prot · H309124 · 2016-06-21 00:00:00 — Alliansbudgeten är ju så oerhört mycket sundare för än det förslag från den rödgröna regeringen som medvetet och kraftigt tiltats åt extremvänsterns håll för att få dessa ännu skadligare krafters stöd. Då blir vi gisslan åt parti fram till valet , hörs de upprörda borgerliga rösterna ropa när de nu inte förmår ta fram ett gemensamt alliansalternativ som har en chans att vinna över de rödgröna förslaget. Även detta är ett naivt resonerande från alliansföreträdarnas håll. Om väljer att passivt stå bakom det förslag som Alliansen kunde ha lagt fram gemensamt kan de rimligen inte efter detta välja att rösta mot de sakförslag kring den ekonomiska politiken som sedan kommer till och som de redan principiellt har sagt sig stå bakom, jämfört med ett rödgrönt förslag. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Redovisning av skatteutgifter Man kan med rätta tycka att har en märklig politisk agenda, men det är rimligen inte detsamma som att vara politiskt självmordsbenägen. Men vill vi verkligen ha igenom en borgerlig budget? Det kan ju orsaka en regeringskris, säger mina allianskamrater. Svaret på denna fråga, herr talman, är lika enkelt som kort: Ja, det vill vi. Under mitt nu 47-åriga politiska liv har jag alltid vederfarits att en borgerlig budget alltid är bättre än en socialistisk. När jag nu har fyllt framstår denna visdom som klokare än någonsin i en orolig och osäker omvärld. Låt oss därför hoppas att alliansledarna förmår att samla till en borgerligt inriktad ekonomisk politik i närtid, inte bara i forntid – kanske inte ens efter nästa ordinarie val, om olyckan skulle vara framme. Bättre kan ni, allianskamrater! Jag tror helhjärtat på er, och jag hoppas att ni också tror på er själva. Visa att ni är av det rätta virket som politiker. Visa att ni är de kompetenta politiker som jag vet finns i er och som svenska folket längtar efter – inte bara efter nästa val utan . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 13.) betänkande 2015/16:FiU21 Vårändringsbudget (prop. 2015/16:99) 68 (SD): utgångspunkt är att nuvarande såväl som föregående regering har hanterat migrationspolitiken på ett närmast destruktivt sätt. Man har försatt landet i den djupaste krisen i modern tid. Denna kris ska nu delvis lösas genom att tillskjuta belopp överstigande på migrationsområdet, enbart för att klara av hanteringen . Höjningen ska täcka mottagandet för som har hunnit passera innan budgeten är beslutad samt räcka . inställning är att med en långsiktigt ansvarstagande politik hade detta scenario aldrig inträffat. ställs vi dock inför fullbordat faktum, vilket gör att vår bedömning landat i att det som redan har skett måste finansieras eftersom kostnaden redan har uppstått. Vi räknar i vårt scenario med att vår politik får genomslag , vilket innebär att vi inte ser behovet av den dramatiska ökningen som den sittande regeringen vill tillskjuta. Med sverigedemokratisk politik kommer volymen på mottagandet att närma sig noll. Processen kommer att förkortas betydligt genom att man tillämpar principen om första säkra land, vilket innebär att asylanten har bevisbördan för att denne inte har kommit via ett säkert land. Är så fallet är det per automatik avslag. För är den viktigaste myndigheten. Vi måste ju ha en myndighet som jobbar med återvandring. Därför godtar vi regeringens tillskott. Myndighetens huvudsakliga verksamhet ska framför allt gå ut på att facilitera och stimulera återvandring och användas för detta syfte. Det handlar om att effektivisera avvisningar och utvisningar, snabba på ärendeprocessen i enlighet med principen om första säkra land, utföra extensiva kontroller av ålder och bakgrund rörande dem som befinner sig i asylsystemet samt på olika sätt arbeta med återvandringsfrågor. Vad gäller utgiftsområde 13 säger vi nej till satsningar på särlösningar och ineffektiva åtgärder i svensk integrationspolitik. Vår ambition är breda lösningar som gynnar alla, inte enskilda särintressen. Vi avser vidare att återkomma med helt nya lösningar på de problem som dagens politik skapat. Vidare accepterar vi en lägre standard på boenden och en reducering av de ersättningar som utgår. Vi ändrar också på unga mäns möjligheter – det är främst unga män det handlar om – att bo på HVB-hem eftersom det dels inte genomförs ålderskontroller, dels inte går att motivera sådana kostnadskrävande boenden. Vi kan också konstatera att situationen på HVB-hemmen eskalerar. Vi har sett upprepade fall av skadegörelse, sexuella övergrepp, hot, våld och till och med mord. rapporterades det om att personal smittats av tuberkulos. Jag hade velat tala mer om de sociala konsekvenserna av massinvandringspolitiken i mitt anförande – de förtjänar ett större utrymme i debatten – men eftersom detta är en budgetdebatt ska jag säga ett par saker om de ekonomiska följderna. Man skär ned på samhällsplanering, bostadsförsörjning, byggande och konsumentpolitik. Man skär ned på anslaget till . I tider av tågstopp och förseningar väljer regeringen att dra ned på underhållet av statens infrastruktur med . Man skär ned på försvar och samhällets krisberedskap. som skolresultaten sjunker väljer man att minska antalet anställda på lågstadiet, och man minskar kraftigt medlen till universitet och högskolor. Man skär ned på allmän miljö- och naturvård. Allt detta säger vi nej till. Allt det här har två saker gemensamt: De är vitala samhällsfunktioner och föremål för kraftiga nedskärningar. Eller så är de en omfördelning, en ekonomisk omfördelning, från svenska medborgare till icke-medborgare. Men man gör det sämre inte bara för dem som redan är här. Nej, här nöjer man sig inte. Man ska också skära i biståndet för dem som absolut inte kan ta sig hit – människor i krigens närområde på flykt – i behov av humanitärt bistånd, i behov av det mest grundläggande, i behov av mat, vatten, medicin och tak över huvudet. Vid voteringen avser regeringen att få mandat för att ta ytterligare från det internationella biståndet för att finansiera flyktingmottagande i . Enligt EU:s gränsbyrå Frontex, och detta är alltså EU:s egna siffror, är av de asylsökande här inte på grund av att de flyr krig utan som ekonomiska migranter på jakt efter en europeisk levnadsstandard. Och majoriteten av dessa är också unga, friska män. Det är alltså denna grupp som prioriteras och premieras framför barn, framför kvinnor, framför gamla i . Det är en skam! Vi säger nej till denna snedvridna prioritering som tar resurser från katastrof- och fattigdomsbekämpning och humanitärt bistånd till förmån för en fortsatt dyr invandring till . Jag yrkar bifall till reservation. 69 (S): Om regeringen anser att budgeten behöver justeras eller förändras till följd av att det har uppkommit oförutsedda behov som kräver nya medel kan man lämna förslag om det till . Så ser regelverket ut. Det sker normalt i samband med vårpropositionen – som – och budgetpropositionen . I vårändringsbudgeten hanterar regeringen i huvudsak konsekvenserna till följd av den situation som uppstod på migrationsområdet efter det att budgetpropositionen lämnades till . Det faktum att många människor då sökte asyl i påverkar anslagen och hanteras i propositionen. Noteras kan förstås också att regeringen därutöver har agerat genom en omläggning av politiken med id‑kontroller, gränskontroller och en migrationspolitik som i övrigt dras ned till EU:s miniminivå. I ändringsbudgeten justeras anslag för att hantera den nya situationen. Regeringen förstärker också resurserna för att påskynda etablering för dem som får ett positivt besked på sin ansökan genom att öka resurserna till kompetenskartläggning, validering och ett nytt snabbspår för entreprenörer. För att stärka utbildningen i svenska för nyanlända genomförs en satsning på sfi och svenska som andraspråk bland annat genom vidareutbildning av lärare. Fler förväntas nu också få avslag på sin ansökan. Fler kommer alltså att behöva lämna . Polisen och får därför ökade resurser för att arbetet ska kunna genomföras i ökad utsträckning. Det är förstås viktigt att det fungerar för legitimiteten i politiken och för att invandringen ska vara reglerad. Regeringen tar alltså ansvar för den förändrade situationen i ändringsbudgeten. Det är fråga om ansvar för att myndigheter får de resurser som krävs, ansvar för att förbättra etableringen samt ansvar för att utöka kapaciteten så att de som får avslag på sina ansökningar också lämnar . Jag yrkar därför bifall till förslaget i utskottets betänkande. 70 (V): Vårändringsbudgeten är en del av de förhandlingar om budgeten som sker mellan regeringen och . Jag ska nu lyfta fram de delar som vi i är extra stolta över att ha drivit igenom och de delar där vi inte delar regeringens politik. Något som man kanske inte spontant relaterar till är krav på fler poliser. Men det är faktiskt något som vi i har drivit . I denna budget utökas polisens resurser med . Härigenom stärks förutsättningarna för polisens arbete i närområden, så kallade närområdespoliser, och arbetet mot hatbrott. Hotet från de högerextrema krafterna blir allt tydligare, och därför ska den så kallade Kungälvsmodellen i det förebyggande arbetet mot högerextremism implementeras i skolor över hela . Själv stötte jag på arbete redan som kommunpolitiker. Man jobbar bland annat med resor till . Jag tycker att det är ett väldigt bra arbete, för rasismen behöver bekämpas . Den stora migrationen till har dominerat den politiska debatten . är det att integrera alla de människor som har sökt och fått skydd i . Det behövs såklart en rad satsningar inom en mängd områden, både på kort och på lång sikt, för att alla ska kunna få ett jobb och en bostad. För egen del ser jag det som en möjlighet för landsbygdskommuner, för till skillnad från när kriget på ägde rum finns det bostadsbrist i väldigt många kommuner i – framför allt i storstäderna. Det gör det svårare att flytta från ankomstkommunen, vilket gör det än viktigare att stärka nätverken lokalt, där man bor och verkar. Därför sker nu satsningar på rättvisare och effektivare validering och bedömning av utländsk utbildning. En kompetenskartläggning ska ske redan under asylprocessen så att det blir tydligt för både arbetsköpare och arbetstagare vilken kompetens den sökande faktiskt har. Det ska vara möjligt för folkhögskolor att utföra språkundervisning som syftar till att stärka kunskaperna i svenska språket och till att främja deltagande i arbets- och samhällsliv, något som tidigare hindrats av krångliga regelverk. Ökade medel ges också för att stärka förutsättningarna för bra språkundervisning när det gäller svenska för invandrare på komvux. Migrationen till har minskat kraftigt sedan regeringens repressiva politik med gränskontroller och försämrad familjeåterförening fått genomslag. Det har gjort att färre än tidigare söker asyl, framför allt jämfört med tidigare prognos. Vårändringsbudgeten bygger på en tidigare prognos av som har reviderats ned. I tidigare budgetar har det skett en viss avräkning på biståndet som en följd av hög migration. Eventuella justeringar i motsatt riktning med återföring av medel till biståndet får lösas i kommande förhandlingar om höständringsbudgeten. Ett område där vi i inte delar regeringens politik är RUT-avdraget. Det undandrar statskassan betydande skatteinkomster som annars skulle kunna användas för att stärka välfärden. RUT-avdraget används främst av höginkomsttagare och ökar ojämlikheten i samhället. Det är svårt att förstå varför låginkomsttagare som inte har råd med RUT-tjänster ska vara med och skattesubventionera höginkomsttagares hushållsnära tjänster. Därför är vi i kritiska till den utvidgning av RUT-avdraget som sker. När det gäller ändringen av rätten till bistånd för vissa utlänningar bygger det på migrationsöverenskommelsen mellan regeringen och , , och . Det är en överenskommelse som inte står bakom eftersom den utgår från en felaktig verklighetsbeskrivning och innebär att asylrätten undergrävs. reserverade sig därför när den extra ändringsbudgeten behandlades i finansutskottet och röstade i kammaren emot regeringens förslag om att ändra rätten till bistånd för vissa utlänningar. Vi menar att ändringen kommer att göra situationen ännu svårare för människor som redan är väldigt utsatta och att den inte kommer att få den effekt som eftersträvas. I stället borde fokus ha legat på ett effektivt återvändande med bibehållen rättssäkerhet och mänsklig värdighet, inte på repressiva åtgärder. Vi i anser att det i stället borde ha införts positiva incitament som ökar den enskildas vilja till frivilligt återvändande. är därför djupt kritiskt till den utveckling inom asylpolitiken som regeringen drivit fram och som vi ska rösta om i kammaren . Med det sagt, fru talman, vill jag yrka bifall till förslaget. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 13.) § 6 Årsredovisning för staten 2015 betänkande 2015/16:FiU28 Årsredovisning för staten 2015 (skr. 2015/16:101 och redog. 2015/16:RR4) Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 13.) § 7 Utvärdering av penningpolitik 2010–2015 Utvärdering av Riks-bankens penningpolitik 2010–2015 betänkande 2015/16:FiU41 Utvärdering av penningpolitik 2010–2015 71 (S): när vi behandlar Utvärderingen av penningpolitik 2010–2015 vill jag rikta ett särskilt varmt tack till de två externa utvärderare som vi haft möjlighet att ha, och , för en mycket intressant och väl genomförd utvärdering. Det är den tredje i raden av externa utvärderingar som finansutskottet låtit göra med mellanrum. Jag vill också från finansutskottet rikta ett stort och varmt tack till de över 20 remissinstanser och enskilda som har bidragit med sina synpunkter under den remissrunda kring utvärderingen som vi genomfört. Sist men inte minst: ett särskilt tack till personalen på kansliet! Ni har gjort ett fantastiskt jobb med ett mycket omfattande material för att få fram det här betänkandet. Jag yrkar härmed bifall till förslaget i detsamma. Innan jag går in på utskottets bedömningar av de sex slutsatser och de 15 rekommendationer som King och Goodfriend presenterat vill jag också tacka övriga partier för att vi under processen med utvärderingen enats om att göra en översyn av riksbankslagen. Utvärdering av Riks-bankens penningpolitik 2010–2015 De senaste förändringarna av lagen genomfördes för att anpassa den till EG-fördraget och stadgan för ECBS och ECB. Mycket har hänt , och det är nu dags att fundera över om vårt penningpolitiska ramverk och lagstiftningen kring är i tiden eller om förändringar behövs. Överenskommelsen som vi nått i utskottet innebär att riktar två tillkännagivanden till regeringen. För det första bör regeringen tillsätta en parlamentarisk utredning av det penningpolitiska ramverket och riksbankslagen. För det andra bör regeringen lämna förslag till om finansiella oberoende med utgångspunkt i den så kallade betänkande. Utskottet är enigt i sin slutsats att ingångsvärdet för utredningen av riksbankslagen bör vara att målet om prisstabilitet och den legala ramen med en oberoende riksbank har varit framgångsrik. Men vi pekar också på flera områden där det finns behov av nya analyser och bedömningar:  penningpolitikens mål och medel  förtydligande av ansvar för finansiell stabilitet  valutapolitiken och roll i IMF-sammanhang  ansvar för kontanthanteringen, kontantförsörjningen och betalningssystemet  den demokratiska granskningen av penningpolitiken. Utskottet är också tydligt med att om det bedöms aktuellt med förslag som kan påverka grundlagen bör de presenteras före riksdagsvalet . Frågorna om finansiella oberoende har utretts i den så kallade , och utskottet menar att regeringen bör återkomma med förslag om eventuella regeländringar inom området. Så till och Goodfriends externa utvärdering av penningpolitiken 2010–2015. I utredningen presenteras som sagt sex slutsatser och 15 rekommendationer. Låt mig börja med slutsatserna i något förkortad och kondenserad version. För det första: hantering av återhämtningen av svensk ekonomi genom höjningen av styrräntorna från till mellan föreföll inte orimlig i ljuset av den information man då hade. Direktionens medlemmar godtog också detta på det stora hela. De åsiktsskillnader som medlemmarna då uppvisade var relativt små. För det andra: var sen med att uppfatta hur omfattande problemen i omvärlden och inte minst i euroområdet var och början av 2012. Man var därför också sent ute med att börja sänka räntorna, framför allt . Utvärdering av Riks-bankens penningpolitik 2010–2015 Denna situation förvärrades av också av att antagandena om troliga räntebanor i omvärlden skilde sig markant från bedömningarna på de finansiella marknaderna. Följden blev att den prognostiserade inflationen blev mycket högre än det faktiska utfallet. Allvarligast var dock den växande skillnaden mellan den framtida reporäntebana som förutsåg och den räntebana som kunde utläsas av priserna på de finansiella marknaderna. uppstod tydliga spänningar och oenighet i direktionen kring hur pass stram penningpolitik som borde föras. För det tredje: Alla ledamöter i direktion ägnade mycket tid åt att fundera över och redogöra för sin syn på den framtida reporäntebanan, trots att framtiden var oviss och marknaden inte lade någon större vikt vid den. Detta, menar utredarna, blev ett sätt att i själva verket skyla över de stora åsiktsskillnaderna om penningpolitikens inriktning. För det fjärde: Både majoriteten i direktionen och de som hade avvikande meningar hade en mycket hög tilltro till egna prognoser, som var framtagna utifrån bankens egna modellkonstruktioner och alltid gav vid handen att 2-procentsmålet skulle uppnås på medellång sikt. En större ödmjukhet i förhållande till de egna modellerna hade varit på sin plats, menar utredarna. För det femte: Från att man –2011 hade varit relativt enig i direktionen ökade spänningarna , och de övergick i direkt oenighet, inte bara om räntesättningen utan också om penningpolitikens mål. Oenigheten handlade om i vilken utsträckning skulle ta hänsyn till de ökande bostadspriserna och den ökande utlåningen till hushållen och om det var motiverat att sätta en högre reporänta än vad som var motiverat om man bara såg till inflationen framåt. Majoriteten i direktionen menade att om ingen annan gjorde något åt detta var man själv tvungen att agera. De ledamöter som hade en annan uppfattning än majoriteten gjorde en betydligt snävare tolkning av uppdraget att nå prisstabilitet och ville hålla sig till att försöka sätta räntorna så att inflationsmålet skulle nås till . För det sjätte: Det blev ett högt tonläge i debatten mellan direktionens ledamöter. Detta, menar utredarna, riskerar att skada direktionens anseende hos allmänheten. Olika uppfattningar och bedömningar är naturliga och viktiga inslag i direktionens arbete, menar utredarna, men den typen av oenighet måste hanteras annorlunda. Utvärderarna lämnar också 15 rekommendationer inom fyra områden: penningpolitik, finansiell stabilitet, redovisningsansvar och organisation. Jag tänker inte gå igenom dem alla här och utan nöjer mig med att konstatera att flera av dessa kommer att bli prövade inom ramen för utredningen om riksbankslagen, bland annat den viktiga frågan om behovet av att förtydliga ansvar för den finansiella stabiliteten. konstaterar att utvärderarna på det hela taget gör ungefär samma bedömningar av penningpolitiken som utskottet gjort självt. Det vill säga att hade kunnat föra en mer expansiv penningpolitik och inledningen av 2014. När det handlar om den kritik som utvärderarna riktar mot avseende bland annat prognosmetoder, modeller och uppföljning utgår utskottet från att tar till sig densamma. Bland annat behöver erfarenheterna av det starka fokuset på räntebanorna utvärderas grundligt. Utskottet delar också utvärderarnas uppfattning att frågorna om makrotillsynsbeslut behöver förtydligas och konstaterar att regeringen måste presentera ett tydligt och sammanhållande ramverk för den svenska makrotillsynen. Utvärdering av Riks-bankens penningpolitik 2010–2015 Under slutet av den period som utvärderingen avser har vi kunnat konstatera att gjort en omläggning till en extremt expansiv penningpolitik som saknar motstycke i svensk ekonomisk historia. har fattat beslut om att sänka räntan under noll och att genomföra massiva köp av statspapper. Denna expansiva penningpolitik är vi dock långt ifrån ensamma om, tvärtom. Inte minst är ett exempel på det. Det måste dock sägas att vi trampar obruten mark här. Om, och i så fall på viket sätt, detta kommer att påverka ekonomin i på är det svårt, för att inte säga omöjligt, att veta. har vi också kunnat notera att inflationen har börjat stiga men att den fortfarande ligger långt under målet. Utvärderarna tar också upp ett antal frågor som rör redovisningsansvar gentemot . I detta sammanhang vill jag, som framgår av betänkandet, framhålla att utskottet på eget initiativ tillsatte en arbetsgrupp för att se över formerna för hur vi granskar penningpolitiken. Vi kommer att återkomma med förslag till eventuella förändringar för att uppnå en skarpare och mer distinkt granskning . Det är dock viktigt att säga – och jag ska avsluta med detta – att när vi har tittat på hur vi granskar vår riksbank i kan vi i konstatera att vi har en förhållandevis väl utbyggd demokratisk kontroll och granskning av jämfört med hur det ser ut i de flesta andra länder. Det hindrar dock inte att det finns anledning att förstärka den demokratiska granskningen av , och utskottet återkommer alltså med förslag till detta . Vid vår samlade bedömning av utvärderingen har vi särskilt noterat två saker som vi vill framhålla. Det ena är att haft en bra ekonomisk utveckling jämfört med andra industriländer sedan inflationsmålet infördes . Inflationsmålspolitiken och den oberoende har, menar utvärderarna, varit en framgång jämfört med hur penningpolitiken bedrevs tidigare. Den uppfattningen delar vi. Det andra är att den här utvärderingsperioden har varit väldigt turbulent och inneburit stora nya utmaningar. Som King och Goodfriend uttrycker det: ”Det fanns ingen handbok som visade hur borde ha agerat i denna i stort sett helt nya situation. Direktionen och avdelningen för penningpolitik fick ’helt enkelt lära genom att göra’.” Avslutningsvis vill jag återigen tacka alla partier i utskottet för att vi kommit överens om de två tillkännagivanden som vi nu hoppas att lämnar. 72 (M): har finansutskottet kunnat ta del av och diskutera den externa utvärderingen av den svenska penningpolitiken för perioden –2015 av och , som redovisades . Denna utvärdering har därefter gått på remiss, och finansutskottet höll också en offentlig utfrågning om utvärderingen och om remissinstansernas synpunkter. Utvärdering av Riks-bankens penningpolitik 2010–2015 Utvärderingen innehåller sex slutsatser och 15 rekommendationer. Slutsatserna rör bland annat prognoser, modeller och direktionens arbetssätt. Rekommendationerna rör penningpolitiken, finansiell stabilitet, redovisningsansvar och organisation. Remissinstanserna anser att utvärderingen är intressant och välkomnar den. Flertalet av remissinstanserna delar i stort utvärderingens slutsatser om penningpolitiken, men merparten av de kommenterande remissinstanserna är negativa till att konkretisera inflationsmålet där på finansministerns rekommendation skulle både definiera och siffersätta inflationsmålet. Utvärderingen påpekar att ett problem var den växande skillnaden mellan prognos över den framtida räntebanan och marknadens förväntade räntebana. Utskottet utgår ifrån att beaktar kritiken och till exempel fortsätter med sitt utvecklingsarbete av prognosmetoder, modeller och uppföljning. Erfarenheterna av räntebanorna behöver utvärderas grundligt. I utvärderingen framför Goodfriend och King rekommendationer kring mål, medel och styrning av penningpolitiken.