla restaurangföretagare ska kunna både starta och delvis driva sina företag digitalt . Det blir en genomlysning av de regler som finns, av hur man ska göra i rätt ordning för att inte göra fel, underlätta för den enskilda företagaren och underlätta för myndigheterna att tala med varandra. Dessutom ska sådana krav, som inte är relevanta som vi har på företagare sorteras bort. Varför ska 290 kommuner hitta på sina egna listor över vad som ska lämnas in när man vill ha ett alkoholtillstånd? Det är inte relevant och inte särskilt effektivt. Det här är inte det enda vi jobbar med. Man kan inte säga annat än att en så låg siffra på antalet godkända av ju inte är bra. Då måste man fundera på: Vad är det som har brustit? En sak som har brustit är att man kanske bara har sett på som en vakthund, medan man har missat kopplingen mellan vakthunden och hur olika myndigheter implementerar och jobbar specifikt med att utforma förslag till nya regler. Det är den kopplingen som vi försöker åstadkomma, från erfarenhetsmässiga kunskap om detta till som är den stödjande myndigheten för alla myndigheter som jobbar med att ta fram lagstiftning eller regler som kan ha effekt på företagande. Det är klart att det finns vissa branscher som är tyngre än andra, men olika förslag har olika effekt på krånglet. Det absolut viktigaste är att göra en tidig konsekvensanalys för att se om förslaget har stor bärighet på företagandet eller inte. Många förslag har inte så stor bäring på företagande, och ska dessa förslag sorteras bort, så att tid och kraft inte ägnas åt de frågorna. Man ska göra riktigt bra konsekvensanalyser på de områden där det får stor effekt. tillsammans med kan hjälpa till med att bygga smartare system, gärna ofta digitala, så att det blir rätt från början. 53 (M): var jag med i en debatt här i kammaren om fastighetsbegreppet i mervärdesskattelagstiftningen. Men egentligen handlade den debatten om konsekvensbeskrivningen till den propositionen. Det var inte en proposition som ministern var ansvarig för, men likväl gick det inte att se vilka konsekvenser som propositionen kommer att få för företagare. Därför var det ett enigt skatteutskott som ställde sig bakom ett tillkännagivande till regeringen om att det ska göras en uppföljning eller så av hur detta har slagit ut. Även regeringspartierna, Socialdemokraterna och , var med på det tillkännagivandet.