prop · H40322 · 2016-10-25 00:00:00 — bör dock utnyttja möjligheten att införa en nationell bestämmelse om att en skriftlig förklaring till hur villkoren för ett uppskjutande har uppfyllts ska lämnas till den behöriga myndigheten () endast på begäran. Bestämmelserna om insiderförteckningar och anmälningsskyldighet för personer med insynsställning i lagen (2000:1087) om anmälningsskyldig- het för vissa innehav av finansiella instrument ska, enligt utredningens förslag, utmönstras ur lagen. Detsamma gäller för bestämmelserna i samma lag om förbud för dessa personer och för aktiemarknadsbolag att under vissa perioder handla i finansiella instrument relaterade till bolaget. När det gäller kravet på offentliggörande av transaktioner som genom- förts av personer med insynsställning finns det ett fungerande system för detta hos . Utredningen föreslår därför att bör utnyttja möjligheten i marknadsmissbruksförordningen om att offentliggörandet ska ombesörjas av den behöriga myndigheten, och att en motsvarande bestämmelse, med denna innebörd, införs i den nya lagen. Gällande bestämmelser om insynsregistret i lagen om anmälnings- skyldighet för vissa innehav av finansiella instrument kan, med smärre anpassningar, behållas. Till följd av reglerna i marknadsmissbruks- förordningen ska dock, enligt utredningens förslag, bestämmelserna om investeringsrekommendationer i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument utmönstras ur lagen. I marknadsmissbruksförordningen föreskrivs att den behöriga myndig- heten är skyldig att inrätta effektiva procedurer för att motta anmälningar avseende överträdelser av förordningen. bestämmelse bör, enligt utredningens bedömning, ske på förordningsnivå i form av en generell bestämmelse om att inspektionen ska inrätta ett sådant system. Utredningen föreslår att offentlighets och sekretesslagen kompletteras med ett absolut sekretesskydd för uppgifter som avslöjar en anmälares identitet. Tystnadsplikten ska ha företräde framför meddelar- friheten. Sekretessen gäller i högst . Även tillståndspliktiga företag ska enligt förordningen ha effektiva system för att deras anställda ska kunna rapportera överträdelser internt. Utredningen föreslår att en bestämmelse med denna innebörd tas in i den nya lagen, och att ett åsidosättande av skyldigheten kan medföra en administrativ sanktion. Utredningen föreslår att för övervakning enligt den nya lagen ska företag som står under inspektionens tillsyn betala en årlig avgift. Efter det att marknadsmissbruksförordningen och marknadsmissbruks- direktivet har trätt i kraft4 har medlemsstaterna 24 månader på sig att vidta nödvändiga åtgärder för att följa rättsakternas bestämmelser. Som framgått föreslår utredningen att bestämmelser i förordningen som kräver en implementering ska genomföras genom en ny lag och att övriga anpassningar som är nödvändiga med anledning av rättsakterna sker genom ändringar i främst marknadsmissbrukslagen. Utredningen föreslår att den nya lagen och övriga författningsändringar ska träda i kraft månader från ikraftträdandet av förordningen och direktivet. Enligt artikel 39.4 andra stycket i marknadsmissbruksförordningen ska dock de bestämmelser i förordningen som hänvisar till organiserade handelsplattformar (OTF-plattform), tillväxtmarknader för små och medelstora företag samt utsläppsrätter eller auktionerade produkter baserade på sådana börja tillämpas än förord- ningen i övrigt. Eftersom marknadsmissbruksdirektivets tillämpnings- område bestäms av förordningens tillämpningsområde får bestämmelsen i nämnda artikel betydelse för den svenska marknadsmissbrukslagen. Fram till denna senare tidpunkt omfattas varken finansiella instrument som handlas på en OTF-plattform eller utsläppsrätter av tillämpnings- området. Till ändringarna i marknadsmissbrukslagen föreslås därför en övergångsbestämmelse, som innebär att denna utvidgning av tillämp- ningsområdet ska gälla först när marknadsmissbruksförordningen ska börja tillämpas i dessa delar. När det gäller OTF-plattformar hänger det uppskjutna ikraftträdandet samman med att denna typ av marknadsplats – 4 Den tjugonde dagen efter det att rättsakterna har offentliggjorts i Europeiska unionens som regleras i och rådets direktiv /65/EU av om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv /92/EG och direktiv /61/EU (omarbetning)5 – inte kommer att existera förrän vid denna senare tidpunkt. utsläppsrätter finns det särskilda bestämmelser om marknads- missbruk avseende sådana i lagen om handel med utsläppsrätter. ska alltså fortsätta att gälla till dess att marknadsmissbruksförordningen ska börja tillämpas i dessa delar. Några bestämmelser i marknads- missbrukslagen som rör tillväxtmarknader för små och medelstora företag finns inte, varför några övergångsbestämmelser i den delen inte 5 EUT L 173, , (Celex 32014L0065) Förslag till lag (0000:0000) med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning 1 § Denna lag kompletterar och rådets förordning (EU) nr 596/2014 av om marknadsmissbruk (marknadsmissbruksförordning) och om upphävande av Europaparla- mentets och rådets direktiv /6/EG och kommissionens direktiv /124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG 1. Termer och uttryck i denna lag har samma betydelse som i marknadsmissbruksförordningen. 2 § är behörig myndighet enligt marknadsmiss- bruksförordningen. Krav på företag under tillsyn 3 § Företag som står under tillsyn ska ha system och rutiner för att företagets anställda internt ska kunna rapportera misstänkta överträdelser av marknadsmissbruksförordningen. 4 § Den som till har rapporterat en misstänkt transaktion eller order i enlighet med artikel 16.1 andra stycket och artikel 16.2 i marknadsmissbruksförordningen, får inte obehörigen röja för kunden eller någon utomstående att sådan rapportering har skett. Detsamma gäller, i förkommande fall, rapportörens styrelseledamöter och anställda. 5 § Ett företag som har rapporterat enligt artikel 16.2 i marknads- missbruksförordningen får inte göras ansvarigt för att ha åsidosatt någon tystnadsplikt, om företaget hade anledning att räkna med att rapportering borde ske. Detsamma gäller en styrelseledamot eller en anställd som har lämnat uppgifter för företagets räkning. 1 § För övervakning av att bestämmelserna i marknadsmissbruks- förordningen följs får förelägga 1 EUT L 173, , (Celex 32014R0596). 1.ett företag eller någon annan att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat, och 2.den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att inställa sig till förhör på tid och plats som inspektionen bestämmer. 2 § får förelägga den som kan antas ha åsidosatt sina skyldigheter enligt marknadsmissbruksförordningen eller i övrigt har agerat i strid mot förordningen eller denna lag att upphöra med ett visst agerande. 3 § Ett beslut om föreläggande enligt 1 eller 2 § får förenas med vite. Ett föreläggande enligt 1 § får dock inte förenas med vite, om 1. det finns anledning att anta att den som ska föreläggas har begått en gärning som är straffbelagd eller kan leda till en sanktion enligt 3 kap. 1 § första stycket 1 eller 2, och 2. föreläggandet avser utredning av en fråga som har samband med den misstänkta gärningen eller överträdelsen. Om den som ska föreläggas är en juridisk person, gäller andra stycket även ställföreträdare för den juridiska personen. Information om transaktioner på råvarumarknaden 4 § För övervakning av att bestämmelserna i marknadsmissbruks- förordningen följs får begära information om transaktioner från marknadsaktörer på marknadsplatser där de underliggande tillgångarna till råvaruderivat handlas (spotmarknaden). Inspektionen har rätt till direkt tillgång till handlarnas system. 5 § För övervakning av att bestämmelserna i marknadsmissbruks- förordningen följs får , när det är nödvändigt, genomföra en undersökning hos ett företag. 6 § får på ansökan av besluta att inspektionen får genomföra en undersökning i ett företags lokaler för att utreda en överträdelse av förbuden i artikel 14.a, 14.b eller 15 i marknadsmissbruksförordningen, om 1.det finns anledning att anta att en överträdelse har skett, 2.den som undersökningen avser inte rättar sig efter ett föreläggande enligt 1 § eller det annars finns risk för att bevis undanhålls eller förvanskas, och 3.vikten av att åtgärden vidtas är tillräckligt stor för att uppväga det intrång eller annat men som åtgärden innebär för den som drabbas av åtgärden. 7 § Ett beslut enligt 6 § får avse även annan än den som är föremål för utredning, om 1.det som föreskrivs i 6 § första stycket 1 och 3 är uppfyllt, 2.det finns särskild anledning att anta att bevis finns hos denne, och 3. denne inte rättar sig efter ett föreläggande enligt 1 § eller det annars finns risk för att bevis undanhålls eller förvanskas. 8 § När genomför en undersökning enligt 6 § har inspektionen rätt att 1.granska bokföring och andra affärshandlingar, 2.ta kopior av eller göra utdrag ur bokföring och affärshandlingar, 3.begära muntliga förklaringar direkt på platsen, 4.få tillträde till lokaler, markområden, transportmedel och andra utrymmen, och 5.ta om hand handlingar, som behövs för undersökningen, för granskning. 9 § Ett beslut om undersökning enligt 6 § får meddelas utan att den som ansökan avser har fått tillfälle att yttra sig, om det kan befaras att undersökningen annars skulle förlora i betydelse. Beslut enligt första stycket ska sändas endast till . När undersökningen börjar ska inspektionen överlämna ett exemplar av beslutet till den hos vilken undersökningen ska genomföras. 10 § Ett beslut om undersökning enligt 6 § ska innehålla uppgifter om 1.föremålet för och syftet med undersökningen, 2.tidpunkten när undersökningen ska börja, och 3.Finansinspektionens befogenheter enligt 8 §. Beslut enligt första stycket gäller , om rätten inte bestämmer något annat. 11 § Den som ska genomföra en undersökning hos enligt 6 § har rätt att tillkalla ett juridiskt biträde. I avvaktan på att ett sådant biträde inställer sig får inte påbörja undersökningen. Detta gäller dock inte, om 1.undersökningen härigenom onödigt fördröjs, eller 2.undersökningen har beslutats enligt 9 § första stycket. 12 § får begära handräckning av Kronofogde- myndigheten för att genomföra de åtgärder som avses i 8 § 1, 2, 4 eller 5. Vid handräckning gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet eller avhysning. ska dock inte underrätta den hos vilken undersökningen ska genomföras innan verkställighet sker. 13 § Åtgärder enligt 1 eller 8 § får inte avse en skriftlig handling, om dess innehåll kan antas vara sådant, att befattningshavare eller annan, som avses i 36 kap. 5 § , inte får höras som vittne om detta, och handlingen innehas av den personen eller av den, till förmån för vilken tystnadsplikten gäller. Inte heller får, hos den som är föremål för undersökningen eller denne närstående, som avses i 36 kap. 3 § , åtgärder enligt 1 eller 8 § vidtas avseende skriftligt meddelande mellan den som är föremål för undersökningen och någon till denne närstående eller mellan sådana närstående inbördes. Om anser att en viss handling bör omfattas av en undersökning och den som åtgärden avser åberopar att handlingen är skyddad enligt första stycket, ska handlingen förseglas och skyndsamt överlämnas till av . Tingsrätten ska utan dröjsmål pröva om handlingen ska omfattas av undersökning. 14 § I 6 kap. 22 § 1 lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation finns bestämmelser om rätt att få ut uppgifter från den som tillhandahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst. 15 § Bestämmelser om möjlighet att besluta om handelsstopp för finansiella instrument finns i 22 kap. 2 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Korrigering av felaktig och vilseledande information 16 § får korrigera sådan felaktig och vilseledande information som kan utgöra ett led i en överträdelse av artikel 15 i marknadsmissbruksförordningen. Inspektionen får även ålägga den som har spritt felaktig eller vilseledande information att korrigera den. 17 § ska anmäla till när det finns anledning att anta att ett brott enligt lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument har begåtts. 18 § ska underrätta när inspektionen har meddelat ett sanktionsföreläggande eller beslutat att väcka talan om sanktion för en överträdelse av artikel 14 eller 15 i marknadsmissbruksförordningen. 19 § och ska, utöver vad som följer av 17 och 18 §§, samarbeta för att underlätta undersökningar avseende marknadsmissbruksbrott och undersökningar avseende överträdelser av artiklarna 14 och 15 i marknadsmissbruksförordningen. 1 § ska ingripa mot den som har överträtt marknadsmissbruksförordningens förbud mot 1.insiderhandel och olagligt röjande av insiderinformation i artikel 14, 2.marknadsmanipulation i artikel 15. ska också ingripa mot den som har åsidosatt sina skyldigheter enligt marknadsmissbruksförordningen och denna lag, genom 1. att inte inrätta och underhålla sådana system och rutiner som avses i artikel 16.1 eller 16.2, eller att inte till göra en anmälan i enlighet med det som föreskrivs i artikeln, 2.att inte iaktta det som föreskrivs om offentliggörande av insiderinformation till allmänheten i artikel 17.1, 17.2 och 17.8, 3.att inte informera om ett försenat offentliggörande i enlighet med det som föreskrivs i artikel 17.4 och 17.5, eller att, trots begäran från inspektionen, inte lämna en sådan skriftlig förklaring som avses i artikel 17.4 tredje stycket om att förutsättningar för ett uppskjutet offentliggörande har förlegat, 4.att inte upprätta, uppdatera eller till Finansinspektionien överlämna en insiderförteckning eller att inte i övrigt fullgöra det som föreskrivs i artikel 18.1–18.6, 5att underlåta att till samt berörda emittenter, deltagare på marknaden för utsläppsrätter eller företag som avses i artikel 19.10 göra en anmälan om egna transaktioner i enlighet med det som föreskrivs i artikel 19.1, 19.2, 19.6 och 19.7, eller att inte fullgöra informationsplikten enligt artikel 19.5 andra stycket, 6.att inte offentliggöra anmälda uppgifter i enlighet med det som föreskrivs i artikel 19.3, eller att inte fullgöra informationsplikten eller det som i övrigt föreskrivs i artikel 19.5 första stycket, 7.att genomföra transaktioner i strid mot förbudet i artikel 19.11, 8.att inte iaktta det som föreskrivs om att ta fram eller sprida investeringsrekommendationer och statistik i artikel 20.1, 9.att inte inrätta och underhålla sådana system och rutiner som avses i 1 kap. 3 §, eller 10. att obehörigen röja uppgifter i strid mot meddelandeförbudet i 1 kap. 4 §. 2 § Ingripande enligt denna lag sker genom 1.föreläggande att vidta en viss åtgärd för att komma till rätta med situationen eller upphöra med ett visst agerande, 2.meddelande om en varning, 3.meddelande av ett förbud enligt 3 § 1, 4.meddelande av ett förbud enligt 3 § 2, 5.beslut om återföring enligt 4 §, eller 6.beslut om sanktionsavgift. Ett föreläggande enligt första stycket 1 och ett förbud enligt första stycket 4 får förenas med vite. Frågor om ingripanden vid överträdelser av förbuden i artiklarna 14 och 15 i marknadsmissbruksförordningen prövas av genom sanktionsföreläggande enligt 11 och 12 §§ eller, om föreläggandet inte godkänns, efter talan vid enligt 13 §. Ingripanden enligt tredje stycket får inte ske, om överträdelsen omfattas av ett åtal enligt lagen (2005:377) om straff för marknads- missbruk vid handel med finansiella instrument. 3 § En styrelseledamot eller en verkställande direktör i ett värde- pappersinstitut, eller ersättare för någon av dem, som hålls ansvarig för en överträdelse som avses i 1 § första stycket eller för ett åsidosättande som avses i 1 § andra stycket får , dock högst , förbjudas 1.att vara styrelseledamot eller verkställande direktör, eller ersättare för någon av dem, i ett sådant företag, eller 2.att handla med vissa finansiella instrument. Vid upprepade överträdelser av marknadsmissbruksförordningens förbud mot insiderhandel, olagligt röjande av insiderinformation eller marknadsmanipulation får ett beslut enligt första stycket 1 meddelas . Den som har meddelats ett förbud enligt första stycket 2 får, efter tillstånd av , avyttra finansiella instrument som personen i fråga innehade innan förbudet meddelades. 4 § Om en överträdelse som avses i 1 § har medfört att en vinst har uppkommit eller att en förlust har undvikits, ska den som har gjort sig skyldig till överträdelsen åläggas att betala ett belopp som motsvarar värdet av den ekonomiska fördelen, om detta kan fastställas (återföring). Betalningsskyldighet enligt första stycket ska dock inte åläggas om det är oskäligt. Vid denna bedömning ska beaktas bland annat om det finns anledning att anta att annan betalningsskyldighet, som svarar mot den ekonomiska fördelen av överträdelsen, kommer att åläggas personen i fråga eller annars fullgöras av denne. Beloppet tillfaller staten. 5 § Om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, eller om personen i fråga gör rättelse, får ett ingripande underlåtas. Om ett föreläggande enligt denna lag har förenats med vite, får ett ingripande inte ske för en överträdelse som omfattas av föreläggandet. Ett ingripande får inte heller ske om någon annan myndighet har beslutat att påföra en sanktion för samma otillåtna agerande. 6 § Innan beslut om sanktioner meddelas eller ett sanktionsföreläggande utfärdas ska den berörda fysiska eller juridiska personen ges tillfälle att yttra sig i ärendet hos . Bestämmande av sanktioner och sanktionsavgifter 7 § En sanktion enligt 2 § ska bestämmas efter överträdelsens sanktionsvärde. Detsamma gäller vid bestämmande av en sanktionsavgifts storlek. Vid bedömningen av sanktionsvärdet ska alla relevanta omständigheter beaktas, såsom 1.hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått, 2.den ansvarige personens grad av ansvar, 3.den ansvarige personens ekonomiska situation, grundad på årlig inkomst, respektive årlig omsättning, förmögenhet, försörj- ningsskyldighet och ekonomiska förhållanden i övrigt, 4.hur stor ekonomisk fördel som den ansvarige personens överträdelse har medfört, i den mån den kan faställas, 5.den ansvarige personens grad av samarbetsvillighet med den behöriga myndigheten, utan att det påverkar en återföring av de vinster som personen har erhållit eller förluster som denne har undvikit, 6.tidigare överträdelser av den ansvarige personen, 7.vilka åtgärder den ansvarige personen har vidtagit efter över- trädelsen för att undvika att den upprepas, och 8.om den ansvarige personen till följd av överträdelsen drabbats eller om det finns grundad anledning att anta att denne kommer att drabbas av avskedande eller uppsägning från anställning eller av annat hinder eller synnerlig svårighet i yrkes- eller näringsutövning. 8 § För en överträdelse som anges i 1 § första stycket ska sank- tionsavgiften bestämmas till 1. för en fysisk person: a)den vinst som har erhållits till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller den förlust som har undvikits till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller b)ett belopp som per i svenska kronor motsvarar högst , och 2. för en juridisk person: a)den vinst som har erhållits till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller den förlust som har undvikits till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller b)ett belopp som per i svenska kronor motsvarar högst , eller av den juridiska personens totala årsomsättning enligt de senaste tillgängliga räkenskaperna. 9 § För en överträdelse som anges i 1 § andra stycket ska sank- tionsavgiften bestämmas till 1. för en fysisk person a)i fall som avses i 1 § andra stycket 1–3: ett belopp som per i svenska kronor motsvarar högts , och b)i fall som avses i 1 § andra stycket 4–9: ett belopp som per i svenska kronor motsvarar högst , och 2. för en juridisk person a)i fall som avses i 1 § andra stycket 1–3: ett belopp som per i svenska kronor motsvarar högst , eller av den berörda juridiska personens totala årsomsättning enligt de senaste tillgängliga räkenskaperna, och b)i fall som avses i 1 § andra stycket 4–9: ett belopp som per i svenska kronor motsvarar högst . För en överträdelse av förbudet i 1 kap. 4 § ska sanktionsavgiften bestämmas till högst . 10 § En sanktionsavgift får sättas ned om det finns särskilda skäl. Beslutsordning för sanktioner vid överträdelser av förbuden i artiklarna 14 och 15 i marknadsmissbruksförordningen 11 § ska utfärda ett sanktionsföreläggande mot en fysisk eller juridisk person som har gjort sig skyldig till överträdelser som avses i 1 § första stycket. Sanktionsföreläggandet innebär att personen i fråga föreläggs att godkänna förläggandet eller . När föreläggandet har godkänts, gäller det som domstols laga- kraftvunna avgörande. Ett godkännande som görs efter det att den tid som angetts i föreläggandet har gått ut är utan verkan. 12 § Ett sanktionsföreläggande ska innehålla uppgift om 1.den fysiska eller juridiska person som föreläggandet avser, 2.överträdelsen och de omständigheter som är nödvändiga för att känneteckna den, 3.de bestämmelser som är tillämpliga på överträdelsen, och 4.den sanktion eller avgift som föreläggs personen. Föreläggandet ska också innehålla en upplysning om att talan om sanktioner kan väckas, om personen i fråga inte godkänner föreläggandet inom den tid som anger. 13 § Om ett sanktionsföreläggande inte har godkänts inom utsatt tid, får hos väcka talan om att sanktion ska beslutas. I fråga om sådan talan tillämpas bestämmelserna i om åtal för brott för vilket det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter. 14 § Ett sanktionsföreläggande som har godkänts ska efter klagan undanröjas under de förutsättningar som anges i 59 kap. 6 § första stycket . Vad som där sägs om strafföreläggande och den misstänkte gäller i stället sanktionsföreläggande respektive fysisk eller juridisk person. Den som vill klaga ska göra det skriftligen hos från det att föreläggandet godkändes. I mål om klagan på ett sanktionsföreläggande är motpart. Har ett sanktionsföreläggande undanröjts, får den som det riktats mot inte därefter påföras en svårare sanktion för samma överträdelse. Betalning av sanktionsavgift, verkställighet och preskription 1 § En sanktionsavgift får tas ut bara om beslutet, föreläggandet eller stämningsansökan har delgetts den som sanktionsavgiften riktas mot från den tidpunkt då överträdelsen skedde. Sanktionsavgiften ska betalas till efter det att ett beslut eller en dom om att ta ut avgiften har vunnit laga kraft eller den som anges i beslutet. En upplysning om detta ska tas in i beslutet. Sanktionsavgiften tillfaller staten. 2 § Om sanktionsavgiften inte har betalats inom den tid som anges i 1 §, ska lämna den obetalda avgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning av statliga fordringar finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. En sanktionsavgift som har beslutats faller bort i den utsträckning verkställighet inte har skett från det att beslutet vann laga kraft. 3 § För att säkerställa ett anspråk på sanktionsavgift får rätten på ansökan av besluta om kvarstad. Därvid gäller bestämmelserna i 15 kap. om kvarstad för fordran. Ansökan om kvarstad prövas av . 1 § beslut enligt denna lag överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Beslut enligt 2 kap. 17 § och 3 kap. 11 § första stycket får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. får bestämma att ett beslut ska gälla . 1 § För att bekosta övervakning enligt denna lag ska de företag som står under inspektionens tillsyn betala årliga avgifter. Regeringen får meddela föreskrifter om sådana avgifter. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Sanktioner får beslutas endast för överträdelser som har skett efter ikraftträdandet. Förslag till lag om ändring i lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument