prop · H303125 · 2016-03-08 00:00:00 — När möjligheten till F-skatt infördes anförde regeringen att F-skatt endast får godkännas för den som sköter sin verksamhet på ett seriöst sätt och korrekt redovisar och betalar sina skatter och socialavgifter. Det skulle framstå som mycket otillfreds- ställande om en näringsidkare kom att kvarstå som godkänd för F-skatt efter det att han eller hon börjat brista i sin redovisning eller betalning av skatter och avgifter (prop. 1991/92:112 s. 120). Frågan om när brister i redovisning eller betalning av skatter och avgifter ska anses som obetydlig är en fråga som det enligt förarbetena ankommer på rättstillämpningen att besvara. Vid bestämmelsernas till- komst uttalades det emellertid att det av administrativa skäl är lämpligt att schabloner tillämpas så långt det är möjligt. Hänsyn bör tas till såväl skuldbeloppets storlek som till betalningsdröjsmålets längd. Någon en- staka betalningsförsummelse bör inte ens vid stora skuldbelopp direkt föranleda återkallelse. Först om betalning har uteblivit vid mer än två tillfällen bör det komma ifråga att återkalla ett godkännande för F-skatt (prop. 1991/92:112 s. 121). Enligt allmänna råd bör med en ”utsträckning som inte är obetydlig” avses ett sammanlagt skuldbelopp för skatter och avgifter på högst . Är det fråga om kortvariga betalningsdröjsmål bör enstaka betalningsdröjsmål – färre än fyra – inte föranleda att en ansökan avslås. Vid långvariga betalningsdröjsmål bör emellertid även enstaka betalningsbrister föranleda att ansökan avslås. Om sökanden brister i både redovisning och betalning av skatter och avgifter, ska bristerna sammanvägas vid prövningen av en ansökan om godkännande av F-skatt (jfr allmänna råd, SKV A, 2012:6 och meddelanden, SKV M, 2012:05). Vid bestämmandet av vad som är ett seriöst företagande är det naturligt att ta intryck av vad utredningen har anfört beträffande möjligheterna att behålla godkännandet för F-skatt. Även om förutsättningarna för återkallelse av godkännandet för F-skatt är uppfyllda, kan det dock finnas omständigheter som – vid en samlad bedömning i det enskilda skuld- saneringsärendet – medför att verksamheten ändå inte ska anses ha drivits oseriöst. 2015/16:125 Särskilt om företrädaransvar enligt skatteförfarandelagen En företrädare för ett aktiebolag kan ådömas företrädaransvar enligt 59 kap. 12 eller 13 § skatteförfarandelagen (2011:1244) för bolagets obetalda skatter och avgifter. För att ett sådant ansvar ska utdömas krävs uppsåt eller grov oaktsamhet hos företrädaren. Utredningen anser att en omständighet som bör medföra att gäldenären inte ska kunna beviljas F-skuldsanering är att en domstol har funnit att en företrädare för företaget har agerat uppsåtligt eller grovt oaktsamt av- seende skyldigheten att betala skatt och därför ådömts företrädaransvar. Trots detta har utredningen övervägt om det finns behov av någon form av ”ventil” som möjliggör att en gäldenär som har ådömts företrädar- ansvar vid särskilt ömmande omständigheter ändå skulle kunna beviljas F-skuldsanering. Det skulle t.ex. kunna vara fråga om personen ådragit sig företrädaransvar då han eller hon har varit svårt sjuk och personen därefter inte har gjort sig skyldig till någon ytterligare misskötsamhet. Utredningen föreslår dock inte något sådant undantag, främst mot bakgrund av att det finns en möjlighet att underlåta att döma ut företrädaransvar vid särskilda omständigheter. Om det i målet om företrädaransvar gjorts bedömningen att några sådana särskilda omstän- digheter inte föreligger, bör de i regel inte heller beaktas i ett efter- följande F-skuldsaneringsärende. Även regeringen anser att en F-skuldsanering normalt inte bör komma i fråga om en företrädare för företagarens näringsverksamhet har ådömts företrädaransvar. Det kan dock uppstå en situation där det trots allt går att åberopa tidigare oprövade särskilda omständigheter som medför att det finns anledning att se något mildare på misskötsamheten. Även om det generellt bör ställas tuffare krav på skötsamheten i detta avseende än enligt skuldsaneringslagen, kan en jämförelse göras med att ett före- trädaransvar inte per automatik medför att en ansökan om F-skuld- sanering ska avslås (jfr rättsfallet NJA 1998 s. 259). Flera remissinstanser, bl.a. Företagarna, och , uttalar sig om företrädaransvaret och uttrycker att det bör slopas eller i vart fall ses över. Det finns emellertid inte utrymme att i detta sammanhang överväga den frågan. Brister i företagarens bokföring En annan slags misskötsamhet som måste beaktas vid bedömningen är om företaget brustit i sin bokföringsskyldighet. För att denna missköt- samhet ska utgöra hinder för en F-skuldsanering bör det dock, som utred- ningen redogör för, krävas att den förekommit i inte obetydlig omfatt- ning. Till exempel bör misskötsamheten med bokföringen ha pågått under en inte oväsentlig tidsperiod. När en verksamhet börjar gå dåligt är det inte ovanligt att den så att säga ”faller samman” före en konkurs. Det kan handla om att den bokföringsfirma som har anlitats slutar att utföra bok- föringstjänster på grund av utebliven betalning, vilket leder till att verksamheten i viss utsträckning missköter sin bokföring. Denna form av misskötsamhet inför en avveckling är åtminstone till viss del förklarlig och vanligt förekommande i enskilda En sådan misskötsamhet bör därför inte nödvändigtvis leda till att företagaren utesluts från en F-skuldsanering. Som tar upp kan skötsamheten med bok- föringen ibland vara svår att bedöma. Anledningen till detta är att det finns möjlighet för företag att senarelägga bokföringen. Det kan visserligen vara så att ett företag utnyttjar sig av denna möjlighet. I en sådan situation måste dock företaget t.ex. ordna verifikationerna i takt med att de tas emot eller sammanställs. Inte heller får bokföring av kontanta in- och utbetalningar för presentation i registreringsordning senareläggas, om inte betalningarna har registrerats i ett kassaregister. Även om verksamheten valt att senarelägga bokföringen finns det således ofta en möjlighet för att bedöma om bokföringen eller dokumentationen av transaktionerna sköts. Till detta kommer att myndigheten kan begära att gäldenären kompletterar sin ansökan med en redogörelse för hur bokföringen har skötts för att få ytterligare underlag till sin bedömning av om verksamheten drivits på ett seriöst sätt. Det finns således goda möjligheter för Kronofogdemyndig- heten att bedöma om företagaren bör vara diskvalificerad på grund av misskötsamhet med verksamhetens räkenskaper. Inte heller en närstående ska beviljas F-skuldsanering, om det i den näringsverksamhet som hans eller hennes skulder har anknytning till har förekommit misskötsamhet. En annan ordning skulle riskera att urholka förtroendet för systemet och att medföra en risk för missbruk. Den närstående behöver alltså inte själv ha agerat illojalt eller för- sumligt för att bli diskvalificerad från F-skuldsanering, utan missköt- samhet i företagarens näringsverksamhet ”smittar” av sig på en när- stående med skulder som har anknytning till verksamheten. I dessa fall kan det dock i många fall finnas möjligheter för gäldenären att i stället beviljas skuldsanering enligt förslaget till ny skuldsaneringslag. Regeringens förslag: En gäldenär som har näringsförbud ska inte kunna få F-skuldsanering. förslag: Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna invänder mot för- slaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt förslaget till ny skuld- saneringslag får den som är ålagd näringsförbud inte beviljas skuld- sanering (8 § andra stycket). Samma ordning bör gälla för F-skuld- sanering. En gäldenär som har meddelats näringsförbud har ofta varit engagerad i en näringsverksamhet som har drivits på ett oförsvarligt sätt och är redan av denna anledning diskvalificerad från en F-skuldsanering. För tydlighets skull, och för att ytterligare markera att lagen endast omfattar de seriösa företagarna, bör det dock ställas upp en uttrycklig 2015/16:125 begränsning att en gäldenär som har meddelats näringsförbud inte kan beviljas F-skuldsanering. 6.5.4Gäldenären måste ha ett betalningsutrymme Regeringens förslag: F-skuldsanering ska inte beviljas om gäldenären har ett betalningsutrymme som per kvartal understiger en sjundedel av prisbasbeloppet enligt socialförsäkringsbalken. förslag: Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår dock att gäldenären måste ha mer än ett ringa betalningsutrymme, vilket enligt utredningen motsvarar per kvartal. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser instämmer i utred- ningens förslag eller har inga invändningar mot det. Svensk Inkasso och anser att det är lämpligt med ett högre betalnings- utrymme än det som utredningen föreslår. Skälen för regeringens förslag: En skuldsanering ska vara till nytta för både gäldenären och borgenärerna. Om gäldenären bedöms sakna betalningsförmåga, ska gäldenären vid en skuldsanering enligt förslaget till ny skuldsaneringslag inte betala någonting till borgenärerna (ett s.k. nollbeslut). En sådan skuldsanering motiveras främst med hänsyn till gäldenärens behov av ekonomisk rehabilitering. Det har t.ex. ansetts rim- ligt att en ålderspensionär eller en person som på grund av sjukdom inte kommer att kunna återvända till arbetslivet, ska kunna bli fri från sina skulder trots att han eller hon saknar möjlighet att ens delvis betala dessa. Den nya skuldsaneringsformen tar emellertid främst sikte på gälde- närer som är aktiva eller före detta företagare och som planerar att återgå till ett yrkesaktivt liv. För dessa gäldenärer kommer betalningsplanen att vara kortare än för övriga fysiska personer och möjliggöra för dem att snabbt återgå till eller fortsätta företagandet (se avsnitt 6.9.1). För att motivera detta, och för att leva upp till kravet att en skuldsanering även ska vara borgenärsgynnande, bör F-skuldsanering endast komma i fråga för de gäldenärer som kan betala åtminstone en viss del av sina skulder. Genom ett sådant krav betonas också företagarens personliga ansvar och risktagande, vilket i sin tur kan bidra till ett ansvarsfullt agerande från företagarens sida och till en tilltro till företagarnas vilja att göra rätt för sig. Utredningen föreslår att en gäldenär som saknar eller endast har ett ringa betalningsutrymme inte ska kunna beviljas F-skuldsanering. Enligt utredningen avses med detta att gäldenären ska ha utrymme att betala per kvartal. Vid bestämmandet av beloppet har utred- ningen utgått från att de flesta gäldenärer som är föremål för skuld- sanering enligt skuldsaneringslag har ett betalningsutrymme om högst . Regeringen anser emellertid – i likhet med några remissinstanser – att det minsta belopp som utredningen föreslår är väl lågt. För att det samhällsekonomiska syftet med F-skuldsanering ska kunna uppnås måste institutet vara tillgängligt för de företagare som är i behov av ekonomisk Det innebär att de krav som ställs upp inte får vara så pass stränga att de i praktiken utesluter de gäldenärer som lagstiftningen är Prop. 2015/16:125 avsedd för. får kravet på betalningsutrymme inte vara så lågt att det i realiteten inte uppfattas som ett villkor för att beviljas F-skuld- sanering. Kravet på gäldenärens betalningsutrymme bör bestämmas så att flertalet överskuldsatta företagare har förutsättningar att klara av nivån, som kravet på betalningsutrymme är så pass högt att det får genomslag i den praktiska tillämpningen. Enligt regeringens mening är det därför lämpligt att kräva ett något större betalningsutrymme än det som utredningen förordar. För att kravet ska vara dynamiskt och följa med den samhällseko- nomiska utvecklingen bör bedömningen av vad som är att anse som ett ringa betalningsutrymme utgå från prisbasbeloppet enligt socialförsäk- ringsbalken. Enligt regeringens uppfattning bör en gäldenär inte beviljas F-skuldsanering om han eller hon inte har förmåga att per kvartal betala åtminstone en sjundedel av prisbasbeloppet (dvs. enligt inkomstår 2016). Regeringen anser att denna innebörd av kravet på betalningsutrymme bör framgå direkt av lagtexten. Regeringens förslag: F-skuldsanering ska få beviljas om det med hänsyn till gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden är skäligt. Vid skälighetsbedömningen ska särskilt beaktas omständigheterna vid skuldernas tillkomst, de ansträngningar gäldenären har gjort för att fullgöra sina förpliktelser, det sätt på vilket gäldenären har medverkat under handläggningen av ärendet om F-skuldsanering och F-skuld- saneringens betydelse för gäldenärens framtida förvärvsförmåga. förslag: Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen anger dock inte att det sätt på vilket gäldenären har medverkat under handläggningen av ärendet om F-skuldsanering ska beaktas särskilt vid bedömningen. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser instämmer i utred- ningens förslag eller har inga invändningar mot det. Brottsoffermyndig- heten anser att det är av vikt att skälighetsbedömningen motsvarar den som görs vid skuldsanering enligt förslaget till ny skuldsaneringslag och att gäldenärens brottslighet ges lika betydelse vid bedömningen i de båda förfarandena. anser att privatkonsumtionens betydelse bör beskrivas tydligare mot bakgrund av att aktiva företagare ska kunna beviljas F-skuldsanering. Skälen för regeringens förslag Ett allmänt skälighetskrav ska gälla även för F-skuldsaneringar I förslaget till ny skuldsaneringslag ställs det krav på att det ska vara skäligt med hänsyn till gäldenärens personliga och ekonomiska för- hållanden för att skuldsanering ska beviljas (9 § första stycket). Det ska göras en helhetsbedömning, där samtliga omständigheter som rör gäldenärens ekonomi och dennes personliga förhållanden ska beaktas. 2015/16:125 Vid skälighetsbedömningen ska särskilt beaktas omständigheterna vid skuldernas tillkomst, de ansträngningar gäldenären har gjort för att fullgöra sina förpliktelser och det sätt på vilket gäldenären har medverkat under handläggningen av ärendet om skuldsanering (9 § andra stycket). Det allmänna skälighetskravet motiverades vid den ursprungliga skuldsaneringslagens tillkomst främst av att regleringen ska vara flexibel och inte leda till stötande resultat. Skuldsanering av fysiska personers skulder innebär många svårigheter, inte minst därför att den enas skuldsituation inte är den andras lik. Om ett skuldsaneringssystem ska vara ändamålsenligt och effektivt, måste kriterierna vara angivna på ett sådant sätt att ingen utesluts från tillämpningsområdet på grund av någon enstaka omständighet. Det får därför inte vara utformat med så stela kriterier att skuldsanering tvunget måste beviljas eller vägras så snart vissa lätt avläsbara fakta är för handen (prop. 1993/94:123 s. 94 f.). Argumenten för ett allmänt skälighetskrav gäller även för F-skuld- sanering. En företagare har ofta en komplex skuldsituation och det går inte att i förväg förutse samtliga omständigheter som kan tala för eller mot en F-skuldsanering. Med ett generellt skälighetsrekvisit finns möjlig- het att ta hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet, vilket främjar ett effektivt och ändamålsenligt system. Ett allmänt skälighetsrekvisit kan också medverka till att minska risken för missbruk av systemet. Regeringen anser mot denna bakgrund att det även för F-skuldsanering bör införas ett allmänt skälighetskrav. Utgångspunkten är att skälighetskravet ska bedömas på samma sätt som enligt förslaget till ny skuldsaneringslag. Det innebär att det ska göras en samlad bedömning av alla omständigheter kring gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden som är relevanta. Till exempel kan gäldenärens agerande i ett föregående konkursförfarande ha betydelse vid skälighets- bedömningen. Även det sätt gäldenärens näringsverksamhet drivs eller har drivits på kan beaktas vid bedömningen. I detta avseende kan beaktas sådant oseriöst eller illojalt agerande i verksamheten som inte är av sådan omfattning att det är oförsvarligt och därmed leder till diskvalificering (se avsnitt 6.5.2). Skälighetskravet ska bedömas på samma sätt som enligt förslaget till ny skuldsaneringslag. Denna utgångspunkt gäller även betydelsen av brottslig- het och privatkonsumtion för frågan om huruvida gäldenären ska beviljas skuldsanering eller inte. Det bedöms inte finnas skäl att, som Brottsoffer- myndigheten och efterfrågar, ytterligare förtydliga dessa omständigheters betydelse vid prövningen av om F-skuldsanering ska beviljas. Som beskrivs ovan kan viss ekonomisk brottslighet leda till att företagaren är diskvalificerad från F-skuldsanering och att det i sådant fall inte ens blir fråga om att göra en allmän skälighetsbedömning. Som regeringen återkommer till i avsnitt 7.1 bör det ställas upp villkor på anknytning till för att beviljas F-skuldsanering. Även om detta krav är uppfyllt, kan det förekomma situationer där gäldenärens anknyt- ning är så svag att det inte är skäligt att F-skuldsanering beviljas (jfr prop. 1993/94:123 s. 91 och 94 f.). Vissa förhållanden ska särskilt beaktas vid skälighetsbedömningen På samma sätt som i förslaget till ny skuldsaneringslag bör skälighetskravet förtydligas med en uppräkning av vissa förhållanden som särskilt ska beaktas vid skälighetsbedömningen. Inledningsvis bör som utredningen föreslår – och som ingen remiss- instans invänder mot – särskilt beaktas omständigheterna vid skuldernas tillkomst och de ansträngningar gäldenären har gjort för att fullgöra sina förpliktelser. Ytterligare en omständighet som bör beaktas särskilt är, på motsvarande sätt som enligt förslaget till ny skuldsaneringslag, det sätt på vilket gäldenären har medverkat under handläggningen av ärendet om F-skuldsanering. Beträffande omständigheterna vid skuldernas tillkomst bör stor be- tydelse läggas på hur och varför skulderna har uppkommit. För en före- tagares del måste denna bedömning göras mot bakgrund av att de allra flesta av skulderna är näringsrelaterade. Om skulderna exempelvis upp- kommit till följd av en olycklig investering eller förhållanden som gälde- nären inte har kunnat råda över, bör detta ofta kunna beaktas i positiv riktning. Om skulderna däremot har uppkommit till följd av illojalt agerande i näringsverksamheten, bör detta väga i motsatt riktning. Frågor kring fördelningen av gäldenärens skuldbörda kan också ha betydelse i sammanhanget. Exempelvis kan det förhållandet att gäldenären på ett illojalt sätt har försökt styra sin skuldbörda till att bli huvudsakligen näringsrelaterad leda till att det är oskäligt att bevilja F-skuldsanering. Dessutom bör F-skuldsaneringens betydelse för gäldenärens framtida förvärvsförmåga beaktas särskilt. En F-skuldsanering syftar till att gäldenären ska kunna återgå till ett yrkesaktivt liv. För att markera detta är det lämpligt att F-skuldsaneringens betydelse för gäldenärens framtida förvärvsförmåga beaktas särskilt i skälighetsbedömningen. Om F-skuld- saneringen kan förväntas underlätta för företagaren att fortsätta eller starta upp en näringsverksamhet, bör detta tala detta för att F-skuld- saneringen ska beviljas. Gäldenärens möjlighet att beviljas Regeringens förslag: En gäldenär som har misslyckats med sin skuldsanering eller som har genomgått en skuldsanering och skuldsatt sig på nytt ska kunna beviljas F-skuldsanering igen om det finns särskilda skäl. förslag: Utredningens förslag överensstämmer inte med regeringens. Utredningen föreslår att det inte ska finnas något särskilt hinder för en gäldenär som har misslyckats med sin skuldsanering och fått den upphävd att kunna beviljas F-skuldsanering Enligt utredningens förslag bör möjligheten för gäldenärer som har genomgått en skuldsanering och skuldsatt sig på nytt vara begränsad till om det finns synnerliga skäl. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser instämmer i utred- ningens förslag eller har inga invändningar mot det. och anser att det inte ska göras någon 2015/16:125 åtskillnad mellan olika grupper av gäldenärer och det för båda grupperna bör krävas synnerliga skäl. Skälen för regeringens förslag: Enligt skuldsaneringslag får en gäldenär som har beviljats skuldsanering endast beviljas skuldsanering på nytt om det finns synnerliga skäl (6 §). Som redogörs för i avsnitt 5.7 föreslår regeringen en generell utökning av möjligheten till skuldsanering en andra gång. En gäldenär som har miss- lyckats med sin skuldsanering eller som har genomgått en skuldsanering och skuldsatt sig på nytt ska kunna beviljas skuldsanering igen om det finns särskilda skäl. Enligt regeringen är det lämpligt att motsvarande ordning ska gälla för F-skuldsanering som föreslås bli fallet för skuldsanering enligt den nya skuldsaneringslagen. En företagare bör således kunna beviljas F-skuld- sanering igen, om det finns särskilda skäl. Detta krav bör tillämpas och tolkas på motsvarande sätt som i förslaget till ny skuldsaneringslag. Genom att använda samma lösning som föreslås i skuldsaneringslagen undviks att det, som Svensk Försäkring och tar upp, görs någon åtskillnad mellan olika grupper av gäldenärer. En sådan reglering markerar också att en andra F-skuldsanering ska beviljas endast om det framstår som i hög grad skäligt, men ger utrymme för att tillämpningen inte behöver bli alltför restriktiv. En misslyckad eller genomgången skuldsanering enligt förslaget till ny skuldsaneringslag eller någon av de tidigare skuldsaneringslagarna bör ha samma verkan som en misslyckad F-skuldsanering (se avsnitt 5.7). För att en gäldenär som har beviljats skuldsanering enligt skuldsaneringslagen ska beviljas F-skuldsanering ska det alltså också krävas att det finns särskilda skäl. Vad detta innebär utvecklas i författningskommentaren. 6.6Innebörden av en F-skuldsanering Regeringens förslag: F-skuldsanering ska innebära att gäldenären delvis befrias från ansvar för betalningen av de skulder som omfattas av F-skuldsaneringen. Borgenärer med fordringar som inte är kända i skuldsanerings- ärendet ska förlora rätten att få betalt. förslag: Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna instämmer i förslaget eller har inga invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag: Ett av syftena med en F-skuld- sanering är att ekonomiskt rehabilitera svårt skuldsatta gäldenärer genom att dessa personer får en möjlighet att lösa sina ekonomiska problem och därmed få en chans till ett drägligare och mer samhällsnyttigt liv. Till detta kommer att avsikten med F-skuldsanering är att ge överskuldsatta företagare en möjlighet att starta om på nytt eller fortsätta sin verksamhet med förnyad kraft. Lagstiftningen ska också medverka till att presumtiva företagare upplever att riskerna med företagande är hanterbara. därför av vikt att en F-skuldsanering i så stor utsträckning som möjligt Prop. 2015/16:125 innebär en totalreglering av gäldenärens skulder. På samma sätt som vid en skuldsanering enligt förslaget till ny skuld- saneringslag bör F-skuldsanering innebära att en borgenär endast har rätt att få betalt för sin fordran med den del av beloppet som ska betalas en- ligt den betalningsplan som beslutas. En skillnad mellan de olika skuld- saneringsformerna kommer dock bli att en F-skuldsanering aldrig kan medföra att gäldenären helt befrias från sitt betalningsansvar för de skul- der som omfattas. En gäldenär som vill beviljas F-skuldsanering måste nämligen ha ett visst betalningsutrymme som kommer borgenärerna till godo (se avsnitt 6.5.4). Fordringar som inte är kända i ärendet och som är av sådant slag att de omfattas av saneringen bör, liksom enligt förslaget till ny skuldsanerings- lag, alltid drabbas av ett bortfall av rätten att få betalt. En annan ordning skulle riskera att äventyra F-skuldsaneringens rehabiliterande och de- finitiva karaktär. En F-skuldsanering kan under vissa förutsättningar omprövas (ändras eller upphävas). Det kan t.ex. handla om att gäldenären inte följer den upprättade betalningsplanen (se vidare avsnitt 6.11).