prop · H4031 · 2016-09-20 00:00:00 — enligt utredningen att minska IT-användningen i väl fungerande instrument för ämnesförbud av kemiska substanser i elektriska och elektroniska tydliga ämnesförbud är mest framgångsrikt när Netto kan skatten förväntas det gäller utfasning av farliga ämnen och har leda till en samhällsekonomisk förlust på drygt störst miljö- och hälsoeffekt. Det bör skapas ett samarbete mellan näringslivet och myndigheter skyddsföreningen tillstyrker förslaget och anför för att identifiera de ämnen som har högst att miljömärkning är ett bra komplement till prioritet att föreslås för nya ämnesförbud i andra styrmedel och driver utvecklingen mot Det är oprecist att använda tullkoderna. mindre skadliga alternativ. Det leder till en otydlighet då varor som aldrig att det är skadliga kemikalier som ska beskattas. kommer att användas i hem eller kontor också Andra skadliga kemikalier som hittas i omfattas eftersom förslaget på tullkoder är inte elektronik – såsom bly, kvicksilver och PFAS – också borde beskattas. Det är bra att så många från flera av koderna kan användas som varor inom ingår i förslaget. insatsvaror till andra produkter och i industri- avstyrker förslaget och anför att det är viktigt med åtgärder för att undvika att elektronikindustrin är att varukoder som människor exponeras för olämpliga kemikalier som kan vara skadliga för hälsan. kommunikation mellan saker, ”internet of ändamålsenliga för att begränsa användningen av things”, omfattas av förslaget. hälsofarliga kemikalier är dock att fortsätta elektroniksystem är en avgörande konkurrens- faktor för svensk industri. Inom EU finns ett omfattande sam- beroende av intelligenta system där elektronik arbete som innebär förbud och begränsningar med uppkopplade enheter spelar en central roll. mot användandet av ett antal kemikalier. Förslaget påverkar industriell utveckling brett i svenska marknaden globalt sett är mycket och kan leda till att stora delar av svensk begränsad och en svensk kemikalieskatt kan komma att minska intresset för internationella Det är väldigt trubbigt att använda företag att verka i . vikten, i kilo, på en vara för att bestämma vilken varit en framgångsrik åtgärd som innebär större skatt varan ska beläggas med. flexibilitet än skattelagstiftning. marknadsmässiga aspekterna av förslaget i form vetenskaplig eller annan objektiv grund för av minskade arbetstillfällen och uteblivna varför beskattning ska ske av just de kemikalier exportintäkter har inte analyserats. här kan vida överstiga skattens intäkter som skattens åsyftade effekter helt uteblir för dessa varor. Ovanpå skatten kommer även ett högre uttag för mervärdesskatt. Flera formuleringar i förslaget om skattens utform- ning har lånats från tobaksskattelagstiftningen. För tobak finns emellertid en EU- skattelagstiftning samt informationssystemet EMCS (Excise Movement and ) som används för att hålla ordning på var varorna befinner sig inom EU. Motsvarande europeiska ramverk och informationssystem finns inte för elektronik. För att undvika fusk och grå import av elektronik skulle det krävas ett sådant system. American Chamber of Commerce to Union (AmCham EU) avstyrker förslaget och anför att EU-reglering, i synnerhet REACH, är det korrekta sättet att hantera farliga ämnen på ett sammanhängande och vetenskapligt sätt över hela unionen. Nationell lagstiftning på vissa produktgrupper riskerar att underminera de väletablerade och erkända processerna för reglering för miljö och kemikalier. Bygg & järnhandlarna hänvisar till Elektronikbranschens och Svensk handels yttranden. Conseil Européen de la Construction d’Electro-Domestiques AISBL (CECED) avstyrker förslaget, hänvisar till Teknikföretagens yttrande och anför att det på europeisk nivå finns väletablerade procedurer att identifiera och fasa ut ämnen i varor. ChemSec anför att de är mycket positiva till en kemikalieskatt som styrmedel för att driva på utvecklingen att minska farliga kemikalier i produkter. Produkterna säljs dock över hela världen och det är mycket sällan som de specialdesignas för den svenska marknaden. Dataspelsbranschen anför att det vore beklagligt om spelkonsoler blev punktbeskattade. En nationell extraskatt kommer inte påverka utvecklingen av nya spelkonsoler, som säljs på en internationell marknad, utan i stället slå hårt mot svenska återförsäljare, samt mot konsumenter som inte får samma möjligheter att byta ut sin gamla konsol mot en nyare och mer effektiv modell. Dessutom är skattesatsen, , av det totala priset och således anmärkningsvärt hög. För en familj med knappa ekonomiska marginaler är det en bekymrande prisökning som kommer att försvåra tillgängligheten av nya spel och hämma generationsskiftet för spelkonsoler. Digital- europe avstyrker förslaget och anför att de stödjer målet att reducera användningen av farliga ämnen. Den föreslagna skatten är dock P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 inte vetenskapligt förankrad. Branschen tillverkar säkra produkter och exponeringen för vissa flamskyddsmedel i nya produkter är extremt låg och knappt mätbar. Studier visar att emissionen av ämnen från kontorsutrustning är mellan 100 000 och en miljon gånger lägre än gränsvärdena för arbetsplatser. Den enda vetenskapliga referensen i utredningen är inte aktuell för elektronik. Att förbjuda hela ämnesgrupper är inte acceptabelt eftersom de individuella ämnena har väldigt olika egenskaper. Om en kemikalieskatt över huvud taget kan rättfärdigas ska den baseras på individuella CAS- nummer. Det behövs även en definition på vilka egenskaper ett ämne ska ha för att beskattas eller inte. Utan en sådan finns en uppenbar risk att företag betalar skatten i stället för att försöka hitta säkrare alternativ som ändå kan komma att beskattas . Det finns även en väldigt hög risk för falsk substitution. Man måste dessutom skilja på fara (”hazard”) och risk (”risk”). Flera av de aktuella ämnena kan ha farliga egenskaper, men de utgör inte en risk för användaren. Det kommer att vara omöjligt att följa upp om skatten har den önskade effekten. Det kommer inte att gå att se några förbättringar och jämförelser kommer att göras utifrån små nummer med stor osäkerhet. Skatten skulle utgöra ett tydligt handelshinder. Den skulle hindra import och tillverkning av varor i . AB avstyrker förslaget och anför att åtgärder som förbjuder eller begränsar användningen av farliga substanser i produkter, när realistiska alternativ finns tillgängliga, är positiva. Förslaget innehåller dock en rad fall- gropar. I stället bör EU-lagstiftningen RoHS och REACH användas för att reglera kemikalier i produkter. Elektriska hushållsapparat leveran- törer (EHL) avstyrker förslaget, hänvisar till Teknikföretagens yttrande och anför att de europeiska kemikaliedirektiven REACH och RoHS bäst reglerar innehåll och utfasning. logistic AB () avstyrker förslaget, hänvisar till Svensk handels och Teknik- företagens yttranden och anför att det är självklart att användningen av farliga substanser ska begränsas så långt som det är möjligt. Den globala marknaden kommer dock inte att ta hänsyn till en skatt i . Lösningen är i stället att behandla detta på EU-nivå. Det borde snarare införas skattelättnader till varor som uppfyller miljökrav. Telefonaktiebolaget () avstyrker förslaget, hänvisar P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 till yttranden från , IT & Telekomföretagen inom (), Teknikföretagen, Digitaleurope samt SEK Svensk Elstandard och anför att utveckling och försäljningen av elektronik sker på en global marknad och utformningen av incitament bör vara samstämmig med övriga politiska mål för EU. RoHS har haft stort genomslag och påverkat utfasningen av oönskade ämnen långt utanför EU. Deras produkter är inte konsumentprodukter, men ingår i de tullkoder som omfattas av förslaget. Att använda tullkoder för att avgöra omfattningen blir trubbigt och otydligt. Varor som aldrig kommer att användas i hem eller kontor inkluderas också. Exempelvis omfattas en betydande del av produkter som bygger upp det publika telekomnätet och internet. En begränsning av omfattningen bör göras till att endast gälla produkter som används av konsumenter. Det skapar väldigt mycket intern administration hos många företag att använda vikten, i kilo, på en vara för att bestämma vilken skatt den ska beläggas med. () avstyrker förslaget och anför att branschen gör omfattande ansträngningar för att följa regleringen i REACH och RoHS. Det är avgörande att medlemsstaterna tar upp frågor kring potentiellt farliga ämnen genom dessa etablerade kanaler. Eftersom det finns etablerade system för att hantera kemikalier inom EU tillför den svenska lagstiftningen inget skydd för människors hälsa eller miljön. Nationella skatte- åtgärder ska respektera den inre marknaden. Den fria rörligheten av varor ska inte hindras av ett svenskt skatteprojekt. Det saknas vetenskapliga belägg och urvalskriterier för att välja just de aktuella ämnesgrupperna. Det är också ytterst viktigt att tydligt skilja på fara (”hazard”) och risk (”risk”). hänvisar till yttrande och anför att de har viss förståelse för kritiken att EU:s processer avseende REACH tar tid, men de är grundliga och innefattar en ständig dialog med och respekt för industrins synpunkter och argument. svenska försäljnings AB () avstyrker förslaget och anför att syftet att minska förekomsten av farliga ämnen i människors hemmiljö är en oerhört viktig fråga. Förslaget innebär dock att innovation beskattas, investeringar i forskning och utveckling straffas och kontrollen över farliga kemikalier i minskar. Ett bättre styrmedel för att styra bort från kemiska ämnen är regleringar på EU- nivå. Eftersom det är typen av kemikalier, snarare än mängden, som blir avgörande för beskattning höjs skatten även för de som medvetet har minskat sitt kemikalieinnehåll. Skatten innebär därför inget incitament till självreglering eller positiv innovation. Det blir i stället en allomfattande konsumtionsskatt. avstyrker förslaget, hänvisar till Svenskt Näringslivs yttrande och anför att dess medlemmar generellt är positiva till att minska och eliminera farliga ämnen i sina produkter och har gjort så . Kemikaliefrågan är viktig och måste prioriteras. Om flamskydds- medel skulle emitteras okontrollerat under produkternas livslängd skulle dock produkterna snart inte längre möta gällande elsäkerhets- normer och återkallas från marknaden. Viss emission från nya elektriska produkter har konstaterats i provkammare. Emissionerna är dock extremt låga och flertalet avtar även . Yrkeshygieniska gränsvärden är i de flesta fall minst en miljon gånger högre. De uppmätta emissionerna från elektriska produkter kan därför inte anses utgöra någon risk. Det har inte gjorts någon vetenskaplig riskbedömning i utredningen och det har inte definierats vilka hälso- och miljöegenskaper för ett kemiskt ämne som utgör grund för beskattning. Utredningen håller inte tydligt isär fara och risk. bör i stället öka sitt engagemang i det europeiska arbetet, speciellt kopplat till REACH och RoHS. () avstyrker förslaget och anför att skatt på elektroniska produkter inte är det normala sättet att hantera kemikalier inom EU, utan både REACH och RoHS begränsar användningen av vissa kemikalier genom förbud. Beskattningen är inte i linje med EU:s miljöpolicy. Användandet av vissa flamskyddsmedel i elektroniska produkter är oundvikligt. Det finns inget bevis för att de aktuella flamskyddsmedlen skulle vara farliga för miljön eller människors hälsa. Om skatten införs bör den baseras på ämnenas CAS- nummer. WTO TBT Enquiry Point avstyrker förslaget och anför att detaljerade listor på kemikalier med deras CAS-nummer behövs för både additivt och reaktivt tillsatta flamskyddsmedel. (Lenovo) avstyrker förslaget, hänvisar till Teknik- företagens och yttranden och anför att åtgärder som förbjuder eller begränsar använd- ningen av farliga substanser i produkter, när realistiska alternativ finns tillgängliga, är positiva. Tillverkare kan dock inte helt avstå från att använda flamskyddsmedel eftersom varorna måste uppfylla el- och brandsäkerhetskrav. Det finns redan inom EU väl fungerande instrument för ämnesförbud av kemiska substanser i elektriska och elektroniska produkter. Skatten omfattar även professionella produkter eftersom grund för beskattning är tullkoder. avstyrker förslaget och anför att det inte är acceptabelt att beskatta hela grupper av ämnen. Åtgärder ska enbart riktas mot ämnen om det finns vetenskapliga bevis och i så fall ska ämnena identifieras med CAS-nummer. () avstyrker förslaget och anför att det är nödvändigt med en lista över individuella ämnen med CAS-nummer för att kunna avgöra om ett bolag gör rätt skatteavdrag. Att basera skatten på stora grupper av kemikalier innebär en risk för negativ substitution. Det är godtyckligt att basera skatten på tullkoder, vilket inkluderar både konsumentprodukter och professionella produkter. Att produkter beskattas baserat på deras vikt oavsett hur mycket kemikalier som finns i produkten är orimligt. Skälen för regeringens förslag och bedömning Behovet av styrning och val av styrmedel Utredningen har avseende kemikalier i viss elektronik föreslagit ett ekonomiskt styrmedel i form av en ny punktskatt. En av regeringens prioriteringar i miljöpolitiken är att minska förekomsten, spridningen och exponeringen av farliga ämnen gentemot människor och miljö, med särskild fokus på barn och unga. Kemiska ämnen i varor är betydligt sämre reglerade än ämnena i sig eller deras användning i kemiska produkter. Allmänna övergripande regelverk som produktsäkerhetslagen går i första hand att tillämpa på akuta hälsorisker men inte på effekter som orsakas av exponering för ett stort antal varor . Dagens förbud och begränsningar kommer inte åt många av de risker som är förenade med farliga kemikalier i konsumentvaror. Regeringen anser därför att det finns ett kvarvarande behov av ytterligare styrning. Särskilt saknas styrmedel som kan styra bort hela grupper av farliga ämnen med liknande kemisk struktur från marknaden P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 utan att varje enskilt ämne behöver utredas i detalj. Många remissinstanser, bl.a. , har anfört att reglering av de berörda kemikalierna bör ske på EU-nivå, snarare än genom svensk lagstiftning. Det har även anförts att en skatt på den svenska marknaden inte skulle påverka produktionen eftersom den svenska marknaden är så liten i förhållande till den globala. Regeringen anser att reglering på EU-nivå är ett lämpligt sätt att långsiktigt begränsa användandet av farliga kemikalier. Sådan reglering tar dock, som och Kemikalieinspektionen påpekat, . Sådan reglering är också i allmänhet inriktad på att begränsa eller förbjuda enskilda ämnen snarare än hela grupper av ämnen, vilket kan innebära problem med s.k. falsk substitution (att begränsade eller förbjudna ämnen byts ut mot liknande ämnen som ännu inte begränsats eller förbjudits, men som potentiellt kan ge upphov till liknande negativa hälso- eller miljöeffekter). En svensk kemikalieskatt motverkar eller utesluter inte en eventuell framtida reglering på EU-nivå, utan får ses som ett kompletterande styrmedel för att minska förekomsten av farliga ämnen i människors hemmiljö. En svensk skatt med sådan konstruktion som utredningen föreslagit medför en styrning mot miljö- och hälsomässigt bättre alternativ. Även om en svensk punktskatt sannolikt inte har någon effekt på den globala marknaden och global produktion bedömer regeringen att en sådan skatt skulle kunna påverka den svenska marknaden. Exempelvis kan skatten medföra att företag i högre grad väljer att lansera de mer miljö- och hälsoanpassade delarna av sitt sortiment i , eftersom dessa varor här kommer att få en skattemässig fördel. Att andra länder inte har motsvarande skatter kan inte vara ett argument för att skulle avstå från att arbeta för en miljö- och hälsomässigt bättre konsumtion. Regeringen har som övergripande ambition att ska vara en förebild i världen – en ledande och inspirerande kraft där höjda miljöambitioner skapar innovationskraft. När inte räcker ska ha ambitionen att pröva att gå före med nationell lagstiftning mot farliga kemikalier. Elektronikåtervinning i hänvisar till producentansvarssystemen och anför att dessa kontinuerligt får information från anslutna producenter hur mycket elektriska och P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 elektroniska produkter som tillgängliggörs på den svenska marknaden och vilken typ dessa är. Alla producenter som sätter en ny sorts elutrustning på unionsmarknaden har också skyldighet att tillhandahålla information om vilka komponenter och vilka material som ingår och var i utrustningen det kan finnas farliga ämnen och blandningar. En sådan infrastruktur som och skulle behöva bygga upp finns enligt Elektronikåtervinning i i stort redan etablerad inom producent- ansvaret. Elektronikåtervinning i anför vidare att en miljöriskpremie vore mer kostnads- effektiv än en punktskatt och att man därför bör byta ut skatten mot en miljöriskpremie där premiebeloppet från början sätts på en nivå som återspeglar varans farlighet. Utredningen har studerat producentansvaret som ett alternativ men gjort bedömningen att det inte är ett lämpligt styrmedel utifrån syftet med skatten. Som skäl för detta anfördes bl.a. att de krav som skulle behöva ställas inte ligger i linje med det nuvarande systemet, att det skulle vara svårt att följa upp eftersom genomförandet av systemet ligger på privata aktörer som får mycket begränsad information från samt att producentansvarssystemet kommer in i ett för sent stadium i varans livscykel utifrån inriktningen att fasa ut varor som avger farliga ämnen till människors vardagsmiljö. Regeringen instämmer i utredningens slutsats att producent- ansvarssystemen inte är ett lämpligt styrmedel utifrån syftet med skatten. Produktansvars- systemen fyller viktiga roller inom sina områden, men är inte lämpliga som ersättning för den föreslagna skatten. Sammantaget anser regeringen att en svensk punktskatt är ett lämpligt styrmedel för att minska förekomsten av farliga kemiska ämnen i människors hemmiljö. Skattens utformning och skattepliktiga varor En grupp ämnen med farliga egenskaper som ofta finns i människors hem är flam- skyddsmedel, vilka återfinns i bl.a. damm. Dessa flamskyddsmedel kommer ofta från i hemmen vanligt förekommande elektronik, såsom TV- apparater, datorer och telefoner. I syfte att minska tillförseln av sådana ämnen till människors hemmiljö har utredningen föreslagit att en skatt på skadliga ämnen i hemelektronik ska införas. Skatten ska enligt utredningen utformas på så sätt att samtliga elektronikvaror inom vissa avgränsade grupper blir skattepliktiga och att den skattskyldige ges möjlighet till skatteavdrag om han eller hon kan visa att vissa ämnen inte förekommer i varan. Lagrådet har angett att en alternativ skattekonstruktion i stället för möjligheter till avdrag vore att dela in varorna i klasser med olika skatteuttag. Lagrådet anser att för- och nackdelarna med de olika tekniska lösningarna bör belysas. Som nämndes ovan bygger den av utredningen föreslagna konstruktionen på att samtliga varor har samma skattesats och att den skattskyldige kan ges möjlighet till olika nivåer av avdrag om han eller hon kan visa att vissa ämnen inte förekommer i varan. I de fall den skattskyldige väljer att yrka avdrag och även kan visa rätten till ett sådant avdrag blir slutresultatet samma som om varorna hade varit indelade i olika skatteklasser. I de fallen skulle en indelning i olika skatteklasser i stället för avdragsrätt ha fördelen att slut- resultatet blir något tydligare. Två viktiga delar av den föreslagna konstruktionen är dock dels att den skattskyldige har ett val om avdrag ska göras eller inte, dels att det är den skattskyldige som har bevisbördan för rätten till avdraget. Även om dessa delar är möjliga att inkludera i ett system med skatteklasser skulle tydligheten minska. Ett system med skatteklasser kan lätt tolkas som att en vara med ett visst kemikalie- innehåll alltid ska ha en viss skatt, vilket i förlängningen kan ses som att det är upp till beskattningsmyndigheten att motbevisa den skattskyldiges uppgifter om en varas tillhörighet till en skatteklass. Så är inte fallet med den föreslagna skatten. Huvudregeln är att en vara beläggs med full skatt och det är enbart om den skattskyldige kan visa att skatten ska vara lägre som en lägre skatt tas ut. Sammantaget anser regeringen att den av utredningen föreslagna konstruktionen med full skatt som huvudregel och möjlighet för den skattskyldige att yrka avdrag bättre tydliggör förutsättningarna för beskattning än en indelning i skatteklasser. Digitaleurope och anför att de emissioner som förekommer från elektronik är extremt låga och ligger långt under de gränsvärden som finns. Regeringen anser att även om ämnena emitteras långsamt från produkterna kommer människor att utsättas för emissionerna , då hemmet är en plats där de flesta människor spenderar mycket tid. Eftersom hemelektronik är vanligt förekommande finns det även en risk att flera individuellt låga emissioner från olika produkter tillsammans uppgår till högre nivåer. Flera remissinstanser har anfört att flam- skyddsmedel är nödvändiga av säkerhetsskäl. Syftet med den skatt som utredningen föreslagit är emellertid inte att användandet av flamskydds- medel ska upphöra, utan att påverka användandet mot mer miljö- och hälsovänliga alternativ genom att dessa ämnen ges möjlighet till högre skatteavdrag (se nedan under ”Möjligheten till skatteavdrag”). En sådan utveckling bedöms kunna ske utan att åsidosätta produktsäkerheten. har avstyrkt förslaget med hänvisning till de synpunkter verket har på skattens utformning. Regeringen bedömer dock att skatten, med de justeringar av utredningens förslag som regeringen föreslår nedan, kommer att kunna uppnå sitt syfte och vara rättssäker. Sammantaget anser regeringen att det finns skäl att beskatta skadliga kemikalier i sådan elektronik som förekommer i människors hemmiljö. Den konstruktion som utredningen har föreslagit bedöms lämplig utifrån skattens syfte. Regeringen föreslår därför att en punktskatt på kemikalier i elektronik ska införas. Skatten ska utformas på så sätt att samtliga elektronikvaror inom vissa avgränsade grupper blir skattepliktiga och att den skattskyldige ges möjlighet till skatteavdrag om denne kan visa att vissa ämnen inte förekommer i varan. Vilken elektronik som omfattas av skatten måste vara tydligt avgränsat så att den som ska betala skatt har klart för sig om en vara är skattepliktig eller inte. En sådan tydlig avgränsning är enligt utredningen att utgå från tulltaxans indelning i KN-nummer. En fördel med denna indelning är att det redan finns många system som är uppbyggda utifrån KN- nomenklaturen. Det finns även redan ett system för hur olika varugrupper ska avgränsas gentemot varandra, vilket gör att man undviker de gränsdragningsproblem som kan uppkomma om man tar fram en egen lista över vilka varor som ska vara skattepliktiga. Flera remissinstanser anser att det är alltför oprecist att använda KN- numren och påpekar att de aktuella numren även inkluderar produkter som inte förekommer i människors hem. ElektronikBranschen, EHL, Teknikföretagen, Svensk handel, Svensk elektronik och har efter remissförfarandet i skrivelser (dnr Fi2016/02520/S2) och (dnr Fi2016/02691/S2) angett att lagförslaget bör P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 ändras så att det enbart omfattar konsument- varor. Regeringen anser att det varken är möjligt eller lämpligt att beskatta varorna utifrån varje individuell varas faktiska användning. Ett visst mått av förenkling kring varornas användning är därför nödvändigt. De KN-nummer som utredningen har föreslagit ska omfattas av skatten omfattar sådan elektronik som vanligtvis förekommer i människors hemmiljö.