prop · H40360 · 2016-12-14 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2016/17:60 för svenskt utvecklingssamarbete Skr. Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Denna skrivelse redogör för regeringens inriktning för svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd. En ny utvecklingsdagordning skapades 2015 i och med antagandet av Agenda 2030, Action Agenda om utvecklingsfinansiering och klimatavtalet från . knyts det internationella arbetet med fattigdomsminskning tydligt till samtliga tre dimensioner av hållbar utveckling – ekonomisk, social och miljömässig. Sammantaget ger det en unik möjlighet att jobba horisontellt med utveckling. ska fortsatt vara en stark röst i världen i utvecklingsfrågor och för humanitär verksamhet. Regeringen vill bidra till nytänkande, till att skapa förändring och till att göra skillnad för människor som lever i fattigdom. Med detta policyramverk, i form av en skrivelse till , presenterar regeringen sin politik för att uppnå detta. Ärendet och dess beredning .............................................................. Utvecklingsdagordningen i en föränderlig omvärld.......................... En omvärld i förändring ..................................................... Perspektiv i det svenska utvecklingssamarbetet.............................. Utvecklingssamarbetets tematiska inriktning.................................. 5.1Mänskliga rättigheter, demokrati och rättstatens 5.3Miljö- och klimatmässigt hållbar utveckling och hållbart nyttjande av naturresurser ................................... Fredliga och inkluderande samhällen ............................... Inkluderande ekonomisk utveckling................................. Produktiv sysselsättning med anständiga arbetsvillkor och hållbart företagande ............. Fri och rättvis handel och hållbara Migration och utveckling ................................................. Utbildning och forskning.................................................. Samverkan och synergier ................................................................ Utvecklingssamarbetets .....................................geografiska fokus Ett effektivt utvecklingssamarbete .................................................. Bilaga 1: Förteckning över ........................................remissinstanserna Bilaga 2: Från policyramverk ....................................till genomförande Bilaga 3: De globala målen..................................................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 1 Ärendet och dess beredning Denna skrivelse redogör för regeringens inriktning för svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd. för svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd ersätter därmed den biståndspolitiska plattformen Skr. 2013/14:131. Regeringen aviserade i sin regeringsdeklaration att en ny plattform skulle tas fram. utgår från dagens utvecklingspolitiska världsläge och förhåller sig till Agenda 2030, åtaganden inom utvecklingsfinansiering och klimatavtalet från . Under arbetets gång har ett antal seminarier och arbetsmöten hållits. Ett utkast av skrivelsen har remissbehandlats och över 180 svar har lämnats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 1. Vi lever i en värld som vi alla har ett gemensamt ansvar för. Vi har kunskap om att våra handlingar påverkar förutsättningarna för människor på andra delar av jorden, liksom förutsättningarna för framtida generationer. Vi vet att vår gemensamma planet har begränsade resurser och att mänskligheten behöver slå in på en ny, hållbar bana. Vi är beroende av varandra för att denna globala förändring ska bli verklighet. När FN sammanfattade resultaten för de millenniemål som sattes upp såg vi vilka framsteg som gjorts och vilken potential som finns för fortsatt global utveckling. En ny utvecklingsdagordning skapades 2015 i och med antagandet av Agenda 2030, Action Agenda om utvecklingsfinansiering och klimatavtalet från . Även antagandet av om katastrofriskreducering var viktigt. Sammantaget ger det världens människor och länder en unik möjlighet att bekämpa fattigdom och orättvisor, främja hållbar utveckling, demokrati och mänskliga rättigheter, jämställdhet, nå frihet från väpnade konflikter och icke-väpnat våld och att stärka motståndskraften mot katastrofer. ska ha en ledande roll i detta arbete. humanitära biståndspolitik är behovsbaserad och utgår från internationell humanitär rätt, de humanitära principerna samt principer om gott humanitärt givarskap. Det svenska utvecklingssamarbetet är en central del av utrikespolitiken och vi strävar efter en samstämmig politik som tar hänsyn till fattiga människors syn på utveckling. Vi ska ta vara på alla de möjligheter som den nya, hållbara agendan erbjuder. ska fortsatt vara en stark röst i världen och i den internationella utvecklingspolitiken. Regeringens feministiska utrikespolitik ger ryggrad åt detta arbete. Målet för svenskt internationellt bistånd såsom fastlagt av är att skapa förutsättningar för bättre levnadsvillkor för människor som lever i fattigdom och förtryck. humanitära bistånd ska bidra till att rädda liv, lindra nöd och upprätthålla mänsklig värdighet, till förmån 2016/17:60 för nödlidande människor som har utsatts för, eller står under hot att utsättas för, väpnade konflikter, naturkatastrofer eller andra identifierar hur vi bäst kan bidra till att uppnå dessa mål. har en lång tradition av ett generöst och ambitiöst bistånd. ska vi vara stolta över. uppnådde som första land FN:s mål om att bistånd ska utgöra av landets BNI. Regeringens målsättning är betydligt högre av svensk Vi anses bedriva ett av världens bästa utvecklingssamarbeten. har alltid fått högt betyg för inriktning och resultat i sitt utvecklingssamarbete i utvärderingar. Ett avgörande skäl är att samarbetet bygger på dialog, lokalt ägarskap och långsiktighet. Regeringen utgår ifrån en mångdimensionell syn på fattigdom. betyder att fattigdom inte enbart innebär brist på materiella tillgångar, utan även brist på makt och inflytande över den egna situationen, valmöjligheter, säkerhet och respekt för mänskliga rättigheter. utvecklingssamarbete tar sin utgångspunkt i och präglas av fattiga människors perspektiv på utveckling och av ett rättighetsperspektiv. Ekonomiska, sociala och miljömässiga förhållanden och processer är lika viktiga och måste vägas in vid varje betydande beslut. Det svenska utvecklingssamarbetet och vårt humanitära bistånd har också en stark folklig förankring. Engagemanget ska tas till vara. civila samhället, forskarsamhället, myndigheter, arbetsmarknadens parter, näringslivet och politiska partier är exempel på avgörande aktörer i det svenska utvecklingssamarbetet och en garant för att vi fortsatt utvecklar kvalitet och bättre resultat av arbetet. Utvecklingssamarbetet och vårt humanitära bistånd ska vara kunskapsbaserat, bättre samordnat och ta fasta på utmaningar samt behov i världen av . Antalet utvecklingsaktörer som arbetar med att stärka motståndskraften hos individer och samhällen samt verkar i humanitära kontexter måste öka för att främja långsiktiga lösningar på återkommande och utdragna kriser. Verksamheten måste anpassas till olika sammanhang och förändringar. Det innebär att prioriteringar mellan och inom de områden som redogörs för i policyramverket (avsnitt 5) avgörs av förutsättningar och behov för varje enskilt land och varje enskild region, organisation etc. kan och ska inte göra allt överallt. Därför påverkas bilden också av andra givare och analyser av hur bäst kan göra skillnad. för ett lands utveckling ligger på respektive partnerlands regering och andra nationella aktörer. Ett brett lokalt ägarskap är avgörande för en hållbar utveckling och hållbara resultat. Detta synsätt, som präglar det samlade svenska utvecklingssamarbetet, utvecklas i avsnitt 9. utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd. Den konkretiseras sedan i budgetpropositioner och genom instruktioner, i strategier (geografiska, tematiska och organisationsstrategier för multilaterala organisationer) och regleringsbrev (se bilaga 2). Genomförande och resultat följs upp utifrån dessa styrinstrument och rapporteras till i I de utmaningar som världen står inför och med alla de möjligheter som en tydlig inriktning mot hållbar utveckling för med sig kan göra verklig skillnad. Vi ska ta den möjligheten för att vi har ett ansvar, men också för att vi har värdefulla kunskaper och erfarenheter att dela med oss av. 3Utvecklingsdagordningen i en föränderlig omvärld Detta avsnitt går igenom de omvärldsförhållanden och förändringar som regeringen ser att svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd måste förhålla sig till. Det krävs en kontinuerlig anpassning till förändrade förutsättningar, nya utmaningar och behov i världen. Utvecklingssamarbetet ska ta sin utgångspunkt i principerna om bistånds- och utvecklingseffektivitet liksom i de nya internationella överenskommelser som världen enades om . har världens ledare enats om att samla de internationella agendorna för fattigdomsminskning och de tre dimensionerna av hållbar utveckling i ett globalt gemensamt ramverk. Agenda 2030 med dess mål för hållbar utveckling (se bilaga 3), slutdokumentet från den tredje internationella konferensen om utvecklingsfinansiering (Action Agenda, AAAA) och klimatavtalet från bildar tillsammans ett integrerat ramverk för hållbar utveckling med både mål och medel för genomförande. Det nya ramverket för katastrofriskreducering, Sendai Framework For Disaster Risk Reduction 2015–2030, som handlar om att minska risken för och konsekvenserna av katastrofer, ska också beaktas. Synergieffekter mellan dessa ramverk ska eftersträvas. Regeringen har i uppdrag att genomföra agendan nationellt och att bidra till agendans globala genomförande. Agenda 2030 ska genomföras inom alla politikområden, vilket innebär att resurser för genomförande ska komma från respektive politikområde. Utvecklingssamarbetet är ett bland andra politikområden och kan inte finansiera genomförandet av hela agendan. Ekonomiska, sociala och miljömässiga förhållanden och processer är principiellt lika viktiga. De utgör såväl förutsättningar som möjligheter i förhållande till varandra. Det krävs att alla politikområden samverkar för att nå de gemensamma målen. Åtagandena under de olika konferenserna är ett uttryck för bredden på våra gemensamma utmaningar och på de lösningar som krävs. Dessa åtaganden måste mötas på lokal nivå men också på en nationell, regional och global nivå. Detta horisontellt och vertikalt integrerade synsätt gör politik för global utveckling (PGU, prop. 2002/03:122) till ett av de viktigaste verktygen i genomförandet av PGU berör samtliga globala mål och har en direkt 2016/17:60 koppling till mål 17 som handlar om att stärka genomförandemedlen och förstärka det globala partnerskapet för hållbar utveckling. Mot denna bakgrund genomför regeringen en nystart av PGU i syfte att säkerställa att alla svenska politikområden gemensamt och samstämmigt bidrar till Agenda 2030 och att dess mål nås. PGU och Agenda 2030 är hela regeringens ansvar. Utvecklingssamarbetet har dock en strategisk roll och ett mervärde i att bidra till en hållbar utveckling. Det inkluderar även en analys av utvecklingssamarbetet i förhållande till andra politikområden, t.ex. internationell handels- eller klimatpolitik, som påverkar ett lands utveckling. har varit en stark röst inom bl. a. och EU för att globalt utveckla och förstärka arbetet med samstämmighet i politiken. Regeringen tar nu ett tydligt steg för att driva att EU i sitt interna och externa arbete på ett samlat och konstruktivt sätt verkar för genomförandet av Agenda 2030. Även i det multilaterala systemet (bl.a. FN, utvecklingsbankerna och ) kommer regeringen att agera för att systemet ska bli väl rustat och kunna bidra till genomförandet av Agenda 2030. För att nå framsteg krävs bl.a. en tydlig och ändamålsenlig arbetsfördelning mellan olika aktörer. Utvecklingssamarbetet utgör ett viktigt stöd för låginkomstländer och länder med lägre medelinkomst som har begränsad tillgång till annan finansiering i genomförandet av agendan. De minst utvecklade länderna och länder drabbade av konflikt kommer att behöva mest stöd. Vårt utvecklingssamarbete ska ta avstamp i den globala utvecklingsagendan och de 17 målen. Det finns områden där regeringen vill göra mer än vad som överenskommits globalt. Det gäller inte minst inom områden såsom främjande av demokrati, respekt för mänskliga rättigheter och jämställdhet. Utvecklingssamarbetet ska fungera katalytiskt och bidra till att skapa förutsättningar för ökade finansiella flöden, kunskapsutbyte och hållbara investeringar med ett brett deltagande av aktörer på alla nivåer. Det fyller också en viktig funktion när det gäller att finansiera utveckling inom viktiga områden som inte i tillräckligt hög grad genererar eller attraherar resurser och som därför är finansiellt underförsörjda. För att kunna klara av att mobilisera resurser för den nya agendan måste utvecklingssamarbetet identifiera nya metoder och samverka med andra resursflöden. Därigenom kan man också bidra till att förutsättningarna för handel och privata investeringar ökar. 3.2En omvärld i förändring Det svenska utvecklingssamarbetets inriktning och utformning tar sin utgångspunkt i omvärldsförändringar och utmaningar av särskild betydelse. De beskrivs kortfattat i detta avsnitt. Unika möjligheter till förändring Den nya utvecklingsagendan ger unika förutsättningar för att främja utveckling, bl.a. genom utvecklingssamarbete. Tack vare att så många aktörer varit involverade i framtagandet finns nu ett brett ägarskap och stor potential för genomförandet. Forskning, innovation och tekniska landvinningar ger stora möjligheter för låg- och medelinkomstländer att göra snabbare framsteg än vad som varit möjligt. använder mobiltelefoner utan att tidigare haft tillgång till fast Människor som står utan elektricitet har möjligheter att styra undan från miljö- och klimatskadliga lösningar och i stället direkt säkra tillgång till hållbar energiförsörjning. Inte minst digitaliseringen har potential att förändra förutsättningarna för utveckling radikalt. Internet och relaterade tekniker har etablerat sig i utvecklingsländer på ett sätt som tidigare tekniska innovationer aldrig varit i närheten av. Vi ser en explosionsartad ökning av produktion och konsumtion av information runt om i världen. I genomsnitt har 8 av 10 individer i låg- och medelinkomstländer tillgång till en mobiltelefon, en siffra som ökar Tillgång till internet ligger dock efter. Endast en tredjedel av befolkningen i låg- och medelinkomstländer hade tillgång till internet år 2014, i jämförelse i höginkomstländer. För att teknikutvecklingen ska omvandlas till investeringar som är till nytta för medborgarna krävs samarbete mellan olika aktörer, såsom universitet, näringsliv, civilsamhälle och myndigheter. Antalet människor som lever i extrem fattigdom har halverats Världen har i många avseenden upplevt en mycket positiv utveckling På global nivå uppnåddes 2015 målet om en halvering av andelen extremt fattiga och hungrande människor. människor som lever i extrem fattigdom har minskat med drygt en Hög ekonomisk tillväxt i många låg- och medelinkomstländer har resulterat i att andelen människor som lever i fattigdom minskat. Trots globala framsteg är inkomstfattigdomen fortfarande utbredd och djup på många håll. Omkring en tiondel av världens befolkning – drygt 700 miljoner människor – beräknas leva under den ekonomiska fattigdomsgränsen på per dag (i köpkraftstermer). Uppskattningsvis hälften av dem är . att en tredjedel av befolkningen i söder om lever under fattigdomsgränsen, vilket är högre än i andra delar av världen. Världen står inför stora demografiska förändringar. senaste halvseklet stått för huvuddelen av den globala befolkningsökningen förskjuts den utvecklingen nu till söder om och söder om kommer de kommande 20 åren att stå för av den globala tillväxten av arbetskraft. Behovet av att skapa sysselsättning och främja unga människors möjligheter att komma in på arbetsmarknaden förstärks, som den åldrande befolkningen skapar nya utmaningar. Ett fortsatt arbete för att stärka kvinnors egenmakt, sexualundervisning och tillgång till sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR), inklusive preventivmedel, är centralt för att underlätta för unga flickor att fullfölja sin utbildning och förbättra deras möjligheter att få jobb. En tydlig förändring är att den tidigare starka kopplingen mellan fattiga länder och människor som lever i fattigdom luckras upp. av de som lever i fattigdom finns i medelinkomstländer. Analysen av fattigdomens uttryck, orsaker och möjliga lösningar i dessa länder har därmed blivit allt viktigare. Fattigdom handlar i ökad utsträckning om ojämlik fördelning av resurser och möjligheter, förtryck och brist på säkerhet och respekt för mänskliga rättigheter samt socialt utanförskap snarare än en absolut brist på resurser. Växande ojämlikheter urholkar värdet av ekonomisk tillväxt för ökad välfärd och minskad fattigdom. Flertalet av de minst utvecklade länderna, inte minst i söder om , präglas av en betydligt högre grad av ojämlikhet än vad som var fallet med länderna i Öst- och . Brist på sociala trygghetssystem befäster människors utsatthet och undergräver möjligheten att ta sig ur fattigdom genom ekonomisk aktivitet. Fattigdom medför ofta negativa konsekvenser för barns möjligheter till liv och utveckling. Fattigdom bland äldre människor ökar i snabb takt i många länder. Fattigdom i städer och på landsbygd Urbaniseringen utgör en stark global trend som innebär både möjligheter utvecklingsmöjligheter om den planeras och sker på ett ekonomiskt, socialt och miljömässigt hållbart sätt. Den kan bidra till ekonomisk tillväxt, och växande storstäder kan erbjuda möjligheter som saknas på För många erbjuder stadslivet t.ex. möjlighet till utbildning eller arbete och bättre tillgång till samhällsservice. Men i många låg- och medelinkomstländer innebär växande städer också en stor utmaning med växande hälso- och miljöproblem, ojämlikhet, fattigdom och Antalet människor som lever i fattigdom i städerna En stor del av världens miljöer kommer att planeras I och med detta finns goda förutsättningar för att planera för en smart och hållbar stadsutveckling där faktorer som exempelvis ny teknik, hållbara transportsystem, hållbar energitillgång, förbättrad luftkvalitet, integrerad vattenresursförvaltning, hållbar kemikalie- och avfallshantering och katastrofriskreducering kan integreras redan i ett tidigt skede. antogs den globala agendan New som innehåller en handlingsplan med åtaganden och verktyg för en global satsning på De flesta människor som lever i fattigdom bor dock fortfarande på Ökad produktivitet, framför allt inom lantbruket (dvs. och skogsbruk), har lett till att fattigdomen har minskat i . afrikanska landsbygden har produktiviteten inom lantbruket inte ökat i Det är viktigt att den produktivitetsökning som måste ske där är hållbar. Oroande utveckling för demokrati och mänskliga rättigheter över flera decennier har demokratins stärkts i stora delar mångfalden har ökat som ekonomiska och sociala rättigheter stärkts. Civilsamhället är på många håll aktivt. Mediernas och journalisters roll, liksom rättsväsendets, har stärkts i många länder, medan internet och ny teknologi har ökat öppenheten och tillgången till information. Förståelsen för kulturens roll för samhällsutvecklingen och det internationella samarbetet har ökat. har vi dock sett en oroväckande Repressiv lagstiftning begränsar utrymmet för civilsamhället. Människorättsförsvarare, journalister och kulturutövare utsätts för förföljelse, hot och våld. Det kan gälla såväl aktivister för medborgerliga och politiska rättigheter som försvarare av ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter såsom rätt till mark och vatten. institutioner, inklusive valprocesser, brister i integritet, vilket riskerar att minska förtroendet för demokratin som styrelseskick. urfolks rättigheter är eftersatt i många länder. bland annat kön, ålder, könsidentitet och könsuttryck, sexuell läggning, funktionsnedsättning, etnisk tillhörighet och religion eller annan trosuppfattning är fortsatt omfattande. Yttrandefriheten inskränks och censur av medier och blockeringar på internet ökar i omfattning. Utbredd straffrihet och auktoritära styrelseskick undergräver möjligheten till rättssäkra samhällen. Straffriheten vid könsrelaterat våld är betydande. I många länder utgör också korruptionen ett centralt demokratiskt problem. partier tar över stora delar av samhällsapparaten och gör det svårt att etablera en pluralistisk demokrati. Utvecklingssamarbetet står här inför utmaningar då icke-traditionella aktörer, däribland vissa nya givarländer, erbjuder samarbete eller ekonomiska investeringar utan att ställa krav på förbättringar vad gäller mänskliga rättigheter och demokrati. Vikten av välfungerande offentliga institutioner I länder med välfungerande offentliga institutioner är förutsättningarna för utveckling generellt bättre. En allt större andel av människor som lever i fattigdom lever i länder med svaga och dåligt fungerande Institutionerna har alltför låg kapacitet och kan inte fullgöra normerande, styrande, tjänstetillhandahållande och förvaltande roller. Medborgarnas grundläggande rättigheter kan inte säkras och landets politik för ekonomiskt, socialt och miljömässigt hållbar utveckling äventyras, liksom förmågan att hantera kriser såsom naturkatastrofer. Förtroendet för statsapparaten är ofta lågt vilket kan föra med sig ökad korruption och hämma ett gott företags- och investeringsklimat, fungerande och transparenta regelverk, fungerande marknader och Ökad jämställdhet en förutsättning för minskad fattigdom FN:s konvention om avskaffande av diskriminering av kvinnor har nu ratificerats av 189 länder. Viktiga globala framsteg har gjorts i riktning mot ökad jämställdhet under de senaste 15–20 åren, vad gäller t.ex. utbildning, position i arbetslivet och representation på förtroendeposter. Men utvecklingen går sakta och variationen är stor mellan länder. är systematisk diskriminering vanligt förekommande. 2016/17:60 finns alltför många hinder inom samtliga samhällsområden för att kvinnor och flickor, på lika villkor som män och pojkar, fullt ut ska kunna åtnjuta sina mänskliga rättigheter. Samhällen präglas i olika grad av ojämlik maktfördelning som tillskriver människor låsta roller i familjen och i samhället på basis av kön. Könsroller diskriminerar och missgynnar såväl kvinnor och flickor som män och pojkar. Negativa värderingar kring könsroller och fördelningen av makt upprätthåller könsdiskriminering, könsförtryckande beteenden och kvinnors och flickors systematiska underordning, exempelvis olika former av könsrelaterat våld. Särskilt allvarlig är situationen för kvinnor och flickor i kriser, krig och konflikt. Mer jämställda samhällen med ett brett kvinnligt deltagande i samhällsekonomin skapar bättre förutsättningar för hållbar utveckling. Många kvinnor och flickor diskrimineras dock vad gäller politiskt deltagande och samhällsinflytande, många ges inte samma möjlighet till utbildning, tillgång till högre utbildning och forskning och tillträde till arbetsmarknaden. Bristande tillgång till marknader och resurser hämmar en inkluderande ekonomiskt, socialt och miljömässigt hållbar utveckling. Kvinnor och flickor utför huvuddelen av det obetalda hushålls- och omsorgsarbetet i världen. Därtill förnekas många kvinnor och flickor rätten att bestämma över sin egen kropp, sexualitet och reproduktion och saknar tillgång till hälso- och sjukvårdvård och hälsoservice samt sociala trygghetssystem. Kvinnliga människorättsförsvarare är ofta utsatta. I förlängningen får detta allvarliga konsekvenser för möjligheten att försvara och utkräva ansvar för jämställdhet och för kvinnors och flickors åtnjutande av de mänskliga rättigheterna. Miljöförstöring och klimatförändringar motverkar utveckling