prop · H303162 · 2016-04-07 00:00:00 — I första stycket anges det att lagen innehåller bestämmelser om Finans- inspektionens tillsyn över vissa revisionsklienter. Med revisionsklient avses det granskade företaget, dvs. den som uppdrar åt en revisor eller revisionsbyrå att utföra revision. Lagen gäller för revisionsklienter som är företag av allmänt intresse, se 2 §. Av andra stycket framgår att lagen innehåller kompletterande bestäm- melser till EU:s revisorsförordning. Revisorsförordningen är direkt till- lämplig i varje medlemsstat. Det innebär att den automatiskt är en del av den svenska rättsordningen och att den gäller enligt sin lydelse på samma sätt som annan lagstiftning. Revisorsförordningen förutsätter emellertid att i vissa avseenden kompletterar förordningen. Eftersom bestämmelsen är en upplysningsbestämmelse anges endast EU-rättsaktens namn och inte vilken lydelse som det hänvisas till, s.k. dynamisk hänvisning. Lagen genomför också delar av revisionspaketet i övrigt, dvs. revisors- direktivet i dess lydelse enligt ändringsdirektiv. De övriga bestämmelser om revisorer och revision som revisions- paketet föranleder finns bl.a. i revisorslagen (2001:883) och aktiebolags- lagen (2005:551). 2 § Lagen tillämpas i fråga om tillsynen över svenska företag som enligt 2 § 9 revisorslagen (2001:883) är företag av allmänt intresse. I fråga om de överträdelser som anges i denna lag får Finansinspek- tionen inte ingripa med stöd av någon annan lag än denna. I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. Övervägandena finns i avsnitt 14.1. I första stycket anges att lagen tillämpas på svenska företag av allmänt intresse. Förenklat avses med företag av allmänt intresse noterade före- tag, kreditinstitut och försäkringsföretag. Se vidare författningskommen- taren till 2 § 9 revisorslagen. Med svenska företag avses i detta samman- hang företag som har sitt säte i . ansvarar för tillsynen, regelgivningen och tillstånds- prövningen som rör finansiella företag, se 1 § förordningen (2009:93) med instruktion för . Inspektionens tillsynsbefogen- heter framgår av den lagstiftning som är tillämplig för respektive före- tagsform. I andra stycket klargörs det att inte får ingripa enligt de lagar som i övrigt reglerar företagets verksamhet om ett finans- iellt företag som är ett företag av allmänt intresse gör sig skyldigt till en överträdelse som omfattas av denna lag (se 5 §). Förevarande lag är alltså exklusivt tillämplig i sådana fall. Inget hindrar dock att Finansinspektion- en med stöd av rörelselagstiftningen ingriper mot ett finansiellt företag i andra frågor om revision än de frågor som regleras i lagen. 3 § är behörig myndighet för tillsyn över företag av allmänt intresse i fråga om revision enligt EU:s revisorsförordning och enligt och rådets direktiv /43/EG av om lagstadgad revision av årsredovisning, årsbokslut och koncernredovisning och om ändring av rådets direktiv /660/EEG och 83/349/EEG samt om upphävande av rådets direktiv /253/EEG, i lyd- elsen enligt och rådets direktiv /56/EU. Paragrafen pekar ut som behörig myndighet att utöva tillsyn över att revisionsklienter som är företag av allmänt intresse följer EU:s revisorsförordning och den lagstiftning som kompletterar den och som genomför revisorsdirektivet. Paragrafen genomför delvis artikel 32.4a i revisorsdirektivet och kompletterar revisorsförordningen (jfr artiklarna 20.1, 20.2 och 23.2). Övervägandena finns i avsnitt 14.2. Av paragrafen följer att de uppgifter för den behöriga myndigheten som anges i förordningen ska utföras av . Det innebär t.ex. att det är till som en revisor ska rapportera när han eller hon får kännedom om sådan information om revisionsklienten som omfattas av artikel 12.1 i förordningen. Ett annat exempel på en uppgift för enligt förordningen är att revisionsklient- en på begäran ska kunna visa för inspektionen att upphandlingen av revi- sor har genomförts på ett rättvist sätt (artikel 16.3). ska vidare informeras om att en tredje part försöker göra gällande ett konkurrensbegränsande avtalsvillkor eller på annat sätt otillbörligt för- söker påverka stämmans beslut om revisorsval (artikel 16.6). Utöver det som följer av revisorsförordningen består Finansinspektion- ens tillsyn enligt denna lag i de ingripanden som framgår av 5 §. medlemsstaterna ska utse en behörig myndighet för denna uppgift Prop. 2015/16:162 framgår av artiklarna 30a och 32.4a i direktivet. Bestämmelsen handlar om vilken myndighet som ska vara behörig till- synsmyndighet i . Det är därför ändamålsenligt att hänvisningen till förordningen är dynamisk, dvs. avser förordningen i den vid varje tid- punkt gällande lydelsen. Hänvisningen till direktivet är dock utformad på så sätt att den avser EU-bestämmelserna i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning. Detta kommenteras i avsnitt 4. Föreläggande att lämna uppgifter 4 § får förelägga ett företag av allmänt intresse, dess dotterföretag, närstående tredje parter och företagets revisor att tillhandahålla de handlingar och uppgifter i övrigt som behövs för till- synen enligt denna lag. Ett föreläggande får förenas med vite. Av paragrafen framgår att får begära in uppgifter och handlingar från bl.a. företag av allmänt intresse. Paragrafen kompletterar artikel 23.3 första stycket b och 23.3 andra stycket c i revisorsförordning- en. Övervägandena finns i avsnitt 14.3. I första stycket ges möjlighet att förelägga vissa juridiska och fysiska personer att tillhandahålla de handlingar och upp- gifter som behövs för inspektionens tillsyn enligt lagen. I de flesta fall bör föreläggandet riktas mot det företag av allmänt intresse som för- modas ha gjort sig skyldigt till överträdelsen. Om företaget ingår i en koncern, får dock föreläggandet riktas även mot de övriga företagen i Även andra företag kan omfattas, om företaget t.ex. utövar ett betydande inflytande över företaget av allmänt intresse, jfr begreppet int- resseföretag enligt 1 kap. 5 § årsredovisningslagen (1995:1554). Enligt andra stycket får förena ett föreläggande enligt första stycket med vite. I fråga om föreläggande och utdömande av vite tillämpas lagen (1985:206) om viten. revisionsbolag som inte svarar på ett föreläggande kan även bli föremål för disciplinära åtgärder hos . 5 § får ingripa mot ett företag av allmänt intresse, 1. inte inrättar ett revisionsutskott eller beslutar att styrelsen ska utföra utskottets uppgifter eller ser till att minst en ledamot i utskottet eller, i tillämpliga fall, styrelsen har föreskriven redovisningskompetens eller revisionskompetens i enlighet med 3 kap. 4 a § sparbankslagen (1987:619), 6 kap. 7 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, 6 kap. 4 a § lagen (1995:1570) om medlemsbanker eller 8 kap. 49 a § aktie- bolagslagen (2005:551), 2. inte väljer revisor i enlighet med artikel 16.1–16.5 i EU:s revisors- förordning, i den ursprungliga lydelsen, 3. anlitar samma revisor än vad som är tillåtet enligt artikel 17 i EU:s revisorsförordning, i den ursprungliga lydelsen, 4 a kap. 1 a § sparbankslagen, 8 kap. 8 a § lagen om ekonomiska fören- ingar, 7 a kap. 1 a § lagen om medlemsbanker eller 9 kap. 21 a § aktie- 4. entledigar revisorn utan saklig grund i strid med 4 a kap. 6 § första stycket 2 sparbankslagen, 8 kap. 8 § andra stycket 2 lagen om eko- nomiska föreningar, 7 a kap. 6 § första stycket 2 lagen om medlemsbank- er eller 9 kap. 22 § första stycket 2 aktiebolagslagen. I paragrafen anges när får ingripa mot en revisions- klient som är ett företag av allmänt intresse. Paragrafen genomför delvis artikel 30a i revisorsdirektivet och kompletterar artikel 23 i revisorsför- ordningen. Övervägandena finns i avsnitt 14.4. De överträdelser som ska kunna föranleda ett ingripande anges uttöm- mande i punkterna 1–4. Liknande uppräkningar av överträdelser finns bl.a. i 15 kap. 1 a § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Vilka ingripanden som kan bli aktuella med anledning av överträdelserna anges i 7 §. Av punkten 1 framgår att får ingripa om ett företag av allmänt intresse bryter mot reglerna om revisionsutskott i den associa- tionsrättsliga lagstiftningen. Regler om revisionsutskott finns för börs- noterade företag i aktiebolagslagen och i föreningslagen. I sparbankslag- en och lagen om medlemsbanker finns motsvarande regler för onoterade sparbanker och medlemsbanker. I lagen om bank- och finansieringsrörel- se, lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden och försäkringsrörelse- lagen (2010:2043) utsträcks tillämpningsområdet för bestämmelserna i aktiebolagslagen och föreningslagen till onoterade företag som omfattas av de tre rörelselagarna. Ett ingripande enligt punkten 1 får ske dels om företaget inte ser till att ett revisionsutskott inrättas eller att styrelsen annars utför utskottets upp- gifter, dels om företaget inte ser till att minst en ledamot i utskottet har den kompetens som krävs. beskrivs närmare i avsnitt 13 och i prop. 2008/09:135 s. 155 f. I punkten 2 anges att ett ingripande får ske om ett företag av allmänt intresse inte väljer revisor i enlighet med artikel 16.1–16.5 i revisorsför- ordningen. Det förfarande för revisorsval som framgår av artikel 16.1–16.5 omfattar i korthet att revisionsutskottet ansvarar för att det görs ett urval genom utformning av upphandlingsspecifikationer och för att revisorer bjuds in att lämna anbud. De anbud som lämnas ska granskas och där- efter ska en rapport om slutsatserna av urvalet läggas fram. Rapporten ska godkännas av revisionsutskottet. Resultatet av urvalsförfarandet ska därefter användas som underlag när revisionsutskottets rekommendation om revisorsvalet tas fram. Rekommendationen, som ska lämnas till före- tagets styrelse, ska innehålla minst två alternativ och revisionsutskottet ska motivera varför en viss revisor föreslås. , eller i förekommande fall valberedningen, ska sedan lägga fram ett förslag till stämman. Om inte förfarandet enligt artikel 16.1–16.5 följs, får Finansinspektion- en ingripa mot företaget. Av artikel 16.4 i revisorsförordningen framgår att företag av allmänt intresse som är små eller medelstora företag eller företag med lågt börs- värde enligt artikel 2.1 i och rådets direktiv /71/EG inte är skyldiga att tillämpa urvalsförfarandet enligt artikel 16.3 i revisorsförordningen. Något ingripande kan därför inte ske mot ett sådant företag på den grunden. Av punkten 3 framgår att får ingripa om ett företag av allmänt intresse anlitar samma revisor än vad som är tillåtet enligt artikel 17 i revisorsförordningen eller den associa- tionsrättsliga lagstiftningen. Möjligheten att ingripa aktualiseras både om en revisor eller ett revisionsbolag anlitas än tillåtet och om den huvudansvariga revisorn inte byts ut i rätt tid. Dessutom kan ingripa om inte bestämmelserna om karenstid i arti- kel 17.3 och 17.7 följs. Enligt punkten 4 får ett ingripande ske om ett företag av allmänt int- resse entledigar sin revisor utan saklig grund i strid med 9 kap. 22 § första stycket 2 aktiebolagslagen och motsvarande reglering i övrig associationsrättslig lagstiftning. Ett exempel på vad som kan utgöra sak- lig grund är att revisorn på grund av sjukdom eller hög arbetsbelastning är svårtillgänglig eller inte kan utföra sitt uppdrag inom den tid eller med den omsorg som krävs. Meningsskiljaktigheter mellan revisorn och före- tagets företrädare kan däremot inte anses utgöra saklig grund (se prop. 2008/09:135 s. 161 f.). Om revisorn entledigas enbart av en sådan orsak, kan ett ingripande mot företaget alltså bli aktuellt. I paragrafen är hänvisningarna till revisorsförordningen utformade på så sätt att de avser EU-bestämmelserna i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning. Detta kommenteras i avsnitt 4. 6 § Om ett företag av allmänt intresse åsidosätter de skyldigheter som anges i 5 §, får ingripa mot en styrelseledamot i före- taget eller dess verkställande direktör, eller mot en ersättare för en sådan befattningshavare. Ett ingripande får ske endast om företagets överträdelse är allvarlig och personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat över- trädelsen. I paragrafen anges när får ingripa mot fysiska pers- oner som ingår i företagets ledning. Paragrafen genomför delvis artikel 30a i revisorsdirektivet och kompletterar artikel 23 i revisorsförordning- en. Övervägandena finns i avsnitt 14.5. I första stycket avgränsas den personkrets som kan bli föremål för ett ingripande, nämligen en styrelseledamot i företaget av allmänt intresse, företagets verkställande direktör eller en ersättare för någon av dem. I andra stycket anges vilka förutsättningar som gäller för ett ingripande enligt första stycket. Ett ingripande får ske endast om företagets överträd- else är allvarlig och personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsam- het orsakat överträdelsen. I detta ligger att en suppleant kan göras ansvar- ig endast om han eller hon har trätt i styrelseledamotens eller verkställan- de direktörens ställe. När bedömer om en överträdelse är allvarlig bör myndigheten beakta samtliga relevanta omständigheter (jfr 9 §). Ett exempel på grov oaktsamhet skulle kunna vara att styrelsen eller den verkställande direktören har fått påpekanden av revisorn om vad som krävs för att följa regelverket, men underlåtit att vidta ändamålsenliga åtgärder. Om regelverket lämnar utrymme för tolkningar och bedömning- ar, och det i efterhand visar sig att personen i fråga gjorde en felaktig bedömning, bör det dock inte nödvändigtvis innebära att det har varit fråga om ett grovt oaktsamt beteende. Paragrafen är delvis utformad efter förebild i 15 kap. 1 a § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, jfr prop. 2014/15:57 s. 68. 7 § Ett ingripande enligt denna lag får ske genom 1. ett föreläggande för ett företag av allmänt intresse att vidta en viss åtgärd för att komma till rätta med situationen eller att upp- höra med ett visst agerande, 2. ett beslut att en person som avses i 6 § om högst inte får vara styrelseledamot eller verkställande direktör i ett företag av allmänt intresse, eller ersättare för en sådan befattningshavare, eller 3. ett beslut om sanktionsavgift. Ett föreläggande enligt första stycket 1 får förenas med vite. I paragrafen anges vilka ingripanden som kan bli aktuella för överträdel- ser enligt 5 §. Paragrafen genomför delvis artikel 30a.1 a, 30a.1 e och 30a.1 f i revisorsdirektivet och kompletterar artikel 23.3 f i revisors- förordningen. Övervägandena finns i avsnitt 14.6–14.9. Ett ingripande får enligt första stycket ske dels genom ett föreläggande om rättelse riktat till företaget av allmänt intresse, dels genom ett beslut om att en fysisk person , högst , inte får vara styrelse- ledamot eller verkställande direktör i ett företag av allmänt intresse, eller ersättare för en sådan befattningshavare, dels genom ett beslut om sank- tionsavgift. Ett föreläggande om rättelse enligt punkten 1 kan innebära att företaget ska vidta en viss åtgärd eller upphöra med ett visst agerande. Bestämmel- sen är utformad med förebild i 4 § lagen (2012:735) med kompletterande bestämmelser till EU:s blankningsförordning och 9 kap. 14 § lagen (1998:1479) om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument, jfr prop. 2011/12:175 s. 40 och 2015/16:10 s. 360. Ett beslut enligt punkten 2 innebär att den berörda personen under en viss bestämd tid, högst , inte får vara styrelseledamot eller verkställ- ande direktör i ett företag av allmänt intresse eller ersättare för en sådan befattningshavare. Hur ett förbud ska vara bör bestämmas med beaktande av samtliga relevanta omständigheter (jfr 9 och 10 §§). Bestämmelser om sanktionsavgiften enligt punkten 3 finns i 8 §. De tre slagen av ingripanden får användas tillsammans eller var för sig. får utifrån förutsättningarna i varje enskilt fall avgöra vilket eller vilka ingripanden som bör komma i fråga. I 9 och 10 §§ anges vilka omständigheter ska beakta vid valet av åtgärd och av 11 § framgår vad inspektionen ska ta hänsyn till när storleken på en sanktionsavgift fastställs. Se vidare kommentaren till de paragraferna. Ett ingripande mot en fysisk person förutsätter inte att ett ingripande också görs mot företaget av allmänt intresse. Ett ingripande mot företaget kan vara omöjligt t.ex. på grund av att företaget har gått i konkurs eller trätt i likvidation eller på grund av att det har upphört att vara ett företag av allmänt intresse, dvs. inte längre står under tillsyn enligt denna lag, när ett beslut om ingripande ska fattas. I en sådan situation kan Finans- inspektion ändå ingripa mot en fysisk person, om förutsättningarna för detta är uppfyllda (jfr 6 §). Närmare bestämmelser om förfarandet med sanktionsföreläggande finns i 12–15 §§. I övrigt gäller förvaltningslagen (1986:223). Av den lagen framgår bl.a. en rätt för den som berörs av en åtgärd att innan ärendet avgörs få tillfälle att yttra sig över uppgifter som har tillförts ärendet av någon annan än honom eller henne själv (17 §). Av andra stycket framgår att ett föreläggande om rättelse enligt första stycket 1 får förenas med vite. Vid föreläggande och utdömande av vite tillämpas lagen (1985:206) om viten. 8 § Sanktionsavgiften för ett företag av allmänt intresse ska fastställas till högst . Avgiften får inte överstiga en procent av företagets omsättning närmast föregående räkenskapsår. Om överträdel- sen har skett under företagets första verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen saknas eller är bristfälliga, får den uppskattas. Sanktionsavgiften för en fysisk person ska fastställas till högst fem- . Sanktionsavgiften får inte fastställas till ett lägre belopp än . I paragrafen finns bestämmelser om storleken på de sanktionsavgifter som får fastställas för företag av allmänt intresse respektive fysiska pers- oner. Övervägandena finns i avsnitt 14.7 och 14.8. Enligt första stycket får sanktionsavgiften för ett företag av allmänt int- resse inte överstiga . Stycket innehåller även en regel som innebär en begränsning av hur stor sanktionsavgift som får tas ut. Avgiften får inte i något fall överstiga en procent av företagets omsättning närmast föregående räkenskapsår. Normalt sett framgår omsättningen av företagets årsredovisning. I de situationer som avses i styckets tredje mening får omsättningen i stället uppskattas. Det som avses är fall när överträdelsen har skett under före- tagets första verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller om de uppgifter som finns i årsredovisningen är bristfälliga. För de företag som omfattas av 15 kap. 8 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse eller 18 kap. 17 § försäkringsrörelselagen (2010:2043) avses med omsättning detsamma som enligt de paragrafer- na. I andra stycket anges att sanktionsavgiften för en fysisk person ska fastställas till högst . Enligt tredje stycket får sanktionsavgiften inte understiga . Detta gäller både för företag och för fysiska personer. Av 11 § framgår hur sanktionsavgiftens storlek ska fastställas i ett enskilt fall. Den paragrafen gäller både när avgiften ska betalas av ett företag och av en fysisk person. Paragrafen är delvis utformad efter förebild i 15 kap. 8 och 8 a §§ lag- en om bank- och finansieringsrörelse, jfr prop. 2013/14:228 s. 313 och 2014/15:57 s. 69. 9 § Vid valet av ingripande enligt 7 § ska ta särskild hänsyn till hur allvarlig överträdelsen är, hur länge den har pågått och graden av ansvar för den som har begått överträdelsen. får avstå från att ingripa om överträdelsen är ringa eller ursäktlig, om företaget gör rättelse eller om den fysiska pers- onen har verkat för att företaget gör rättelse. I paragrafen regleras vilka hänsyn som ska tas vid valet av ingripande. Paragrafen genomför delvis artikel 30b första stycket a och b i revisors- direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 14.10. Enligt första stycket ska vid valet av sanktion ta särskild hänsyn till hur allvarlig överträdelsen är, hur länge den har pågått och graden av ansvar för den som har begått överträdelsen. Typiskt sett är de överträdelser som aktualiseras enligt förevarande lag mindre allvarliga än de överträdelser som omfattas av lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och övrig lagstiftning på finansmark- nadsområdet. Detta bör återspeglas i sanktionernas svårhet. I regel bör det vara tillräckligt att förelägger företaget att vidta rättelse. Men om ett sådant föreläggande inte följs, kan det finnas skäl att besluta även om andra åtgärder. Sanktionerna ska alltid vara proportionella i förhållande till överträdel- sen och ligga på en sådan nivå att de är avskräckande. Bland annat om en överträdelse har lett till att det uppkommit en risk för allvarligt försämrad revisionskvalitet eller om överträdelsen har utgjort ett led i ett försök att försvåra allmänhetens eller myndigheternas insyn i företaget, bör det vara motiverat med mer kännbara sanktioner. I fråga om varaktighet gäller att en överträdelse som har pågått i allmänhet är mer klandervärd än en som har varat . Att en överträdelse avbryts tidigt på grund av att den upptäcks av Finans- inspektionen eller någon annan talar dock normalt sett inte i förmildrande riktning. Att graden av ansvar hos den som har begått överträdelsen ska beaktas innebär att en överträdelse som begås medvetet typiskt sett bör motivera en strängare sanktion än en överträdelse som orsakas av vårdslöshet eller slarv. Att en överträdelse begås i vinningssyfte eller för att vilseleda före- tagets intressenter bör i allmänhet inverka i försvårande riktning. Om det finns förmildrande omständigheter som ligger bakom en överträdelse, kan det beaktas av i förmildrande riktning. Är över- trädelsen ursäktlig, kan inspektionen helt avstå från att ingripa, se andra stycket. Vid sidan av de omständigheter som pekas ut särskilt får Finansinspek- tionen beakta alla andra relevanta omständigheter. I 10 § anges ytterlig- are några omständigheter som ska beaktas som förmildrande respektive försvårande. kan utifrån vad som är motiverat i det enskilda fall- et välja att ingripa med en eller flera sanktionsåtgärder. Om flera åtgärder används, måste inspektionen se till att sanktionerna sammantaget är väl avvägda. Av andra stycket framgår att under vissa omständ- igheter kan avstå från att ingripa, trots att en överträdelse som avses i 5 § har begåtts. Detta gäller om överträdelsen är ringa eller ursäktlig, om företaget gör rättelse eller om den berörda fysiska personen har verkat för att företaget gör rättelse. Paragrafen är i delvis utformad efter förebild i 15 kap. 1 b § lagen om bank- och finansieringsrörelse, jfr prop. 2002/03:139 s. 385 och 549 f., 2013/14:228 s. 311 f. och 2014/15:57 s. 68 f. 10 § ska i förmildrande riktning särskilt beakta om den som har begått överträdelsen genom ett aktivt samarbete i väsentlig mån har underlättat inspektionens utredning. I försvårande riktning ska särskilt beakta om den som har begått överträdelsen har gjort sig skyldig till överträd- elser. Inspektionen ska fästa vikt vid om överträdelserna är likartade och om det har gått mellan de olika överträdelserna. Paragrafen anger hur vissa omständigheter som inte är hänförliga till själva överträdelsen ska inverka på valet av ingripande. Den genomför delvis artikel 30b första stycket e och f i revisorsdirektivet. Övervägan- dena finns i avsnitt 14.10. I första stycket anges att det i förmildrande riktning särskilt ska beaktas om den som har begått överträdelsen genom ett aktivt samarbete har underlättat utredning. Att ett företag och dess före- trädare endast medverkar i utredningen på begäran och svarar på inspektionens frågor är inte tillräckligt för att detta krav ska anses uppfyllt. Det krävs i stället att samarbetet i väsentlig mån har underlättat utredningen. Det kan handla om att företaget självmant för fram viktig information som inte redan har. Särskilt stort avseende bör fästas vid om det är företaget självt som frivilligt anmäler överträdelsen till och det är först genom de uppgifter som företaget lämnar som inspektionen får tillräckligt underlag för att ingripa mot överträdelsen.