prop · H303100d14 · 2016-01-01 00:00:00 — I åldersgruppen nästan tredubblades andelen 1995–2014. Den ökande andelen med låg relativ ekonomisk standard bland pensionärer förklaras främst av att pensionsinkomsterna har utvecklats långsammare än förvärvsinkomsterna. Den successiva utbyggnaden av jobbskatteavdraget 2007–2010 och 2014 förstärkte ökningen av andelen pensionärer med låg relativ ekonomisk standard. Det särskilda grundavdraget för personer som infördes , och som sedan har utökats i flera steg, 2015/16:100 Bilaga 2 har dock delvis motverkat effekten av jobbskatteavdraget. Diagram 4.7 Andel med låg relativ ekonomisk standard i olika åldersgrupper, 1995 respektive 2014 20–64 år 65–74 år 75–84 år Anm.: Data: HEK 1995, 2014. Källor: och egna beräkningar. I avsnitt 3 ovan visades att andelen ekonomiskt utsatta bland pensionärer är högre för kvinnor än för män (se diagram 3.7). Andelen ökar också med stigande ålder. Om ekonomisk utsatthet i stället mäts med ett direkt mått på den faktiska levnadsstandarden blir bilden en annan. Andelen individer med mycket låg materiell standard, eller svår materiell deprivation, är lika stor för kvinnor och män (se diagram 4.8).22 Åldersgruppen 18–har den högsta andelen med mycket låg materiell standard. Andelen är lägst i de äldre åldergrupperna, i synnerhet bland personer som är . Vid en första anblick kan det tyckas egendomligt att andelen med mycket låg materiell standard är lägre i gruppen ålderspensionärer än i gruppen där flertalet förvärvsarbetar. Det är dock inte bara inkomstens storlek som är styrande i detta sammanhang utan även hushållets förmögenhet och de utgifter som krävs för att finansiera de nödvändiga varorna och tjänsterna. Pensionärer har relativt stora finansiella förmögenheter jämfört med resten av befolkningen.23 Pensionärer har sannolikt också betydligt lägre boenderelaterade utgifter än andra grupper i befolkningen till följd av att de redan har betalat av stora delar av sina bostadslån. Diagram 4.8 Andel med mycket låg materiell standard 2014, efter ålder och kön 18–64 år 65–74 år Källor: (EU-SILC) och egna beräkningar. 5Inkomster i den övre delen av inkomstfördelningen Inkomsterna i den övre delen av inkomstfördelningen har ökat mer än medianinkomsten (se diagram 3.1 ovan). Detta gäller både i absoluta och i relativa termer. Ökningstakten har dessutom varit högre för de allra högsta inkomstgrupperna, vilket har lett till en ökad spridning av inkomsterna även inom den övre delen av fördelningen. var den genomsnittliga ekonomiska standarden för inkomstgrupp 10 ca 2,1 gånger större än medianen för ekonomisk standard i befolkningen. hade denna kvot vuxit till ca 2,9. Utvecklingen varierar mellan olika undergrupper i inkomstgrupp 10 (se diagram 5.1).24 För de lägsta nio tiondelarna (p90–p99) ökade inkomsterna i genomsnitt 1995–2014, medan den allra översta procentens inkomster (p99–p100) ökade . Att inkomsterna högst upp i inkomstfördelningen varierar mer mellan olika år än inkomster längre ned i fördelningen beror i hög utsträckning på realiserade kapitalvinster. Exempelvis var speciella med extra höga inkomster 22Begreppet svår materiell deprivation definieras i fotnot 16. 23Statistiska centralbyrån, Hushållens ekonomi 2007. finns ingen aktuell statistik över hushållens tillgångar och skulder. 24 Den är den inkomst som avgränsar de av befolkningen som har högst inkomster. Den är den inkomst som avgränsar de av befolkningen som har högst inkomster osv. p50 avser medianinkomsten i befolkningen. från realiserade kapitalvinster, vilket syns som toppar i kurvorna i diagram 5.1.25 Diagram 5.1 Inkomsttillväxt i den översta delen av inkomstfördelningen –2014 p90–p100 (inkomstgrupp 10) Anm.: p90–p100 avser den översta tiondelen av fördelningen av ekvivalerade disponibla inkomster, dvs. inkomstgrupp 10. p90–p99 avser den översta tiondelen exklusive den översta procenten. p99–p100 avser den översta procenten i fördelningen. Data: HEK 1995–2013, 2013–2014. Källor: och egna beräkningar. Diagram 5.2 Toppinkomsternas inkomstandelar 1995–2014 p90–p100 (inkomstgrupp 10) Anm.: p90–p100 avser den översta tiondelen av fördelningen av ekvivalerade disponibla inkomster, dvs. inkomstgrupp 10. p90–p99 avser den översta tiondelen exklusive den översta procenten. p99–p100 avser den översta procenten i fördelningen. Data: HEK 1995–2012, 2013–2014. Källor: och egna beräkningar. För att beskriva utvecklingen i olika delar av inkomstfördelningen används också ofta s.k. inkomstandelar. Dessa beräknas som den andel av de totala disponibla inkomsterna som en viss grupp förfogar över. Den översta hundradelens andel av disponibel inkomst har ökat från , dvs. 25 Kapitalvinster är mycket ojämnt fördelade mellan hushåll och starkt koncentrerade till hushåll med högst inkomst. För många handlar det dock bara om höga kapitalvinster under ett enstaka år, vid exempelvis en husförsäljning. Inkomströrligheten i den högsta inkomstgruppen är således förhållandevis stor. 2015/16:100 Bilaga 2 ökning (se diagram 5.2). För de lägsta nio tiondelarna av inkomstgrupp 10 (p90– p99) har den relativa ökningen av inkomstandelen varit avsevärt lägre. Sammantaget har inkomstandelen för inkomstgrupp 10 ökat från 2014.26 Individuella bruttoinkomster kan grovt delas upp i två kategorier, förvärvsinkomster och kapitalinkomster.27 I de nedre nio tiondelarna (p0– p90) av fördelningen av ekonomisk standard är inkomsterna från kapital obetydliga (se diagram 5.3). Inom fördelningens översta tiondel är skillnaderna stora mellan olika undergrupper. För de lägsta nio tiondelarna (p90–p99) utgör kapitalinkomster i genomsnitt av den totala individuella bruttoinkomsten. För den allra översta procenten (p99–p100) av inkomstfördelningen är kapitalinkomstens andel väsentligt större, . Diagram 5.3 Inkomsternas sammansättning 2014 Genomsnittlig inkomst i kronor (priser) Inkomstgrupp (ekvivalerad disponibel inkomst) Anm.: Inkomster avser genomsnittlig individuell bruttoinkomst av respektive inkomstslag för individer som är eller äldre. Realiserade kapitalvinster ingår i kapitalinkomsten. Data: 2014. Källor: och egna beräkningar. Kapitalinkomsterna har ökat i omfattning 1995– 2014, och de har successivt blivit allt viktigare för 26Som jämförelse kan nämnas att inkomstandelen för inkomstgrupp 1 (dvs. de av befolkningen med lägst ekonomisk standard) minskade från . 27Med förvärvsinkomster avses inkomster från tjänst och näringsverksamhet samt skattepliktiga transfereringar, medan kapitalinkomster utgörs av inkomstnettot av räntor, utdelningar och realiserade kapitalvinster. Alla individer i dataunderlaget rangordnas efter ekvivalerad disponibel inkomst. p0–p90 avser de nedre nio tiondelarna av fördelningen, p90–p99 avser den översta tiondelen exklusive den översta procenten osv. 2015/16:100 Bilaga 2 den yttersta inkomsttoppen (se diagram 5.4). Denna utveckling har bidragit till de senaste decenniernas ökade inkomstspridning i (se även avsnitten 6 och 7). Realiserade kapitalvinster utgör huvuddelen av topprocentens kapitalinkomster. Räntor, och framför allt aktieutdelningar, har dock ökat i betydelse . var räntor och utdelningar i stort sett lika viktiga som förvärvsinkomster för den översta procenten i inkomstfördelningen.28 Diagram 5.4 Den översta hundradelens inkomstsamman- sättning 1995–2014 Anm.: Inkomster avser bruttoinkomster av de olika inkomstslagen. Data: HEK 1995– 2012, 2013–2014. Källor: och egna beräkningar. Toppinkomster i ett internationellt perspektiv har forskare i ökad utsträckning publicerat historiska serier över toppinkomstandelar i olika länder. Studierna grundar sig på i princip samma sorts data (taxeringsdata), vilket gör att de är jämförbara både och mellan länder. Före behövde endast personer med högre inkomster deklarera sina inkomster, och av den anledningen är det främst toppens bruttoinkomster som kan studeras över . Den databas som dessa studier har medverkat till att skapa täcker in nästan 30 länder över stora delar av . Diagram 5.5 visar topprocentens inkomstandel för ett urval av länder sedan början av 28 Man kan spekulera i om denna förskjutning är en effekt av de gynnsammare skatteregler för egenföretagare som infördes och som vissa anser har medfört att utdelningsuttaget har ökat bland höginkomsttagare (se t.ex. Alstadsæter och , Income Shifting in . An Empirical Evaluation of the 3:12 Rules, Report to the on Public Economics 2012:4). 1900-talet.29 Flera intressanta utvecklingsmönster framträder. Topprocentens inkomstandel tycks ha varit historiskt hög i nästan samtliga länder för vilka data finns tillgängliga. Omkring en femtedel av nationalinkomsten tillföll då hundradelen med högst inkomster i be-folkningen. Från 1900- talets början till runt 1980 minskade inkomstkoncentrationen och topprocentens inkomstandel mer än halverades i de flesta länder. Diagram 5.5 Den översta hundradelens inkomstandel, 1900–2014 Anm.: Redovisningen avser individuella bruttoinkomster exkl. kapitalvinster. Källa: Alvaredo, , Piketty och Saez, The Top Incomes Database, 03/02/2016. omkring 1980 fram till har toppinkomstandelarna ökat i många länder. I några länder har den yttersta toppens inkomstandel ökat kraftigt, i vissa fall (som i ) nästan till de nivåer som existerade före . Även i övriga anglosaxiska länder, dvs. , och , har toppinkomstandelarna ökat markant. I de kontinentaleuropeiska och de nordiska länderna har utvecklingen däremot varit mindre dramatisk. Utvecklingen ser annorlunda ut för den övriga inkomsttoppen strax under den högsta procenten (se diagram 5.6). Inkomstandelen för dessa höginkomsttagare har varit förhållandevis över tiden. Detta mönster är relativt likartat i olika länder. 29 Data inom toppinkomstprojektet finns fritt tillgängliga på World Top Income Database (). Diagram 5.6 Inkomstandelen för den översta tiondelen exkl. andelen för topprocenten, 1900–2014 Anm.: Individuella bruttoinkomster exkl. realiserade kapitalvinster. Källa: Alvaredo, , Piketty och Saez, The Top Incomes Database, 03/02/2016. Orsakerna bakom de ökande toppinkomstandelarna varierar mellan länder.30 I exempelvis har topprocentens kapitalinkomstandel minskat påtagligt . Toppinkomstandelarna i har alltså ökat till följd av ökade löner (och andra ersättningar kopplade till arbete), inte till följd av ökade kapitalinkomster.31 I har däremot topprocentens kapitalinkomstandel ökat , och denna utveckling förklarar merparten av den ökade toppinkomstandelen i . 6 De samlade inkomstskillnaderna Den starka inkomsttillväxten i inkomstfördelningens övre del och den svagare tillväxten i den nedre delen har lett till att den samlade inkomstfördelningen har dragits isär. Diagram 6.1 visar hur den ekonomiska standarden (ekvivalerad disponibel inkomst) fördelades 1995 respektive 2014. Att inkomsterna har ökat framgår av att fördelningen har förskjutits åt höger i diagrammet. Medianinkomsten (mätt priser) ökade från 1995 30För en utförligare redovisning, se avsnitt 5 i föregående års fördelningspolitiska redogörelse (prop. 2014/15: 100 bilaga 2). 31En vanlig förklaring till den kraftigt ökade koncentrationen av löneinkomster till den yttersta toppen är att marknaden numera, genom framför allt media och modern kommunikationsteknik, skapar fokus på de absolut mest högpresterande individerna i olika verksamheter. Det möjliggör extrema inkomster för dessa individer; se t.ex. Rosen, The Economics of Superstars, 71(5), s. 845 ff., 1981. 2015/16:100 Bilaga 2 Att inkomstspridningen har ökat framgår av att fördelningen har blivit mindre sammanpressad. Diagram 6.1 Fördelning av ekonomisk standard 1995 respektive 2014 Ekvivalerad disponibel inkomst (kronor, priser) Anm.: Inkomster visas inte i diagrammet. Negativa inkomster har satts lika med noll. Data: HEK 1995, 2014. Källor: och egna beräkningar. Diagram 6.2 Percentilvärden i förhållande till medianen, 1995 respektive 2014 Anm.: Percentilkvoterna visar det relativa avståndet mellan olika percentilvärden och medianen i inkomstfördelningen. anger exempelvis kvoten p10/p50 att inkomsten för den tionde percentilen i fördelningen var ca hälften av medianinkomsten. Kvoten p90/p50 visar att inkomsten för den var ca 1,6 gånger större än medianinkomsten 1995. Data: HEK 1995, 2014. Källor: och egna beräkningar. Ett sätt att analysera förändringar i inkomstfördelningen är att studera s.k. percentilkvoter. En percentilkvot visar det relativa avståndet mellan två percentilvärden i inkomstfördelningen. Exempelvis anger den (p90) den inkomst som avgränsar de av befolkningen som har lägst inkomster. I diagram 6.2 redovisas hur olika percentilvärden i inkomstfördelningarna 1995 och 2014 förhåller sig till medianen respektive år. Den mest påtagliga förändringen är den kraftiga ökningen av avståndet mellan den absoluta toppen och mitten 2015/16:100 Bilaga 2 av fördelningen (p99/p50).32 Bortsett från denna förändring förefaller det som att fördelningen i relativa termer har dragits isär på ett likartat sätt i den övre respektive den nedre delen av inkomstfördelningen. Ojämlikheten i den samlade inkomstfördelningen brukar ofta beskrivas med hjälp av Lorenzkurvan. Om befolkningens inkomster sorteras i stigande ordning visar Lorenzkurvan hur stor andel av de samlade inkomsterna som tillfaller en viss del av befolkningen (se diagram 6.3). Ju mer kurvan avviker från diagonallinjen, desto ojämnare är fördelningen. Att Lorenzkurvan ligger under kurvan betyder att fördelningen har blivit mer ojämn. förfogade de som hade lägst inkomst tillsammans av (de ekvivalerade) inkomsterna. hade denna andel sjunkit till . förfogade de som hade högst inkomst tillsammans av inkomsterna. hade denna andel stigit till . Diagram 6.3 Lorenzkurvan, 1995 respektive 2014 Kumulativ inkomstandel, procent Kumulativ befolkningsandel, procent Anm.: Data: HEK 1995, 2014. Källor: och egna beräkningar. Gini-koefficienten är det vanligast förekommande sammanfattande måttet på spridningen i en inkomstfördelning. Gini-koefficienten kan definieras utifrån Lorenz-kurvan i diagram 6.3, nämligen som kvoten mellan den yta som avgränsas av diagonallinjen och Lorenzkurvan och den totala ytan under diagonallinjen. Gini-koeffici- enten kan anta värden mellan 0 och 1. 32 Den är den inkomst som avgränsar de av befolkningen som har högst inkomster. p50 avser medianinkomsten i befolkningen. mal ekonomisk jämlikhet (alla har samma inkomst) antar koefficienten värdet 0. Vid maximal ojämlikhet (en person får alla inkomster) antar koefficienten värdet 1.33 ökade Gini-koefficien- ten för ekvivalerad disponibel inkomst från 0,227 till 0,304 (se diagram 6.4). Detta innebär att inkomstskillnaderna, mätt på detta sätt, ökade . Gini-koefficienten har ökat gradvis , men den varierar relativt mycket mellan olika år. var speciella med extra höga inkomster från realiserade kapitalvinster, vilket syns som toppar i kurvan för Gini-koefficienten. Den ekonomiska kris som inleddes , med kraftigt fallande kapitalvinster till följd av en svag utveckling på aktie- och bostadsmarknaden, fick till följd att inkomstskillnaderna föll tillbaka års historiskt höga nivå. –2014 har Gini-koeffi- cienten återigen ökat något. Diagram 6.4 Gini-koefficientens utveckling –2014 Exkl. kapitalvinster och övriga kapitalinkomster Anm.: Data: För serierna ekvivalerad disponibel inkomst inklusive resp. exklusive kapitalvinster används HEK 1995–2010 och TRIF 2011–2014. För serien där även övriga kapitalinkomster exkluderas används HEK 1995–2012 och 2013–2014. Källor: och egna beräkningar. I diagram 6.4 redovisas även utvecklingen när hushållens inkomster mäts exklusive kapitalvinster. Denna utveckling är av betydelse då kapitalvinsterna varierar kraftigt mellan enskilda år och inte speglar individens avkastning på kapital på ett helt rättvisande sätt (de syns bara det år när tillgångarna realiseras, medan värdet kan ha byggts upp ). 33 En mer konkret tolkning av Gini-koefficienten är att den kan kopplas till hur stor förväntad inkomstskillnad det är mellan två slumpmässigt valda individer. Om medelinkomsten är , och om Ginikoefficienten är 0,25, kan den förväntade skillnaden uttryckas som 2*0,25*200 000, dvs. Om Gini-koefficienten i stället är 0,30, blir den förväntade skillnaden 2*0,30*200 000=120 000 kronor. rensas bort blir variationerna mellan åren betydligt mindre. Den långsiktiga trenden mot ökade inkomstskillnader finns dock fortfarande kvar. Om även övriga kapitalinkomster (räntor och utdelningar) exkluderas blir den trendmässiga ökningen av inkomstspridningen något flackare. över hela perioden –2014 är det därför tydligt att ökade kapitalinkomster kan förklara en betydande del av de ökade inkomstskillnaderna. Men inkomstspridningen ökar i stort sett kontinuerligt även när samtliga inkomster från kapital exkluderas. Detta visar att utvecklingen av andra inkomstslag än kapitalinkomster, t.ex. löneinkomster, transfereringar och skatter, också har påverkat utvecklingen (se även avsnitt 7 nedan). jämfört med andra länder Internationellt jämförbar statistik över inkomstfördelningen i olika länder sammanställs regelbundet av olika statistikproducenter. Den mest aktuella statistiken kommer från och avser . har i ett internationellt perspektiv en mycket jämn inkomstfördelning. Vid en jämförelse mellan EU:s medlemsländer 2013 framgår att , , och hade de lägsta inkomstskillnaderna (se tabell 6.1). Gini-koefficienten för var ca 0,25, vilket kan jämföras med ca 0,31 för EU som helhet.34 Inkomstskillnaderna har ökat i många EU- länder . I 19 av 25 länder för vilka data finns tillgängliga både 2000 och 2013 har Gini-koefficienten ökat. Krisåren 2008–2010 sjönk Gini-koefficienten i en majoritet av EU- länderna, vilket tillfälligt bromsade utvecklingen mot ökade inkomstskillnader i dessa länder.35 –2013 har inkomstskillnaderna återigen ökat i flertalet medlemsländer. Ett liknande mönster framträder i en som under- 34Eurostats och regeringens beräkningar av Gini-koefficienten är inte helt jämförbara på grund av olikheter med avseende på data och metodval. använder t.ex. ett mindre individurval, en annan ekvivalensskala och inkluderar inte kapitalvinster i inkomstbegreppet. 35Det är viktigt att vara försiktig vid tolkningen av dessa data. I vissa länder har inkomstskillnaderna minskat till följd av att inkomsterna har minskat för breda grupper i befolkningen, vilket knappast är en önskvärd utveckling. Inkomstskillnaderna faller t.ex. om inkomsterna minskar för hela befolkningen, och om minskningen är större för höginkomsttagare än för låginkomsttagare. 2015/16:100 Bilaga 2 söker hur inkomstfördelningen i OECD-länder- na påverkades av den ekonomiska utvecklingen under krisåren. I rapporten konstateras också bl.a. att krisen i flertalet länder endast har haft små effekter på de samlade inkomstskillnaderna.36 Tabell 6.1 Inkomstskillnader inom EU 2000–2013 0,302) 0,342) Anm. 1: I tabellen rangordnas länderna efter storleken på Gini-koefficienten 2013. Inkomster exkl. kapitalvinster. Anm. 2: 1) Data saknas. 2) Data saknas ; i stället används data . Källa: (EU-SILC). 36 Se Rising Inequality: Youth and Poor Fall Further Behind (2014). 2015/16:100 Bilaga 2 7Fördjupning: Olika inkomstslags ojämnt fördelade i relation till den disponibla in- effekter på inkomstfördelningen komsten. Ett flertal transfereringar har i högre För att få en bild av varför inkomstspridningen förändras kan man se närmare på utvecklingen av de olika inkomstslagen, t.ex. faktorinkomster, transfereringar och skatter. Det finns en omfattande litteratur som analyserar hur olika inkomstslag, på olika sätt bidrar till den totala spridningen av disponibla inkomster i befolkningen. Det kan göras på flera sätt. En ansats är att beräkna spridningen stegvis. Först beräknas då ojämnheten hos ett inkomstslag, t.ex. faktorinkomster, och därefter läggs inkomstslagen till ett i taget. Efter varje ny komponent beräknas spridningen på nytt och jämförs med det tidigare resultatet. En annan ansats är att dela upp den disponibla inkomsten i olika inkomstslag och därefter beräkna dels hur stort inkomstslaget är i relation till den disponibla inkomsten och dels hur inkomstslaget är fördelat i relation till den disponibla inkomsten.37 De båda ansatserna kan komma till olika slutsatser beträffande ett inkomstslags utjämnade egenskaper. I själva verket beskriver de två ansatserna olika saker. Den stegvisa ansatsen kan sägas beskriva ett inkomstslags utjämnande egenskaper i förhållande till fördelningen av närmast föregående inkomstslag (eller aggregat av inkomstslag), medan den andra ansatsen beskriver samma inkomstslags utjämnade egenskaper i förhållande till fördelningen av total disponibel inkomst.38 Här används den andra ansatsen eftersom den ger större möjligheter att resonera kring vilka effekter förändringar i respektive inkomstslags storlek och fördelning har haft på den totala inkomstspridningen. Analysen visar att kapitalinkomster och realiserade kapitalvinster är de inkomstslag som har haft störst betydelse för den ökade inkomstspridningen 1995–2014, både genom att de har ökat i omfattning och att de har blivit mer 37Det är ekvivalerade inkomster som avses i det här avsnittet, även om det inte skrivs ut explicit. Exempelvis är det genomgående ekvivalerad disponibel inkomst som avses när begreppet disponibel inkomst används. Det gäller också för de olika inkomstslag som bygger upp den disponibla inkomsten (för t.ex. transfereringsinkomster är det således ekvivalerade transfereringsinkomster som avses). 38Den stegvisa ansatsen används i avsnitt 8. En nackdel med denna metod är att den ordning i vilken inkomstslagen adderas till varandra kan ha betydelse för beräkningen av ett visst inkomstslags utjämnande egenskaper. Med den andra dekomponeringsmetoden uppkommer inte denna problematik. grad fördelats till personer med lägre disponibel inkomst, men eftersom dessa transfereringar har minskat i storlek i förhållande till den disponibla inkomsten är det svårt att avgöra hur de har bidragit till utvecklingen av inkomstspridningen. Detta gäller för skattpliktiga transfereringar som pensioner, sjukpenning och arbetslöshetsersättning samt för skattefria transfereringar som bostadsbidrag och ekonomiskt bistånd. Skatternas betydelse för den ökade inkomstspridningen är också oklar. Skatterna betalades 2014 i högre utsträckning av personer med höga disponibla inkomster, men har skatternas storlek i relation till disponibel inkomst minskat. Koncentrationskurvor, koncentrationsindex och vikter Varje inkomstslag påverkar den totala inkomstspridningen genom två faktorer, dels en vikt som anger inkomstslagets relativa storlek i förhållande till den disponibla inkomsten och dels inkomstslagets s.k. koncentrationsindex.39 Innebörden av begreppet koncentrationsindex förstås enklast genom att betrakta ett inkomstslags koncentrationskurva. Koncentrationskurvan visar hur inkomstslaget är fördelat i befolkningen när individerna rangordnas efter total disponibel inkomst (se diagram 7.1). För inkomstslag som är relativt jämnt fördelade över inkomstfördelningen ligger koncentrationskurvan nära den diagonala jämlikhetslinjen. Jämlikhetslinjen motsvarar en situation där alla individer har lika stor andel av inkomstslaget. För inkomstslag som är koncentrerade till personer med höga disponibla inkomster ligger koncentrationskurvan under jämlikhetslinjen. För inkomstslag som är koncentrerade till personer med låga disponibla inkomster ligger koncentrationskurvan i stället över jämlikhetslinjen. 39 Det finns flera olika dekomponeringsmetoder, men den som analysen i detta avsnitt utgår från presenterades först i Kakwani, Applications of in Economic Analysis, Econometrica, 45(3), 1977. Metoden har sedan vidareutvecklats, se t.ex. och , In- come Inequality Effects by Income, 67(1), 1985. Diagram 7.1 Hypotetisk koncentrationskurva Andel av totala inkomster från inkomstslaget, procent Kumulativ befolkningsandel, procent (befolkningen rangordnad efter ekvivalerad disponibel inkomst)