prop · H303169 · 2016-05-10 00:00:00 — En fördel med tekniken är att det inte bildas några transformationsprodukter utan ämnena binds till kolet. För att lösa kvittblivningen måste kolet reaktiveras eller kasseras. En nackdel med användning av aktivt kol jämfört med ozonering är att aktivt kol inte har någon desinficerande effekt. Att kombinera ozonering med aktivt kol är därför av intresse och ska studeras i ett par av projekten. fick i uppdrag att, i nära dialog med Havs- och vattenmyndigheten, och Kemikalieinspektionen, utreda förutsättningarna för användning av avancerad rening i syfte att avskilja läkemedelsrester från avloppsvatten för att skydda vattenmiljön. Uppdraget ska redovisas och ska utföras i nära dialog med länsstyrelser, kommuner, kommunala bolag för vatten och avlopp och näringslivet samt med övriga berörda myndigheter och aktörer. kommer att utgå från den kunskap som svenska aktörer skaffat sig när de utvecklat olika tekniska lösningar i större reningsverk och studerat effektivitet och kostnader för olika reningstekniker. 5Informationskrav för farliga ämnen i varor 5.1 tolkning av om varuinformation får stöd i domstolen För att företag i de långa leverantörskedjorna för varor ska kunna ta sitt ansvar och fasa ut särskilt farliga ämnen behöver de information om vil- ka material eller varor som innehåller särskilt farliga ämnen. Reachförordningen innehåller en viktig regel om information om sär- skilt farliga ämnen i varor. Regeln innebär att om en vara innehåller mer än 0,1 viktprocent av ett särskilt farligt ämne ska leverantören informera om detta och i vissa fall även göra en anmälan till Echa. som ett resultat av att bl.a. under förhandlingarna av Reachför- ordningen drev på för att den skulle ställa upp krav på information om farliga ämnen i varor. Tidigt visade det sig emellertid att kommissionen och medlemsländerna inte var överens om hur ordet ”vara” i regeln 2015/16:169 och sju andra medlemsländer tolkade reglerna som att företagen ska lämna information när det finns mer än 0,1 viktprocent av ämnet i en vara, t.ex. ett handtag, även när den utgör en del av en sammansatt vara, t.ex. en barncykel. Kommissionen ansåg däremot att företagen bara behöver lämna information om det finns av ämnet i genomsnitt i hela den sammansatta varan, t.ex. barncykeln, alltså betydligt mer sällan. beslutade en fransk domstol att inhämta ett förhandsavgörande från rörande tolkningen av reglerna i Reachförordningen om information om ämnen i varor. och de länder som delade tolkning yttrade sig i målet. Domen som kom stöder helt den tolkning som och de andra sju länderna drivit. Domslutet innebär att ett föremål, t.ex. ett handtag, som är att anse som en vara enligt definitionen i Reachförordningen fortsätter att vara en vara även efter det att föremålet har fogats samman med ett annat föremål, t.ex. ett cykelstyre. Kravet på information gäller alltså även när en vara, som utgör en del av en sammansatt vara, innehåller mer än 0,1 viktprocent av ett särskilt farligt kemiskt ämne. Alla medlemsstater måste nu rätta sig efter och bedriva tillsyn enligt domstolens tolkning. Detta kommer att leda till att betydligt mer information om innehåll i varor av särskilt farliga ämnen kommer att genereras och förmedlas till mottagare i leverantörskedjan och till konsumenter. Mottagaren av informationen kan därmed välja bort varan, eller vidta åtgärder för att skydda sin hälsa eller miljön. Reachförordningen anger inte hur informationen om farliga ämnen i varor ska lämnas. Det finns skäl att förtydliga detta i annan lagstiftning för varor, på liknande sätt som redan har gjorts i EU:s reglering av byggprodukter. Det skulle t.ex. kunna innebära att det för energirelaterade produkter som omfattas av regler om ekodesign preciseras hur information om särskilt farliga ämnen ska lämnas för denna produktgrupp. 5.2Globalt program på svenskt initiativ ger handfast stöd åt företagen Handeln med varor är till stora delar global. Farliga ämnen som ingår i varor kan spridas under olika faser av en varas livscykel och orsaka risker i flera länder vid tillverkning, användning, återvinning och avfallshantering. Informationsöverföringen mellan olika led är bristfällig och det är svårt att få tillräcklig information för att kunna göra medvetna val samt bedöma och hantera risker. SAICM beslutade att FN:s miljöprogram () ska samordna ett globalt frivilligt program för att förbättra information om kemikalier i varor. Programmet sätter upp mål för industri och andra intressenter, med fokus på kunskap om kemikalier i varorna och hur denna information kan spridas i värdekedjan. Det omfattar alla varugrupper och alla ämnen, med fokus på särskilt farliga ämnen i textilier, leksaker, byggvaror och elektronik. beslutade SAICM att arbetet om tillgång till information Skr. 2015/16:169 om kemikalier i varor skulle prioriteras. tog initiativ till att detta blev en av SAICM:s framkantsfrågor. Sedan beslutet har varit ordförande i programmets styrgrupp. Kemikalieinspektionen har samverkat med många aktörer och agerade ordförande vid en internationell workshop som bidrog till att ta fram utkast till programmet. 6Högre kemikaliekrav i offentlig upphandling Myndigheten har det samlade ansvaret för att utveckla, förvalta och stöda upphandlande myndigheter och enheter. Myndigheten ska verka för en rättssäker, effektiv och socialt och miljömässigt hållbar upphandling till nytta för medborgarna och näringslivets utveckling. Myndigheten tillhandahåller stöd, information och vägledning om offentlig upphandling, inklusive innovationsupphandling, miljökrav och sociala krav. Genom den nya myndigheten ökar förutsättningarna för att arbeta utifrån ett strategiskt perspektiv och väga samman olika hänsyn inom upphandlingsområdet. Detta innebär en höjd ambitionsnivå i arbetet med att stöda miljömässiga och sociala hänsyn i offentlig upphandling. Verksamheten med att förvalta och utveckla upphandlingskriterier är central för en miljömässigt hållbar offentlig upphandling. Förutsättningarna för sociala och miljömässiga upphandlingar ska förbättras i hela den offentliga sektorn. Medlemsstaterna ska ha genomfört de nya EU-direktiven på upphandlingsområdet (och rådets direktiv /24/EU av om offentlig upphandling och om upphävande av direktiv /18/EG, direktiv /25/EU av om upphandling av enheter som är verksamma på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster och om upphävande av direktiv /17/EG samt direktiv /23/EU av om tilldelning av koncessioner). Ett syfte med direktiven är att ge upphandlande myndigheter bättre möjligheter att använda upphandling till stöd för gemensamma samhälleliga mål, såsom skydd för miljön samt främjande av innovation, sysselsättning och social integration. De nya lagarna innehåller bl.a. bestämmelser om möjligheten att beakta livscykelkostnader för det som upphandlas. En annan nyhet är att en upphandlande myndighet eller enhet kan kräva ett särskilt märke som bevis för att en produkt motsvarar de egenskaper som krävs. 6.1Kriterier för upphandling i förskolor Värdet av varor och tjänster som upphandlades i offentlig sektor i Sve- rige 2012 har beräknats till vilket motsvarar nästan Krav från inköpare kan vara en kraftfull drivkraft som påverkar leverantörerna att utveckla produkter och varor med min- skade kemiska risker. Offentlig upphandling kan därför vara ett viktigt styrmedel i kemikaliepolitiken. Effekten kan förstärkas om myndigheter, kommuner och landsting samordnar sina upphandlingskrav. sker bl.a. inom landstingen som är stora inköpare av sjukvårdsmaterial. Statliga ramavtal för upphandling av olika produktgrupper och tjänster kan tas fram av de myndigheter som har behov av avtalen. kollegiets inköpsstöd samordnar verksamheten om statliga ramavtal. att stödja de statliga myndigheterna i deras arbete att uppnå miljömålen och minska den miljöbelastande effekten av anskaffningar har ett av Sta- tens inköpscentrals utvecklingsmål varit att i ökad utsträckning beakta miljöhänsyn vid upphandlingar under ramavtal i de fall det är mo- tiverat utifrån upphandlingsföremålet. Kammarkollegiet har avdelat sär- skilda resurser med ett övergripande ansvar för hållbarhetsfrågor för att De har inventerat samtliga miljö- och sociala krav i befintliga ramavtal och identifierat de mest relevanta områdena där ramavtal an- Vidare har Kammakollegiet bildat en hållbarhetsgrupp med upp- gift att vara ett extra stöd vid utformning av krav i upphandlingarna samt att aktivt arbeta med omvärldsbevakning inom området. Regeringen ska ta fram en nationell upphandlingsstra- Ett omfattande förankringsarbete har gjorts för att säkerställa att strategin ska bidra till att vi uppnår målen – den offentliga upphandlingen ska bli ett strategiskt verktyg för väl fungerande verksamheter, där of- fentlig upphandling används som ett medel för att nå både miljömässiga och sociala mål. Innovationsupphandling är ett annat område som kan utvecklas. de nya EU-direktiven införs ett nytt förfarande – innovationspartnerskap. En upphandlande myndighet eller enhet ska kunna använda förfarandet när den avser att anskaffa en innovativ vara eller tjänst som ännu inte finns på marknaden. När avsättning för produkter som utvecklas för sär- skilda ändamål kan garanteras att bli upphandlade ges företag möjlighet att satsa mer på utveckling av produkter som har lägre innehåll av farliga ämnen och mindre miljöpåverkan. Inköpare i offentlig sektor som vill ställa miljö- och kemikaliekrav har haft stöd av ett webbaserat verktyg som har utvecklats av AB . Verksamheten överfördes 2014 till och är sedan sept- ember 2015 överflyttad till . Kemikalieinspektionen ska enligt uppdraget om att vidareutveckla handlingsplanen för en giftfri vardag verka för att vägledningen om mil- jöanpassad upphandling för förskolor, som tagits fram i samarbete med , blir känd hos och tillämpas av landsting och kommu- Informationsarbetet bör även vara inriktat på upphandlare för skolor presenterade ett kravpaket som hjälper kommuner att i sin upphandling ställa krav för att minska före- komsten av miljö- och hälsofarliga ämnen i förskolan. produktområdena leksaker och hobbymaterial, köks- och serveringsut- rustning, möbler samt textilier. Kraven finns på två nivåer. Alla krav finns framtagna på basnivå och för en del krav finns även en avancerad nivå. kravnivå utifrån behov, målsättningar och tillgängliga resurser. I och med Skr. 2015/16:169 att upphandlingsstödet flyttades över från till finns information om krav- pekar också på att det finns andra produkt- områden där myndigheten tagit fram kriterier och där det kan vara relevant att utveckla kemikaliekrav vid upphandling till förskolor – städtjänster och kemtekniska produkter, livsmedel och elektronik samt byggmaterial, inklusive golv. vardag ger en plattform för långsiktig samverkan om kemikaliefrågor för kommuner. Kemikaliekrav vid upphandling och byggande, utbyte av befintliga produkter och varor, utbildningsinsatser och framtagande och genomförande av kemikaliehandlingsplaner är viktiga områden för samverkan. Kemikalieinspektionen tog initiativ till nätverket 2015 som är till för att underlätta samverkan mellan kommuner och sprida goda exempel som stöder arbetet för en giftfri vardag. Målet är att minska exponeringen för kemikalier i vardagen, särskilt för barn och ungdomar. I nätverket finns möjlighet att få stöd i arbetet och dela med sig till andra kommuner av erfarenheter och goda exempel. Nätverket vänder sig alltså till handläggare, projektledare, miljöstrateger, kemikaliesamordnare, upphandlare eller liknande. Även kommunala bolag som är helägda av kommunen och har som huvuduppdrag att utföra kommunens uppgifter kan delta. Kemikalieinspektionen, och bidrar med generellt kompetens- och kunskapsstöd inom sina ansvarsområden. Nätverket har en webbaserad arbetsplats, som kallas Samarbetsrum, på Kommuner och Landstings webbplats. är över hundra kommuner anslutna till nätverket. Kemikalieinspektionen har i samarbete med Håll Rent tagit fram ett Grön Flagg tema om kemikalier. Grön Flagg är en certifiering för förskola och skola med fler än 2 700 aktiva verksamheter. Ar- bete med kemikalier och miljökvalitetsmålet Giftfri miljö blir på så sätt en naturlig del av arbetet inom Grön Flagg. I kemikalietemat ingår uppdrag till förskolepersonalen, aktivitetskort med förslag på aktiviteter för barnen och en lista för stöd vid återbruk. Materialet, som är fritt tillgängligt för alla, lanserades . 7 Ökad tillsyn av farliga kemikalier i varor Kemikalieinspektionen utövar tillsyn över de företag som tillverkar eller för in kemiska produkter, varor eller bekämpningsmedel till och säljer dessa vidare, s.k. primärleverantörer. När det gäller kemiska produkter och varor som släpps ut på marknaden av andra än primärleverantörer, t.ex. återförsäljare och grossister, har Kemikalieinspektionen och kommunerna ett delat tillsynsansvar. Tillverkare och importörer av kemiska produkter betalar en årlig kemikalieavgift för sin verksamhet och sina produkter för att finansiera tillsynen. Systemet med kemikalieavgifter möjliggör för myndigheten att bedriva en tillsyn på området som volymsmässigt är relativt över åren. Satsningen på handlingsplanen för en giftfri vardag har möjliggjort för Kemikalieinspektionen att kraftigt utöka resurserna för operativ tillsyn, tillsynsvägledning och kemiska analyser för kontroll av hur företagen följer regler om farliga ämnen i varor. Mätt i kostnader var Kemikalieinspektionens tillsyn över varor 3–4 gånger större –2014 jämfört med . Drygt 500 varor kunde analyseras avseende innehåll av farliga ämnen, jämfört med cirka 80 varor 2010. –2015 har myndigheten i genomsnitt analyserat ungefär 360 varor . Därutöver har myndigheten genomfört ett omfattande samverkansprojekt med kommuner riktat mot smycken, i vilket över 1 100 varor analyserades. Fler inspektioner har också kunnat utföras på plats. Jämfört med inspektioner som Kemikalieinspektionen gör per brev, innebär inspektioner som görs på plats vanligen att myndigheten kontrollerar fler varor. Granskningarna av företagens egen kemikaliekontroll blir också bättre och företagen får bättre kunskap om sina skyldigheter. Antalet inspektioner på plats hos företag som säljer varor har tredubblats . Varuinspektioner har genomförts –2015 inriktade på bl.a. material i inomhusmiljöer (golv och textilier för användning i offentlig miljö), badrumsvaror, träskivor, leksaker, barnvagnar, bilbarnstolar, blöjor och andra varor för barn, plastskor, kläder, accessoarer, prydnadsoljelampor, sportartiklar, trädgårdsvaror och hemelektronik. Kemiska analyser har genomförts för att kontrollera hur företagen följer regler för farliga ämnen i varor, bl.a. när det gäller användningen av bromerade flamskyddsmedel, högfluorerade ämnen, ftalater, kortkedjiga klorparaffiner, tungmetaller, organiska tennföreningar, azofärgämnen och ämnen upptagna på kandidatförteckningen. Inspektionerna har lett till att Kemikalieinspektionen upptäckt och åtgärdat ett stort antal överträdelser, varvid företagen förbjudits att sälja varorna och tvingats dra tillbaka dem från marknaden. Andelen varor med brister som har lett till åtalsanmälningar har – 2014 varit störst för leksaker (drygt 80 av 550 analyserade varor), smycken (125 av ungefär 1 200 analyserade varor) och enklare hemelekt- ronik (35 av 240 analyserade varor). Överträdelserna har främst gällt att Skr. 2015/16:169 gränsvärden för bromerade flamskyddsmedel, kadmium, ftalater och bly Analyser gjorda 2015 har gett en liknande bild. När Kemikalieinspektionen funnit överträdelser har åtalsanmälningar lämnats till . Även myndigheter i andra länder har informerats om resultaten. Företag och konsumenter kan ta del av resultaten för att själva undvika farliga kemikalier i liknande produkter. Analysresultaten kan också användas som underlag när regler ses över eller nya regler övervägs. 8Satsningar på ökad kunskap och bättre upplysning 8.1Utredning om centrum för ökad substitution av farliga ämnen i varor Regeringen tillsatte en särskild utredare för att utreda förutsättningar för att inrätta ett centrum för ökad substitution av farliga ämnen i varor. Detta följer av regeringens bedömning i propositionen På väg mot en giftfri vardag – plattform för kemikaliepolitiken (prop. 2013/14:39). Ett förslag om att inrätta ett centrum för ökad substitution har bl.a. förts fram i Miljömålsberedningens betänkande (SOU 2012:38) och av berörda myndigheter och branschorgan. Syftet med ett sådant centrum skulle vara att bidra till ökad substitution av farliga ämnen och att ut- veckla verktyg för att främja arbetet med kemikaliesäkerhet hos före- Små och medelstora företag som importerar, säljer eller tillverkar varor skulle vara en prioriterad målgrupp. Antalet företag på den svenska marknaden som berörs av kemikalie- reglerna beräknas till ungefär 32 000, varav 13 000 är tillverkande före- tag och 19 000 företag i parti- och detaljhandeln. verket på kemikalieområdet, särskilt Reachförordningen, ställer ökade krav på fler företag än de tillverkande företagen. ningen har även företag som importerar och säljer varor fått fler skyldig- heter i kemikaliekontrollen. Antalet ämnen som listas i kandidatförteck- ningen ökar, vilket ställer ökade krav på varuleverantörer. I och med att ett ämne listas i kandidatförteckningen, omfattas en vara som innehåller mer än 0,1 viktprocent av ämnet av informationskrav. Ämnen som har listats i kandidatförteckningen kan bli tillståndsplik- tiga enligt Reachförordningen. Det finns exempel på små företag som arbetar aktivt med att ersätta farliga ämnen i sina varor, t.ex. i fritidsklä- der och hobbyartiklar. Regelverket är dock en utmaning för i synnerhet små företag med begränsad tillgång till egna experter i hälso- och miljö- Små företag har ofta svårt att ställa om tillverkningsprocesser och få genomslag för krav på information från leverantörer, detta gäller sär- skilt vilka ämnen som ingår i en vara. För att kunna uppfylla kraven i Reachförordningen behöver dock företagen ha en god kontroll över 2015/16:169 förekomsten av särskilt farliga ämnen i sitt varusortiment och arbeta proaktivt genom att i största mån påbörja utfasning innan sådana ämnen tas upp på kandidatförteckningen. Behov av branschspecifikt stöd för ökad kunskap Många företag har efterlyst en plattform för kunskapsutbyte och informationsspridning inriktad på utbyte av farliga ämnen som skulle underlätta för dem att leva upp till Reachförordningens krav. Genom att företagen i större utsträckning ställer krav på information om innehållet av kemiska ämnen i varor från andra företag i leverantörskedjan skapas drivkrafter att byta ut farliga ämnen. Detta driver i sin tur på produktutveckling och innovation. Det kan också bidra till att minska affärsrisker och kostnader för avfallshantering och återvinning. Ett centrum för ökad substitution skulle kunna visa vilka alternativ som finns och ge stöd åt företagen i deras arbete med att ställa krav på leverantörer och byta ut farliga ämnen. Detta kan underlätta för företagen att arbeta proaktivt och påbörja en utfasning innan ämnen förbjuds inom EU. Ett sådant centrum skulle ha till syfte att öka kunskapen om farliga ämnen i varor, främja ökat utbyte av farliga ämnen och därmed verka för utveckling av hållbara produkter och varor. Centrumet skulle också underlätta för företagen att följa kraven i Reachförordningen och övrig kemikalielagstiftning. Centrumet skulle vidare kunna ha en roll i att bearbeta och göra tillgänglig den mycket omfattande kemikalierelaterade information som tas fram vid tillämpningen av Reachförordningen och anpassa den efter olika branschers behov. Centrumet skulle därmed kunna bli ett viktigt komplement till myndigheterna, vars roll främst är att tillämpa och kontrollera att kemikalielagstiftningen följs. Huvudansvaret för utbyte av farliga kemikalier ligger på de enskilda företagen och ett inrättande av ett centrum ska inte ses som ett statligt åtagande. Huvudinriktningen är därför att centrumet ska vara självfinansierande men att det kan finnas ett behov av en initial medfinansiering från staten. 8.2Ökad kunskap om främmande ämnen i maten fick i regleringsbrevet i uppdrag att ta fram en strategi för arbetet inom giftfri vardag och att utifrån strategin arbeta med de frågor som är mest relevanta för folkhälsan. Arbetet ska öka kunskapen om risker med hälsofarliga kemikalier i livsmedel i syfte att bidra till utvecklingen av den EU-gemensamma lagstiftningen om säkra livsmedel. fick en anslagsförstärkning på för att genomföra uppdraget. Arbetet är avgränsat till att omfatta kunskapsuppbyggande verksamhet inom området främmande ämnen i livsmedel (inklusive dricksvatten). kan genom de extra resurserna påskynda visst kunskapsuppbyggande arbete och genomföra några speciellt angelägna projekt. har identifierat tre prioriterade områden för sitt kunskapsuppbyggande arbete, exponeringsuppskattningar, hormonstörande ämnen och kombinationseffekter. Målet inom området exponeringsuppskattningar är att få bättre kunskap om den svenska befolkningens exponering för främmande ämnen via livsmedel och dricksvatten. ska sedan kontinuerligt uppdatera sina uppskattningar av exponering för prioriterade ämnen (t.ex. högfluorerade ämnen och metaller) samt även uppskatta exponeringen för mindre undersökta ämnen som fått ökad prioritet (t.ex. oorganisk arsenik). I uppskattningarna av exponering ligger ett extra fokus på barn och unga, hormonstörande ämnen, samt exponering för kombinationer av olika främmande ämnen. Vidare ska arbeta för att förbättra metoderna för uppskattning av exponeringen. Högfluorerade ämnen (PFAS) är högt prioriterade i arbete med exponeringsberäkningar (se även avsnitt 4.1). Verket har beräknat intaget hos svenska barn och vuxna. har undersökt scenarier med olika stor konsumtion av kontaminerad insjöfisk och olika stor exponering från dricksvatten. Resultaten visar att ”bakgrundsintaget” av PFOS och PFOA från livsmedel ligger klart under tolerabelt dagligt intag för substanserna. Det tolerabla dagliga intaget för PFOS kan dock överskridas vid regelbunden konsumtion av PFOS-förorenad fisk och förorenat dricksvatten från områden som förorenats på grund av användning av högfluorerat brandsläckningsskum. kommer att rapportera till Efsa för att uppmärksamma det internationella samfundet om problematiken med högfluorerade brandsläckningsskum. har tagit fram en stor mängd analysdata avseende metaller i enskilda animaliska och vegetabiliska livsmedel. har sammanställt metalldata och redovisat dessa i en rapportserie. Sammanställningarna kommer att användas vid prioritering av kommande analyser och ska ligga till grund för nya intagsberäkningar. Arsenik är ett ämne som på lång sikt kan ge ökad risk för bl.a. cancer i lungorna eller urinblåsan. Efsa arbetar med att ta fram underlag för kommissionens arbete med gränsvärden för oorganisk arsenik, främst i ris och barnmat. Medlemsstaterna har uppmanats att skicka in haltdata gällande oorganisk arsenik i livsmedel för att klargöra nivåerna. har därför deltagit i prövningen av en blivande europeisk standardanalysmetod och använt denna för att kartlägga halterna i livsmedel på den svenska marknaden. Resultaten från kartläggningen visar att arsenikhalterna i de undersökta livsmedlen (fisk, skaldjur, frukt, spannmål, ris) generellt ligger på samma nivåer som halterna i livsmedel i övriga . ser allvarligt på att flera risprodukter på marknaden innehåller ganska höga halter. Arsenik finns naturligt i berggrunden och tas upp av riset via jorden eller via bevattning. har gett rekommendationer om hur ofta vuxna respektive barn bör äta risprodukter och om hur ris kan tillagas för att minska halterna. avser att undersöka barns och ungas konsumtion av strömming förorenad med dioxiner och PCB jämfört med resultat från motsvarande undersökning som genomfördes i syfte att undersöka om konsumtionen har förändrats .