prop · H303169 · 2016-05-10 00:00:00 — I uppdraget, som ska redovisas , ingår bl.a. att utveckla förslag om förbättrade insamlingssystem, inklusive att vidareutveckla förslag om producentansvar för textilier, och bedöma konsekvenser och förutsättningar för sådana system, i syfte att främja giftfria och resurseffektiva kretslopp, föreslå krav som kan ställas för att förbättra insamlingen av textilier i syfte att öka återanvändning och återvinning av textilier, tydligt utforma och beskriva förslag avseende ansvarsfördelningen mellan kommuner och producenter och andra aktörer avseende hanteringen av textilier, utreda möjliga åtgärder som rör både hushållsavfall och verksamhetsavfall, föreslå vem som ska ansvara för information om insamlingssystemet och eventuella övriga informationsinsatser och hur informationen ska finansieras. beslutade de nordiska miljöministrarna om en handlingsplan för en hållbar mode- och textilbransch. Handlingsplanen understryker vikten av en hållbar utveckling på mode- och textilområdet, där går före. Ett övergripande syfte med planen är att skapa en grund för en mer resurseffektiv och hållbar nordisk textil- och modebransch som är fri från särskilt farliga kemikalier. Ambitionen är att förutsättningarna för en hållbar design, produktion och konsumtion ska utvecklas till 2020 och förhoppningen är att branschen ska vara ledande. Den globala produktionen av mode och textilier är resursintensiv och ger upphov till föroreningar. är storförbrukare av textilier och kläder och det är en central del av vår köp- och slängkultur. Den genomsnittliga årliga konsumtionen i de nordiska länderna uppgår till cirka 13– nya textilier per person och år och konsumtionen stiger. slängs varav en stor andel hade kunnat återanvändas eller återvinnas. Handlingsplanen syftar till att bidra till att försöka förändra den trenden till gagn för både miljön och ekonomin. Det finns ett behov av att minska det miljömässiga- och sociala fotavtrycket från den nordiska konsumtionen av textilier och förbättra industrins position när det gäller hållbart mode och hållbara textilier. Utgångspunkten är att textilierna ska ingå i en cirkulär ekonomi där produkternas livstid förlängs, textilfibrerna är fria från särskilt farliga ämnen och kan recirkuleras i kretsloppet och brukas om och om igen. Handlingsplanen beskriver utmaningar och möjligheter, målsättningar och planerade insatser för att genomföra planen. Den innehåller fyra fokusområden som rör främjandet av nordisk design, mindre miljöbe- 2015/16:169 lastning i produktionen, främjande av miljöanpassade textilier samt ökad återanvändning och återvinning. 4.4Bisfenol A och andra bisfenoler Bisfenol A är hormonstörande och kan påverka fortplantningen. Ämnet tillverkas och används i mycket stora volymer och påträffas i nästan alla prover från människa. Detta tyder på att människor utsätts för en kontinuerlig, låg exponering för bisfenol A. De vanligaste användningarna är i polykarbonatplast och epoxi. Människor exponeras för bisfenol A främst genom födan. Konservburkar av metall är ofta belagda med en tunn epoxihinna. I epoxin finns resthalter av bisfenol A som kan läcka ut i maten vid vissa förhållanden, t.ex. vid hög temperatur eller när pH-värdet är högt eller lågt. Även polykarbonat i kontakt med mat eller dryck kan bidra till exponeringen, men i mycket lägre grad. En annan viktig exponeringsväg är termopapper (kassakvitton och biljettpapper). För vissa grupper, särskilt för tidigt födda barn som intensivvårdas, kan även medicinteknik vara en källa för exponering för ämnet. Barn, ungdomar och gravida kvinnor är särskilt känsliga för exponering för hormonstörande ämnen. Det finns ett intrikat regleringssystem för att upprätthålla hormonbalansen i kroppen. Hos vuxna är detta system välutvecklat och hormonstörande kemikalier antas därför ha en liten påverkan. Hos och små barn är regleringssystemet emellertid ännu inte moget, som det under fosterstadiet samt infaller särskilt känsliga utvecklingsperioder. Om man utsätts för hormonstörande ämnen under dessa känsliga perioder kan det ge effekter som inte visar sig förrän i vuxen ålder. Exponering för bisfenol A sätts i samband med många olika hälsoeffekter såsom effekter på hjärnans utveckling och beteendet, bröstkörteleffekter som ger ökad risk för bröstcancer i vuxen ålder, fetma och diabetes. Det är omdiskuterat vid vilka halter av ämnet som dessa effekter uppkommer och om de är relevanta för människors hälsa. 4.4.1 Nationell begränsning av bisfenol A i tappvattenrör anmälde till kommissionen ett förslag till natio- nell begränsning avseende användningen av tvåkomponentsepoxi inne- hållande bisfenol A och bisfenol A-diglycidyleter vid gjutning av nya plaströr inuti befintliga tappvattenrör. Detta förslag baseras delvis på re- sultat från ett regeringsuppdrag till Kemikalieinspektionen, och att kartlägga i vilken utsträckning bisfenol A kan avges vid renovering av dricksvattenrör samt föreslå åtgärder för att minska Vid relining av rör – en renoveringsmetod där man gjuter ett nytt rör inuti ett gammalt uttjänt – kan epoxi användas. Epoxi kan innehålla rest- halter av bisfenol A som kan läcka ut från epoxin vid särskilda förhåll- anden, t.ex. höga temperaturer. Undersökningar utförda inom ramen för uppdraget visade att det förekom bisfenol A i tappvatten från rör som re- Skr. 2015/16:169 linats. Högst halter har uppmätts i vatten från rör som relinats med en epoxi som blandas på plats, tvåkomponentsepoxi. Halterna var högre i varmt vatten än i kallt vatten. Kemikalieinspektionen konstaterade att människor kan exponeras för bisfenol A via varmvatten som dricks eller används vid matlagning. Om kranen inte spolas ur ordentligt innan man tar dricksvatten, kan man även exponeras via det man tror är kallt vatten, men som i själva verket är avsvalnat varmvatten. Trots att det finns råd om att man inte ska använda varmt vatten som dricksvatten eller vid matlagning, kan det inte uteslutas att vissa föräldrar blandar modersmjölksersättning med ljummet vatten eller avsvalnat varmvatten direkt från kranen. I finns en särskild teknisk lösning för distribution av varmt vatten till lägenheter i flerfamiljshus. Det varma tappvattnet cirkuleras i huset i en varmvattenslinga. Hög värme bidrar till att bisfenol A släpper från epoxin och en längre kontakttid med ledningarna bidrar till en anrikning av bisfenol A i vattnet. Kemikalieinspektionen föreslog att användningen av tvåkomponentsepoxi skulle förbjudas för användning vid renovering av tappvattenrör. Förslaget motiverades av att säkerhetsmarginalen för skadliga effekter på hälsan är för liten för spädbarn som matas med modersmjölksersättning blandad på ljummet eller avsvalnat varmt vatten direkt från kranen. Användning av epoxi som innehåller bisfenol A vid relining av tappvattenrör förekommer inte i . Det används dock i våra grannländer, och relining av avloppsledningar med epoxi förekommer fortfarande. Det finns därmed en risk att användningen återkommer till och ett förbud är därmed befogat. 4.4.2Sverige bevakar EU-reglering av bisfenol A i termopapper Kemikalieinspektionen föreslog 2012 ett nationellt förbud mot bisfenol A i kassakvitton baserat på risk för skadliga effekter på hälsan för konsumenter. Innan förslaget var färdigt för regeringens beslut meddelade att de hade för avsikt att lämna in ett förslag till förbud under Reachförordningen för användningen av bisfenol A i termopapper (kvitton, biljetter m.m.). Förbudet skulle även omfatta användning av bisfenol A i importerade termopapper. kan inte gå vidare med ett nationellt förbud innan denna process är avslutad. Svenska myndigheter har bidragit med underlag till begränsningsförslag. har i sin ståndpunkt konstaterat att användning av bisfenol A i termopapper leder till en oacceptabel risk vid yrkesmässig exponering, t.ex. för kassapersonal. Den socioekonomiska kommittén har dock kommit fram till att de samhällsekonomiska vinsterna av ett förbud sannolikt inte är större än kostnaderna för att genomföra en begränsning. Kommittén konstaterar dock att kommissionen kan välja att ta in även andra aspekter i sin bedömning, såsom att kostnaderna utslagna på den arbetande EU-befolkningen inte överskrider en krona per 2015/16:169 invånare och år. De båda kommittéernas yttranden har skickats till kommissionen som har att utarbeta ett förslag . Kommissionen har aviserat att ett första förslag till begränsning ska diskuteras . Förslaget har ännu inte skickats till medlemsstaterna. Bisfenol A i livsmedelsförpackningar tillsatte regeringen en särskild utredare för att kart- lägga användningsområden för bisfenol A och lämna förslag till hur ex- poneringen av bisfenol A från material i kontakt med livsmedel kan min- För övriga användningsområden skulle utredaren kartlägga expone- ringen för bisfenol A och alternativ till bisfenol A i syfte att få kunskap om vilka övriga användningar som kan behöva fasas ut. överlämnades betänkandet Bisfenol A – kartläggning och strategi för minskad användning (SOU 2014:90). Utredaren slår fast att bisfenol A kan fasas ut från ytskikt i kontakt med livsmedel, utan att det får allvarliga ekonomiska konsekvenser för sam- hället och att detta bör göras . Dessutom bör utvecklingen av branschens egna åtgärder för att minska användningen av bisfenol A ut- Regeringen bör därför enligt utredaren fastställa en kontroll- Kommissionen publicerade en arbetsplan i vilken de beskriver hur bisfenol A i material i kontakt med livsmedel kan hanteras. Villkoren för att använda plast som kommer i kontakt med livsmedel är harmoniserade på EU-nivå. Det innebär att medlemsstaterna inte får ha egna regler för användning av plast, (t.ex. bisfenol A i polykarbonat) som kommer i kontakt med livsmedel. Kommissionens utgångspunkt i arbets- planen är att EU:s reglering behöver anpassas till nya vetenskapliga rön och att existerande nationella särregler stör den inre marknadens funktion och skapar en osäkerhet hos konsumenterna. Arbetsplanen innehåller fem åtgärdsalternativ. det alternativ som innebär att man fastställer ett nytt gränsvärde för bisfenol A i både plast och lacker och ytskikt. Gränsvärdet ska baseras på hur mycket av ämnet som migrerar (läcker) till livsmedlet. tiv skulle innebära att de nationella regler som finns på området, t.ex. det svenska förbudet mot epoxi i barnmatsburkslock, måste tas bort. utom skulle det inte vara möjligt att införa nationella regler för bisfenol A i En alternativ handlingsväg är enligt kommissionen att inte vidta några åtgärder alls eller mindre omfattande åtgärder, vilka skulle kunna innebära att länder kan behålla sina nationella regler för lacker. vet att låta alla material omfattas av ett förbud anser kommissionen inte vara i linje med Efsas bedömning och ge kostnader och andra besvär för Kommissionen avser inte göra någon konsekvensanalys av alternativen eftersom de anser att konsekvenserna kommer att bli små och att hand- lingsutrymmet är begränsat i ljuset av Efsas bedömning. Arbetsplanen tar inte upp att bisfenol A har hormonstörande egenska- per och att ämnet har klassificerats som fortplantningsstörande i den allvarligare kategorin eller att människor exponeras för ämnet via Regeringen följer noggrant utvecklingen inom EU. 4.4.4Bisfenol A i leksaker I EU:s leksaksdirektiv regleras risker med användningen av leksaker, däribland risker som uppstår på grund av innehåll av farliga kemikalier. Direktivet innehåller en rad begränsningar för hälsofarliga ämnen och märkningskrav för ett antal allergiframkallande doftämnen. Som huvudregel gäller att leksaker inte får innehålla CMR-ämnen. Enligt direktivet får kommissionen besluta om nya förbud för allergiframkallande ämnen och nya gränsvärden för farliga ämnen i leksaker genom ett kommittéförfarande. Kemikalieinspektionen deltar i sådana sammanhang i arbetsgruppsmöten under kommissionen och har där lagt fram förslag om att bisfenol A ska begränsas. Som ett resultat av detta gäller haltgränser för bisfenol A i leksaker för barn och leksaker som är avsedda att stoppas i munnen. I regeringens uppdrag till Kemikalieinspektionen om att vidareutveckla handlingsplanen för en giftfri vardag 2015–2017 ingår att myndigheten ska undersöka och i lämpliga fall föreslå nationella åtgärder för att minska de kemiska riskerna i vardagen och om det bedöms nödvändigt nationella begränsningar. Särskilt fokus ska vara på farliga ämnen som barn och unga vuxna kommer i kontakt med i sin närmiljö. Exempel på områden som Kemikalieinspektionen ska titta närmare på är viss användning av bisfenoler, med undantag av material och produkter som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel. Uppdraget i den del som rör nationella begränsningar ska redovisas fortlöpande och slutredovisas . Kemikalieinspektionen arbetar inom ramen för Reachförordningen med att ta fram en analys av lämpliga riskhanteringsåtgärder för bisfenol AF och bisfenol F. Ftalater är samlingsnamnet på en grupp ämnen som alla är baserade på Ftalater används som mjukgörare i många av de plaster som vi kommer i kontakt med i vardagen. Ftalaterna binder inte till plasten och släpper därför lätt. Användningsområdet för ftalater är stort i ett modernt samhälle och exponeringskällorna är därför många. Det kan handla om plastleksaker, livsmedel som har förvarats i plastbehållare, vatten som har runnit i led- ningar tillverkade av PVC, tandborstar, plastbestick och damm. Ftalater har påträffats i blod, bröstmjölk och urin från människa. finns också studier som visar att barn har högre halter av ftalater i urinen Det förhållandet att ftalater används brett i samhället och läcker från plast har lett till att ämnesgruppen har uppmärksammats de senaste de- misstänks exponeringen för ftalater ha ett samband med 2015/16:169 ett flertal sjukdomar och störningar i människokroppen. Det handlar främst om skador på det manliga reproduktionssystemet men även cancer och tidigarelagd pubertet hos flickor. Flera ftalater är klassificerade som fortplantningsstörande enligt EU:s förordning om klassificering, märkning och förpackning, och några misstänks vara hormonstörande. Många ftalater är därför att betrakta som särskilt farliga ämnen och de ska därför, enligt etappmålet om särskilt farliga ämnen, bli föremål för prövning eller beslut om utfasning under gällande regelverk . har EU-regleringen träffat specifika användningar av särskilda ftalater. I Reachförordningen finns förbud mot att använda vissa ftalater i det mjukgjorda materialet i leksaker och barnavårdsartiklar och i Kosmetikaförordningen finns förbud mot att använda fyra ftalater i kosmetika och hygienprodukter. kommer fyra ftalater vara förbjudna att användas i elektrisk och elektronisk utrustning enligt RoHS-direktivet. Klassificeringen av ämnen och blandningar är en grundpelare i kemikalielagstiftningen. Klassificeringen ger besked om hur farligt ett ämne är och bygger strikt på ämnets inneboende egenskaper. Den tar alltså inte hänsyn till hur ämnet eller blandningen är tänkt att användas eller vilken risk det finns för att människor eller organismer i miljön utsätts för ämnet. Klassificeringen styr indirekt i vilken utsträckning ämnen får förekomma eller användas enligt flera andra lagstiftningar. På detta sätt får en klassificering direkt återverkan i lagstiftning om t.ex. arbetsmiljö, kosmetika, bekämpningsmedel, avfall, transporter och leksaker. Slutligen ger klassificeringen också grundläggande information till professionella användare av kemikalier, som kan se anledning att försöka byta ut kemikalien mot en som är mindre farlig. Flera ftalater är klassificerade som fortplantningsstörande och tretton av dem är upptagna i kandidatförteckningen. Detta medför en skyldighet att informera om något av ämnena finns i varor. Det innebär också att ämnena kan bli tillståndspliktiga. Fyra av ftalaterna (DEHP, DBP, BBP och DIBP) är redan tillståndspliktiga enligt Reachförordningen och ansökningar hanteras nu inom EU. Reglerna innebär att tillstånd bara kan ges om riskerna kontrolleras på ett adekvat sätt. Tillstånd kan därför, enligt regeringens bedömning, bara ges för väl avgränsade och kontrollerade användningar. kommer att fortsätta verka för detta inom EU. Kemikalieinspektionen arbetar kontinuerligt med att föreslå ämnen för klassificering och för att ämnen, som uppfyller kriterierna för att identifieras som särskilt farliga ämnen, listas i kandidatförteckningen. har tagit fram sådant underlag för två ftalater – dicyklohexylftalat (DCHP) och diisohexylftalat (DIHP). Myndigheten har också föreslagit att grenad hexylftalat klassificeras som fortplantningsstörande i den allvarligare kategorin. och Echa förväntas att lämna in ett förslag till Skr. 2015/16:169 begränsning av de fyra ftalater som är föremål för tillståndprövning. Förslaget innebär att användningen av dessa ftalater i varor ska förbjudas i EU. Även import till EU av varor som innehåller något av dessa ämnen ska omfattas av förbudet. Echa uppdaterade 2014 kandidatförteckningen med ytterligare inneboende egenskaper för ämnet DEHP. Ett tjeckiskt företag har stämt Echa och begärt att beslutet ska ogiltigförklaras. Företaget anser att Echa gått utanför sina befogenheter eftersom myndigheten inte har någon uttrycklig rätt att uppdatera kandidatförteckningen och att de inte har någon möjlighet att utveckla egna kriterier för vad som är ett hormonstörande ämne. Enligt företaget saknas det även vetenskaplig grund för beslutet. Echas beslut var enligt regeringens bedömning helt i enlighet med reglerna i Reachförordningen och en förutsättning för att tillståndssystemet ska fungera på det sätt som är tänkt. Regeringen har därför intervenerat till stöd för Echa. Målet är ännu inte avgjort. 4.5.2Ftalater i medicintekniska produkter Medicintekniska produkter är produkter som är avsedda att användas inom alla former av hälso- och sjukvård men som inte är läkemedel. Hit hör allt från enkla produkter som plåster och stetoskop till stora avancerade system såsom magnetkameror och kirurgiska robotar. Det kan vara sterila engångssprutor eller operationsutrustning som kan användas med rätt underhåll. Enligt gällande bestämmelser inom EU (och rådets direktiv /42/EEG om medicintekniska produkter) ska medicintekniska produkter som innehåller ftalater, som enligt klassificering är CMR- ämnen, vara märkta med information om att produkten innehåller ftalater. Om den avsedda användningen inkluderar behandling av barn eller gravida eller ammande kvinnor, ska tillverkaren tillhandahålla en särskild motivering till användningen. I pågående förhandlingar om en ny EU-förordning om medicintekniska produkter har föreslagit att medicintekniska produkter som kommer i kontakt med kroppen inte ska få innehålla några CMR-ämnen eller ämnen med hormonstörande egenskaper och att kommissionen ska kunna bevilja tidsbegränsade undantag, t.ex. om likvärdiga alternativ saknas. Rådet har istället fört fram att produkter med innehåll av sådana ämnen ska märkas. Regeringen anser att särskilt farliga ämnen bör fasas ut och har pekat på att det i de flesta fall finns fungerande och mindre farliga alternativ. Nationella åtgärder riktade mot byggprodukter Kemikalieinspektionen fick 2013 i uppdrag att kartlägga användningen av misstänkt fortplantningsstörande eller hormonstörande ftalater och förekomsten av alternativa ämnen och material. På grundval av kart- läggningen skulle Kemikalieinspektionen genom bl.a. branschdialoger verka föra att företag frivilligt ersätter sådana ftalater med mindre farliga ämnen eller material. I uppdraget ingick att utreda behovet av och förut- 2015/16:169 sättningarna för att införa nationella begränsningar för användningen av misstänkt fortplantningsstörande och hormonstörande ftalater. Myndigheten skulle även utreda möjligheten att verka inom EU. Kemikalieinspektionen konstaterade att många åtgärder redan vidtagits inom EU och att andra är på gång. På nationell nivå föreslog myndigheten framförallt att regeringen borde uppdra åt relevanta myndigheter att föreslå nationella begränsningar av emissioner till inomhusmiljön av skadliga ftalater från byggmaterial. Kemikalieinspektionen fick därefter 2015 ett uppdrag där det ingick att beakta ftalater som används i byggprodukter. Ett förslag till nationella regler för att begränsa avgivningen av flyktiga ämnen, inkl. ftalater, redovisades (se avsnitt 4.2.1). (SOU 2015:30) har föreslagit en punktskatt på golvbeläggningsmaterial, vägg- och takbeklädnad av polymerer av vinylklorid med möjligt innehåll av ftalater. Betänkandet har remitterats och beredning pågår inom (se avsnitt 10). Flamskyddsmedel används för att fördröja eller förhindra att ett material börjar brinna. Textilier och möbler i offentlig miljö, skyddskläder, gummikablar, isoleringsmaterial samt elektrisk och elektronisk utrustning är exempel på varor som kan innehålla flamskyddsmedel. Flamskyddsmedel kan läcka ut när varor tillverkas, används och när de skrotas. Bromerade flamskyddsmedel finns kvar länge i naturen, samlas i organismer och är giftiga. De kan transporteras långa vägar i luften. Vi kan få i oss flamskyddsmedel t.ex. genom maten, främst fisk, och de samlas i dammet inomhus. Vissa flamskyddsmedel är hälso- och miljöfarliga och en del är misstänkt hormonstörande. Det finns flera hundra olika flamskyddsmedel, varav ett 70-tal innehåller brom vilka är de mest omdiskuterade. Många av grupperna har likartade kemiska och fysikaliska egenskaper. 4.6.1Skatt på flamskyddsmedel i elektronik Regeringen beslutade att utreda möjligheten att införa nya ekonomiska styrmedel på kemikalieområdet för att minska förekomsten av, eller risken för, exponering och spridning av miljö- och hälsofarliga ämnen från olika varugrupper. Utredningen presenterade sitt slutbetänkande , Kemikalieskatt – Skatt på vissa konsumentvaror som innehåller kemikalier (SOU 2015:30). Utredningen har lämnat förslag på en skatt på viss elektronik (se avsnitt 10). Utredningen föreslår att det införs en punktskatt på viss elektronik med möjlighet till avdrag för den elektronik som inte innehåller föreningar av brom, klor eller fosfor. 4.6.2EU- och internationell reglering Ett antal av de farligaste flamskyddsmedlen är förbjudna inom EU och internationellt och regeringen fortsätter att verka inom EU för att farliga flamskyddsmedel, inkl. bromerade sådana, fasas ut. I RoHS-direktivet som reglerar farliga ämnen i elektrisk och elektronisk utrustning är flamskyddsmedlen polybromerade bifenyler och polybromerade difenyletrar förbjudna. Elektrisk och elektronisk utrustning omfattas även av producentansvar för avfall genom WEEE-direktivet, dvs. och rådets direktiv /19/EU av om avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning (WEEE), som reglerar insamling och omhändertagande av elavfall. Kemikalieinspektionen utreder vidare möjligheten att begränsa användningen av gruppen medellånga klorparaffiner (MCCP) under RoHS-direktivet. MCCP är ämnen som kan användas som flamskyddsmedel och mjukgörare i plast- och gummiindustrin. Arbetet påbörjades och Kemikalieinspektionen kommer, beroende av utredningens resultat, att till kommissionen föreslå en begränsning rörande MCCP. Kortkedjiga klorparaffiner (SCCP) används också som flamskyddsmedel och är helt förbjudet inom EU genom POP:s-förordning- en, dvs. och rådets förordning (EG) nr 850/2004 av om långlivade organiska föroreningar och om ändring av direktiv /117/EG, som genomför genom att förbjuda eller begränsa användningen av vissa POP:s-ämnen i både kemiska produkter och varor. Förordningen innehåller även bestämmelser som genomför protokollet om långlivade organiska föroreningar till konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar (CLRTAP). SCCP är nominerat för global utfasning under och beslut förväntas 2017. Hexabromcyklododekan (HBCDD) och dekabromdifenyleter (DBDE) är också ämnen som kan användas som flamskyddsmedel. Ämnena är listade på kandidatförteckningen.