prop · H40343 · 2016-11-14 00:00:00 — I tredje stycket har skyldighet att upprätta en individuell plan förtydligats. För att uppnå konsekvens med bestämmelserna i 10 kap. 2 § denna lag och 7 kap. 2 § patientlagen har vidare uttrycket ”den enskilde” ersatts med ”patienten”. Någon materiell ändring i förhållande till vad som gäller är inte avsedd. Förarbeten finns i prop. 1992/93:159 s. 115 f., s. 121 och s. 200 f. samt Prop. 2016/17:43 i prop. 1997/98:9 s. 49 f. och s. 118. 8 § får erbjuda läkemedel utan kostnad till den som får hälso- och sjukvård i hemmet (hemsjukvård). Paragrafen, som delvis utformats i enlighet med Lagrådets förslag, behandlas i avsnitt 6.4. Paragrafen motsvarar 3 e § HSL. Ändringarna är endast språkliga och redaktionella. Förarbeten till bestämmelsen i HSL finns i prop. 2001/02:63 s. 72 f. och s. 96. 9 § ska tillhandahålla den som avses i 1 § förbrukningsartiklar som fortlöpande behövs på grund av allvarlig sjukdom eller efter behandling för sådan sjukdom. Detta gäller inte om kommunen har motsvarande ansvar enligt 12 kap. 6 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka förbrukningsartiklar som omfattas av första stycket Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, behandlas i avsnitt 6.4. Paragrafens första stycke motsvarar delvis 3 d § första meningen HSL. Genom att bestämmelsen hänvisar till 8 kap. 1 § första stycket utökas den personkrets som bestämmelsen gäller till att, förutom dem som är bosatta i , även omfatta personer som är kvarskrivna enligt 16 § folkbokföringslagen och som stadigvarande vistas inom . Vilka förbrukningsartiklar som ska erbjuda ska fortsätt- ningsvis framgå på lägre normgivningsnivå än lag. I andra stycket, som saknar motsvarighet i HSL, finns därför ett bemyndigande som gör det möjligt för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilka förbrukningsartiklar som avses i första stycket. Förarbeten till 3 d § HSL finns i prop. 1996/97:27 s. 50 f. och s. 114 f. 10 § Särskilda bestämmelser om hälso- och sjukvård finns i lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. och lagen (2013:407) om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4. Paragrafen motsvarar 4 § femte stycket HSL. Förarbeten finns i prop. 2007/08:105 s. 40 och prop. 2012/13:109 s. 60. 1 § ska erbjuda vårdgaranti åt den som omfattas av ansvar enligt 8 kap. 1 eller 2 §. Vårdgarantin ska innehålla en försäkran om att den enskilde får 1.kontakt med primärvården, 2.besöka läkare inom primärvården, 3.besöka den specialiserade vården, och Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, motsvarar § första stycket HSL. vårdgarantin anges inte i den nya lagen. Förarbeten finns i prop. 2009/10:67 s. 36 f. och s. 78 f. samt i prop. 2013/14:106 s. 92 f. och s. 128 f. 2 § Om inte uppfyller garantin enligt 1 § 3 eller 4, ska se till att patienten får vård hos en annan vårdgivare utan extra kostnad för Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, motsvarar 3 h § HSL. Förarbeten finns i prop. 2009/10:67 s. 51 f. och s. 79. 3 § ska rapportera Paragrafen motsvarar 3 i § första stycket HSL. Förarbeten finns i prop. 2009/10:67 s. 44 f. och s. 80. 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.de tidsperioder inom vilka vårdgarantin enligt 1 § ska vara uppfylld och i övrigt om garantins innehåll, och 2.landstingens rapporteringsskyldighet enligt 3 §. Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, behandlas i avsnitt 6.4. Paragrafen motsvarar § andra stycket och 3 i § andra stycket HSL. Förarbeten finns i prop. 2009/10:67 s. 41 f. och s. 79 f. 1 § ska ge patienten möjlighet att välja behandlingsalternativ enligt vad som anges i 7 kap. 1 § patientlagen (2014:821). Paragrafen motsvarar 3 a § första stycket HSL. Förarbeten finns i prop. 1998/99:4 s. 25 f. och s. 46 f., prop. 2009/10:67 s. 54 och s. 78 och prop. 2013/14:106 s. 74 f. och s. 128. 2 § ska ge patienten möjlighet att välja hjälpmedel enligt vad som anges i 7 kap. 2 § patientlagen (2014:821). Paragrafen motsvarar 3 b § fjärde stycket HSL. För att uppnå konsekvens med övriga bestämmelser i kapitlet och med 7 kap. 2 § patientlagen har ”den enskilde” ersatts av ”patienten”. Någon materiell ändring i förhållande till vad som gäller är inte avsedd. Förarbeten finns i prop. 2013/14:67 s. 25 f. och s. 37 f. samt i prop. 2013/14:106 s. 74 f. och s. 128. 3 § ska ge patienten möjlighet att få en ny medicinsk bedömning enligt vad som anges i 8 kap. 1 § patientlagen (2014:821). Paragrafen motsvarar 3 a § andra stycket HSL. Förarbeten finns i prop. 1998/99:4 s. 28 f., s. 47 f. och s. 50, prop. 2009/10:67 s. 65 f. och s. 78 samt prop. 2013/14:106 s. 77 f. och s. 124. Sjukvård i samband med sjöräddningsinsatser 4 § I samband med sjöräddningsinsatser i de delar av havet utanför Sveriges sjöterritorium, där sjöräddningstjänsten ankommer på svenska myndigheter, får bedriva hälso- och sjukvård i syfte att minimera de fysiska och psykiska följdverkningarna av en olycka. Paragrafen motsvarar 4 a § HSL. Förarbeten finns i prop. 2014/15:76 s. 14 f. och s. 18. 5 § I landstingen ska det finnas möjligheter till anställning för läkares allmän- tjänstgöring i sådan omfattning att alla läkare som avlagt läkarexamen och läkare med utländsk utbildning som föreskrivits allmäntjänstgöring ges möjlighet att fullgöra praktisk tjänstgöring för att få legitimation som läkare enligt 4 kap. patientsäkerhetslagen (2010:659). Anställning för allmäntjänstgöring ska ske . I landstingen ska det också finnas möjligheter till anställning för läkares specialiseringstjänstgöring i en omfattning som motsvarar det planerade fram- tida behovet av läkare med specialistkompetens i klinisk verksamhet. Paragrafen motsvarar 15 § första stycket och andra stycket första meningen HSL. Ändringarna är endast språkliga och redaktionella. Förarbeten finns i prop. 1997/98:5 s. 11 f. och s. 22 f. KOMMUNENS ANSVAR SOM HUVUDMAN 11 kap. Organisation, planering och samverkan 1 § Ledningen av den kommunala hälso- och sjukvårdsverksamheten ska utövas av den eller de nämnder som kommunfullmäktige enligt 2 kap. 4 § socialtjänst- lagen (2001:453) bestämmer. Bestämmelser om gemensam nämnd finns i lagen (2003:192) om gemensam nämnd inom vård- och omsorgsområdet. Paragrafen motsvarar 22 § första stycket HSL. Ändringarna är endast språkliga. Förarbeten finns i prop. 1990/91:14 s. 63 f. och s. 153 samt i prop. 2002/03:20 s. 22 f. och s. 45. 2 § Kommunen ska planera sin hälso- och sjukvård med utgångspunkt i befolk- ningens behov av sådan vård. Kommunen ska vid planeringen beakta den hälso- och sjukvård som erbjuds av andra vårdgivare. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.5. Paragrafens första stycke motsvarar 20 § första stycket HSL. Andra stycket motsvarar i huvudsak 20 § andra stycket HSL. I para- grafen har det förtydligats att kommunen vid planeringen av den egna verksamheten ska beakta den hälso- och sjukvård som erbjuds av andra vårdgivare (se kommentaren till 7 kap. 2 § om planerings- ansvar). Det görs inte heller längre någon åtskillnad mellan privata och andra vårdgivare. Någon saklig ändring i förhållande till nuvarande bestämmelse är inte avsedd. Förarbeten finns i prop. 1990/91:14 s. 61 f. och s. 151 f. samt i prop. 1994/95:195 s. 81 f. och s. 83. 3 § I planeringen och utvecklingen av hälso- och sjukvården ska kommunen samverka med samhällsorgan, organisationer och vårdgivare. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.5. Paragrafen motsvarar i huvudsak 21 § HSL. Kommunens samverkans- ansvar har i den nya lagen utökats till att gälla alla vårdgivare, inte enbart de privata. En motsvarande bestämmelse för landstingen finns i 7 kap. Förarbeten till 21 § HSL finns i prop. 1990/91:14 s. 61 f. och s. 153 samt i prop. 1994/95:195 s. 82 f. 4 § Inom det verksamhetsområde som kommunen bestämmer ska det finnas en medicinskt ansvarig sjuksköterska. Om ett verksamhetsområde i huvudsak omfattar rehabilitering, får en fysio- terapeut eller en arbetsterapeut fullgöra de uppgifter som åligger en medicinskt ansvarig sjuksköterska. Första och andra styckena gäller sådan hälso- och sjukvårdsverksamhet som avses i 12 kap. 1 och 2 §§ i en kommun som inte ingår i ett landsting, om det i verksamheten inte finns någon läkare. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om ansvar och uppgifter för personal som avses i första och andra styckena. Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, behandlas i avsnitt 6.5. Första–tredje styckena i paragrafen motsvarar delvis 24 § HSL. I första stycket har det förtydligats att paragrafen avser de s.k. medicinskt ansvariga sjuksköterskorna. Det särskilda ansvar som åligger medicinskt ansvariga sjuksköterskor, liksom de fysioterapeuter och arbetsterapeuter som avses i andra stycket, ska fortsättningsvis regleras på en lägre normgivningsnivå än lag. Detta möjliggörs genom ett nytt bemyndigande i fjärde stycket. Förarbeten till 24 § HSL finns i prop. 1990/91:14 s. 68 f. och s. 155 f. samt i prop. 2012/13:175 s. 43 f. och s. 91. 12 kap. Ansvar att erbjuda hälso- och sjukvård 1 § Kommunen ska erbjuda en god hälso- och sjukvård åt den som efter beslut av kommunen bor i en sådan boendeform eller bostad som avses i 5 kap. 5 § andra stycket, 5 kap. 7 § tredje stycket eller 7 kap. 1 § första stycket 2 social- tjänstlagen (2001:453). Kommunen ska även i samband med dagverksamhet enligt 3 kap. 6 § samma lag erbjuda en god hälso- och sjukvård åt den som vistas Prop. 2016/17:43 i dagverksamheten. Paragrafen motsvarar 18 § första stycket HSL. Ändringarna är endast språkliga. Förarbeten till bestämmelsen i HSL finns i prop. 1990/91:14 s. 56 f. och s. 152 f. samt i prop. 1996/97:124 s. 195. 2 § Kommunen får erbjuda den som vistas i kommunen hälso- och sjukvård i hemmet (hemsjukvård) i ordinärt boende. Paragrafen motsvarar 18 § andra stycket HSL. I förtydligande syfte har det lagts till att det är hemsjukvård i ordinärt boende som avses i bestämmelsen. Lagrådets synpunkter i fråga om begreppet hemsjukvård redovisas i avsnitt 6.4. Förarbeten till bestämmelsen i HSL finns i prop. 1990/91:14 s. 56 f. och s. 152 f. 3 § Med undantag för vad som anges i 16 kap. 1 § tredje stycket gäller vad som sägs i 1 och 2 §§ inte sådan hälso- och sjukvård som ges av läkare. Paragrafen motsvarar i huvudsak 18 § fjärde stycket HSL. Att kom- munens ansvar inte heller omfattar läkarvård i de fall där överlåtit skyldigheten att erbjuda hemsjukvård till kommunen framgår fortsättningsvis av 14 kap. 1 §. Övriga ändringar är endast språkliga och redaktionella. Förarbeten finns i prop. 1990/91:14 s. 56 f. och s. 152 f. samt i prop. 2005/06:115 s. 40 f. och s. 178. 4 § får på framställning av en kommun inom erbjuda läkemedel utan kostnad ur läkemedelsförråd till den som 1.bor i en sådan särskild boendeform som avses i 5 kap. 5 § andra stycket socialtjänstlagen (2001:453), eller 2.får hemsjukvård genom kommunens försorg. svarar för kostnaderna för läkemedel som rekvireras till läke- medelsförråden. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.5. Lagrådets synpunkter i fråga om begreppet hemsjukvård redovisas i avsnitt 6.4. Paragrafen motsvarar större delen av 18 d § första samt tredje–femte styckena HSL. Bestämmelsen om att läkemedelsförråden ska vara placerade vid det särskilda boendet har inte förts över till den nya lagen. Inte heller innehåller paragrafen någon bestämmelse som särskilt om- fattar den som bor i en del av en sådan boendeform. Samtliga som bor i ett särskilt boende för äldre enligt 5 kap. 5 § andra stycket socialtjänst- lagen omfattas, liksom tidigare, av bestämmelsen och någon ändring i sak är inte avsedd. Övriga ändringar är endast språkliga och redaktio- nella. Förarbeten finns i prop. 2001/02:63 s. 72 f. och s. 96. 5 § Kommunen ska i samband med hälso- och sjukvård enligt 1 eller 2 § eller 14 kap. 1 § erbjuda habilitering och rehabilitering samt hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning. Kommunen ska, i samverkan med den enskilde, upprätta en individuell plan när insatser som avses i första stycket erbjuds. Av planen ska planerade och beslutade insatser framgå. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.5. Paragrafen motsvarar 18 b § första och tredje styckena HSL. Skyldig- heten för kommunen att upprätta en individuell plan när den enskilde erbjuds habilitering, rehabilitering eller hjälpmedel har förtydligats i den nya lagen. Övriga ändringar är endast språkliga och redaktionella. Förarbeten till bestämmelsen finns i prop. 1992/93:159 s. 115 f. och s. 203. 6 § Kommunen ska i samband med hälso- och sjukvård enligt 1 § tillhandahålla sådana förbrukningsartiklar som avses i 8 kap. 9 §. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.5. Paragrafen motsvarar 18 c § första meningen HSL. Ändringarna är endast språkliga och redaktionella. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med stöd av bemyndigandet i 8 kap. 9 § andra stycket meddela föreskrifter om vilka förbrukningsartiklar som landsting och kommuner är skyldiga att tillhandahålla. Förarbeten finns i prop. 1996/97:27 s. 50 f. och s. 115. 1 § Kommunen ska ge den enskilde möjlighet att välja behandlingsalternativ inom sådan hälso- och sjukvård som avses i 12 kap. 1 och 2 §§ och 14 kap. 1 § enligt vad som anges i 7 kap. 1 § patientlagen (2014:821). Paragrafen motsvarar 18 a § HSL. Förarbeten finns i prop. 1998/99:4 s. 25 f. och s. 46 f. och prop. 2013/14:106 s. 74 f. och s. 131 f. 2 § Kommunen ska ge den enskilde möjlighet att välja hjälpmedel enligt vad som anges i 7 kap. 2 § patientlagen (2014:821). Paragrafen motsvarar 18 b § fjärde stycket HSL. Förarbeten finns i prop 2013/14:67 s. 25 f. och s. 38 samt prop. 2013/14:106 s. 74 f. och s. 132. AVDELNING V. ÖVRIGA BESTÄMMELSER FÖR HUVUDMÄNNEN 14 kap. Överlåtelse av ansvar från landsting till kommun 1 § får till en kommun inom överlåta skyldigheten att erbjuda hälso- och sjukvård i hemmet (hemsjukvård) i ordinärt boende, om och kommunen kommer överens om det. Överenskommelsen får inte avse ansvar för hälso- och sjukvård som ges av läkare. Överenskommelsen får även avse ansvar för sådana förbrukningsartiklar som avses i 8 kap. 9 §. får lämna sådant ekonomiskt bidrag till kommunen som motiveras av överlåtelsen. Paragrafen, som i enlighet med Lagrådets förslag fått en annan placering än i lagrådsremissen, behandlas i avsnitt 6.6. Lagrådets synpunkter i fråga om begreppet hemsjukvård redovisas i avsnitt 6.4. Första meningen i första stycket motsvarar 18 § tredje stycket första meningen HSL. I förhållande till den nuvarande bestämmelsen har det förtydligats att det är fråga om överlåtelse av hemsjukvård i ordinärt boende. Genom andra meningen i samma stycke förtydligas att inte får överlåta skyldigheten att ge läkarvård inom hemsjukvården till en kommun. Detta framgår indirekt av 18 § fjärde stycket HSL. Tredje meningen i första stycket motsvarar 18 § tredje stycket andra meningen HSL. Paragrafens andra stycke motsvarar 19 § första stycket HSL. Förarbeten finns i prop. 1990/91:14 s. 56 f. och s. 152 f., prop. 1996/97:27 s. 50 f. och s. 115 samt i prop. 2005/06:115 s. 38 f. och s. 178. 2 § Om samtliga kommuner inom ett landstings område ingår i en överlåtelse av ansvar för hemsjukvård enligt 1 § och om det behövs för kostnadsutjämning mellan kommunerna, får kommunerna lämna ekonomiskt bidrag till varandra. Paragrafen, som i enlighet med Lagrådets förslag fått en annan placering än i lagrådsremissen, motsvarar 19 § andra stycket HSL. Ändringarna är endast språkliga och redaktionella. Lagrådets synpunkter i fråga om begreppet hemsjukvård redovisas i avsnitt 6.4. Förarbeten finns i prop. 2007/08:1, utg.omr. 9, s. 127 f. 3 § får träffa överenskommelse med en kommun inom om att kommunen ska ha ansvar för hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning. Bestämmelserna om individuell plan i 12 kap. 5 § andra stycket och om val av hjälpmedel i 13 kap. 2 § gäller även i dessa fall. Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag rörande 15 kap. 3 § i lagrådsremissen, behandlas i avsnitt 6.4 och 6.6. Första meningen i paragrafen motsvarar i huvudsak 18 b § andra stycket HSL. En överenskommelse om att kommunen ska ha ansvar för hjälpmedel får träffas även utan samband med att överlämnar ansvaret för hemsjukvård enligt 1 §. Detta behöver inte anges uttryck- ligen i lagen. Andra meningen motsvarar 18 b § tredje och fjärde styckena HSL. Bestämmelsen innebär att om kommunen har övertagit ansvaret för hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning ska kommunen dels upprätta en individuell plan i samverkan med den som erbjuds hjälp- medel, dels ge denne möjlighet att välja hjälpmedel enligt vad som anges i 7 kap. 2 § patientlagen. Ändringarna i förhållande till nuvarande bestämmelser är endast språkliga och redaktionella. Förarbeten till 18 b § HSL finns i prop. 1992/93:159 s. 124 f. och s. 203. Avtal med annan om överlämnande av uppgifter 1 § Landsting och kommuner får med bibehållet huvudmannaskap sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som eller kommunen ansvarar för enligt denna lag. Av avtalet ska framgå de särskilda villkor som gäller för överlämnandet. En uppgift som innefattar myndighetsutövning får dock inte med stöd av denna bestämmelse överlämnas till en juridisk person eller en enskild individ. Paragrafen, som i enlighet med Lagrådets förslag fått en annan placering än i lagrådsremissen, behandlas i avsnitt 6.6. Paragrafen motsvarar, för landstingens del, 3 § tredje stycket och, för kommunernas del, 18 § femte stycket HSL, med den skillnaden jämfört med nuvarande bestämmelser att ”med bibehållet huvudmannaskap” har lagts till i första meningen. Tillägget syftar till att tydliggöra att ett avtal med någon annan om att t.ex. tillhandahålla viss vård inte medför att eller kommunens huvudmannaskap för vården övergår på den andra vårdgivaren. eller kommunen har således kvar ett övergripande ansvar för att dess medlemmar får en god vård, vilket kan säkerställas bl.a. genom tillräckliga och relevanta krav i avtalen med de externa utförarna. Detta gäller vid överlämnande av uppgifter och någon saklig ändring är inte avsedd. Förarbeten till de nämnda bestämmelserna i finns i prop. 1992/93:43 s. 4 f. och s. 22 f., prop. 2004/05:89 s. 19 f. och s. 27 (särskilda villkor) samt prop. 2013/14:118 s. 99 (juridisk person). 1 § ska till kommunerna inom avsätta de läkarresurser som behövs för att enskilda ska kunna erbjudas en god hälso- och sjukvård i särskilt boende och i dagverksamhet enligt 12 kap. 1 §. Detsamma gäller hem- sjukvård i ordinärt boende, om en kommun ansvarar för vården enligt 14 kap. 1 §. ska med kommunerna inom sluta avtal om omfatt- ningen av och formerna för läkarmedverkan. Om inte uppfyller sina skyldigheter enligt avtalet att tillhandahålla läkare, har kommunen rätt att på egen hand anlita läkare och få ersättning för sina kostnader för det från . Paragrafen motsvarar i huvudsak 26 d § HSL. Enligt första stycket andra meningen i den nämnda bestämmelsen ska avsätta de läkar- resurser som behövs i ordinärt boende om en kommun ansvarar för vården enligt 18 § andra stycket. Av förarbetena (prop. s. 178) framgår emellertid att bestämmelsen om krav på att Prop. 2016/17:43 bidra med läkarmedverkan i ordinärt boende gäller i de fall kommunen genom avtal med har tagit över ansvaret för hemsjukvården, dvs. fall som avses i 18 § tredje stycket HSL. I första stycket andra meningen i den nu aktuella paragrafen görs därför en hänvisning till den bestämmelse i den nya lagen som motsvarar 18 § tredje stycket HSL, dvs. 14 kap. 1 §. Vidare förtydligas i samma mening att bestämmelsen rör hemsjukvård i ordinärt boende. Lagrådets synpunkter på begreppet hemsjukvård redovisas i avsnitt 6.4. Förarbeten finns i prop. 2005/06:115 s. 40 f. och s. 178 f. 2 § och kommunen ska samverka så att en enskild, som kommunen enligt 12 kap. 1 eller 2 § har ansvar för, också får övrig vård och behandling, hjälpmedel samt förbrukningsartiklar enligt 8 kap. 9 § som hans eller hennes tillstånd fordrar. Paragrafen motsvarar 26 e § HSL. Förarbeten finns i prop. 2005/06:115 s. 51 f. och s. 179. 3 § ska ingå en överenskommelse med kommunen om ett samarbete i fråga om 1.personer med psykisk funktionsnedsättning, och 2.personer som missbrukar alkohol, narkotika, andra beroendeframkallande medel, läkemedel eller dopningsmedel. Om det är möjligt bör organisationer som företräder dessa personer eller deras närstående ges möjlighet att lämna synpunkter på innehållet i överenskommelsen. Paragrafen motsvarar 8 a och 8 b §§ HSL. Förarbeten finns i prop. 2008/09:193 s. 13 f. och s. 31 samt i prop. 2012/13:77 s. 15 f. och s. 50. 4 § När den enskilde har behov av insatser både från hälso- och sjukvården och från , ska tillsammans med kommunen upprätta en individuell plan. Planen ska upprättas om eller kommunen bedömer att den behövs för att den enskilde ska få sina behov tillgodosedda och om den enskilde sam- tycker till det. Arbetet med planen ska påbörjas utan dröjsmål. Planen ska, när det är möjligt, upprättas tillsammans med den enskilde. Närstående ska ges möjlighet att delta i arbetet med planen, om det är lämpligt och den enskilde inte motsätter sig det. Av planen ska det framgå 1.vilka insatser som behövs, 2.vilka insatser som respektive huvudman ska svara för, 3.vilka åtgärder som vidtas av någon annan än eller kommunen, 4. vem av huvudmännen som ska ha det övergripande ansvaret för planen. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.6. Paragrafen motsvarar 3 f § HSL. Förarbeten finns i prop. 2008/09:193 s. 17 f. och s. 30 f. 1 § Vårdavgifter och avgifter med anledning av att patienter uteblir från avtalade besök får tas ut enligt grunder som eller kommunen bestämmer. Patienter som omfattas av ett landstings eller en kommuns ansvar för hälso- och sjukvård enligt 8 kap. 1–3 §§ respektive 12 kap. 1 och 2 §§ och 14 kap. 1 § ska behandlas lika. Första stycket gäller inte i den mån annat är särskilt föreskrivet. Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, behandlas i avsnitt 6.6. Paragrafen motsvarar delvis de två första meningarna i 26 § första stycket HSL. Personkretsen som ska likabehandlas vid avgiftsuttag har utökats något. I HSL anges att patienter som är bosatta inom respektive kommunen, liksom patienter som avses i 3 c §, ska behandlas lika. Den aktuella paragrafen innebär för landstingens del att även patienter som är kvarskrivna enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) och som stadigvarande vistas i samt patienter som omfattas av ett annat landstings primära ansvar och som landstingen är skyldiga att erbjuda öppen vård inte får särbehandlas i avgiftshänseende. gäller att öppen vård ska ges till utomlänspatienter på samma villkor som den som gäller för de egna invånarna (4 § andra stycket HSL; se även förslaget till 8 kap. 3 § i den nya lagen). För kommunerna innebär paragrafen ett förtydligande av vilka som ska likabehandlas i avgifts- hänseende, dvs. de som bor i särskilt boende enligt 12 kap. 1 § och de som har hemsjukvård enligt 12 kap. 2 § eller 14 kap. 1 §. Förarbeten finns i prop. 1981/82:97 s. 133 f. och prop. 1994/95:88 s. 22 f. och s. 36. 2 § får för sluten vård fastställa avgiftsnivåer i olika inkomst- intervall och besluta om vilka regler om nedsättning av avgiften som ska gälla. Avgiften för sluten vård får för varje vårddag uppgå till högst 0,0023 prisbas- belopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken, avrundat nedåt till närmaste tiotal kronor. Paragrafen, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, behandlas i avsnitt 6.6. Paragrafen motsvarar de två sista meningarna i 26 § första stycket HSL. Bestämmelserna utgör ett undantag från likabehandlingsprincipen i 1 §. Förarbeten finns i prop. 1997/98:SoU1 s. 61 och bilaga 4 samt prop. 2012/13:1, utg.omr. 9, s. 93 f.