prop · H30392 · 2016-02-11 00:00:00 — Ändringen i första stycket 1 innebär att hänvisning görs till den s.k. roamingförordningens nya lydelse enligt TSM-förordningen och att tillsynsmyndighetens sanktionsmöjligheter kan tillämpas i förhållande till skyldigheter som anges i samtliga genomförandeakter enligt den förstnämnda förordningen. Detta innebär att paragrafen, utöver förordningens nya lydelse, också omfattar genomförandeakter om dels tillämpning av en policy för skälig användning och ett hållbart avskaffande av tilläggsavgifter för roaming i slutkundsledet, dels tillhandahållande av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet. Genom första stycket 2 fastställs sanktioner för överträdelser av artiklarna 3, 4 och 5 enligt det åliggande för medlemsstaterna som följer av artikel 6 i TSM-förordningen. har därmed rätt att meddela förelägganden och förbud för att se till att förordningens materiella bestämmelser om skyldigheter i artiklarna 3 och 4 följs och att dessa kan förenas med vite, jfr lagen (1985:206) om viten. När det gäller artikel 5 innebär paragrafen att tillsynsmyndigheten vid vite kan förelägga leverantörer som åsidosätter skyldigheten att på begäran av myndigheten göra information tillgänglig enligt artikel 5.2, att leva upp till kraven i artikeln. Andra stycket utgör en konsekvensändring till följd av paragrafens nya utformning, men innebär vidare att även förelägganden och förbud som behövs för fullgörandet av de skyldigheter som följer av TSM-förordningen får förenas med vite. Hänvisningarna till EU-förordningarna är utformade på så sätt att de avser en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning. 10 § Uppkommer det en tvist mellan dem som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster eller tillhörande tjänster, eller mellan en sådan aktör och ett företag som drar nytta av en skyldighet i fråga om samtrafik eller andra former av tillträde, får en part hänskjuta tvisten för avgörande av tillsynsmyndigheten, om 1.tvisten har samband med skyldigheter som följer av denna lag eller av föreskrifter, tillståndsvillkor eller beslut om förpliktelser som meddelats med stöd av lagen eller som följer av rättsakter som avses i 1 § andra stycket eller 3 a § första stycket 1, eller 2.tvisten i övrigt rör villkor för samtrafik eller andra former av tillträde. Myndigheten ska besluta i de frågor som tvisten gäller. Beslutet ska meddelas senast från det att begäran kom in till myndigheten, om inte är nödvändig med hänsyn till tvistens omfattning eller andra särskilda omständigheter. Paragrafen har ändrats till följd av TSM-förordningen. Paragrafen har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter. Övervägandena finns i avsnitt 5. Ändringen innebär att den uttryckliga hänvisningen till roamingförordningen har utgått. Hänvisningen i första stycket 1 till rättsakter som avses i 3 a § första stycket 1 omfattar dock roamingförordningen, i lydelsen enligt TSM-förordningen, inklusive genomförandeakter. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om en parts rätt att hänskjuta en tvist för avgörande av tillsynsmyndigheten om tvisten har samband med skyldigheter som avser tiden före ikraftträdandet. Lagändringarna träder enligt punkt 1 i kraft , dvs. som artiklarna 3–5 i TSM-förordningen ska börja tillämpas. Punkt 2 innebär att även tvister som rör den äldre versionen av roamingförordningen kan hänskjutas tillsynsmyndigheten. Övervägandena finns i avsnitt 6. Europeiska unionens officiella tidning L 310/1 OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2015/2120 av om åtgärder rörande en öppen internetanslutning och om ändring av direktiv /22/EG om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster och förordning (EU) nr 531/2012 om roaming i allmänna mobilnät i unionen (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och av följande skäl: (1)Syftet med denna förordning är att fastställa gemensamma regler för att säkerställa lika och icke-diskriminerande behandling av trafik vid tillhandahållandet av internetanslutningstjänster och därtill kopplade rättigheter för slut användare. Den syftar till att skydda slutanvändare och garantera att internets ekosystem fortsätter att fungera som en motor för innovation. Reformer på roamingområdet bör ge slutanvändarna förtroende så att de fortsätter att vara uppkopplade när de reser inom unionen, och bör därför med tiden leda till enhetlighet i prissättningen och andra villkor inom unionen. (2)De åtgärder som föreskrivs i denna förordning respekterar principen om teknikneutralitet, det vill säga de varken föreskriver eller gynnar användningen av en viss typ av teknik. (3)har internet utvecklats till en öppen plattform för innovation med få tillträdeshinder för slutanvändare, innehålls-, applikations- och tjänsteleverantörer samt leverantörer av internetanslutningstjänster. Syftet med det befintliga regelverket är att ge slutanvändarna möjlighet att få tillgång till och distribuera infor mation eller använda de applikationer och tjänster som de själva väljer. Ett betydande antal slutanvändare påverkas dock av trafikstyrningsmetoder som innebär att specifika applikationer eller tjänster blockeras eller saktas ner. Dessa tendenser kräver gemensamma regler på unionsnivå för att säkerställa ett öppet internet samt undvika en fragmentering av den inre marknaden till följd av åtgärder som antagits av enskilda medlemsstater. (1) EUT C 177, , s. 64. (2) EUT C 126, 26.4.2014, s. 53. (3) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets ståndpunkt vid första behandlingen av (EUT C 365, 4.11.2015, s. 1). ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT). L 310/2 Europeiska unionens officiella tidning (4)En internetanslutningstjänst ger tillgång till internet och i princip till alla dess ändpunkter, oberoende av vilken nätteknik och terminalutrustning som slutanvändarna använder. Av orsaker som leverantörerna av internetanslut ningstjänster inte har kontroll över är emellertid vissa slutpunkter på internet kanske inte alltid tillgängliga. Därför bör en sådan leverantör anses ha uppfyllt sina skyldigheter rörande tillhandahållande av en internetanslutnings tjänst i den mening som avses i denna förordning när denna tjänst erbjuder anslutning till praktiskt taget alla ändpunkter på internet. Leverantörer av internetanslutningstjänster bör därför inte begränsa anslutningen till några tillgängliga ändpunkter på internet. (5)För att ansluta till internet, bör slutanvändare ha frihet att välja mellan olika typer av terminalutrustning enligt definitionen i kommissionens direktiv /63/EG (1). Leverantörer av internetanslutningstjänster bör inte före skriva några restriktioner för användningen av terminalutrustning som ansluts till nätet, utöver de restriktioner som föreskrivs av tillverkare eller distributörer av terminalutrustning i enlighet med unionsrätten. (6)Slutanvändare bör ha rätt att få tillgång till och distribuera information och innehåll samt att använda och tillhandahålla applikationer och tjänster utan diskriminering via sin internetanslutningstjänst. Utövandet av denna rätt bör inte påverka tillämpningen av unionsrätten eller nationell rätt som är förenlig med unionsrätten om innehålls, applikationers eller tjänsters laglighet. Denna förordning syftar inte till att reglera innehållets, applika tionernas eller tjänsternas laglighet och inte heller lagligheten för förfaranden, krav och garantier med anknytning till dessa. Dessa frågor omfattas därför alltjämt av unionsrätten eller med unionsrätten förenlig nationell rätt. (7)För att kunna utöva sina rättigheter att få tillgång till och distribuera information och innehåll, och att använda och tillhandahålla applikationer och tjänster som de själv har valt bör slutanvändare ha frihet att komma överens med leverantörer av internetanslutningstjänster om taxor för särskilda datavolymer och hastigheter för internet anslutningstjänsten. Sådana överenskommelser samt affärsmetoder hos leverantörer av internetanslutningstjänster bör inte begränsa utövandet av dessa rättigheter och därigenom kringgå bestämmelserna om skydd av tillgång till ett öppet internet i denna förordning. Nationella regleringsmyndigheter och andra behöriga myndigheter bör ges befogenhet att ingripa mot överenskommelser eller affärsmetoder som på grund av sin omfattning leder till situationer där slutanvändarnas val i praktiken begränsas väsentligt. I detta syfte bör man bland annat beakta vilken marknadsställning dessa leverantörer av internetanslutningstjänster och de berörda innehålls-, applikations- och tjänsteleverantörerna har när överenskommelser och handelsmetoder bedöms. Nationella regleringsmyndighe ter och andra behöriga myndigheter bör, inom ramen för sin övervaknings- och verkställandefunktion, åläggas att ingripa när överenskommelser eller affärsmetoder skulle leda till att slutanvändarnas rättigheter i grunden under grävs. (8)Vid tillhandahållandet av internetanslutningstjänster bör leverantörer av dessa tjänster behandla all trafik lika, utan diskriminering, begränsningar eller störningar, oberoende av dess sändare, mottagare, innehåll, applikation, tjänst eller terminalutrustning. Enligt de allmänna principerna i unionsrätten och fast rättspraxis bör jämförbara situa tioner inte behandlas olika, och olika situationer bör inte behandlas på samma sätt om inte en sådan behandling kan motiveras objektivt. (9)Målet med rimlig trafikstyrning är att bidra till en effektiv användning av nätresurser och till en optimering av den övergripande överföringskvaliteten som svarar mot objektiva skillnader mellan kraven på tjänstens tekniska kvalitet för särskilda kategorier av trafik och därmed för det innehåll, de applikationer och de tjänster som överförs. Rimliga trafikstyrningsåtgärder som leverantörer av internetanslutningstjänster tillämpar bör vara öppna, icke-dis kriminerande och proportionella och bör inte grundas på kommersiella överväganden. Kravet på att trafikstyr ningsåtgärder ska vara icke-diskriminerande hindrar inte leverantörer av internetanslutningstjänster från att genom föra trafikstyrningsåtgärder som gör åtskillnad mellan objektivt olika kategorier av trafik i syfte att optimera den övergripande överföringskvaliteten. För att den övergripande kvaliteten och användarupplevelsen ska optimeras bör varje sådan åtskillnad endast tillåtas på grundval av objektivt olika krav på tjänstens tekniska kvalitet (till exempel när det gäller svarstid, jitter, paketförluster och bandbredd) för de specifika kategorierna av trafik och inte på grundval av kommersiella överväganden. Sådana differentierade åtgärder bör vara proportionella i förhållande till ändamålet med övergripande kvalitetsoptimering och bör behandla likvärdig trafik lika. Sådana åtgärder bör inte bibehållas längre än nödvändigt. (10)Rimlig trafikstyrning kräver inte tekniker som övervakar det specifika innehållet i datatrafik som överförs via internetaccesstjänsten. (1) Kommissionens direktiv /63/EG av om konkurrens på marknaderna för teleterminalutrustning (EUT L 162, 21.6.2008, s. 20). Europeiska unionens officiella tidning L 310/3 (11)Alla trafikstyrningsmetoder som är mer långtgående än sådana rimliga trafikstyrningsåtgärder genom att blockera, sakta ned, ändra, begränsa, störa, försämra eller diskriminera specifikt innehåll, specifika applikationer eller tjänster eller specifika kategorier av dessa bör förbjudas, förutom de motiverade och definierade undantag som fastställs i denna förordning. Dessa undantag bör vara föremål för strikta tolknings- och proportionalitetskrav. innehåll, specifika applikationer och tjänster såväl som specifika kategorier av dessa bör skyddas på grund av de negativa effekterna på slutanvändarnas val och på innovation av blockering eller andra restriktiva åtgärder som inte omfattas av de motiverade undantagen. Regler mot ändringar av innehåll, applikationer eller tjänster avser modifiering av kommunikationens innehåll, men innebär inte ett förbud mot icke-diskriminerande datakompri meringsteknik som minskar en datafils storlek utan att modifiera innehållet. Sådan komprimering möjliggör en mer effektiv användning av knappa resurser och tjänar slutanvändarnas intressen genom att minska datavolymerna, öka hastigheten och förbättra upplevelsen av att använda det berörda innehållet, applikationerna eller tjänsterna. (12)Trafikstyrningsåtgärder som är mer långtgående än sådana rimliga trafikstyrningsåtgärder får endast tillämpas om de behövs och så länge som de behövs för att uppfylla de tre motiverade undantag som fastställs i denna förordning. (13)För det första kan situationer uppstå i vilka leverantörer av internetanslutningstjänster omfattas av unionens lagstiftningsakter eller med unionsrätten förenlig nationell rätt (till exempel som rör lagligheten hos innehåll, applikationer eller tjänster eller allmän säkerhet), inbegripet straffrätt, som till exempel kräver blockering av specifikt innehåll eller specifika applikationer eller tjänster. Dessutom kan situationer uppstå i vilka dessa leveran törer omfattas av åtgärder som överensstämmer med unionsrätten, som tillämpar eller genomför unionens lags tiftningsakter eller nationell rätt, såsom åtgärder med allmän giltighet, rättsliga avgöranden, beslut från myndigheter med relevanta befogenheter eller andra åtgärder som garanterar efterlevnad av sådana unionslagstiftningsakter eller nationell lagstiftning (till exempel skyldigheter att följa rättsliga avgöranden eller beslut från myndigheter om att blockera olagligt innehåll). Kravet på att följa unionsrätten rör bland annat efterlevnaden av kraven i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan) beträffande begränsningar i utövandet av grundläggande rättigheter och friheter. I enlighet med vad som fastställs i och rådets direktiv /21/EG (1) får åtgärder som kan medföra en inskränkning av dessa grundläggande fri- och rättigheter endast införas om de är lämpliga, proportionella och nödvändiga i ett demokratiskt samhälle, och om deras genomförande är föremål för tillräckliga rättssäkerhetsgarantier i enlighet med den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, inbegripet dess bestämmelser om verksamt rättsligt skydd och korrekt rättsförfarande. (14)För det andra kan trafikstyrningsåtgärder som är mer långtgående än sådana rimliga trafikstyrningsåtgärder vara nödvändiga för att skydda nätets integritet och säkerhet, till exempel för att förhindra it-angrepp som sker genom spridning av sabotageprogram eller stöld av slutanvändarnas identitet som sker genom användandet av spion program. (15)För det tredje kan åtgärder som är mer långtgående än sådana rimliga trafikstyrningsåtgärder också vara nödvän diga för att förhindra en nära förestående överbelastning av nätet, dvs. situationer där en överbelastning håller på att ske, och för att mildra effekterna av överbelastning av nätet, där en sådan överbelastning endast är tillfällig eller sker under exceptionella omständigheter. Proportionalitetsprincipen kräver att trafikstyrningsåtgärder som grundas på detta undantag behandlar likvärdiga kategorier av trafik lika. Tillfällig överbelastning bör tolkas som specifika kortvariga situationer, där en plötslig ökning av antalet användare utöver de vanliga användarna eller en plötslig ökning av efterfrågan på ett särskilt innehåll eller särskilda applikationer eller tjänster kan överskrida överförings kapaciteten för vissa delar av nätet och göra resten av nätet mindre reaktivt. Tillfällig överbelastning kan framför allt inträffa i mobilnät, som är föremål för mer varierande förutsättningar, såsom fysiska hinder, sämre inom hustäckning eller ett varierande antal aktiva användare som förflyttar sig. Även om det kan förutses att en sådan tillfällig överbelastning kan inträffa emellanåt vid vissa punkter i nätet, med följden att det inte kan anses vara exceptionellt, kanske den inte inträffar så ofta eller under så långa perioder att en kapacitetsutbyggnad skulle vara ekonomiskt motiverad. Exceptionell överbelastning bör tolkas som en hänvisning till oförutsedda och oundvikliga fall av överbelastning, både i mobila och i fasta nät. Möjliga orsaker till sådana situationer kan inbegripa tekniska fel, såsom ett avbrott i tjänsten till följd av trasiga kablar eller andra infrastrukturdelar, oväntade ändringar i (1) och rådets direktiv /21/EG av om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommuni kationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektiv) (EGT L 108, 24.4.2002, s. 33). L 310/4 Europeiska unionens officiella tidning dirigeringen av trafiken eller stora ökningar av nättrafiken på grund av nödsituationer eller andra situationer som ligger utanför leverantörerna av internettjänsternas kontroll. Sådana överbelastningsproblem är sannolikt ovanliga men kan vara allvarliga och är inte nödvändigtvis kortvariga. Behovet av att vidta trafikstyrningsåtgärder som är mer långtgående än de rimliga trafikstyrningsåtgärderna för att förhindra eller mildra effekterna av tillfällig eller exceptionell överbelastning av nätet bör inte ge leverantörerna av internetanslutningstjänster möjlighet att kringgå det allmänna förbudet mot att blockera, sakta ned, ändra, begränsa, störa, försämra eller diskriminera mellan specifikt innehåll, specifika applikationer eller tjänster eller specifika kategorier av dessa. Återkommande och mer långvarig överbelastning av nätet som varken är exceptionell eller tillfällig bör inte gynnas av ett sådant undantag utan bör snarare hanteras genom utbyggnad av nätets kapacitet. (16)Innehålls-, applikations- och tjänsteleverantörerna efterfrågar möjligheten att tillhandahålla elektroniska kommuni kationstjänster utöver internetanslutningstjänster, där det krävs särskilda tjänstekvalitetsnivåer som inte säkerställs genom internetanslutningstjänster. Sådana särskilda kvalitetsnivåer krävs t.ex. för vissa tjänster som tillgodoser ett allmänt intresse eller för vissa nya tjänster avsedda för maskin till maskin-kommunikation. Det bör därför stå leverantörer av elektronisk kommunikation till allmänheten, inbegripet leverantörer av internetanslutningstjänster, och innehålls-, applikations- och tjänsteleverantörer, fritt att tillhandahålla tjänster som inte är internetanslutnings tjänster och som är optimerade för särskilt innehåll och särskilda applikationer och tjänster, eller en kombination av detta, om optimeringen är nödvändig för att uppfylla kraven på en särskild kvalitetsnivå för innehåll, applika tioner och tjänster. De nationella regleringsmyndigheterna bör kontrollera om och i vilken utsträckning sådan optimering objektivt sett är nödvändig för att säkerställa en eller flera specifika och viktiga delar av innehållet, applikationerna eller tjänsterna och för att möjliggöra att en motsvarande kvalitetssäkring erbjuds slutanvändare, snarare än att man helt enkelt ger allmänt företräde framför jämförbart innehåll och jämförbara applikationer och tjänster som går att nå via internetanslutningstjänsten och därigenom kringgår de bestämmelser om trafikstyrnings åtgärder som är tillämpliga på internetanslutningstjänsterna. (17)För att undvika att tillhandahållandet av sådana andra tjänster har en negativ inverkan på slutanvändares interne taccesstjänster vad gäller tillgänglighet eller allmän kvalitet, måste tillräcklig kapacitet säkerställas. Leverantörer av elektronisk kommunikation till allmänheten, inbegripet leverantörer av internetanslutningstjänster, bör därför till handahålla sådana andra tjänster eller sluta motsvarande överenskommelser med innehålls-, applikations- eller tjänsteleverantörer om främjande av sådana andra tjänster, men dock endast om nätkapaciteten är tillräcklig för att de ska kunna tillhandahållas utöver de internetanslutningstjänster som tillhandahålls. Bestämmelserna i denna förordning om skydd av en öppen internetanslutning bör inte kringgås genom andra tjänster som kan användas eller som erbjuds som ersättning för internetanslutningstjänster. Endast den omständigheten att gemensamma tjänster såsom virtuella privata nät också kan ge tillgång till internet bör emellertid inte medföra att dessa betraktas som en ersättning för internetanslutningstjänsten, förutsatt att tillhandahållandet av sådan tillgång till internet av en leverantör av elektronisk kommunikation till allmänheten är förenligt med artikel 3.1–3.4 i denna förordning och därför inte kan betraktas som ett kringgående av dessa bestämmelser. Tillhandahållandet av sådana andra tjänster än internetanslutningstjänster bör inte vara till skada för slutanvändarna när det gäller tillgång till och allmän kvalitet på internetanslutningstjänsterna. I mobilnät är trafikvolymerna i en given radiocell svårare att förutse på grund av det varierande antalet aktiva slutanvändare och av den anledningen kan kvaliteten på slutanvändares internetanslutningstjänst påverkas vid oförutsebara omständigheter. I mobilnät bör den allmänna kvaliteten på slutanvändares internetanslutningstjänst inte anses ha åsamkats skada om den sammantagna negativa inverkan genom andra tjänster än internetanslutningstjänster är oundviklig, minimal och begränsad till . De nationella regleringsmyndigheterna bör se till att leverantörerna av elektronisk kommunikation till allmänheten uppfyller det kravet. I detta avseende bör de nationella regleringsmyndigheterna bedöma inverkan på tillgäng ligheten och den allmänna kvaliteten på internetanslutningstjänsterna genom att analysera bland annat tjänstekva litetsparametrar (som svarstid, jitter, paketförluster), graden och effekterna av överbelastning av nätet, faktiska och annonserade hastigheter, internetanslutningstjänsternas prestanda jämfört med andra tjänster än internetanslut ningstjänster, samt slutanvändarna kvalitetsupplevelse. (18)Bestämmelserna om skydd för en öppen internetanslutning bör kompletteras med effektiva slutanvändarbestäm melser som rör frågor som är särskilt kopplade till internetanslutningstjänster och ger slutanvändare möjlighet att göra väl underbyggda val. Dessa bestämmelser bör gälla utöver de tillämpliga bestämmelserna i och rådets direktiv /22/EG (1), och medlemsstaterna bör kunna behålla eller anta mer långtgående åtgärder. Leverantörer av internetanslutningstjänster bör på ett tydligt sätt informera slutanvändare om hur de trafikstyr ningsmetoder som används eventuellt kan inverka på internetanslutningstjänstens kvalitet, slutanvändarnas integ ritet och skyddet av personuppgifter samt om hur andra tjänster än internetanslutningstjänster som de abonnerar (1) och rådets direktiv /22/EG av om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (direktiv om samhällsomfattande tjänster) (EGT L 108, 24.4.2002, s. 51). Europeiska unionens officiella tidning L 310/5 på kan inverka på deras respektive internetanslutningstjänsters tillgänglighet och kvalitet. För att ge slutanvändare större inflytande i sådana situationer bör leverantörer av internetanslutningstjänster därför informera slutanvändare i avtalet om vilken hastighet som de realistiskt sett kan leverera. Den gängse tillgängliga hastigheten förutsätts vara den hastighet som en slutanvändare kan förvänta sig att tjänsten oftast har när denne ansluter sig till den. Leverantörer av internetanslutningstjänster bör också informera kunder om möjliga korrigeringsåtgärder i enlighet med nationell lagstiftning vid avvikelse från avtalad prestanda.