prop · H303195d3 · 2016-01-01 00:00:00 — (72)Det bör också klargöras att kontrakt som grundas på ett ramavtal visserligen måste tilldelas innan själva ramavta let löper ut, men att löptiden för de enskilda kontrakt som grundas på ett ramavtal inte behöver sammanfalla med löptiden för det ramavtalet utan i förekommande fall kan vara kortare eller längre. Det bör i synnerhet vara tillåtet att fastställa löptiden för de enskilda kontrakt som grundas på ett ramavtal med beaktande av faktorer såsom den tid som behövs för deras fullgörande, när underhåll av utrustning med en uppskattad ekonomisk livslängd ingår eller när det behövs omfattande utbildning av personal för att fullgöra kon traktet. Det bör också klargöras att det kan finnas fall i vilka löptiden för själva ramavtalen bör få fastställas till . Dessa fall, som bör vara vederbörligen moti verade framför allt av föremålet för ramavtalet, kan upp stå exempelvis när ekonomiska aktörer måste förfoga över utrustning för vilken avskrivningstiden är längre än och som måste vara tillgänglig när som helst under ramavtalets hela löptid. I det specifika samman hanget med allmännyttiga företag som tillhandahåller grundläggande tjänster till allmänheten kan det i vissa fall behövas både längre ramavtal och längre enskilda kontrakt, exempelvis när det gäller ramavtal som syftar till att säkerställa ordinärt och extraordinärt underhåll av nät som kan kräva dyrbar utrustning som används av personal som fått högt specialiserad utbildning för ett särskilt ändamål för att säkerställa kontinuiteten i tjäns terna och minimera eventuella avbrott. (73)Erfarenheten visar även att det finns ett behov av att anpassa reglerna för dynamiska inköpssystem så att upp handlande enheter till fullo kan utnyttja de möjligheter som detta instrument erbjuder. Systemen behöver för enklas, särskilt på så sätt att de hanteras i form av ett selektivt förfarande som skulle undanröja behovet av pre liminära anbud, vilket har setts som en av de stora bör dorna i samband med dynamiska inköpssystem. Alla eko nomiska aktörer som lämnar in en ansökan om att få delta och som uppfyller urvalskriterierna bör således få delta i upphandlingsförfaranden som genomförs som dy namiska inköpssystem de är giltiga. Denna upphandlingsteknik gör det möjligt för den upp handlande enheten att få tillgång till ett särskilt brett urval av anbud, och således uppnå ett optimalt utnytt jande av medel genom en omfattande konkurrens vad gäller frekvent använda eller färdigproducerade varor, byggentreprenader eller tjänster som är allmänt tillgäng liga på marknaden. (74)Dessa anbudsansökningar bör normalt granskas inom , med tanke på att utvärderingen av urvalskriterier kommer att ske på grundval av de do kumentationskrav som anges av de upphandlande enhe terna, i tillämpliga fall i enlighet med de förenklade be stämmelserna i direktiv /24/EU. När ett dynamiskt inköpssystem initialt inrättas kan den upphandlande en heten emellertid, som svar på det första meddelandet om upphandling eller inbjudan att bekräfta intresse, få så många anbudsansökningar att de kan behöva mer tid för att granska dem. Detta bör kunna tillåtas, förutsatt att ingen specifik upphandling inleds innan samtliga an sökningar har granskats. L 94/256 Europeiska unionens officiella tidning Upphandlande enheter bör själva få organisera sin be handling av anbudsansökningarna, exempelvis genom att besluta att genomföra granskningar endast en gång , förutsatt att tidsfristerna för granskning av varje ansökan om att få delta kan hållas. Upphandlande enheter som använder kriterier för uteslutning och urval enligt direktiv /24/EU inom ramen för ett dyna miskt inköpssystem bör tillämpa relevanta bestämmelser i det direktivet på samma sätt som upphandlande myn digheter som använder ett dynamiskt inköpssystem enligt direktiv /24/EU. (75)För att främja små och medelstora företags möjligheter att delta i stora dynamiska inköpssystem, exempelvis så dana som drivs av en inköpscentral, bör den berörda upphandlande myndigheten eller enheten kunna dela in systemet i objektivt definierade kategorier av varor, bygg entreprenader eller tjänster. Sådana kategorier bör defi nieras genom en hänvisning till objektiva faktorer som exempelvis kan omfatta största tillåtna storlek på speci fika kontrakt som ska tilldelas inom den berörda katego rin eller ett specifikt geografiskt område inom vilket spe cifika kontrakt ska fullgöras. Om ett dynamiskt inköps system delas in i kategorier bör den upphandlande myn digheten eller enheten tillämpa urvalskriterier som är proportionella i förhållande till särdragen för den berörda kategorin. (76)Det bör klargöras att elektroniska auktioner vanligtvis inte är lämpliga för vissa byggentreprenadkontrakt och vissa tjänstekontrakt som innehåller intellektuella presta tioner, såsom projektering av byggentreprenader, efter som endast de aspekter som är lämpliga för automatisk utvärdering med elektroniska medel, utan ingripande eller bedömning från den upphandlande enhetens sida, näm ligen aspekter som är kvantifierbara så att de kan uttryc kas i siffror eller procenttal, kan bli föremål för elektro nisk auktion. Det bör emellertid också klargöras att elektroniska auk tioner kan användas vid upphandling av en specifik im materiell rättighet. Det bör också erinras om att upp handlande enheter visserligen har rätt att tillämpa urval skriterier enligt vilka de kan minska antalet anbuds sökande eller anbudsgivare så länge som auktionen inte har inletts, men att ingen ytterligare minskning av antalet anbudsgivare som deltar i den elektroniska auktionen bör tillåtas efter det att auktionen har inletts. (77)Det utvecklas ständigt nya elektroniska upphandlingstek niker, exempelvis elektroniska kataloger. Med elektro niska kataloger förstås format för att presentera och or ganisera information på ett sätt som är gemensamt för alla deltagande anbudsgivare och som lämpar sig för elektronisk behandling. Ett exempel kan vara att anbud presenteras i form av ett kalkylblad. Upphandlande en heter bör kunna kräva elektroniska kataloger i alla till gängliga förfaranden där det krävs att elektroniska medel för kommunikation ska användas. Elektroniska kataloger bidrar till att öka konkurrensen och förbättra effektivite ten vid offentlig upphandling, särskilt genom tids- och kostnadsbesparingar. Vissa regler bör dock fastställas för att se till att denna användning överensstämmer med detta direktiv och med principerna om likabehandling, icke-diskriminering och öppenhet. Användningen av elektroniska kataloger för presentation av anbud bör där för inte medföra en möjlighet för de ekonomiska aktö rerna ett enbart överlämna sin allmänna katalog. De eko nomiska aktörerna bör även fortsättningsvis vara tvungna att anpassa sina allmänna kataloger till det specifika upp handlingsförfarandet. En sådan anpassning säkerställer att den katalog som överlämnas som svar på ett visst upp handlingsförfarande endast innehåller varor, byggentre prenader eller tjänster som de ekonomiska aktörerna, efter en aktiv granskning, ansåg motsvara de krav som den upphandlande enheten ställt. I samband med detta bör ekonomiska aktörer tillåtas att kopiera informationen i sin allmänna katalog, men inte att överlämna själva den allmänna katalogen. När det finns tillräckliga garantier för spårbarhet, likabehandling och förutsebarhet bör de upphandlande enheterna dessutom ha rätt att generera anbud för specifika inköp på grundval av tidigare över sända elektroniska kataloger, särskilt i samband med för nyad konkurrensutsättning vid ett ramavtal eller när ett dynamiskt inköpssystem används. När den upphandlande enheten har genererat anbud bör den berörda ekonomiska aktören ges möjlighet att kont rollera att det anbud som upprättats av den upphand lande enheten inte innehåller några materiella fel. När sådana fel förekommer bör den ekonomiska aktören inte vara bunden av det anbud som genererats av den upphandlande enheten, såvida inte felet rättas till. I enlighet med kraven i reglerna för elektroniska medel för kommunikation bör upphandlande enheter undvika att ställa upp omotiverade hinder för ekonomiska aktö rers tillträde till upphandlingsförfaranden där anbuden ska lämnas i form av elektroniska kataloger och där iakttagandet av de allmänna principerna om icke-diskri minering och likabehandling garanteras. Europeiska unionens officiella tidning L 94/257 (78)Användningen av centraliserade inköpsmetoder ökar i de flesta medlemsstater. Inköpscentraler har till uppgift att göra anskaffningar, administrera dynamiska inköpssystem eller genomföra upphandling/ingå ramavtal för andra upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter, med eller utan ersättning. De upphandlande enheter för vilka ett ramavtal ingås bör kunna använda detta för att göra individuella eller upprepade inköp. Eftersom det rör sig om stora inköpsvolymer kan dessa förfaranden bidra till att öka konkurrensen och de bör bidra till att profes sionalisera den offentliga upphandlingen. Därför bör en definition på unionsnivå av inköpscentraler för upphand lande enheter införas, och det bör klargöras att inköps centraler är verksamma på två olika sätt. För det första bör de kunna agera som grossister genom inköp, lagring och återförsäljning eller, för det andra, som mellanhänder genom att tilldela kontrakt, driva dy namiska inköpssystem eller ingå ramavtal som ska an vändas av upphandlande enheter. Denna roll som mellanhand kan i vissa fall utföras ge nom att relevanta tilldelningsförfaranden genomförs självständigt, utan detaljerade instruktioner från berörda upphandlande enheter; i andra fall kan detta ske genom att de relevanta tilldelningsförfarandena genomförs enligt instruktioner från berörda upphandlande enheter, på de ras vägnar och för deras räkning. Dessutom bör regler fastställas för fördelningen av an svaret för iakttagandet av skyldigheterna enligt detta di rektiv, även när det gäller prövningsmöjligheter, mellan inköpscentralen och de upphandlande enheterna som upphandlar från eller genom inköpscentralen. Om in köpscentralen ensam ansvarar för genomförandet av upphandlingsförfaranden, bör centralen också vara ensam och direkt ansvarig för förfarandenas laglighet. Om en upphandlande enhet genomför vissa delar av förfarandet, exempelvis förnyad konkurrensutsättning i enlighet med ett ramavtal eller tilldelning av enskilda kontrakt på grundval av ett dynamiskt inköpssystem, bör den fort sätta att vara ansvarig för de etapper som den genomför. (79)Upphandlande enheter bör tillåtas att tilldela ett tjäns tekontrakt för tillhandahållande av centraliserad inköps verksamhet till en inköpscentral utan att tillämpa de för faranden som anges i detta direktiv. Det bör också vara tillåtet att sådana tjänstekontrakt omfattar en bestämmelse om tillhandahållande av stödverksamheter Sådana tjänstekontrakt för tillhandahållande av stödverksamhet för inköp bör, när de fullgörs på annat sätt än genom en inköpscentral i samband med tillhandahållande av central inköpsverksamhet till berörda upphandlande enheter, tilldelas i enlighet med detta di rektiv. Det bör också erinras om att detta direktiv inte bör tillämpas när centraliserad inköpsverksamhet eller stödverksamhet för inköp tillhandahålls på annat sätt än genom ett kontrakt med ekonomiska villkor, som utgör upphandling i den mening som avses i detta direk tiv. (80)Skärpta bestämmelser som rör inköpscentraler bör inte på något sätt förhindra nuvarande förfaranden för till fällig gemensam upphandling, dvs. att mindre institutio naliserade och systematiska gemensamma inköp fortsät ter eller att tjänsteleverantörer enligt etablerad praxis an litas för att utarbeta och sköta upphandlingsförfaranden på en upphandlande enhets vägnar, för dess räkning och enligt dess instruktioner. Däremot bör vissa funktioner i den gemensamma upphandlingen klargöras, då denna upphandling kan spela en viktig roll, inte minst i sam band med innovativa projekt. Gemensam upphandling kan ske i många olika former, från samordnad upphandling genom att ett antal upp handlande enheter utarbetar gemensamma tekniska spe cifikationer för sådana byggentreprenader, varor eller tjänster som ska upphandlas men att var och en genom för en separat upphandling, till att de berörda upphand lande enheterna gemensamt genomför ett enda upphand lingsförfarande, antingen i samverkan eller genom att en upphandlande myndighet ges i uppdrag att sköta upp handlingen på samtliga upphandlande enheters vägnar. Om flera olika upphandlande enheter gemensamt ge nomför ett upphandlingsförfarande bör de gemensamt ansvara för att uppfylla skyldigheterna enligt detta direk tiv. När de upphandlande enheterna endast genomför delar av upphandlingsförfarandet gemensamt bör det ge mensamma ansvaret dock endast gälla de delar av för farandet som genomförts gemensamt. Varje upphand lande enhet bör ensam vara ansvarig för förfaranden eller delar av förfaranden som den ensam genomför, exempel vis tilldelning av kontrakt, ingående av ramavtal, drift av ett dynamiskt inköpssystem eller förnyad konkurrens utsättning vid ett ramavtal. L 94/258 Europeiska unionens officiella tidning (81)Elektroniska medel för kommunikation är särskilt väl lämpade för att stödja centraliserade inköpsrutiner och -verktyg genom de möjligheter som de ger att åter använda och automatiskt behandla uppgifter och där igenom minimera informations- och transaktionskost naderna. I ett första steg bör det därför bli obligatoriskt för inköpscentraler att använda sådana elektroniska me del för kommunikation, vilket också underlättar samord ning av förfarandena i hela unionen. Detta bör följas av en allmän skyldighet att använda elektroniska medel för kommunikation i alla upphandlingsförfaranden efter en övergångsperiod . (82)Att upphandlande enheter från olika medlemsstater ge nomför gemensamma upphandlingar möter för närva rande särskilda juridiska svårigheter i fråga om lagkon flikter mellan olika nationella lagstiftningar. Trots att gränsöverskridande gemensam offentlig upphandling im plicit var tillåten enligt direktiv /17/EG, ställs de upphandlande enheterna fortfarande inför stora juridiska och praktiska svårigheter att göra inköp från inköpscen traler i andra medlemsstater eller genomföra gemen samma offentliga upphandlingar. För att de upphand lande enheterna ska kunna dra största möjliga nytta av den inre marknadens potential när det gäller stordrifts fördelar och möjligheten att dela risken och nyttan, inte minst för innovativa projekt som innebär högre risk än vad en ensam upphandlande enhet rimligen kan bära, bör dessa svårigheter undanröjas. Därför bör nya regler fastställas för gränsöverskridande gemensam upphandling för att underlätta samarbete mellan upphandlande enhe ter och öka fördelarna med den inre marknaden genom att det skapas gränsöverskridande affärsmöjligheter för varu- och tjänsteleverantörer. Dessa regler bör innebära att villkor för gränsöverskridande användning av inköps centraler fastställs och att tillämplig lagstiftning om of fentlig upphandling anges, även tillämplig lagstiftning om rättsmedel, när det gäller gränsöverskridande gemen samma förfaranden som kompletterar lagvalsreglerna i och rådets förordning (EG) nr 593/2008 (1). Dessutom bör upphandlande enheter från olika medlemsstater kunna inrätta gemensamma rättsliga enheter enligt nationell rätt eller enligt unionsrätt. För sådana fall av gemensam upphandling bör särskilda regler fastställas. Upphandlande enheter bör emellertid inte använda möj ligheterna till gränsöverskridande gemensam upphandling för att kringgå tvingande lagregler som är förenliga med unionsrätten och som är tillämpliga på dem i den med lemsstat där de är belägna. Sådana regler kan exempelvis omfatta bestämmelser om öppenhet och tillgång till handlingar eller särskilda krav avseende spårbarhet för känsliga varor. (1) och rådets förordning (EG) nr 593/2008 av om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (I) (EUT L 177, , s. 6). (83)De tekniska specifikationer som upphandlare upprättar måste tillåta att den offentliga upphandlingen är öppen för konkurrens och uppfyller hållbarhetsmålen. Det bör därför vara möjligt att lämna anbud som avspeglar olika tekniska lösningar, standarder och tekniska specifikatio ner på marknaden, inklusive de som utarbetats på grund val av prestandakrav knutna till byggentreprenadernas, varornas och tjänsternas livscykelegenskaper och hållbar hetsaspekten i produktionsprocessen. Följaktligen bör tekniska specifikationer utformas på ett sådant sätt att man undviker att på konstlad väg begränsa konkurrensen genom krav som gynnar en viss ekono misk aktör då de avspeglar viktiga egenskaper hos de varor, tjänster eller byggentreprenader som den aktören brukar erbjuda. Om tekniska specifikationer utformas som funktions- och prestandakrav kan i allmänhet detta mål uppfyllas på bästa möjliga sätt. Funktions- och pre standakrav är också lämpliga för att främja innovation i samband med offentlig upphandling, och de bör använ das i så stor uträckning som möjligt. Om det hänvisas till en europeisk standard eller, om det inte finns någon sådan, till en nationell standard bör de upphandlande enheterna beakta anbud som baseras på andra likvärdiga arrangemang som uppfyller de upphandlande enheternas krav och som är säkerhetsmässigt likvärdiga. Det bör åligga den ekonomiska aktören att bevisa likvärdighet med det begärda märket. För att bevisa att ett arrangemang är likvärdigt bör det vara möjligt att ålägga anbudsgivare att tillhandahålla bevis som verifierats av tredje part. Andra lämpliga bevis medel, såsom tillverkarens tekniska dokumentation, bör dock också tillåtas om den berörda ekonomiska aktören inte har tillgång till sådana intyg eller provningsrapporter eller inte har möjlighet att anskaffa dem inom de aktuella tidsfristerna, förutsatt att den berörda ekonomiska aktö ren därigenom bevisar att byggentreprenaderna, varorna eller tjänsterna uppfyller kraven eller kriterierna i de tek niska specifikationerna, tilldelningskriterierna eller vill koren för fullgörande av kontraktet. (84)Vid all upphandling som är avsedd för personlig använd ning, oavsett om det rör sig om allmänheten eller den upphandlande enhetens personal, är det utom i vederbör ligen motiverade fall nödvändigt att upphandlande enhe ter vid fastställandet av de tekniska specifikationerna be aktar kriterier avseende tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning eller formgivning med tanke på samtliga användares behov. Europeiska unionens officiella tidning L 94/259 (85)Upphandlande enheter som vill köpa byggentreprenader, varor eller tjänster med särskilda miljömässiga, sociala eller andra egenskaper bör kunna hänvisa till särskilda märken, exempelvis det europeiska miljömärket, (mul ti)nationella miljömärken eller andra märken, förutsatt att märkeskraven har ett samband med kontraktsföremå let, såsom beskrivningen av varan och dess presentation, inbegripet förpackningskrav. Vidare är det viktigt att dessa krav utformas och antas på grundval av objektivt kontrollerbara kriterier genom ett förfarande i vilket alla berörda parter, t.ex. statliga organ, konsumenter, tillver kare, distributörer och miljöorganisationer, kan delta och att miljömärket är tillgängligt för alla berörda parter. Det bör klargöras att berörda parter kan vara offentliga eller privata organ, företag eller alla typer av icke-statliga or ganisationer (en organisation som inte är en del av en myndighet och inte är ett konventionellt vinstdrivande företag). Det bör likaså klargöras att specifika organ eller organi sationer på nationell eller statlig nivå kan delta i faststäl landet av märkeskrav som kan användas i samband med myndigheters upphandling utan att dessa organ eller or ganisationer förlorar sin status som tredje part. Hänvis ningar till märken bör inte leda till en begränsning på innovationsområdet. (86)De upphandlande enheterna bör när de utformar tek niska specifikationer ta hänsyn till de krav som ställs i unionsrätten på området för lagstiftning om skydd av personuppgifter, särskilt vad gäller fastställande av be handlingen av personuppgifter (inbyggt uppgiftsskydd). (87)Den offentliga upphandlingen bör anpassas till de små och medelstora företagens behov. De upphandlande en heterna bör uppmanas att använda de regler om bästa praxis som fastställts i kommissionens avdelningars ar betsdokument av med titeln of Best Practices Facilitating Access by SMEs to , som ger vägledning om hur de kan tillämpa ramen för offentlig upphandling på ett sätt som underlättar de små och medelstora företagens deltagande. I detta syfte bör det uttryckligen föreskrivas att kontrakt får delas upp i flera delkontrakt. En sådan uppdelning kan göras på kvantitativ basis, så att storleken på de enskilda kontrakten bättre överensstämmer med de små och medelstora företagens kapacitet, eller på kvalitativ basis, beroende på de olika berörda verksamhetsgrenarna och specialiseringarna, så att innehållet i de enskilda kontrakten närmare anpassas till de specialiserade sekto rer där de små och medelstora företagen är verksamma eller till olika därpå följande projektfaser. Storleken på och föremålet för delkontrakten bör bestämmas av den upphandlande enheten, som i enlighet med relevanta regler om beräkningen av upphandlingens uppskattade värde också bör få tilldela vissa av delarna utan tillämp ning av förfarandena i detta direktiv. Medlemsstaterna bör få gå längre i sin strävan att under lätta små och medelstora företags deltagande på mark naden för offentlig upphandling genom att införa en skyldighet att överväga om det är lämpligt att dela upp kontrakt i mindre kontrakt, genom att begära att upp handlande enheter motiverar sitt beslut att inte dela upp kontrakten eller genom att göra en uppdelning obligato risk under vissa förutsättningar. I samma syfte bör med lemsstaterna också få tillhandahålla mekanismer för di rektbetalning till underleverantörer. (88)Om kontrakt delas upp i delar bör de upphandlande enheterna, t.ex. för att upprätthålla konkurrensen eller garantera tillförlitliga leveranser, få begränsa det antal delkontrakt som en ekonomisk aktör får lämna anbud på; de bör också få begränsa antalet delar som kan till delas en och samma anbudsgivare. Målet om att underlätta små och medelstora företags tillträde till offentlig upphandling kan dock hämmas om upphandlande enheter förpliktas att tilldela kontrak tet del för del även när detta skulle innebära att man måste godta avsevärt mindre fördelaktiga lösningar jäm fört med en tilldelning som slår samman flera eller samt liga delar. I de fall där möjligheten att tillämpa en sådan metod tydligt har angetts i förväg bör det därför vara möjligt för de upphandlande enheterna att göra en jäm förande bedömning av anbuden för att fastställa huruvida de anbud som lämnats av en särskild anbudsgivare för en specifik kombination av delar som helhet skulle uppfylla de tilldelningskriterier som fastställts i enlighet med detta direktiv för dessa delar bättre än anbuden för de berörda enskilda delarna betraktade separat. Om så är fallet bör den upphandlande enheten få tilldela ett kontrakt som kombinerar berörda delar till den berörda anbudsgivaren. Det bör klargöras att de upphandlande enheterna bör göra en sådan jämförande bedömning genom att först fastställa vilka anbud som bäst uppfyller de fastställda tilldelningskriterierna för varje enskild del och sedan jäm föra detta med de anbud som lämnats av en särskild anbudsgivare för en specifik kombination av delar som helhet. (89)För att göra förfaranden snabbare och mer effektiva bör tidsfristerna för deltagande i upphandlingsförfarandena begränsas så långt som möjligt utan att det skapas orim liga hinder för deltagande för ekonomiska aktörer inom den inre marknaden, i synnerhet små och medelstora företag.