prot · H40926 · 2016-11-10 00:00:00 — Avslutningsvis: säger att partierna är överens om att detta inte är någon bra idé. Då tycker jag att det ska få konsekvenser. Jag har talat med moderater på och i om att det är en dålig idé att ha ryska rör där. Har talat med sina partikamrater? Och har hon förmått socialdemokraterna på och i att förstå den säkerhetspolitiska implikation som ligger i detta? Vad kan man mer göra? Jo, herr talman, vi hade . Utrikesministern var där. Vi har från den partigrupp jag tillhör drivit kravet på att man ska se på Nord Stream 2 utifrån ett nordiskt perspektiv. När vi hade den diskussionen i kammaren sa svenska socialdemokrater ingenting. Det är väldigt talande, . 10 (KD): Vad skulle göra, och vad är förslaget? Det är att ta till sig det som Försvarsmakten säger och låta det vara överordnat tillsammans med en hänvisning till energiunionen och kommissionen att agera på det sätt man kan. Sammantaget har jag svårt att se det på något annat sätt än att det är precis som man har kommit fram till: Detta är en dålig idé. bör inte medverka till det här. Vi måste se att vi har en viktig roll som ledare. Vi kan inte gömma oss bakom att detta ska avgöras på lokal nivå och sedan hoppas att någon annan ska leverera budskapet. Vi måste själva ta på oss ledartröjan och se till att vara tydliga. De ord som har sagts i debatten måste också bli konkreta när det gäller såväl brev som handlingar och avslag från svenskt håll. Vi vet att detta har stor geopolitisk betydelse. Vi vet att för är detta inte peanuts. Det är kanske 2–av deras bnp som kommer att gå förlorade genom minskade intäkter och som direkt kommer att stängas av. har varit en ledarfigur när det gäller att ställa upp på vilja att närma sig EU. Då får vi se till att inte spela dubbelspel, utan då måste vi göra vad vi kan också på den andra sidan. Allting kommer ned till att detta är ett sätt för att ekonomiskt, politiskt och militärt få ett ökat inflytande i genom . Att låta få tillgång till svenskt territorium är rent vansinnigt, och det hoppas jag att regeringen kan vara tydlig med framöver. 11 (S): talar mycket väl om vikten av information, kontakter och påverkansarbete. Det tycker jag låter bra. Mitt intryck är att och utrikesministern är ganska duktiga på att informera, förankra och kommunicera detta. Jag är ny i , så min fråga är: Var det detsamma under den borgerliga regeringen? Hade man samma informationsutbyte då? Om jag förstod saken rätt hölls en dragning tillsammans med riksdagsledamöterna i frågan, så jag får nog ändå intrycket av att man försöker göra vad man kan för att informera och förankra och att även trycka på dem som bör tryckas på. Jag har för mig att sa att det var ett helt annat läge när den borgerliga regeringen fattade beslut om Nord Stream 1. På sätt och vis var det ett annat läge, men situationen med hade såvitt jag minns redan inträffat då. Ett helt annat läge var det alltså inte. Kan det vara så att ibland tillämpar selektiv glömska när det passar? Eller finns det andra orsaker? Till syvende och sist är vi i alla fall överens om mycket i frågan. Jag vill tacka utrikesministern så mycket för att vi får möjlighet att ta del av information och för det påverkansarbete som regeringen gör. 12 Utrikesminister (S): Jag vill bara upprepa att vi tänker agera i enlighet med existerande lag och rätt. Inte ens hänvisningar till , som jag vet att har använt förut, ger rätt att utanför vårt territorium förhindra en annan stat att utöva sin rätt att lägga rörledning. Vi använder själva rättigheten att lägga rörledningar på havsbotten. Detta är någonting som vi måste titta noggrant på så att vi agerar i enlighet med internationell rätt. Det är också så vi måste hantera ansökan som har kommit in. Till det kommer att vi ska agera i kommissionen för att den förhoppningsvis ska kunna definiera hela energiunionen som projekt. Det handlar om huruvida man bedömer det utifrån hela sträckningen eller landningsplatsen på tyskt territorium, och man ska även undersöka det rättsliga läget – särskilt för länder som skulle kunna säga nej eftersom ledningen går på deras territorium. För del handlar det om svensk ekonomisk zon. Det är viktigt att hålla reda på fakta i detta. Kommissionen har sagt i att man anser att Nord Stream 2 inte kan byggas i ett rättsligt vakuum och att det måste sättas i en rättslig ram som är förenlig med . Enligt kommissionen är det till slut tyska myndigheter som måste tillse att så är fallet. Därför måste vi arbeta via kommissionen för att påverka de länder som också är avnämare eller köpare av rysk gas. Vi tar de säkerhetspolitiska utmaningarna på största allvar. Det är därför vi involverar alla dem som är berörda, inklusive alla på , för att värna våra säkerhetspolitiska intressen. Det kommer vi att göra, och vi kommer förstås att göra det i samarbete med de på som har att avgöra ansökningar om att förlägga rör där. Men vi kommer att göra det med respekt för lag och rätt. Överläggningen var härmed avslutad. § 6 Svar på interpellation 2016/17:72 om den svenska insatsen i 13 Utrikesminister (S): har frågat försvarsministern om han har för avsikt att ta initiativ till en oberoende utvärdering av insatsen i . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. beslutade i resolution i enlighet med kapitel 7 att situationen i utgjorde ett hot mot internationell fred och säkerhet. krävde ett eldupphör och att våldet mot civila skulle upphöra. Huvudsyftet med resolution var att skydda civila. Resolutionen gav ett mandat för medlemsstater att vidta alla nödvändiga åtgärder för att skydda civila och områden med civil befolkning som hotas av angrepp i . I syfte att skydda civila gav resolutionen även mandat att inrätta och upprätthålla en flygförbudszon över med undantag kopplade till humanitära insatser och evakuering. Resolutionen innehöll bland annat en uppmaning till medlemsstaterna att upprätta ett vapenembargo samt att frysa tillgångar. I propositionerna 2010/11:111 och 2010/11:127, som framlades av den förra regeringen, föreslogs och redogjordes för det svenska bidraget och dess folkrättsliga grund i ovan beskrivna mandat utifrån säkerhetsrådets resolution . Den svenska styrkan bestod av mellan fem och åtta JAS Gripen och ett transportflygplan med lufttankningskapacitet. Den svenska insatsen bestod i att upprätthålla flygförbudszonen, det vill säga en begränsad del av uppgifterna enligt resolution . Beroende på tidpunkt bestod den svenska styrkan av mellan 125 och 250 personer. Styrkan utförde sitt uppdrag inom det givna mandatet. Mot denna bakgrund har regeringen inte för avsikt att tillsätta en oberoende utvärdering av insatsen i . följer naturligtvis utvecklingen i noga, också mot bakgrund av hur insatserna 2011 påverkar innevarande förhållanden i landet. Läget i är alltjämt mycket svårt. blossade väpnade strider återigen upp mellan olika libyska fraktioner. Säkerhetssituationen på marken, inte minst i huvudstaden , är fortsatt instabil. Inom ramen för den FN-ledda dialogprocessen undertecknades ett fredsavtal i Skhirat i . Genomförandet av avtalet går dock tyvärr långsamt. 14 (V): Tack för svaret, utrikesministern! Min fråga var alltså om ministern – i det här fallet trodde jag att det var försvarsministern som var ansvarig – ville ta initiativ till en oberoende utvärdering av den svenska insatsen i , kompletterad med en värdering av de långsiktiga effekterna av insatsen. Det korta svaret från utrikesministern är nej. Bakgrunden till att min fråga aktualiseras just nu är dels den katastrofala situationen för folk, dels den publicerade brittiska parlamentsrapporten i frågan. I har en parlamentarisk grupp utrett bakgrund, förlopp och resultat av den brittiska insatsen i . Rapporten riktar mycket hård kritik mot regeringen och speciellt den dåvarande premiärministern. Gaddafiregimen förde otvetydigt ett brutalt styre med övergrepp mot sin egen befolkning, och när upproret mot Gaddafi bröt ut besvarade regimen demonstrationerna och kraven på reformer med våld, vilket kastade landet in i ett inbördeskrig. Det ska man inte sticka under stol med. Men den brittiska rapporten konstaterar – det här är mycket intressant när vi ivrigt diskuterar desinformationskampanjer, hybridkrigföring och annat – att det inte går att styrka påståendena om de massiva övergrepp mot civilbefolkningen som lade grunden för det internationella ingripandet. Det var i mångt och mycket, och det finns ett flertal exempel, samma slags hitte-på-historier som de om massförstörelsevapen i , vilka ledde till kriget som resulterade i 600 000 dödsoffer. Resultatet i känner vi till – inte bara antalet dödsoffer, utan även att det blev grogrunden för IS och den därpå följande flyktingkatastrofen. De verkliga skälen till attacken var enligt kommissionen – och här citerar rapporten uppgifter från om president krigsmål – att säkra en större del av olja och att öka det franska inflytandet i samt andra liknande geopolitiska faktorer. Varför ska vi då hålla på med det här nu efteråt? Jo, problemet är att om vi inte lär oss av historien är vi dömda att återupprepa den. I brist på utvärdering av Afghanistaninsatsen är vi fortfarande kvar där, och trots alla år och alla miljarder i detta krig är säkerhetsläget där sämre nu . I brist på analys och utvärdering även av västsidans sätt att hantera sanningen, som är ganska vårdslöst, går vi dessutom med i Nato Stratcom. Det är nästan bisarrt. Och i brist på analys och utvärdering riskerar även en feministisk utrikespolitik att i praktiken utsätta kvinnor och barn för närmast ofattbara lidanden. Min fråga till kvarstår: Varför inte ta initiativ till en oberoende utvärdering av insatsen i , kompletterad med en värdering av de långsiktiga effekterna? Allt för framtidens skull. 15 Utrikesminister (S): Jag förstår din poäng, , som är: Hur lyckat var det här egentligen politiskt? Och åstadkom man det som man ville åstadkomma med säkerhetsresolution ? Det är bara det att det leder fel om man tror att vi kan få svar på det genom att göra en utvärdering av vår insats som var mycket begränsad, och vi kan dessutom konstatera att den här styrkan utförde sitt uppdrag inom det givna mandatet. Det finns inte mer att undersöka, och det var en mycket specifik och begränsad uppgift som den svenska styrkan hade. Däremot måste man naturligtvis lära av historien. Det håller jag med om. Det är otroligt viktigt att göra en politisk bedömning också utifrån dagsläget. Vad gick snett, och vad borde vi försöka åstadkomma ? Men kom ihåg varför man antog den här resolutionen och varför också bidrog! Situationen i var unik. För det första begick regimen våldsamma övergrepp på sin egen befolkning, och för det andra tog på sig ansvaret att skydda civilbefolkningen vars myndigheter faktiskt inte förmådde eller ville göra det. hade dessutom förmåga att bidra på ett, som det då bedömdes, meningsfullt sätt. Jag tar inte ansvar för beslutet, för det var den förra regeringen som fattade det, men deras utvärdering måste ju ha varit att man ansåg sig kunna bidra på ett meningsfullt sätt till att fullfölja FN:s beslut. Det var med ett FN-mandat, och därför ansågs det vara plikt att göra vad vi kunde. Det var en fråga om internationell solidaritet och att upprätthålla folkrätten i världspolitiken. var inte part i en väpnad konflikt, utan vi fullgjorde uppdraget på internationellt mandat. Vi var inte i krig, och vår interna lagstiftning om höjd beredskap kom inte heller i fråga. Att just inrikta sig på det svenska bidraget och mena att det skulle nödvändiggöra en stor utvärdering tror jag blir lite felriktat, . Om man gör en ordentlig utvärdering av den brittiska rapporten kommer den att vara viktig, för de spelade en helt annan och mycket mer omfattande roll i allt det här. Jag menar att det framför allt är en politisk bedömning. Det är viktigt att göra den och att föra den debatten, men det här är inte riktigt instrumentet för att åstadkomma det. Vi fortsätter gärna diskussionen om när det gäller vad man åstadkom och den svåra situation som vi fortfarande har att hantera. 16 (V): Den här FN-resolutionen som stödde – dock anmälde vi en viss misstro – reglerade enbart att det skulle kunna införas en flygförbudszon och inte att slå ut Gaddafis flygvapen, störta regeringen eller sätta in markstyrkor. Då överträdde man resolutionen. När det till exempel gäller arbetet med att slå ut Gaddafis flygvapen vet jag inte om den svenska insatsen bidrog till detta och i så fall var med och överträdde resolutionen. Jag tycker att det vore ganska bra om man kunde göra en oberoende utvärdering när nu ändå var deltagare i ett krig, för det var faktiskt vad det blev. Vi har en utvärdering av Afghanistaninsatsen på gång. Dock är den inte särskilt oberoende, skulle jag vilja säga. Där tycker jag att inte minst det på beslutade kravet om en vitbok, vilket innefattar att den görs av en oberoende instans, om Afghanistaninsatsen verkligen är på sin plats. Varför ska vi hålla på med det här då? Vi var ju där så lite; det var några JAS-plan hit eller dit. Jag tycker att det är ganska självklart, för i den här kammaren kommer det gång på gång förslag om att vi på olika sätt och på olika ställen ska vara med och hjälpa till och bomba för fred, demokrati och utveckling och jag vet inte allt. Vi ska skicka JAS-plan till , tycker en del. Vi ska skicka JAS-plan till , tycker andra. Därför vore det bra att kunna hyfsa debatten genom att göra en värdering av hur bra dessa militära insatser för att skapa fred, demokrati och utveckling har lyckats i , och . Jag tror att det skulle vara ett slags politiskt självförsvar att göra sådana värderingar. Jag minns mycket väl, även om jag inte satt i då, känslan av förtvivlan som griper en när man ser vad som är på gång i ett land som eller vad som händer i . När man har passerat en viss punkt hjälper det inte att tänka på vad man skulle ha gjort , utan man vill naturligtvis göra något. Men ibland är boten värre än soten, som det heter. Insatser med bombplan har med andra ord en tendens att förvärra läget ännu mer. Därför menar jag att det inte finns något gott skäl till att inte försöka utvärdera insatsen som gjorts utan också resultatet av den. Vi har sådana här debatter ganska ofta, tycker jag. kommer debatten om insatserna i och . Vi vet redan nu att det kommer att framföras förslag om att utvidga dessa och om att man ska göra mer militärt och så vidare. Det finns alltså många goda skäl för att utvärdera. Det handlar dock även om saken i sig. När vi är inblandade i krig bör vi utvärdera vad resultatet blev för det folk som vi var där för att hjälpa. 17 Utrikesminister (S): Jag har stor sympati för många av de åsikter som framför. Det är sällan det går att bomba fram fred. Det är framför allt viktigt att vara öppen för att utvärdera en viss insats, för att se vilka misstag som har begåtts eller vad man kunde ha gjort bättre. Vi ska komma ihåg hur situationen var då. Den påminde mycket om . Grunden för säkerhetsrådsresolutionen var behovet av att skydda civilbefolkningen. Och det var tydligt att uppgiften var att upprätthålla en flygförbudszon. Det finns ingenting som pekar på att den svenska, mycket begränsade, insatsen på något sätt skulle ha utförts på ett felaktigt sätt eller att den inte skulle ha gjort det som avsågs. Syftet med den militära insatsen var inte att avsätta Gaddafi – det ska vi komma ihåg – utan det var att skydda civilbefolkningen. Den kanske allvarligaste effekten av det som skedde i är att det blev ett mycket allvarligt bakslag för hela konceptet och tanken bakom R2P, responsibility to protect. Det begreppet dödförklarades nästan efteråt. Det är viktigt att vi behåller tanken bakom det konceptet. Men det måste kanske till och med döpas om. Det var nämligen ett mycket allvarligt bakslag för hela världssamfundet. Vi var som sagt inte en part i en väpnad konflikt. Vi gjorde det som ålades oss, och vi gjorde det på ett korrekt sätt. Det finns inga som helst antydningar om att det inte skulle ha skett på ett riktigt sätt. Jag tycker att det blir fel ingång till en sådan här diskussion. Vi bör fortsätta den här typen av debatt, som handlar om de politiska konsekvenserna. Vi bör förstås också alltid diskutera om över huvud taget ska gå in med militära medel i någon konflikt. Jag menar att vi måste vara mycket återhållsamma med det och att vi i så fall måste veta att vi agerar på ett FN-mandat. Det ska vara tydliga uppgifter och på ett sådant sätt att vi inte återfinner vapen eller annat i orätta händer och så vidare. Jag tror att jag och delar synen på att detta måste skötas på ett eftertänksamt sätt. Det har vi också gjort i våra beslut om pågående insatser vid kriser och konflikter. Vi kommer att fortsätta agera ansvarsfullt och eftertänksamt. Vi kommer förstås också att agera där det finns FN-mandat och folkrättslig grund. 18 (V): Jag håller verkligen med om att det är viktigt att vara återhållsam och att det måste finnas ett FN-mandat eller något annat kraftigt och otvetydigt folkrättsligt stöd. I det ingår även ett slags självförsvar, för varför skulle någon bry sig om att respektera folkrätten och FN-mandat gentemot oss om inte vi, som är liten nation, respekterar den? Vi får inte glömma bort att stormakterna såklart lyfter fram de ädla motiven här, till exempel att man ville skydda civilbefolkningen. Men i den brittiska rapporten konstateras det att det också fanns andra motiv: geopolitiska, olja etcetera. Det tror jag inte att vi ska blunda för. Desinformationskampanjer inför krig är ingen ny företeelse. Hela Illiaden är i princip en desinformationskampanj. Och så har det fortsatt. När det gäller det svenska deltagandet vill jag gärna hoppas och tro att det enbart handlade om att hjälpa civilbefolkningen. Det finns de som antyder att vapenindustrin gärna såg att JAS-planen skulle användas i skarpt läge, eftersom det var ett bra försäljningsargument för exporten. Jag hoppas att det inte var något som riksdag tog någon hänsyn till. Motiven är i alla fall ofta blandade. Och det är allvarligt när man lätt blundar för det. Vi utmålar gärna alla desinformationskampanjers moder som . De håller förvisso på med det så mycket de orkar, även om de ofta är klumpiga. Men man är naiv gentemot den andra sidan, som gång på gång, i fallen med och etcetera, för kampanjer som bygger på hitte-på-historier. Det tycker jag att vi ska vara lite mer vaksamma mot. En bra utvärdering leder som sagt till att vi får en bättre debatt nästa gång frågan kommer upp. Jag vill därför efterlysa en sådan utvärdering, framför allt av de långsiktiga effekterna, eftersom vi ofta i den här kammaren diskuterar om man ska bomba fram fred, demokrati och utveckling. 19 Utrikesminister (S): ord borde nästan få bli de sista. Det är klart att det är ytterst sällan man kan bomba fram fred, om det ens någonsin har varit på det sättet. Det tar att skapa och upprätthålla fred än det gör att starta ett krig. Vi är alltså överens om att man måste agera på ett eftertänksamt sätt. Jag tycker att vi ska fortsätta den här debatten, som handlar om vad vi lärde oss av det som hände i . Vägen framåt är inte en speciell utredning om bara den svenska insatsen. Jag tror att vi måste prata om och hela skeendet där, från säkerhetsresolutionen till hur det här utfördes i och vad vi har lärt oss . Det tror jag är det bästa vi kan göra när det gäller den svåra utmaning som är. Överläggningen var härmed avslutad. § 7 Svar på interpellation 2016/17:83 om fördröjning av regeringsbeslut 20 Miljöminister (MP): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att skynda på regeringens hantering av överklaganden från kommuner om utvidgat strandskydd. trädde av den borgerliga regeringen beslutade ändringar av strandskyddsreglerna i kraft. De innebar bland annat att kravet för att få ett utvidgat strandskyddsområde skärptes. Utvidgning får endast ske om det behövs för att säkerställa något av strandskyddets syften, och en utvidgning gäller efter endast om den har beslutats med stöd av den nya lagstiftningen. I samband med att dessa ändringar trädde i kraft gavs länsstyrelserna i uppdrag att se över och fatta beslut om utvidgade strandskyddsområden i det egna länet. Enligt analys av resultatet av översynen har den medfört att arealerna utvidgat strandskydd har minskat för landet som helhet. Regeringen prövar efter överklagande länsstyrelsernas beslut om utvidgat strandskydd. Översynen av det utvidgade strandskyddet har medfört att regeringen har fått in ett mycket stort antal ärenden, många i vilka såväl kommunen som ett stort antal enskilda har överklagat. Ofta kräver ärendena omfattande utredning av såväl formella som sakliga frågor, och de berör normalt flera olika allmänna och enskilda intressen. Allt detta påverkar självklart handläggningstiden. Miljö- och har som mål att av nu aktuella ärenden ska vara avgjorda från det att de inkom till departementet. Men eftersom ärendena skiljer sig åt vad gäller komplexitet och omfattning varierar handläggningstiderna. Utgångspunkten för regeringens handläggning är dock alltid att den ska ske snabbt, effektivt och utan att rättssäkerheten eftersätts. 21 (M): Jag ska be att få tacka för svaret, ministern. Fast jag fick faktiskt inte riktigt något svar på min fråga om vilka åtgärder som ministern avser att vidta för att skynda på regeringens hantering. Jag fick en beskrivning av varför det har blivit så här, men inget om hur man skulle kunna få fram snabba beslut. Det ärende som jag har fått kännedom om handlar om en kommuns överklagande av beslut om utökning av strandskyddet kring en stor mängd sjöar i kommunen. Flera av dessa överklaganden gäller mark som är lämplig för byggnation av bostäder. beslut kom – är det alltså precis . Lagen säger att överklagande ska ske , vilket gjordes av kommunen. Regeringen har alltså haft på sig att ta ett beslut, men ännu har det inte fattats något. Vi vet ju alla att det saknas kanske hundratusentals bostäder. Flest bostäder saknas i och kring våra städer som utvecklas snabbt. Regeringen har också utlovat många tusen nya bostäder . Men hur ska det gå till? är det närmast rutin att olika bygg- och planärenden överklagas av olika skäl. Det här ärendet visar att regeringen själv är den instans som fördröjer mest och längst. Så min fråga är fortfarande: Vad tänker regeringen och ministern göra för att undanröja hindren för att få fram byggande av fler bostäder? Ministern skriver i sitt svar att departementet har som mål att tre fjärdedelar av ärendena ska vara avgjorda , och att det ska ske snabbt och effektivt. Det är gott och väl så, men har man nått det målet? Finns det någon uppföljning av hur man har klarat av detta? Det måste kanske till extra resurser eller någonting annat om man nu vill prioritera den här typen av ärenden. Kanske måste man överlägga med länsstyrelserna om ett annat arbetssätt. Jag menar att svaret från ministern är både vagt och svagt. Det är inte rimligt att ärenden blir liggande och längre när det finns ett skrivande behov av att bygga bostäder. Det hade varit intressant att få veta hur många fler ärenden som ligger och väntar och hur många bostäder som inte blir byggda på grund av regeringens saktfärdighet. Jag har kollat upp några liknande överklaganden där regeringen har fattat beslut. Det gällde främst och . I de fallen har regeringen upphävt länsstyrelsernas beslut om utökat strandskydd. Men vad gör då länsstyrelserna? Jo, de hävdar fortfarande att det är motiverat med ett utvidgat strandskydd i alla de kommuner som har överklagat. Först fattar länsstyrelserna tillfälliga och sedan slutliga beslut om ett utökat strandskydd – beslut som sedan kan överklagas. Det blir en alldeles orimlig rundgång. Så här kan det inte få hålla på. Om regeringen vill kan den gå in och ändra regelverket så att bostäder kan byggas och så att hela processen kan speedas upp. Man borde kanske se över hur länsstyrelsernas miljöenheter arbetar.