prop · H303125 · 2016-03-08 00:00:00 — är skyldigt att stödja och ge vägledning för den budget- och skuldrådgivning som kommunerna ska svara för (se 5 kap. 12 § andra stycket socialtjänstlagen). 4 § prövar ärenden om skuldsanering och ärenden om omprövning av ett beslut om skuldsanering. I paragrafen anges att prövar ärenden om skuldsanering och ärenden om omprövning av ett beslut om skuldsanering. Bestämmelsen motsvarar 2 § första stycket skuldsaneringslag (prop. 2005/06:124 s. 72 f.). Övervägandena finns i avsnitt 5.1. 2015/16:125 Av 45 § framgår att beslut kan överklagas till tingsrätten. 5 § Skuldsanering får beviljas en gäldenär som är en fysisk person om villkoren i 6–10 §§ är uppfyllda. Paragrafen anger vilka villkor som ska vara uppfyllda för att en gäldenär ska få beviljas skuldsanering. Paragrafen motsvarar delvis 4 § första stycket skuldsaneringslag (prop. 1993/94:123 s. 195 f. och prop. 2005/06:124 s. 74). Övervägandena finns i avsnitt 5.1. Enligt paragrafen får skuldsanering beviljas en gäldenär som är en fysisk person. En juridisk person kan alltså inte beviljas skuldsanering. För att beviljas skuldsanering måste gäldenären även uppfylla villkoren i 6–10 §§. Det krävs alltså att gäldenären uppfyller alla villkoren i dessa paragrafer för att skuldsanering ska få beviljas. Vissa av villkoren riktar sig enbart till vissa slags gäldenärer eller anger att gäldenären under vissa omständigheter inte får beviljas skuldsanering. Gäldenären ska anses uppfylla ett sådant villkor om han eller hon inte träffas av villkoret eller enligt villkoret inte är diskvalificerad från skuldsanering. 6 § Skuldsanering får beviljas om gäldenären har sina huvudsakliga intressen i . I paragrafen uppställs ett villkor om att gäldenären måste ha en viss anknytning till . Paragrafen motsvarar delvis 4 § första stycket skuldsaneringslag (prop. 1993/94:123 s. 195 f. och prop. 2005/06:124 s. 74). Övervägandena finns i avsnitt 7.1. I paragrafen anges att gäldenären ska ha sina huvudsakliga intressen i för att kunna beviljas skuldsanering, i stället för som enligt skuldsaneringslag att gäldenären ska ha sin hemvist här. Det nya kravet på anknytning har sitt ursprung i uttrycket ”platsen för gäldenärens huvudsakliga intressen” som förekommer i EU-lagstiftning. Med detta uttryck avses i EU-lagstiftningen den plats där gäldenären vanligtvis förvaltar sina intressen på ett sätt som kan fastställas av tredje man (se skäl 13 i Rådets förordning (EG) nr 1346/2000 av om insolvensförfaranden och artikel 3.1 första stycket 2 i Europa- parlamentets och rådets förordning (EU) 2015/848 av om insolvensförfaranden, som i de flesta delar gäller och som ska tillämpas på svenska skuldsaneringsför- faranden). Vid bestämmandet av var gäldenären har sina huvudsakliga intressen ska enligt EU-lagstiftningen beaktas de presumtionsregler som finns i artikel 3.1 i den reviderade insolvensförordningen. Detta innebär, om inte annat visas, att en gäldenär ska anses ha sina huvudsakliga intressen i , om han eller hon har sin hemvist här. En gäldenär som driver enskild näringsverksamhet anses ha sina huvudsakliga intressen i , om det huvudsakliga verksamhetsstället finns här. Om en gäldenär har sin hemvist i en annan stat än kan kravet på anknytning till ändå vara uppfyllt, om det bedöms att gäldenären av andra skäl får anses ha sina huvudsakliga intressen här. Det kan t.ex. handla om att gäldenären har huvuddelen av sina tillgångar eller skulder i (se skäl 30 i den reviderade insolvensförordningen). Vidare gäller inte hemvistpresumtionen om gäldenären har flyttat sin hemvist till – eller till någon annan stat – före ansökan. Detsamma är fallet om gäldenären är en näringsidkare och har flyttat sitt huvudsakliga verksamhetsställe före ansökan (se artikel 3.1 tredje och fjärde styckena i den reviderade insolvensförord- ningen). I sådant fall får prövas var gäldenären vid en sammantagen bedömning har sina huvudsakliga intressen. Vid tillämpningen av denna paragraf ska på eget initiativ pröva om gäldenären har sina huvudsakliga intressen i Sve- rige och om kravet på anknytning är uppfyllt. Det är naturligt att Krono- fogdemyndigheten vid denna bedömning tillämpar och tolkar villkoret om anknytning i ljuset av att motsvarande villkor förekommer i EU- lagstiftningen. Som anges ovan har gäldenärens hemvist stor betydelse för frågan om var han eller hon har sina huvudsakliga intressen. I paragrafen finns inte någon legaldefinition av hemvist (jfr 4 § andra stycket skuldsaneringslag). Eftersom begreppet hemvist förekommer i den revi- derade insolvensförordningen och annan EU-lagstiftning bör begreppet tolkas i ljuset av praxis. Vid prövningen av om gälde- nären har sin hemvist – och sina huvudsakliga intressen – i är folkbokföringen en omständighet som ska beaktas (jfr rättsfallet NJA 2009 s. 383). Om platsen för gäldenärens huvudsakliga intressen inte kan bestämmas utifrån hans eller hennes hemvist, måste det i stället göras en samlad bedömning och hänsyn tas till samtliga föreliggande omständigheter. Vid en sådan bedömning kan beaktas omständigheter avseende t.ex. medborgarskap, folkbokföring, bosättning, inkomstkälla, beskattningsland, var tillgångar finns och skulder uppkommit samt var exekutiva åtgärder pågår. Gäldenären ska i ansökan ange uppgifter som visar att han eller hon har sina huvudsakliga intressen i (se 12 § första stycket 1). Det är lämpligt att i ansökningsblanketten eller på annat sätt informerar gäldenären om vilka uppgifter som kan vara relevanta att ange i ansökan. Fram till dess att den reviderade insolvensförordningen ska börja tillämpas kommer i samtliga fall att särskilt behöva pröva om gäldenären uppfyller det materiella anknytningskravet i paragrafen. Anledningen till detta är att det då inte finns några bestäm- melser om behörighet som kan tillämpas. När den reviderade insolvensförordningen – som omfattar svenska skuldsaneringsförfaranden – ska börja tillämpas kommer Kronofogde- myndigheten att vara skyldig att först pröva sin behörighet enligt förord- ningen. Myndigheten kommer alltså även i det sammanhanget att behöva pröva om gäldenären har sina huvudsakliga intressen i . Den bedömning som myndigheten gör i den inledande behörighetsfrågan kan då normalt ligga till grund för bedömningen av om gäldenären uppfyller skuldsaneringslagens allmänna villkor på anknytning enligt paragrafen. Det anförda kan exemplifieras enligt följande. En gäldenär ansöker om skuldsanering efter det att den reviderade insolvensförordningen har trätt i kraft, varför är skyldig att pröva sin behörig- het enligt förordningen. Vid behörighetsprövningen finner myndigheten att gäldenären har sina huvudsakliga intressen i och att svenska myndigheter därför är behöriga att pröva ansökan. Någon ytterligare prövning av om gäldenären uppfyller skuldsaneringslagens villkor på anknytning till behöver inte göras. Myndigheten har dock kvar att pröva om övriga villkor för att bevilja skuldsanering är uppfyllda. Om exemplet ändras på så sätt att finner att gäldenären har sina huvudsakliga intressen i en annan medlemsstat som är bunden av den reviderade insolvensförordningen, ska myndigheten avvisa gäldenärens ansökan om skuldsanering på grund av att svenska myndigheter inte är behöriga. Någon anledning att pröva om gäldenären uppfyller villkoret på anknytning enligt paragrafen finns då inte. Exemplet kan även ändras på så sätt att finner att gäldenären har sina huvudsakliga intressen i en stat som inte är bunden av den reviderade insolvensförordningen. Förordningen och dess bestämmelser ska tillämpas endast om gäldenärens huvudsakliga intres- sen ligger i en stat som är bunden av förordningen. I detta fall kan därför ansökan inte avvisas med hänvisning till att förordningen anger att myndigheter i annan stat är behöriga att inleda ett förfarande. Inte heller finns det andra svenska bestämmelser om behörighet som kan tillämpas. I en sådan situation är anknytningskravet i paragrafen det som får avgöra om ett skuldsaneringsförfarande kan inledas. Liksom i det ursprungliga exemplet behöver det dock inte ske någon ytterligare prövning, eftersom myndigheten vid prövningen av om den reviderade insolvensförord- ningen är tillämplig redan har funnit att gäldenären inte har sina huvud- sakliga intressen i . Ansökan uppfyller inte anknytningskravet i paragrafen och ska därför avslås (se 16 § första stycket). 7 § Skuldsanering får beviljas om gäldenären inte rätteligen kan betala sina skulder och denna oförmåga med hänsyn till samtliga omständigheter kan antas bestå (kvalificerad insolvens). I paragrafen anges villkoret om s.k. kvalificerad insolvens. Paragrafen motsvarar delvis 4 § första stycket 1 skuldsaneringslag (prop. 1993/94:123 s. 195 f. och prop. 2005/06:124 s. 74). Övervägandena finns i avsnitt 5.4. Enligt paragrafen får skuldsanering beviljas om gäldenären är kvali- ficerat insolvent. Med detta avses att gäldenären inte rätteligen kan betala sina skulder och att denna oförmåga med hänsyn till samtliga omständig- heter kan antas bestå . I förhållande till skuldsaneringslag förs begreppet kvalificerad insolvens in i lagtexten och förtydligas. skuldsaneringslag ut- trycks det kvalificerade insolvenskravet som att gäldenären är på obestånd och så skuldsatt att han eller hon inte kan antas ha förmåga att betala sina skulder inom överskådlig tid. Legaldefinitionen för obestånd, eller insol- vens, anges i 1 kap. 2 § konkurslagen (1987:672) som att gäldenären inte kan rätteligen betala sina skulder och att denna oförmåga inte är endast tillfällig. Insolvensdefinitionen förs in och får utgöra en del av det kvali- ficerade insolvensrekvisitet. Det tidsperspektiv som anges – överskådlig tid – ändras inte jämfört med skuldsaneringslag, men det för- tydligas att bedömningen ska göras med hänsyn till samtliga omständig- heter. Genom kravets lydelse betonas att det ska göras en nyanserad bedömning. Vid bedömningen i det enskilda fallet av frågan om huruvida gäldenären är så skuldsatt att han eller hon inte kan antas ha förmåga att betala sina skulder inom överskådlig tid måste hänsyn tas till samtliga föreliggande för- hållanden. Att en sådan bedömning ska göras har uttalats tidigare (se t.ex. prop. 1993/94:123 s. 92 och rättsfallet NJA 2013 s. 128), men tillämpningen har ändå kommit att avvika från vad som har varit avsikten. Det ska alltså inte vara fråga om enbart en matematisk beräkning av hur det skulle ta för en gäldenär med en viss inkomstnivå att betala sina skulder. Beräkningen måste följas av en realistisk prognos över gäldenärens förutsättningar, i vilken samtliga kända omständigheter ska beaktas. Skuldernas storlek och den beräknade ökningen av dem måste ställas i relation inte bara till gäldenärens ålder, hälsa och inkomst, utan även till bl.a. arbetsförmåga, utbildning och möjlighet att vid arbetslöshet erhålla arbete och förväntade inkomster. Andra förhållanden som kan beaktas är t.ex. gäldenärens familjeförhållanden och förhållandena på arbetsmarknaden både på bostadsorten och i allmänhet. Vad som utgör överskådlig tid kan variera avsevärt mellan olika gäldenärer och någon statisk tidsperiod kan därför inte tillämpas. Det ligger i sakens natur att en prognos måste innehålla ett visst mått av osäkerhet och detta utgör alltså inte skäl för att avslå ansökan. Att samtliga omständigheter ska beaktas inom ramen för prognosbedömningen innebär att en person inte ska vara diskvalificerad från att beviljas skuldsanering enbart på grund av att han eller hon t.ex. är yngre eller förvärvsarbetande. Inte heller ska en gäldenär vara förhindrad från att beviljas skuldsanering bara av den anledningen att han eller hon har drabbats av en konjunkturbetingad arbets- löshet (jfr prop. 1993/94:123 s. 92 f.). I en sådan situation måste, på samma sätt som för övriga fall, samtliga förhållanden beaktas. Till exempel måste en bedömning göras av vilka förutsättningar gäldenären har att skaffa sig en anställning och vad anställningen då skulle kunna inbringa för inkomst. 8 § Om gäldenären är en näringsidkare, får skuldsanering beviljas endast om de ekonomiska förhållandena i näringsverksamheten är enkla att utreda. En gäldenär som har näringsförbud enligt lagen (2014:836) om näringsförbud får inte beviljas skuldsanering. I paragrafen anges att en gäldenär i vissa fall har en begränsad möjlighet eller är diskvalificerad från att beviljas skuldsanering. Paragrafen mot- svarar 4 § fjärde stycket och 6 § första meningen skuld- saneringslag (prop. 1993/94:123 s. 198, prop. 2005/06:124 s. 74 f. och prop. 2010/11:31 s. 22 f.). Övervägandena finns i avsnitt 5.1. Enligt första stycket får en gäldenär som är näringsidkare beviljas skuld- sanering endast om de ekonomiska förhållandena i näringsverksamheten är enkla att utreda. Att en juridisk person inte kan beviljas skuldsanering följer av 5 §. Andra stycket innehåller ett förbud mot skuldsanering för den som har näringsförbud. 9 § Skuldsanering får beviljas om det är skäligt med hänsyn till gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden. Vid skälighetsbedömningen ska särskilt beaktas omständigheterna vid skulder- nas tillkomst, de ansträngningar gäldenären har gjort för att fullgöra sina förplik- telser och det sätt på vilket gäldenären har medverkat under handläggningen av ärendet om skuldsanering. I paragrafen uppställs det allmänna skälighetsvillkoret. Paragrafen mot- svarar 4 § första stycket 2 och tredje stycket skuldsaneringslag (prop. 1993/94:123 s. 195 f. och prop. 2005/06:124 s. 74). Övervägan- dena finns i avsnitt 5.1. Enligt första stycket är en förutsättning för att beviljas skuldsanering att det är skäligt med hänsyn till gäldenärens personliga och ekonomiska för- hållanden. Det är fråga om en skälighetsbedömning i vilken alla relevanta omständigheter ska beaktas. I andra stycket anges vissa omständigheter som ska beaktas särskilt vid den allmänna skälighetsbedömningen. Bland annat ska särskilt beaktas de ansträngningar gäldenären har gjort för att fullgöra sina förpliktelser och det sätt på vilket gäldenären har medverkat under handläggningen av ärendet om skuldsanering. Det innebär t.ex. att det sätt som gäldenären sköter sina betalningar enligt inledandebeslutet kan påverka skälighets- bedömningen. 10 § Om gäldenären har beviljats skuldsanering, får skuldsanering beviljas endast om det finns särskilda skäl. Paragrafen innehåller en bestämmelse som begränsar möjligheten att få sina skulder sanerade en andra gång. Paragrafen motsvarar delvis 6 § andra meningen skuldsaneringslag (prop. 1993/94:123 s. 198 f. och prop. 2005/06:124 s. 74 f.). Övervägandena finns i avsnitt 5.7. Enligt paragrafen får en gäldenär som har beviljats någon form av skuldsanering, beviljas en ny skuldsanering endast om det finns särskilda skäl. En tidigare skuldsanering kan ha beviljats enligt denna lag, skuldsaneringslagen (1994:334), skuldsaneringslagen (2006:548) eller förslaget till lag om skuldsanering för företagare. Kronofogde- myndigheten ska alltid pröva om gäldenären uppfyller villkoren i 5–9 §§ för att beviljas skuldsanering. För en gäldenär som har beviljats skuldsanering innebär dock bestämmelsen att detta inte är tillräckligt, utan det krävs även att det finns särskilda skäl att på nytt beviljas en skuldsanering. skuldsaneringslag uppställs krav på synnerliga skäl. Detta innebär att en andra skuldsanering kan bli aktuell endast i undantagsfall, t.ex. om gäldenären hamnar i en ny allvarlig skuld- situation och detta beror på omständigheter som inte kan läggas honom eller henne till last (se prop. 1993/94:123 s. 198). Genom att kravet sänks till särskilda skäl ställs det inte fullt lika höga krav och fler omständigheter än ska kunna leda till en andra skuldsanering. Det finns t.ex. anledning att inte se lika strängt på att den nya skuldsituationen ska ha berott på omständigheter som låg utanför gäldenärens kontroll eller att det måste ha gått sedan den tidigare skuldsaneringen. Även om sådana omständigheter även fort- sättningsvis ska beaktas, måste det göras en helhetsbedömning och prö- Prop. 2015/16:125 vas om det finns andra omständigheter som med tillräcklig styrka talar för att skuldsanering ska beviljas på nytt. Om den tidigare skuldsane- ringen har misslyckats, ska anledningen till detta särskilt beaktas. När det gäller en ny skuldsanering efter en tidigare fullgjord sådan, ska i stället stor vikt läggas vid omständigheterna kring de nya skuldernas tillkomst och en bedömning göras av om förutsättningarna att förbli skuldfri förändrats. 11 § En ansökan om skuldsanering ska vara skriftlig. Ansökan ska vara egenhändigt undertecknad av gäldenären. Om ansökan ges in på elektronisk väg, ska den vara undertecknad med en sådan avancerad elektronisk underskrift som avses i artikel 3 i och rådets förordning (EU) nr 910/2014 av om elektronisk identifiering och betrodda tjänster för elektroniska transaktioner på den inre marknaden och om upphävande av direktiv /93/EG, i den ursprungliga lydelsen. Paragrafen innehåller regler om ansökans form. Paragrafen motsvarar delvis 10 § skuldsaneringslag (prop. 1993/94:123 s. 209 f. och prop. 2005/06:124 s. 77). Övervägandena finns i avsnitt 5.3.3. I första stycket anges att en ansökan ska vara skriftlig. Att ansökan ska ges in till följer av 4 §. Enligt andra stycket ska ansökan vara egenhändigt undertecknad av gäldenären. En ansökan får ges in på elektronisk väg men måste då undertecknas med en avancerad elektronisk underskrift enligt EU-förord- ningen om elektronisk identifiering. En avancerad elektronisk underskrift är en elektronisk underskrift på vilken det ställs höga krav på säkerhet och kryptering. De e-legitimationer som använts i anses uppfylla kraven på en avancerad elektronisk underskrift. Genom be- stämmelsen möjliggörs att en ansökan om skuldsanering kan göras på elektronisk väg. 12 § Ansökan ska innehålla uppgifter om 1.gäldenären enligt 5 § första stycket lagen (1996:242) om domstolsärenden och uppgifter som visar att gäldenären har sina huvudsakliga intressen i , 2.gäldenärens inkomster, tillgångar och utgifter, 3.de borgenärer som gäldenären känner till med angivande av varje borgenärs namn, adress och telefonnummer, 4.en uppskattning av skulden till varje borgenär, 5.omständigheterna vid skuldernas tillkomst och de ansträngningar gäldenären har gjort för att fullgöra sina förpliktelser, och 6.gäldenärens och dennes familjs personliga och ekonomiska förhållanden som i övrigt är av betydelse för prövningen av ärendet. Uppgifterna ska lämnas av gäldenären på heder och samvete. Paragrafen innehåller regler om vad en ansökan om skuldsanering ska innehålla. Paragrafen motsvarar delvis 11 § skuldsaneringslag (prop. 1993/94:123 s. 210 f. och prop. 2005/06:124 s. 77). Övervägan- dena finns i avsnitt 5.3.1. I första stycket anges i sex punkter vad en ansökan ska innehålla. 2015/16:125 Enligt första punkten ska gäldenären lämna kontaktuppgifter enligt vad som anges i 5 § första stycket lagen om domstolsärenden. Gäldenären ska lämna uppgifter om bl.a. namn och personnummer, postadress, e- postadress och telefonnummer. Gäldenären ska även lämna uppgifter som visar att han eller hon har sina huvudsakliga intressen i , se vidare kommentaren till 6 §. Av andra punkten framgår att gäldenären måste ange sina inkomster, till- gångar och utgifter. De uppgifter som lämnas ska vara fullständiga. I de fall det bedöms finnas skäl till det kan begära kompletterande information från gäldenären (se 13 §). Kronofogde- myndigheten ska även om det behövs kontrollera i sina register att uppgifterna i ansökan är korrekta (se 15 §). Enligt tredje punkten ska gäldenären lämna uppgifter om namnen på de borgenärer som han eller hon känner till och även ange vissa kontakt- uppgifter till dessa. Gäldenären ska efter bästa förmåga redogöra för de borgenärer som har en fordran på honom eller henne. Gäldenären be- höver inte göra efterforskningar av vilka borgenärer som han eller hon kan stå i skuld till. Med de borgenärer som gäldenären känner till avses sålunda i första hand sådana som han eller hon har vetskap om genom t.ex. tillgängliga kravbrev. En situation som kan uppstå är att gäldenären är medveten om att han eller hon har en skuld avseende ett visst förhållande, men inte är säker på vem som äger fordran. Gäldenären ska även redogöra för en så- dan skuld och ska då ange den för honom eller henne senast kända borge- nären. Enligt fjärde punkten ska gäldenären ange en uppskattning av skulden till varje borgenär som ska tas upp i ansökan enligt tredje punkten. Gäldenären bör i första hand försöka uppskatta varje skulds storlek för ansökan om skuldsanering. Även om det är tillräckligt att gäldenären anger ett uppskattat skuldbelopp ligger det i gäldenärens intresse att beloppet är så preciserat som möjligt. Till exempel ökar risken för att gäldenären inte bedöms uppfylla kravet på kvalificerad insolvens om beloppet uppskattas för lågt. Om det å andra sidan skulle komma fram att gäldenären uppgett ett alldeles för högt belopp talar det för att gäldenären inte i tillräcklig mån har medverkat till utredningen (9 § andra stycket). Att det är tillräckligt med en uppskattning av skulden till varje borge- när innebär att uppgifterna inte behöver innehålla närmare detaljer om uppkomstdatum, förfallodag, räntesatser m.m. (jfr prop. 1993/94:123 s. 211). Om gäldenären är medveten om att en borgenär har en fordran på honom eller henne men inte vet till vilket belopp, ska han eller hon ange skulden i ansökan. Gäldenären ska då redogöra för de omständigheter kring skulden som han eller hon känner till. I femte punkten, som utformas i enlighet med Lagrådets förslag, anges att gäldenären ska lämna uppgifter om omständigheterna vid skuldernas tillkomst och de ansträngningar gäldenären har gjort för att fullgöra sina förpliktelser. Gäldenären ska sålunda lämna uppgifter om sådana för- hållanden som ska beaktas särskilt vid den allmänna skälighetsbedöm- ningen (se 9 § andra stycket). I likhet med vad som gäller enligt tredje punkten ska gäldenären lämna uppgifter om omständigheterna vid Prop. 2015/16:125 skuldernas tillkomst efter bästa förmåga. I sjätte punkten anges att gäldenären ska lämna uppgifter beträffande sina egna och övriga familjemedlemmars personliga och ekonomiska förhållanden som kan vara av betydelse för prövningen av skuldsane- ringsärendet. Enligt andra stycket ska gäldenären lämna uppgifterna i ansökan på heder och samvete. Oriktiga uppgifter kan leda till att skuldsaneringen ändras eller upphävs. Att lämna oriktiga uppgifter i ansökan kan även få straffrättsliga konsekvenser. Komplettering och avvisning av ansökan 13 § Om en ansökan är bristfällig, ska gäldenären föreläggas att avhjälpa bristen. Av föreläggandet ska det framgå att ansökan kan avvisas om föreläggandet inte följs. Föreläggandet behöver inte delges. En ansökan om skuldsanering ska avvisas om den är så bristfällig att den inte kan läggas till grund för prövning i sak och gäldenären inte har följt ett före- läggande att avhjälpa bristen. Paragrafen innehåller regler om komplettering av en ansökan och om att en bristfällig ansökan i vissa fall ska avvisas. Paragrafen motsvarar 12 § skuldsaneringslag (prop. 1993/94:123 s. 212 f. och prop. 2005/06:124 s. 77 f.). Övervägandena finns i avsnitt 5.1. 14 § En ansökan om skuldsanering ska avvisas om gäldenären är föremål för ett annat förfarande om skuldsanering. Paragrafen reglerar situationen att en gäldenär som redan genomgår ett förfarande om skuldsanering ansöker om en skuldsanering. Paragrafen saknar motsvarighet skuldsaneringslag. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. ska avvisa en ansökan om skuldsanering om gäldenären är föremål för ett annat förfarande om skuldsanering. Med ett annat förfarande om skuldsanering avses i första hand ett förfarande om F-skuldsanering enligt förslaget till ny lag om skuldsanering för företagare. En gäldenär kan alltså inte vara föremål för de båda skuldsaneringsförfarandena .