prop · H40373 · 2016-12-28 00:00:00 — efterfrågar en bättre genomlysning av om kundnyttan uppväger kostnaderna, eftersom merkostnaderna för elnätsföretagen i slutänden kommer att påverka kostnaderna för elanvändarna. Skälen för regeringens förslag Funktionskrav på elmätare bör införas Utvecklingen mot timmätning och fortsatt installation av smarta elmätare samt utvecklingen av en energitjänstemarknad skapar större behov av en tydlig reglering av vilka funktionskrav som bör ställas på elmätare. Mätinfrastrukturen är central i utvecklingen av smarta elnät och en förutsättning för andra smarta elnätsfunktioner. Funktionskraven skapar förutsättningar till utveckling för aktörerna inom elmarknaden. För elnätsföretag är elmätaren en viktig komponent i elnätet för nätdrift, nätplanering, elkvalitet och störningsinformation. För elanvändare möjliggör information i realtid en flexibel elanvändning vilket kan leda till lägre kostnader. Funktionskrav möjliggör också en utvecklad marknad för energitjänster. behöver många av dagens installerade mätare ersättas eftersom de kommer att ha uppnått sin ekonomiska och tekniska livslängd. Det är därför angeläget att ta fram funktionskrav för nästa generations smarta elmätare. Genom att reglera mätfunktionaliteten säkerställs en viss lägstanivå som skapar lika förutsättningar i hela landet för alla berörda aktörer inom elmarknaden. Kraven bör regleras på förordnings- och föreskriftsnivå har undersökt ett tiotal funktionskrav och föreslagit att åtta krav ska införas utan ytterligare utredning. Kraven rör både mätsystemet och mätutrustningen. Ett krav avser öppet gränssnitt och innebär att mätaren ska utrustas med ett öppet, standardiserat gränssnitt som levererar nära realtidsvärden på effekt, mätarställning, spänning och i förekommande fall produktion. Ett sådant standardiserat gränssnitt innebär antagligen att mätaren ska förses med en fysisk port genom vilken kunden kan ansluta extern utrustning för att avläsa mätdata. Ett annat krav handlar om att mätsystemet ska registrera och spara uppgifter om avbrott. Andra krav handlar om att göra det möjligt att fjärrvis dels upp- gradera mjukvara och ändra inställningar i mätsystemet samt sätta på och stänga av mätaren, dels läsa av mätdata från mätaren. En annan grupp av krav berör tillgång till utökad mätdata. Det finns skäl att reglera funktionskraven. Bedömningen är att alla eller det stora flertalet av de åtta funktionskrav som föreslagit ska införas. Den närmare regleringen bör finnas på lägre nivå än lag. Regeringen har i regleringsbrevet gett i uppdrag att tillsammans med Swedac ta fram underlag för denna reglering. I uppdraget ingår att utreda om det finns skäl att justera eller ta bort något eller några av de föreslagna funktionskraven med anledning av remissinstansernas synpunkter på den detaljerade regleringen. Uppdraget ska redovisas . Ett nytt bemyndigande behövs i ellagen En nätkoncessionshavare är skyldig att mäta och beräkna mängden överförd el och dess fördelning över tiden samt att rapportera resultaten av mätningarna och beräkningarna. Närmare föreskrifter om dessa skyldigheter meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Detta framgår av 3 kap. 10 § ellagen. Bestämmelsens ordalydelse kan ge intryck av att det är fråga om en så kallad upplysningsbestämmelse. Av förarbetena till bestämmelsen framgår dock att den är avsedd att innebära ett uttryckligt normgivningsbemyndigande (se prop. 1998/99:137 s. 43 f. och Lagrådets yttrande s. 92 f.). Bestämmelsen bör justeras så att detta tydliggörs. Föreskrifter finns i mätförordningen och i föreskrifter och allmänna råd (EIFS 2011:3) om mätning, beräkning och rapportering av överförd el. I mätförordningen anges bland annat i vilka punkter och hur ofta mätning ska ske samt till vem och hur ofta mätresultaten ska rapporteras. Med stöd av nuvarande bemyndigande kan regeringen eller alltså föreskriva om funktionskraven i de delar kraven avser mätning och beräkning av överförd el och rapportering av resultaten från mätning och beräkning. Det är däremot tveksamt om bemyndigandet ger rätt att föreskriva om att mätsystem och mätutrustning ska uppfylla viss funktion i fråga om möjligheter att komma åt data i utrustningen, t.ex. att elmätaren ska förses med ett öppet, standardiserat gränssnitt eller att mätsystem och mätutrustning ska möjliggöra fjärravläsning av mätvärden. Enligt lagen (1992:1514) om måttenheter, mätningar och mätdon ställs krav på bland annat elmätare. Lagen infördes huvudsakligen för att det skulle vara möjligt att genomföra de rättsakter om metrologi som blev tillämpliga när tillträdde (prop. 1992/93:47 s. 11). Metrologi är läran om hur man genomför mätningar och kontrollerar mätresultat. Det tekniska utnyttjandet av denna lära benämns mätteknik. Mätteknisk verksamhet som är reglerad i lag eller annan författning benämns legal metrologi. Lagen om måttenheter, mätningar och mätdon innehåller i 2 och 3 §§ normgivningsbemyndiganden som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att meddela föreskrifter bland annat om krav på och kontroll av elmätare inom området för legal metrologi (prop. 2011/12:62 s. 5 f.). I samband med att mätinstrumentdirektivet genomfördes i svensk rätt , fick 2016/17:73 Swedac det samlade ansvaret inom området för legal metrologi, med undantag av vissa frågor om färdigförpackade livsmedel som hanteras av . Swedac får alltså meddela föreskrifter om hur mätningar genomförs eller kontroll av mätresultatet. Krav på att mätsystem och mätutrustning till exempel ska förses med ett öppet, standardiserat gränssnitt eller att det ska finnas möjlighet till fjärravläsning ligger i huvudsak utanför området legal metrologi. Det behövs därför ett nytt bemyndigande i ellagen som gör det möjligt att reglera de funktionskrav som mätsystem och mätutrustning ska uppfylla. En fördjupad integritets- och säkerhetsanalys bör göras under det fortsatta arbetet med funktionskraven Flera remissinstanser har efterfrågat en närmare analys av integritets- och säkerhetsfrågor. Informationssäkerhet, integritetsskydd och säkerhetsskydd är viktiga frågor i det kommande arbetet med regleringen av funktionskraven. Ar- betet med säkerhetsskydd har stor betydelse för att undvika ökade risker och sårbarheter som kan leda till potentiellt oacceptabla konsekvenser för säkerhet. Frågan om informationshantering på elmarknaden utreds . lämnade en rapport till regeringen (EI R2014:16) och föreslog att utbyte av data på elmarknaden ska hanteras av en central informationshanteringsmodell, en så kallad tjänstehubb. har fått i uppdrag av regeringen att utreda och lämna förslag på de författningsändringar som krävs för att möjliggöra införandet av en sådan tjänstehubb på den svenska elmarknaden (dnr M2015/02636/Ee). I uppdraget ingår bland annat att den föreslagna modellen ska möjliggöra att kundernas integritet skyddas. Uppdraget ska redovisas . Lagförslaget syftar endast till att skapa förutsättningar för att i en förordning och i myndighetsföreskrifter specificera funktionskraven. En fördjupad integritets- och säkerhetsanalys bör göras under det fortsatta arbetet med funktionskraven för att säkerställa att kraven regleras på ett godtagbart sätt ur integritets- och säkerhetssynpunkt. Undantag för informationsinsamlingen bör göras för anläggningar som har betydelse för säkerhet Information om vissa anläggningars elanvändning kan röra säkerhet och omfattas av sekretess. Sådana uppgifter bör av sekretess- och säkerhetsskäl inte samlas in eller spridas. En funktion som innebär en möjlighet att fjärrledes stänga av och sätta på elen hos enskilda förbrukare bör kunna begränsas med hänsyn till rikets säkerhet. Det bör därför i kommande föreskrifter införas undantag för verksamhet av hemlig natur. Sådana undantag kan införas med stöd av det bemyndigande som föreslås i ellagen. Hur sådana undantag bör utformas kommer att övervägas i det fortsatta beredningsarbetet med att ta fram föreskrifter som reglerar funktionskraven. Regeringens förslag: En hänvisning i fjärrvärmelagen till bestämmelser om kommunala juridiska personer i kommunallagen uppdateras så att hänvisningen görs till rätt bestämmelser och med rätt uttryck. Skälen för regeringens förslag: Genom lagen (2014:577) om ändring i fjärrvärmelagen (2008:263) ändrades lagens 38 §. Ändringen avsåg en hänvisning till bestämmelser i kommunallagen (1991:900) om kommunala bolag, stiftelser och föreningar. I hänvisningen ändrades uttrycket ”ett kommunalt företag som avses i 3 kap. 16–18 §§ kommunallagen” till ”en sådan juridisk person som avses i 3 kap. 16 a–18 b §§ kommunallagen” (se prop. 2013/14:118, bet. 2013/14:KU41, rskr. 2013/14:280). I 39 § fjärrvärmelagen finns en hänvisning som avser samma juridiska personer och samma paragrafer som i 38 §. Av förbiseende gjordes dock ingen motsvarande ändring i hänvisningen i 39 §. Den ändringen bör göras. Tillkännagivande om roll i Regeringens bedömning: tillkännagivande om Vatten- falls roll i energisystemet är tillgodosett genom att frågan behandlades på sammanträde (dag- ordningspunkt 7). Skälen för regeringens bedömning: har i rapporten – konkurrenskraftigt och ledande i energiomställningen? 2015:6) granskat förutsättningar att bli ett konkurrenskraftigt och ledande bolag i energiomställningen. Regeringen redovisade sin be- dömning till av iakttagelser i skrivelsen Riksre- visionens rapport om och energiomställningen (skr. 2015/16:33). har tillkännagett att regeringen på lämpligt sätt bör tydliggöra att den parlamentariskt sammansatta bör diskutera frågor som rör roll i energisystemet och bolagets uppdrag och mål (skr. 2015/16:33, bet. 2015/16:NU7, rskr. 2015/16:140). Regeringen beslutade att tillkalla en kommitté med uppdrag att lämna underlag till en bred politisk överenskommelse om den långsiktiga energipolitiken. Kommittén har tagit namnet Energikom- missionen (M 2015:01). består av 11 representanter från riksdagspartierna med samordnings- och energiministern som ord- tillkännagivande om roll i energisystemet togs upp och behandlades på sammanträde den 29 sept- 2016/17:73 ember 2016 (dagordningspunkt 7). Tillkännagivandet är därmed slutbehandlat. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Rapportens förslag: Funktionskraven ska börja tillämpas för alla nya mätare som installeras från och med detta datum (startdatum) och alla mätare ska vara utbytta till (stoppdatum). Betänkandets förslag: Lagförslaget ska träda i kraft . Remissinstanserna har inte några synpunkter i frågan om ikraftträdan- Skälen för regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna är angelägna och bör träda i kraft . Det saknas behov av övergångsbestämmelser. Det föreslagna bemyndigandet innebär att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om de funktionskrav som mätsystem och mätutrustning ska uppfylla. Bemyndigandet som sådant har inga andra konsekvenser. Konsekvenserna av de föreskrifter som meddelas med stöd av bemyndigandet är beroende av vad föreskrifterna kommer att avse och hur de utformas. En konsekvensanalys av dem måste därför göras i den beredningen. 9.2Timmätvärden för fler elanvändare Syftet med förslaget är att underlätta för kunderna (elanvändarna) att få tillgång till mätdata och information för att öka kundernas möjlighet att utvärdera åtgärder och erbjudanden om avtal och tjänster som kan förändra och variera den egna förbrukningen, effektivisera energianvändningen samt bidra till minskade energikostnader. Förslaget syftar även till att stimulera intresset för kapacitetseffektiva elnätsavgifter. I många fall kan elnätsavgiften bli en starkare styrsignal för efterfrågeflexibilitet än elpriserna. Om någon reglering inte kommer till stånd kommer situationen fortsätta att vara som . Enligt nuvarande regler krävs att elanvändaren måste ha ingått ett avtal om leverans av el som förutsätter att mängden överförd el ska mätas för att användaren ska få timmätning utan någon extra kostnad. Det kommer att vara ett hinder för kunderna att på ett enkelt sätt påverka sin förbrukning. Förslagen berör elanvändarna, elnätsföretagen och . Den nya regleringen kommer att ge elanvändarna ökade möjligheter att utvärdera åtgärder och erbjudanden om avtal och tjänster som kan förändra och variera den egna förbrukningen. Förslaget kan därmed komma att innebära lägre kostnader för elanvändarna genom energieffektivisering. Men också genom att elanvändaren kan använda kunskapen om den egna elanvändningen som underlag för att byta till ett förmånligare elavtal eller välja att annan taxa ska ligga till grund för debitering av elnätsavgiften. Förslaget kan eventuellt leda till att elnätsföretagen orsakas vissa merkostnader som kan leda till att elnätsavgifterna ökar marginellt för kundkollektivet. Hur stor del av dessa kostnader som kommer att innebära en höjning av elnätsavgiften är bland annat beroende på om det krävs ett byte av en mätare och, om det krävs byte av mätare, hur lång avskrivningstid den utbytta mätaren har haft. Det finns en stor osäkerhet i att bedöma hur många kunder som kommer att utnyttja möjligheten att begära information om förbrukning . hade cirka 8 600 kunder begärt timmätning enligt den tidigare reformen om möjlighet att ingå avtal om kostnadsfri timmätning. för smarta elnät gjorde därför i sitt slutbetänkande Planera för effekt! (SOU 2014:84) en kvantitativ kostnads- och nyttoanalys för tre olika alternativ med en stor spridning: 10 000, 100 000 respektive 1 000 000 kunder. konsekvensanalys visar för de allra flesta fallen ett sammantaget positivt ekonomiskt resultat för kunder och elnätsföretag. Det scenario som visade ett negativ ekonomiskt resultat var vid alternativ 3, 1 000 000 kunder, och om alla mätare byts ut. Regeringens bedömning är dock att alternativ 1, 10 000 kunder, eller alternativ 2, 100 000 kunder, är det mest sannolika. Denna kostnads- och nyttoanalys är beräknad för en användarperiod . Majoriteten av befintliga mätare installerades i samband med att kravet om minst mätning infördes . Med ett antagande om en ekonomisk avskrivningstid för befintliga mätare på 10–och en teknisk livslängd på cirka 12–kommer de befintliga mätarna behöva bytas ut på grund av uppnådd livslängd –2025, när de nya funktionskraven troligtvis börjar gälla. En elmätare som uppfyller funktionskraven klarar även av timmätning. Om en sådan mätare har installerats hos elanvändaren uppstår alltså inga ytterligare merkostnader om elanvändaren begär uppgifter om sin förbrukning . I finns det drygt 160 elnätsföretag. De flesta är små eller medelstora. Förslaget om att elnätsföretagen efter en begäran ska lämna information som visar elanvändarens förbrukning kan innebära merkostnader för elnätsföretagen. Hur stora kostnaderna blir beror på hur 2016/17:73 många mätare som måste bytas ut och hur elnätsföretagets system för insamling och lagring av mätvärden är utformat. Det finns över 1 miljon uttagspunkter som mäts på eget initiativ av elnätsföretagen. Det motsvarar av samtliga installerade elmätare i . Om en begäran kommer för någon av dessa uttagspunkter innebär det ingen eller endast en ringa merkostnad för elnätsföretaget. –2025 kommer även cirka 600 000 mätare behöva bytas ut för att de har uppnått sin tekniska livslängd. För övriga uttagspunkter kan det tillkomma en kostnad för byte av en mätare på grund av åldersskäl och anpassning till kommande funktionskrav för mätarna och kommunikationskostnader för att hantera den ökade datamängden vid insamlingen. Hur stor kostnaden blir för elnätsföretaget att byta ut en mätare är beroende på hur lång avskrivningstid den utbytta mätaren har haft. Denna kostnad bedöms till exempel vara mellan 350–om mätaren byts ut . I intäktsramsregleringen för elnätsföretagen är schablonvärdet för en ny mätare, inklusive installation och insamlingssystem för att samla in mätvärden från mätaren. Isolerat kan kommunikationskostnaden uppskattas till en merkostnad om per mätare. Elnätsföretaget kan dock välja andra lösningar för att redovisa en elanvändares förbrukning . Exempelvis kan en så kallad diodmätare installeras hos kunden. En diodmätare uppskattas uppgå till en bruttokostnad om . Förslaget kan innebära att kommer att få något fler tillsynsärenden. Dock är bedömningen att det endast kan bli ett fåtal ärenden och att den ökade ärendemängden är något som bedöms klara av med befintliga resurser. Aktiva elenergimätare omfattas av mätinstrumentdirektivet som ersätter det tidigare direktivet 2004/22/EG (se prop. 2015/16:91 för det svenska genomförandet av direktivet). Mätinstrumentdirektivet harmoniserar området för legal metrologi. Direktivet tillåter emellertid reglering av funktionalitet, till exempel en anordning för distansöverföring av data, som inte inverkar på de metrologiska delarna av mätaren (se bl.a. EU-domsto- lens dom av , C-423/13, EU:C:2014:2186). Enligt anmälningsdirektivet (direktiv [EU] 2015/1535) är medlemsstaterna i vissa fall skyldiga att anmäla nya författningsförslag eller ändringar av befintliga författningar som innehåller tekniska föreskrifter och som reglerar fysiska produkter till kommissionen, när dessa faller inom anmälningsdirektivets tillämpningsområde. Det är bara i det kommande arbetet med regleringen av de olika funktionskraven som en bedömning kan göras i frågan om någon föreskrift måste anmälas. Naturligtvis måste författningsförslagen utformas på ett sätt som är förenligt med . Någon särskild hänsyn till tidpunkten för ikraftträdandet behöver inte tas. Det kan krävas specifika informationsinsatser med anledning av förslaget om att ge elanvändare rätt att få timmätning av sin förbrukning redovisad utan att det kostar särskilt. eventuella informationsinsatser som kan behövas. Förslaget till lag om ändring i fjärrvärmelagen (2008:263) är av redaktionell karaktär och medför således inga särskilda konsekvenser. 10.1Förslaget till lag om ändring i ellagen (1997:857) 3 kap. 10 § Paragrafen innehåller bestämmelser om nätkoncessionshavarens skyldighet att mäta och beräkna el (se prop. 1996/97:136 s. Ändringen i paragrafen innebär att tredje stycket flyttas till 10 a § och fjärde stycket flyttas till 10 b §. Andra stycket moderniseras språkligt. 3 kap. 10 a § Ändringen i paragrafen innebär att den får ett nytt första stycke som motsvarar nuvarande 10 § tredje stycket. I bestämmelsen anges att nätkoncessionshavaren ska rapportera resultaten av de mätningar och beräkningar som görs enligt 10 § (se prop. 1996/97:136 s. 144 f.). Ändringen är redaktionell och görs för att reglera rapportering i samma paragraf i stället för i nuvarande två paragrafer. I andra stycket, som motsvarar nuvarande första stycket, anges till vem en nätkoncessionshavare är skyldig att rapportera resultaten av de mätningar och beräkningar som utförs enligt 10 § (jfr prop. 2013/14:174 s. 154 f. och 269). Mindre språkliga och redaktionella ändringar görs. 3 kap. 10 b § Paragrafen, som är ny, innehåller dels ett bemyndigande som är avsett att i sak motsvara nuvarande 10 § fjärde stycket, dels ett nytt bemyndigande. Första punkten motsvarar nuvarande 10 § fjärde stycket där det anges att närmare föreskrifter om angivna skyldigheter meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. De föreskrifter som avses är förordningen (1999:716) om mätning, beräkning och rapportering av överförd el (mätförordningen) och föreskrifter. Bestämmelsens ordalydelse har justerats för att tydliggöra att den är avsedd att innebära ett uttryckligt normgivningsbemyndigande. 2016/17:73 Flytten av bemyndigandet i nuvarande 10 § fjärde stycket till denna paragraf är redaktionell och syftar till att dela upp regleringar som vänder sig till olika adressater (nätkoncessionshavaren respektive regeringen). Det nya bemyndigandet i andra punkten innebär en föreskriftsrätt att på förordnings- och föreskriftsnivå ställa funktionskrav som mätsystem och mätutrustning ska uppfylla. Med stöd av bemyndigandet kan regeringen i mätförordningen reglera vilken funktion mätsystem och mätutrustning ska uppfylla, till exempel möjliggöra fjärrstyrning. Regeringen kan även delegera föreskriftsrätten till en förvaltningsmyndighet. Förslaget behandlas i avsnitt 5.2. 3 kap. 11 § Ändringen i paragrafen innebär dels att hänvisningar följdändras, dels att en elanvändare, som har begärt att nätkoncessionshavaren ska lämna information som visar elanvändarens förbrukning , inte får debiteras merkostnaden för en sådan mätning. En mindre språklig ändring görs genom att ordet ”därvid” tas bort. Förslaget behandlas i avsnitt 5.1. I paragrafen regleras de fall där kostnaden för mätning och beräkning av el ska debiteras den enskilde elanvändaren och således inte får slås ut på den för kundkollektivet gemensamma nättariffen (se prop. 1996/97:136 s. 145). Enligt huvudregeln i första stycket ska nätkoncessionshavaren debitera elanvändaren för de merkostnader som uppstår om elanvändaren begär att mätning och rapportering ska ske på annat sätt än enligt de föreskrifter som finns i mätförordningen (se prop. 2011/12:98 s. 15). I andra stycket första meningen anges att andra kostnader för mätning än de som nämns inte får debiteras enskilda elanvändare. Det innebär att kostnaderna kommer att omfattas av den gemensamma nättariffen (se prop. 1998/99:137 s. 146). I andra stycket andra meningen anges att en elanvändare, som ingått ett avtal om leverans av el som förutsätter att mängden överförd el ska mätas inte får debiteras merkostnaden för sådan mätning, trots det som sägs i första stycket. Bestämmelsen infördes i samband med att aktiva elkonsumenter gavs möjlighet att ingå avtal som kräver timmätning (prop. 2011/12:98, bet. 2011/12:NU21, rskr. 2011/12:264). I den nya lydelsen, som delas upp i två punkter, innebär andra punkten ett tillägg om att en elanvändare som har begärt att nätkoncessionshavaren ska lämna information som visar elanvändarens förbrukning inte får debiteras merkostnaden för sådan mätning. Med stöd av bemyndigandet i 10 b § har regeringen möjlighet att införa krav på nätkoncessionshavaren att på en elkunds begäran mäta förbrukningen och redovisa timmätningen. Om det uppkommer merkostnader för nätkoncessionshavaren för att tillmötesgå en sådan begäran, får nätkoncessionshavaren inte vältra över den merkostnaden på den elkunden. Merkostnaden får i stället slås ut på hela kundkollektivet. En förutsättning är att förbrukningen mäts. Det är inte tillräckligt att beräkna fram ett timmätvärde eftersom ett sådant värde inte kommer att återspegla användarens faktiska förbrukning. 10.2Förslaget till lag om ändring i fjärrvärmelagen (2008:263) Paragrafens hänvisning till bestämmelser i 3 kap. kommunallagen (1991:900) avser sådana juridiska personer som nämns i 3 kap. 16 a– 18 b §§ kommunallagen i den lydelse som kommunallagen fick genom SFS 2014:573. Hänvisningen ändras så att den blir rätt. Förslaget behandlas i avsnitt 6. Sammanfattning av betänkandet Planera för Här ges en sammanfattning av samordningsrådets slutbetänkande Planera för effekt! (SOU 2014:84) i den del som avser lagförslaget. Den övergripande uppgiften för samordningsrådet har varit att öka samverkan mellan aktörer från offentlig och privat sektor, och öka kunskaperna om möjligheterna med smarta elnät. Viktiga utgångspunkter har varit att smarta elnät bidrar till att uppfylla klimat- och energimål och till att skapa förutsättningar för ökat konsumentinflytande på elmarknaden. lämnade endast ett förslag som innebär en regelförändring gällande tillgång till mätdata och information. konstaterade att tidigare reformer som syftat till att ge fler elkunder tillgång till kostnadsfri timmätning har fått ett svagt genomslag samt att tillgång till mätdata är en förutsättning för att effektivisera energianvändningen.