prop · H4031 · 2016-09-20 00:00:00 — Detta innebär dock inte att den skattskyldige måste ifrågasätta uppgifter från tillverkaren eller genomföra egna undersökningar av varor om det inte finns skäl att misstänka att uppgifterna skulle vara felaktiga. Om en innehållsdeklaration från tillverkaren exempelvis enbart anger vilka ämnen varan innehåller, men inte hur de är tillsatta, kan både den skattskyldige och beskattningsmyndigheten utgå från att de är tillsatta på det sätt som anges i listan, så länge det inte finns uppgifter som tyder på något annat. Om en produkt innehåller en förening som inte förekommer på listan får en bedömning om den är additivt eller reaktivt tillsatt göras från fall till fall. I paragrafen regleras vilka som är skattskyldiga. Av första punkten framgår att den som är godkänd lagerhållare enligt 10 § är skattskyldig. Att godkänd lagerhållare kan skjuta upp beskattningen till senare tidpunkt än då varorna tillverkas, förs in till landet eller importeras följer av bestämmelserna om skattskyldighetens inträde för lagerhållare i 12 §. Att varor under vissa förutsättningar kan undantas från skattskyldighetens inträde för lagerhållare följer av 14 §. Av 2 a-punkten följer att den som, utan att vara godkänd lagerhållare, yrkesmässigt tillverkar skattepliktig vara är skattskyldig för sådan vara. Vad som avses med yrkesmässig verksamhet framgår av 2 §, se kommentaren till den paragrafen. Med tillverkning avses utöver industriell tillverkning även att sätta ihop komponenter till en färdig produkt. En datorbutik som, utifrån kunders önskemål eller på eget initiativ, sätter ihop komponenter (som moderkort, processor, grafikkort, minneskort, osv) till en färdig dator ska anses tillverka datorn i lagens mening. För att det ska vara fråga om tillverkning krävs dock att komponenterna som monteras ihop bildar en ny produkt. Enklare montering av olika delar av en produkt som av praktiska skäl levereras omonterad, exempelvis att montera en TV på fot eller väggfäste, anses inte som tillverkning. Att montera isär en befintlig produkt, exempelvis för reparation, och sedan montera ihop den igen ses inte heller som tillverkning. Av 2 b-punkten följer att den som, utan att vara godkänd lagerhållare, från ett annat EU- land yrkesmässigt för in eller tar emot skattepliktig vara är skattskyldig för sådan vara. Vad som avses med EU-land respektive yrkesmässig aktivitet framgår av 2 §, se kommentaren till den paragrafen. ”för in” och ”tar emot” förekommer även i regler om harmoniserade punktskatter. Regeln i lagen om skatt på kemikalier i viss elektronik skiljer sig dock från dessa genom att det enbart är yrkesmässig införsel eller yrkesmässigt mottagande som medför skattskyldighet. Detta innebär även att bedömningen av vem som är skattskyldig kan skilja sig från andra punktskatter. I ett fall där ett svenskt företag, utan att vara godkänd lagerhållare, för in en vara från ett annat EU-land och levererar den direkt till en privatperson (för dennes personliga bruk) är det exempelvis bara företagets införsel som är yrkesmässig. Det är således det svenska företaget som blir skattskyldigt eftersom företaget yrkesmässigt fört in en vara från ett annat EU- land och ingen aktör yrkesmässigt har tagit emot varan. I paragrafen regleras vem som är skattskyldig då skattepliktiga varor yrkesmässigt importeras från tredjeland och under vilka förutsättningar varor undantas från skattskyldighet i samband med import. Regleringen motsvarar i stort den reglering som finns i 4 kap. 1 b § lagen om skatt på energi och 37 § lagen (1994:1563) om tobaksskatt. I första stycket regleras vem som är skatt- skyldig i de situationer som kan uppkomma då varor importeras. I andra stycket definieras begreppen tullskuld och unionsvara som förekommer i paragrafens första stycke. Eftersom hänvisningarna avser unionsrättsliga begrepp i en förordning är det ändamålsenligt att de är dynamiska, dvs. avser EU-förordningen i den gällande lydelsen. Av tredje stycket följer att från skattskyldighet i samband med import av varor undantas varor som ägs av godkänd lagerhållare när varorna övergår till fri omsättning. För dessa varor kommer skattskyldighet i stället att inträda vid senare tillfälle. skattskyldighet inträder för varor som hanteras av godkänd lagerhållare framgår av 12 § 1. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 kommentaren till 12 §. Bestämmelsen utgör ett undantag från huvudregeln om skattskyldighet vid yrkesmässig import. Det ankommer på den som hävdar att undantaget är tillämpligt att även visa att så är fallet. Avseende tidpunkten för övergång till fri omsättning hänvisas till och rådets förordning (EU) nr 952/2013. Eftersom hänvisningen rör ett unionsrättsligt begrepp i en förordning är den, liksom definitionerna i andra stycket, dynamisk. I paragrafens första stycke regleras förutsätt- ningarna för godkännande som lagerhållare. Delvis liknande bestämmelser finns i 38 § lagen om tobaksskatt. I punkterna 1 a)–d) ges fyra alternativa objektiva grunder för att en sökande ska kunna godkännas. Det är således tillräckligt att sökanden uppfyller någon av dessa fyra grunder. När godkännande väl har meddelats är lagerhållaren godkänd för hela sin verksamhet och inte enbart för den grund som lett till godkännandet. Exempelvis är ett företag som godkänts med anledning av att man avser att tillverka skattepliktiga varor även godkänd lagerhållare för de skattepliktiga varor som företaget importerar. Avseende vad som menas med ”tillverka”, se kommentaren till 8 §. Förutom att en sökande ska uppfylla någon av de fyra alternativa objektiva grunderna i punkt 1 ska en sökande även vara lämplig med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt, vilket framgår av punkt 2. I andra stycket anges förutsättningarna för återkallelse av godkännande som lagerhållare. I paragrafen föreskrivs vad som gäller om godkänd lagerhållare försätts i konkurs. Regleringen motsvarar vad som gäller för lagerhållare enligt lagen om tobaksskatt och lagen om skatt på energi. I paragrafen regleras när skyldighet att betala skatt inträder. Att skattskyldighet inträder innebär att den skattskyldige har att redovisa och betala skatt för de varor för vilka skattskyldighet inträtt. Detta innebär dock inte att redovisning och betalning måste ske . Tid- punkterna för detta följer av bestämmelserna i skatteförfarandelagen (2011:1244). P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Tidpunkten för skattskyldighetens inträde är av central betydelse för tillämpningen av en rad bestämmelser i lagen. Den är bl.a. avgörande för vilken skattesats som ska tillämpas i samband med skattehöjningar. Exempelvis ska, om beslutar om höjd skatt fr.o.m. ett årsskifte, den lägre skattesatsen som gällde tillämpas på de varor för vilka skattskyldighet inträtt även om det av skatteförfarandelagens bestämmelser skulle följa att skatten ska redovisas och betalas först . Tidpunkten för skattskyldighetens inträde är också det tillfälle då omfattningen av en enskild varas skatteplikt ska bedömas. Sammansättning och förpackning för skattskyldighetens inträde avgör vad som ska anses utgöra en vara (se kommentaren till 3 §). Den vikt varan har vid skattskyldighetens inträde är den vikt som utgör underlag för beräkning av varans skattebelopp. Det är innehållet i varan för skattskyldighetens inträde som avgör om rätt till avdrag för skatt enligt 4 § föreligger. I första punkten a–d anges skattskyldighet inträder för varor som hanteras av godkänd lagerhållare. Av 1 a) framgår att skattskyldighet inträder då skattepliktig vara levereras till en köpare som inte är godkänd lagerhållare. Vid tillämpning av denna bestämmelse ska en vara anses vara levererad till köparen även i de fall den enligt köparens anvisning ska avlämnas hos någon annan än köparen. Även i fall då en vara enligt köparens anvisning fortsatt förvaras hos lagerhållaren efter att äganderätten har övergått ska den anses levererad till köparen enligt bestämmelsen. Av 1 b) framgår att skattskyldighet för lagerhållare inträder då skattepliktig vara tas till eget detaljförsäljningsställe för detaljför-säljning. Med detaljförsäljningsställe avses här butikslokal med, i förekommande fall, sådant butikslager som ligger i direkt anslutning till själva butikslokalen. Fabrikslager, centrallager och andra lager dit allmänheten inte har tillträde för att göra privata inköp ska inte anses utgöra detaljförsäljningsställe. Detta gäller även för det fall sådant lager utgör lager för direktförsäljning till konsument via Internet, telefon, postorder- katalog, etc. Av 1 c) framgår att skattskyldighet inträder då skattepliktig vara tas i anspråk för annat ändamål än försäljning. Bestämmelsen är tillämplig om lagerhållaren avhänder sig varan till någon annan på annat sätt än genom försäljning, exempelvis genom att ge bort varan. Bestämmelsen ska också tillämpas i de fall lagerhållaren tar i anspråk varan i den egna verksamheten. Undantaget för försäljning gäller enbart själva varan. Om en vara exempelvis monteras ner i delar i syfte att använda delarna anses detta vara ett ianspråktagande för annat ändamål än försäljning även om delarna sedan säljs. Av 1 d) framgår att lagerhållaren ska betala skatt för de varor som finns i lager då godkännandet som lagerhållare återkallas. Av andra punkten framgår att för den som utan att vara lagerhållare yrkesmässigt tillverkar skattepliktiga varor inträder skattskyldigheten när den skattepliktiga varan tillverkas. Avseende vad som menas med ”tillverkas”, se kommentaren till 8 §. I tredje punkten anges att för den som, utan att vara lagerhållare, yrkesmässigt för in eller tar emot skattepliktig vara till från annat EU-land inträder skattskyldigheten när den skattepliktiga varan förs in till . I fjärde punkten anges skattskyldighet inträder för den som är skattskyldig med anledning av import. I paragrafen anges att försäljning direkt från en utländsk säljare till en svensk konsument inte omfattas av skatten. Detta följer till stor del även av reglerna om skattskyldighetens inträde men för att öka tydligheten har ett uttryckligt undantag införts. Se vidare avsnitt 6.16.3.3. Bestämmelsen är ett generellt undantag från skattskyldighetens inträde och innebär att varor för vilka skattskyldighet enligt 12 § inträder ändå inte ska beskattas om förutsättningarna i denna paragraf är uppfyllda. Undantaget gäller samtliga inblandade parter i transaktionen. För att undantaget ska vara tillämpligt krävs att båda de i första stycket uppräknade förutsättningarna ska vara uppfyllda. Dels måste försäljningen ske direkt från en utländsk säljare till en konsument i , dels måste varan levereras från ett område utanför territorium. I första punkten anges att försäljningen måste ske direkt från en utländsk säljare till en konsument i . Vad som avses med en utländsk säljare definieras i 2 §, se kommentaren till den paragrafen. Försäljningen måste ske till en konsument. Med detta avses att köpet inte ska anses vara yrkesmässigt för köparen. Definitionen av yrkesmässig aktivitet finns i 2 §, se kommentaren till denna paragraf. Försäljningen måste vidare ske direkt till konsumenten. Det innebär att några mellan- händer i princip inte ska förekomma. Undantaget från detta är fristående transportörer som transporterar varan mellan säljaren och köparen utan något eget intresse i försäljningen. Avtalet ska ingås mellan konsumenten och säljaren och leverans ska ske direkt från säljaren till konsumenten. Om en butik i sköter beställningen från den utländska säljaren är undantaget inte tillämpligt. Om varorna levereras till en butik där köparen kan hämta ut varorna är undantaget normalt sett inte heller tillämpligt. Att varan som en del i en normal postbefordran tillfälligt förvaras hos ett postombud hindrar dock inte att undantaget är tillämpligt. Det sista kravet i första styckets första punkt är att försäljningen ska ske till en konsument i . Med detta avses att köparen vid avtalets ingående och leverans ska vara bosatt i . Det krävs dock inte att köparen är svensk medborgare. I andra punkten anges att varan måste levereras från ett område utanför territorium. Detta innebär att varan vid avtalets ingående inte ska befinna sig i . Undantaget är således inte tillämpligt om en utländsk säljare redan innan försäljningen har fört in varorna i . I paragrafen regleras undantag från skattskyldighetens inträde för godkänd lagerhållare enligt 12 § 1. Paragrafen har delvis utformats efter Lagrådets synpunkter, se avsnitt 6.16.3.4. Bestämmelserna innebär att varor för vilka skattskyldighet inträder enligt 12 § 1 ändå inte ska beskattas om något av undantagen i denna paragraf är tillämpligt. I sådana fall ska någon skatt följaktligen inte redovisas för dessa varor i punktskattedeklaration. I de fall skatt inte redovisas för varor med stöd av bestämmelserna om undantag från skattskyldighetens inträde bör lagerhållaren emellertid bevara underlag som styrker det förhållande som ger rätt till undantag. Om förhållandet inte kan styrkas riskerar lagerhållaren att beslutet om skatt att betala den aktuella perioden omprövas och ändras. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Händelsen som medför att varan undantas från skatteplikt måste ha inträffat senast för skattskyldighetens inträde. Om skattskyldighet har inträtt och någon av de uppräknade situationerna inträffar därefter undantas inte skattskyldigheten retroaktivt. Ett exempel kan illustrera detta. En lagerhållare tar i anspråk en skattepliktig vara för den egna verksamheten. Detta medför att skattskyldighet inträder enligt 12 § 1 c). Efter ianspråktagandet inträffar en brand hos lagerhållaren vid vilken varan fullständigt förstörs, vilket normalt medför att varan undantas från skattskyldighet (se 14 § andra stycket 1). Undantaget blir dock inte tillämpligt på den skattskyldighet som inträdde vid ianspråktagandet, eftersom det inte kan tillämpas retroaktivt. I första stycket behandlas undantag som rör varan som sådan. Enligt första stycket första punkten undantas skattepliktig vara som skattskyldighet enligt lagen tidigare inträtt för. Bestämmelsen innebär att varor inte blir dubbelbeskattade och är tillämplig oavsett vem som har redovisat och betalat skatt för varan. Av första stycket andra punkten följer att skattepliktig vara som levereras till köpare i annat land är undantagen från skatteplikt. Bestämmelsen innebär att lagerhållare inte ska betala skatt för varor som levereras utomlands. Det är dock enbart händelsen som innebär att varan levereras till en köpare i annat land som undantas och inte varan som sådan. Om varan senare skulle återinföras till kan den bli föremål för beskattning. I sammanhanget bör även noteras att skatteplikt för en godkänd lagerhållare enligt 12 § 1 b) inträder då en skattepliktig vara tas till eget försäljningsställe för detaljförsäljning. Vid försäljning från det egna försäljningsstället till en köpare i annat land har undantag enligt denna punkt således inte någon betydelse, då skattskyldigheten har inträtt. I enlighet med vad som nämndes inledningsvis kan undantaget inte tillämpas retroaktivt. I andra stycket behandlas undantag som rör de delar som man enligt 5 och 6 §§ mäter kemikalieinnehåll i. Enligt andra stycket första punkten undantas skattepliktig vara i vilken samtliga de delar som avses i 5 och 6 §§ blivit fullständigt förstörda genom oförutsedda händelser eller force majeure. Bestämmelsen är exempelvis tillämplig då varor brunnit upp. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 att undantaget ska vara tillämpligt krävs att samtliga de delar som man enligt 5 och 6 §§ mäter kemikalieinnehåll i, dvs. varans kretskort och samtliga plastdelar som väger , ska ha blivit fullständigt förstörda. Att en vara har skadats och inte går att sälja är inte tillräckligt för att undantag enligt denna punkt ska vara tillämpligt. I sådana fall kan dock undantag enligt andra stycket, andra eller tredje punkten bli aktuella. Av andra stycket, andra punkten framgår att skattepliktig vara i vilken samtliga de delar som avses i 5 och 6 §§ lämnats för avfallsåtervinning är undantagen från skatteplikt. Bestämmelsen möjliggör för lagerhållare att inte betala skatt för varor som är skadade, eller av andra anledningar är osäljbara, om de återvinns. Med avfallsåter- avses åtgärder där varan tas om hand på ett miljö- och hälsomässigt acceptabelt sätt och där materialet kommer till nytta som ersättning för annat material eller upparbetas till nya produkter, material eller ämnen som inte ska användas som bränsle eller fyllnadsmaterial. Angående vilka åtgärder som kan anses utgöra avfallsåtervinning kan ledning hämtas från bilaga 2 till avfallsförordningen (2011:927), i den mån åtgärderna för de aktuella produktdelarna är miljö- och hälsomässigt acceptabla. För att undantaget ska vara tillämpligt krävs att samtliga de delar som man enligt 5 och 6 §§ mäter kemikalieinnehåll i, dvs. varans kretskort och samtliga plastdelar som väger , lämnas för återvinning. Om delar av kretskorten eller plastdelarna blivit fullständigt förstörda eller återanvänts vid tillverkning av skattepliktig vara (se kommentarerna till andra stycket första respektive tredje punkten) är det tillräckligt att de kvarvarande delarna lämnas för avfallsåtervinning. Även i detta sammanhang bör erinras att skatteplikt för en godkänd lagerhållare enligt 12 § 1 b) inträder då en skattepliktig vara tas till eget försäljningsställe för detaljförsäljning. Om varor som har tagits till det egna försäljningsstället för detaljförsäljning senare skulle lämnas till avfallsåtervinning saknar undantaget enligt denna punkt betydelse, då skattskyldigheten har inträtt. I enlighet med vad som nämndes inledningsvis kan undantaget inte tillämpas retroaktivt. Enligt andra stycket tredje punkten undantas skattepliktig vara i vilken samtliga de delar som avses i 5 och 6 §§ har återanvänts vid tillverkning av skattepliktig vara. varor som lagerhållaren tar i anspråk för att använda vid tillverkningen av en annan skattepliktig vara inte ska beskattas. Om sådan återanvändning sker ska således endast den sist tillverkade varan beskattas. Med denna bestämmelse undviks dubbelbeskattning när varor återanvänds i tillverkningsprocesser. För att undantaget ska vara tillämpligt krävs att samtliga de delar som man enligt 5 och 6 §§ mäter kemikalieinnehåll i, dvs. varans kretskort och samtliga plastdelar som väger , återanvänds vid tillverkning av skattepliktig vara. Om delar av kretskorten eller plastdelarna blivit fullständigt förstörda eller lämnats för avfallsåtervinning (se kommentarerna till andra stycket första respektive andra punkten) är det tillräckligt att de kvarvarande återanvänds vid tillverkning av skattepliktig vara. Av paragrafens första stycke följer att bestämmelserna i skatteförfarandelagen (2011:1244) gäller i fråga om förfarandet vid beskattningen i de fall där är beskattningsmyndighet. Av andra stycket följer att är beskattningsmyndighet vid import och att skatten i sådana situationer ska betalas till samt att tullagen (2016:253) ska tillämpas i fråga om förfarandet vid sådan beskattning. Att skatteförfarandelagen respektive tullagen blir tillämplig innebär även att överklagande- reglerna i dessa lagar blir tillämpliga på mer- parten av de beslut som fattas enligt lagen om skatt på kemikalier i viss elektronik. Av paragrafens första stycke framgår att beslut enligt 10 § får överklagas till allmän förvaltnings- domstol. De beslut som avses är godkännande som lagerhållare och återkallelse av godkännande som lagerhållare. För dessa beslut gäller de allmänna bestämmelserna om tidsfrist för överklagande m.m. som följer av förvalt- ningslagen (1986:223). Av paragrafens andra stycke följer att prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten avseende sådana beslut. I bilagan listas de vanligast förekommande brom-, klor- och fosforföreningarna som används i elektronik. Listan är utformad för att omfatta samtliga inom gränsvärdet före- kommande brom-, klor- och fosforföreningar i av de produkter som omfattas av lagen, och är således inte uttömmande. Under rubriken ”CAS-nummer” anges ämnets CAS- nummer för att ämnet ska kunna identifieras. Om ett ämne har flera CAS-nummer före- kommer det på flera ställen i listan. Begreppet CAS-nummer definieras i 2 §. ”Grundämne” anges om föreningen innehåller brom (Br), klor (Cl) och/eller fosfor (P). Under rubrikerna ”Engelskt namn” respektive ”Svenskt namn” anges föreningens namn och eventuella förkortningar. ”Reaktivt/Additivt” anges om föreningen i allt väsentligt tillsätts additivt eller reaktivt. Med i allt väsentligt avses i detta fall att föreningen det sättet i av alla produkter där de förekommer. Hur informationen om ett ämne i allt väsentligt är additivt eller reaktivt tillsatt ska användas vid beskattningen behandlas i kommentaren till 7 §. Se även avsnitt 6.16.3.2. ”Kommentar” anges bl.a. om ett ämne har flera CAS-nummer och därmed förekommer på flera ställen i listan. Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam Ändringarna föranleds av förslaget i avsnitt 6.19 om sänkt reklamskatt. I första stycket ändras skattesatsen för annons i periodisk publikation från till och skattesatsen för övriga annonser och reklam från till . I paragrafens andra stycke ändras skattesatsen för annons i annonsblad, katalog eller program från till . Ändringarna föranleds av förslaget i avsnitt 6.19 om sänkt reklamskatt. I paragrafen ändras gränsen för redovisnings- skyldigheten för reklamskatt för reklam och P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 andra annonser än annonser i periodiska publikationer från till . I paragrafen görs också några mindre, språkliga justeringar. Ändringarna föranleds av förslaget i avsnitt 6.19 om sänkt reklamskatt. I första stycket ändras gränsen för återbetalning av reklamskatt avseende annonser i självständig periodisk publikation från ett belopp motsvarande en skattepliktig omsättning om högst till ett belopp motsvarande en skattepliktig omsättning om högst . Ändringen påverkar även befrielsen från inbetalning av reklamskatt i tredje stycket. I första stycket görs också några mindre, språkliga justeringar. I tredje stycket görs en språklig justering. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.19 om sänkt reklamskatt. I fjärde stycket ändras skattesatsen för reklamskatt vid import från till . Lagen träder i kraft . Äldre bestämmelser ska fortfarande gälla för förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. Detta innebär att äldre bestämmelser är tillämpliga då skattskyldighet inträtt före ikraftträdandet. Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) Ändringarna föranleds av förslaget i avsnitt 6.24 om omsättningsgräns för mervärdesskatt. Paragrafen anger när mervärdesskatt ska betalas till staten. Mervärdesskatt ska inte betalas till staten om den beskattningsbara personen är befriad från skatt på omsättningen. Ett tillägg görs därför i första stycket 1. Den som är skattebefriad är därmed inte skattskyldig för omsättningen enligt 1 kap. 2 § första stycket 1 P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 och bedriver inte heller verksamhet som medför skattskyldighet enligt 1 kap. 7 § andra stycket. Ett tillägg om att förutsättningar för skattebefrielse anges i 9 d kap. införs i andra stycket. Vidare görs en språklig justering i andra stycket. Paragrafen är utformad i enlighet med Förslaget behandlas i avsnitt 6.24.3. Ändringarna föranleds av förslaget i avsnitt 6.24 om omsättningsgräns för mervärdesskatt. Paragrafen anger när omsättning av varor som transporteras från till ett annat EU-land undantas från skatteplikt. I paragrafen införs ett nytt femte stycke. Av det nya stycket framgår att undantagen i första stycket 1 och 2 för unionsinterna leveranser av andra varor än nya transportmedel inte gäller för en säljare som omfattas av skattebefrielse enligt 9 d kap. Det följer av bestämmelserna i artikel 139.1 och 2 i mervärdesskattedirektivet att sådana leveranser inte ska undantas från skatteplikt om säljaren är skattebefriad.