prop · H30387 · 2016-02-02 00:00:00 — Klimatförändringarna är alltså tätt förknippade även med andra miljöutmaningar. 3.2Olika klimatscenarier och de effekter dessa innebär I IPCC:s utvärderingsrapport finns ett flertal scenarier för hur framtidens klimat kommer att se ut. Scenarierna bygger på olika antaganden om människans framtida utsläpp av växthusgaser. Klimatscenarierna har i sin tur tagits fram med hjälp av avancerade modeller som simulerar hur klimatsystemet långsiktigt svarar på ändringar i mängden växthusgaser i atmosfären. Jämfört med den förra utvärderingen bygger scenarierna i IPCC:s senaste rapport på mer avancerade modeller. Av de klimatscenarier som presenteras är det bara i scenariot med minst klimatpåverkan som ökningen av den globala medeltemperaturen sannolikt inte kommer att överstiga jämfört med förindustriella nivåer. IPCC:s sammanställning av scenarier pekar mot att den globala temperaturökningen kommer att uppgå till 3,7–4,mot slutet av detta sekel jämfört med förindustriell tid om inga ytterligare utsläppsbegränsningar genomförs förutom de redan beslutade. Konsekvenserna av en sådan temperaturökning förväntas bli dramatiska. Framtida klimatförändringar väntas innebära en rad negativa effekter för människor, samhällen och ekosystem. Dessa effekter blir än mer kännbara vid högre grad av klimatpåverkan. Havsytans medelnivå kan höjas med uppemot en meter, eller möjligen mer, . Globalt kommer nederbörden generellt sett troligen att öka där det redan regnar mycket och minska där det är torrt. Förekomsten av extrema väderhändelser förväntas också öka. Följdeffekterna inkluderar mer översvämningar och torka. Många kustnära samhällen och små öriken hotas av havsnivåhöjning. Perioder av extrem hetta kan leda till försämrad hälsa och dödsfall. Detta tillsammans med torka riskerar att allvarligt påverka livsmedelsförsörjningen, speciellt för fattiga befolkningar. Många ekosystem kommer att påverkas allvarligt, och flera arter kan komma att utrotas. Även sekundära effekter som försvårande av fattigdomsbekämpning och ökad fara för skärpta konflikter i redan utsatta delar av världen pekas ut som allvarliga risker för samhället av IPCC. har med utgångspunkt i IPCC:s arbete tagit fram regionala klimatscenarier. Dessa ger en mer detaljerad bild av klimatförändringarna i . På samma sätt som för de redan observerade temperaturförändringarna förväntas framtidens klimatuppvärmning bli större i än det globala genomsnittet. Allra mest kommer temperaturen stiga längst i norr. Även om den globala uppvärmningen begränsas till under två grader, kan temperaturökningen i de nordligaste delarna av ändå komma att överskrida jämfört med förindustriell tid. Av de scenarier som har tagits fram är det dock det scenario med störst klimatpåverkan som närmast motsvarar den nuvarande takten i utsläppsökningen globalt. Enligt detta scenario kan temperaturen i bli uppemot högre mot slutet av detta sekel jämfört med perioden –1990. Enligt samma scenario kan nederbörden komma att öka med . 2015/16:87 Kraftiga förändringar av klimatet kommer att få stor påverkan på samhället och naturmiljön. Skyfall och kraftiga regn förväntas öka ytterligare i intensitet och ge problem med översvämningar. Översvämningar kan också komma att drabba låglänta kusttrakter i på grund av stigande havsnivåer. En högre temperatur kan ge större produktion inom jord- och skogsbruk, men föra med sig risker såsom ökad frekvens och omfattning av skador från nya sjukdomar, insekter, brand och storm. Uppvärmningen väntas även få konsekvenser för naturliga ekosystem, inte minst i fjällkedjan där trädgränsen förväntas flytta högre upp i terrängen. 3.3Temperaturökningen kan fortfarande begränsas till väl IPCC:s senaste utvärderingsrapport innehåller information om möjligheten att den globala temperaturökningen begränsas till , det internationella mål som antogs vid klimatkonventions sextonde partsmöte i och som gällde när rapporten togs fram. Vid mötet i enades världens länder om att skärpa målet till att begränsa den globala uppvärmningen till väl , och att man ska sträva efter att begränsa den till . Den utveckling som krävs för att detta sannolikt ska uppnås kan beskrivas på tre olika, relaterade sätt: som utveckling i utsläpp av växthusgaser, som utveckling i koncentration av växthusgaser i atmosfären och som ”koldioxidbudget” för vilket utrymme som finns kvar för ytterligare utsläpp. IPCC har tagit fram flera utsläppsbanor som beskriver utvecklingen av framtida utsläpp av växthusgaser som sannolikt klarar att hålla temperaturökningen . Enligt dessa utsläppsbanor behöver utsläppen kulminera , minska med mellan jämfört med , och . Många scenarier innebär alltså att utsläppen behöver vara negativa vid seklets slut. Ett scenario som leder till att den globala uppvärmningen begränsas till ned mot kräver utsläppsminskningar i den mer ambitiösa ändan av intervallerna och sannolikt ytterligare insatser. Om insatserna för utsläppsminskningar försenas till framemot 2030, ökar kostnaderna betydligt och utmaningen blir än större som sannolikheten för att begränsa uppvärmningen till minskar. Ett annat sätt att beskriva vad som krävs för att begränsa temperaturökningen är att relatera den till maximal koncentrationen av växthusgaser i atmosfären. En huvudslutsats i IPCC:s senaste utvärderingsrapport är att utsläppsreduktioner som håller koncentrationen av växthusgaser på cirka 450 ppm koldioxidekvivalenter under detta sekel kan begränsa den globala temperaturökningen till . Det scenario som ger lägst global uppvärmning och som därmed lyckas med detta, innebär att koncentrationen av växthusgaser i atmosfären successivt minskar efter 2100. Det krävs således nollutsläpp och eventuellt negativa utsläpp vid seklets slut. Det tredje sättet att beskriva hur klimatförändringen kan begränsas till temperaturhöjning är att belysa det utsläppsutrymme (den ”koldioxidbudget”) som finns för resten av detta sekel. Detta sätt att belysa frågan är nytt i IPCC:s femte utvärderingsrapport. Det är kumulativa utsläpp av koldioxid som huvudsakligen bestämmer den långsiktiga globala medeltemperaturen. Orsaken är att en stor del av de koldioxidutsläpp som inte tas upp i skog, mark och hav stannar kvar i atmosfären för många hundra till tusentals år. För att sannolikt klara att hålla den globala uppvärmningen måste utsläppen begränsas till koldioxid – 2100. Bara en tredjedel av budgeten kvarstår, det vill säga koldioxidekvivalenter, vilket motsvarar ungefär av dagens utsläpp av växthusgaser. IPCC:s rapport beskriver även centrala åtgärder som behövs för att klara av att begränsa den globala uppvärmningen till . På kort sikt behöver nya inlåsningar i koldioxidintensiv och energikrävande teknik och samhällsbyggnad undvikas genom att bygga hållbart från början. En sådan inriktning gör det också enklare att utveckla mer hållbara beteendemönster. Enligt IPCC är inriktningen särskilt viktig i de delar av världen där städer expanderar och energianläggningar byggs ut, men också när tidigt industrialiserade länder nu genomför återinvesteringar i den befintliga bebyggelsen och infrastrukturen. Energi- och resursanvändningen behöver bli mycket mer effektiv än , energitillförseln behöver nå nollutsläpp eller till och med negativa utsläpp. Med negativa utsläpp menas att upptaget av växthusgaser i skogar och annan vegetation samt geologisk lagring av koldioxid är större än utsläppen. Ökad tillgång på bioenergi som producerats på ett hållbart sätt är viktigt för att få ner kostnaderna för omställningen. Om utsläppsminskningarna försenas ökar risken för allvarliga klimatförändringar och kostnaderna för klimatpolitiken betydligt. visar att ju längre världens länder väntar, desto mer behöver världen förlita sig på en omfattande användning av oprövade tekniker såsom infångning och lagring av växthusgaser med biologiskt ursprung. Avslutningsvis, om människan fortsätter att öka utsläppen av växthusgaser i samma takt som , kommer klimatförändringarna att bli mycket omfattande. Det kommer att ställa samhället inför stora utmaningar, och kommer att kräva omfattande åtgärder för att stärka samhällets motståndskraft. Men även med ambitiösa åtgärder för att reducera utsläppen och vända utvecklingen i en hållbar riktning, kommer både och övriga länder ändå att behöva anpassas till nya förutsättningar. Regeringens arbete med klimatanpassning är fokus i avsnitt 6. 4Klimatmålet – trender och prognoser för utsläpp av växthusgaser samt nationella styrmedel Utsläppen av växthusgaser i minskar. uppgick utsläppen till koldioxidekvivalenter, vilket kan jämföras med de som släpptes ut , det år som används som basår under för klimatförändringar. Det motsvarar en minskning . Jämfört med utsläppen , när antog de klimat- och energipolitiska målen till 2020, har de samlade växthusgasutsläppen minskat . Figur 4.1 Växthusgasutsläpp per sektor 1990–2014 Utsläppen av växthusgaser kan delas upp i de som ingår i EU:s system för handel med utsläppsrätter (EU ETS) och de som inte ingår. De utsläpp som inte omfattas av EU ETS omfattas av nationella klimatmål med undantag för internationella transporter samt skogsbruk och annan markanvändning som ligger utanför såväl EU ETS som det nationella målet. I ingår av utsläppen från industrin samt av utsläppen från el- och fjärrvärmeproduktion i EU ETS. Utsläpp från luftfart med start och landning inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) ingår, med vissa undantag, också i EU ETS medan transportsektorn i övrigt inte gör det. Utsläpp från jordbruk, arbetsmaskiner, avfallshantering, bostäder och lokaler samt produktanvändning ligger helt utanför handelssystemet och omfattas av det nationella klimatmålet. För de verksamheter som ingår i EU ETS gäller ett eget mål till 2020 om 21 procents minskning av utsläppen jämfört med 2005 för EU som helhet. Utsläppen i från källor som inte Skr. 2015/16:87 omfattas av EU ETS har minskat snabbare än utsläppen från källor som omfattas av handelssystemet. Syftet med EU ETS är att kraftigt minska unionens växthusgasutsläpp på ett kostnadseffektivt sätt utan att snedvrida konkurrensen mellan medlemsstaterna. Det syftar således inte till att åstadkomma förutbestämda utsläppsminskningar i specifika medlemsstater. och fick regeringens uppdrag att ta fram en prognos för hur växthusgasutsläppen i kommer att utvecklas till 2020. Prognoserna uppdaterades i enlighet med utsläppsrapportering som bygger på reviderade riktlinjer för hur utsläpp ska beräknas. Med utgångspunkt i de befintliga styrmedel som var beslutade fram prognostiserar myndigheterna att totala växthusgasutsläpp blir koldioxidekvivalenter. 4.1Trender och prognoser för sektorer som helt eller mestadels omfattas av det nationella klimatmålet Utsläppen från inrikes transporter var koldioxidekvivalenter 2014. Vägtransporter är den helt dominerande källan av sektorns utsläpp medan utsläppen från inrikes sjöfart, inrikes luftfart och järnväg är förhållandevis små. Inrikes luftfart ingår i EU ETS medan sektorn i övrigt inte gör det. Utsläppen från inrikes transporter ökade , då utsläppen stabiliserades, och har börjat sjunka. Trendbrottet förklaras bland annat av att fordonsflottan energieffektiviseras i högre takt och av ökad inblandning av biobränslen i drivmedel. Den ökade energieffektiviseringen beror dels på att nya lätta fordon som saluförs generellt blivit effektivare till följd av bland annat nya utsläppskrav inom EU, dels på att lätta och mer bränslesnåla dieselfordon vunnit mark gentemot bensinfordon. Parallellt har trafikarbetet för personbilar, det vill säga totalt antal körda kilometer, planat ut vilket är ett trendbrott jämfört med tidigare stadiga ökning. Prognosen är att växthusgasutsläppen från inrikes transporter fortsätter att minska då de beräknas uppgå till koldioxidekvivalenter. I synnerhet minskar utsläppen från vägtrafik till följd av fortsatt energieffektivisering av personbils- och lätta lastbilsflottan samt ökad biodrivmedelsanvändning. Även inrikesflygets utsläpp förväntas minska tack vare energieffektivisering medan övriga trafikslag visar små förändringar. var växthusgasutsläppen från jordbruket koldioxidekvivalenter. Jordbrukets utsläpp minskade kraftigt under slutet av 2015/16:87 utsläpp lägre än 1990. Minskningen förklaras till stor del av effektivare produktion och minskad djurhållning vilket leder till lägre metanavgång från djurens matsmältning samt minskade metan- och lustgasutsläpp från stallgödsel. Jordbrukets lustgasutsläpp har också sjunkit till följd av minskad spannmålsareal, minskad användning av mineralgödsel, reducerad kväveutlakning och övergång till flytgödselhantering. Prognosen är att jordbrukssektorns utsläpp minskar till koldioxidekvivalenter 2020. Prognosen bygger på antagandet att utsläppen minskar i samma genomsnittliga takt som . Prognosen är i hög grad osäker då jordbrukssektorns utsläpp påverkas av vad och hur mycket som kommer att produceras och utvecklingen framöver är svårbedömd. Arbetsmaskiner som används inom industri, jordbruk, skogsbruk och inom andra samhällssektorer släppte ut koldioxidekvivalenter . Utsläppen från arbetsmaskiner är högre än vad de var 1990 men utsläppstrenden har planat ut. Arbetsmaskiner inom industrin svarar för ungefär hälften av sektorns utsläpp. Utsläppen från arbetsmaskiner sjunker marginellt enligt prognosen, till koldioxidekvivalenter 2020. Avfallssektorns utsläpp uppgick till koldioxidekvivalenter . Den huvudsakliga utsläppskällan inom sektorn är metanläckage från avfallsdeponier. har sektorns utsläpp minskat tack vare att utsläppen från deponier minskat kraftigt till följd av deponiförbud för brännbart avfall och organiskt avfall, som infördes respektive 2005, i kombination med andra styrmedel och åtgärder. Utsläppen från avfallssektorn bedöms minska ytterligare framöver till följd av befintliga styrmedel såsom deponiförbud och krav på insamling av metangas. beräknas växthusgasutsläppen uppgå till koldioxidekvivalenter. Utsläpp av metan från avfallsdeponier sjunker i scenariot men kvarstår som största utsläppskälla inom sektorn. Utsläppen från bostäder och lokaler för bland annat service, jordbruk och andra kommersiella ändamål har minskat , från koldioxidekvivalenter till . Minskningen beror främst på att oljebaserad individuell uppvärmning av bostäder, lokaler och varmvatten ersatts av fjärrvärme, värmepumpar och biobränslen. Enligt prognosen förväntas utsläppsnivån vara relativt oförändrad men utsläppen under enskilda år är starkt väderberoende. Produktanvändning och fluorerade växthusgaser Vid viss produktanvändning uppstår växthusgasutsläpp, till exempel när lösningsmedel och smörjmedel i produkter dunstar, när sprayburkar med vissa drivgaser används eller vid läckage från kyl- och luftkonditioner- Skr. 2015/16:87 ingsanläggningar. Växthusgasutsläppen från produktanvändning har ökat från 0,6 till koldioxidekvivalenter . Detta beror främst på att användningen av HFC, en så kallad fluorerad växthusgas, stigit då denna ersatt ozonlagerförstörande freoner som köldmedia, som användningen av kyl- och luftkonditioneringsanläggningar samt värmepumpar ökat. Utsläppen från produktanvändning har dock planat ut , bland annat på grund av att ett flertal användningsområden för fluorerade växthusgaser förbjudits. Utsläppen från användning av produkter och fluorerade växthusgaser förväntas minska till koldioxidekvivalenter . 4.2Trender och prognoser för sektorer som till största del omfattas av EU:s utsläppshandelssystem Industrins utsläpp uppgick till koldioxidekvivalenter. av utsläppen från industrin ingår i EU ETS. –2008 låg industrins samlade växthusgasutsläpp på en relativt jämn nivå. Lågkonjunkturen som drabbade och omvärlden resulterade i väsentligt lägre utsläpp från industrin, framförallt på grund av minskad produktion av järn och stål. Lågkonjunkturens effekt på industrins produktion och utsläpp var som starkast , men industrins samlade utsläpp har därefter legat kvar på en lägre nivå jämfört med före den ekonomiska krisen. Industrins växthusgasutsläpp kan grovt indelas i huvudkategorierna förbränningsutsläpp och processutsläpp, varav den förstnämnda kategorin är något större än den andra. Industrins förbränningsutsläpp har haft en minskande trend som bland annat förklaras av att användning av fossila bränslen övergetts till förmån för biobränslen och el. Förbränningsutsläppen vid tillverkning av massa och papper, som svarar för ungefär hälften av industrins energianvändning, har mer än halverats , till stor del genom övergång från fossila bränslen till biobränslen. Processutsläpp uppstår när vissa råvaror används inom industrin för att framställa produkter, till exempel stål och cement, och är därför kopplade till produktionsvolymer som i sin tur påverkas av konjunktursvängningar och världsmarknadspriser. Processutsläppens utveckling skiljer sig markant mellan olika branscher. Exempelvis har kemiindustrins processutsläpp reducerats stegvis , bland annat genom introduktion av ny teknik, medan mineralindustrins utsläpp stigit till följd av ökade produktionsvolymer. Industrins utsläpp ökar enligt prognosen till koldioxidekvivalenter 2020, men utfallet är i hög grad beroende av konjunkturutvecklingen. Växthusgasutsläppen från el- och fjärrvärmeproduktion var koldioxidekvivalenter , varav fjärrvärmeproduktion svarade för merparten. av sektorns utsläpp omfattas av EU ETS. Ingen tydlig utsläppstrend kan urskiljas på övergripande nivå 1990–2014, men sektorns utsläpp har varierat kraftigt , framför allt beroende på att det individuella årets uppvärmningsbehov i hög grad påverkas av vintertemperaturen och vattenkraftsproduktionen påverkas av nederbördsmängden. Utgångspunkten för svensk elproduktion är att vattenkraftsproduktionen balanseras med mer eller mindre produktion genom andra kraftslag alternativt genom import eller export av el, beroende på årets väderförhållanden. Utsläppen varierar därmed ganska kraftigt mellan åren. var exceptionellt varmt vilket bidrog till låga utsläpp från el- och värmeproduktion jämfört med vädermässigt mer normala år. Bakom utsläppsstatistiken döljer sig en ungefärlig fördubbling av fjärrvärmeproduktionen . Då denna huvudsakligen har åstadkommits genom ökad användning av biobränslen och avfall som användningen av kol har minskat, har utsläppen från fjärrvärmeproduktion inte ökat nämnvärt . Den ökade användningen av fjärrvärme har ersatt individuell uppvärmning med olja och därigenom kraftigt minskat växthusgasutsläppen från bostäder och lokaler. Utsläppen av växthusgaser från el- och fjärrvärmeproduktion bedöms öka till 2020 då de beräknas uppgå till koldioxidekvivalenter. En ökad användning av naturgas och till viss del avfall och torv bidrar till ökade utsläpp, men ökningen dämpas av en ökad användning av biobränsle och vindkraft samt en minskad användning av olja och kol. Användningen av biobränsle i kraftvärmeverk ökar då den gynnas av både elcertifikatsystemet och EU ETS. Användningen av torv gynnas av elcertifikatsystemet, men räknas som ett fossilt bränsle i EU ETS. Regeringen anser att förutsättningarna för torvanvändning för elproduktionsändamål inom ramen för elcertifikatssystemet inte bör ändras. Torvbaserad elproduktion är därmed även i fortsättningen berättigad till tilldelning av elcertifikat. Regeringen avser dock att noga följa utvecklingen och närmare analysera torvanvändningens fortsatta roll i elcertifikatssystemet, bland annat utifrån torvanvändningens samlade klimat- och miljöpåverkan och med utgångspunkt i att torvanvändning för elproduktion inom elcertifikatssystemet inte bör öka jämfört med dagens nivå. antas elproduktionen öka mer än elanvändningen vilket innebär en prognostiserad nettoexport på . Det innebär att utsläppen från elproduktion bedöms bli högre än vad elanvändningen i ger upphov till. Prognosen tar inte hänsyn till den planerade stängningen av två kärnkraftsreaktorer i , samt inriktningsbeslutet om stängning av två reaktorer i . 4.3Trender och prognoser för sektorer som varken omfattas av det nationella klimatmålet eller EU:s utsläppshandelssystem Skogsbruk och annan markanvändning I denna sektor redovisas utsläpp och upptag av växthusgaser från skog och skogsmark, jordbruksmark och annan markanvändning. Sektorns utsläpp och upptag ingår inte i det nationella målet och behandlas vanligen separat från övriga sektorers utsläpp på grund av hög mätosäkerhet och sektorns delvis annorlunda karaktär. Sektorn svarade för ett nettoupptag av växthusgaser om koldioxidekvivalenter. har det årliga nettoupptagets storlek varierat utan tydlig trend. Storleken på nettoupptaget påverkas av exempelvis avverkningsvolym, som starkt påverkas av konjunkturen, och naturliga störningar såsom stormfällning. De totala utsläppen från utrikes transporter, som beräknas utifrån sålda mängder bränsle till utrikes luft- och sjötransporter från svenska flygplatser och hamnar, ökade kraftigt . De har sjunkit till följd av minskad bunkring i för utrikes sjöfart. uppgick utsläppen till koldioxidekvivalenter. uppgick de till koldioxidekvivalenter. De totala utsläppen från utrikes transporter som bokförs i bedöms förbli relativt oförändrade till 2020 men är i hög grad beroende av i vilket land fartyg bunkrar. Utsläpp från utrikes transporter ingår inte i åtaganden gentemot EU och FN, och omfattas inte av det nationella klimatmålet. Utsläpp från luftfart med start i och landning inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) ingår dock i EU ETS med vissa undantag. 4.4Bedömning av måluppfyllelse 2020 Regeringens bedömning: Målet om att utsläppen ska vara lägre jämfört med nås. Regeringens ambition är dock att i ökad utsträckning nå målet genom nationella insatser. Regeringen har därför genomfört nya åtgärder för att minska utsläppen av växthusgaser i , och flera utredningar har tillsatts med fokus på transportsektorn. Regeringen avser att återkomma med ytterligare åtgärder som bidrar till minskade utsläpp av växthusgaser. 2015/16:87 Skälen för regeringens bedömning Det svenska nationella klimatmålet enligt klimatpolitiska beslut (prop. 2008/09:162) är att de utsläpp som inte omfattas av EU ETS ska minska . EU ETS inrättades 2005 och är nu inne i sin tredje handelsperiod. För varje handelsperiod har EU ETS utökats, både beträffande vilka sektorer och vilka växthusgaser som omfattas. –2020 omfattar EU ETS av totala växthusgasutsläpp. Då det nationella klimatmålet följs upp måste man ta hänsyn till utvidgningen av handelssystemet för att bibehålla ambitionen i målet. För att åstadkomma detta sänks målnivån för de utsläpp som omfattas av det nationella målet med lika många ton som taket i EU ETS höjs. Samma tillvägagångssätt används inom EU för att bevara ambitionen och balansen i klimat- och energipaketet mellan den handlande och icke-handlande sektorn för EU som helhet. Resultatet är att utsläpp av växthusgaser från den icke-handlande sektorn inte får överstiga koldioxidekvivalenter . Mer information om metoden finns i bilagan till skrivelsen. En del av denna utsläppsminskning kan enligt beslut ske genom investeringar i utsläppsminskningar i andra länder. Den förra regeringens inriktning var att utsläppsminskningar i andra länder skulle utgöra en tredjedel av den totala utsläppsminskningen, vilket skulle innebära ungefär koldioxidekvivalenter . De utsläpp som omfattas av det nationella målet har minskat från koldioxidekvivalenter 2005, året då EU ETS startade, till . och levererade underlag till kontrollstationen . I myndigheternas underlag, som omfattar en bedömning av effekterna av styrmedel som var i bruk , beräknades utsläpp komma att uppgå till koldioxidekvivalenter. Gapet till måluppfyllelse beräknades då till . Detta är inom ramen för den mängd utsläppsminskningar som har tillåtit att man förvärvar genom investeringar utomlands för att nå det nationella klimatmålet.