prop · H40310 · 2016-11-21 00:00:00 — Även de nationella kulturpolitiska målen anger att alla ska ha möjlighet att delta i kulturlivet. samhällsområden: kvinnor deltar på de flesta områden, men oftast inte högst upp i hierarkierna (SOU 2015:86). undersökning om Kulturvanor 2016 slår fast att kvinnor i högre grad än män ägnar sig åt kulturella aktiviteter. nämnden har en i huvudsak statistiskt jämn könsfördelning i sin bidragsgivning i och med att de flesta bidrag som myndigheterna fördelar direkt har en fördelning där inget kön är representerat med mer än 60 procent bland bidragsmottagarna. Det skiljer sig dock åt mellan Inom teatern är det vanligare att de teaterregissörer och dramatiker som arbetar med produktioner för vuxna och på stora scener är män. regissörerna har män en större benägenhet att regissera verk av drama- tiker som är män och att endast i sällsynta fall regissera dramatik som skriven av kvinnor. Däremot är det vanligt att kvinnor regisserar dramatik skriven av män. Inom teatern är män i högre grad än kvinnor representerade som teaterregissörer och dramatiker i produktioner för vuxna och på stora Bland regissörerna har män visat sig vara benägna att i stor utsträckning regissera dramatiker som är män och endast i sällsynta fall regissera dramatiker som är kvinnor, medan det hör till vanligheterna att kvinnor regisserar dramatiker som är män. har en stor andel av de prestigefyllda institutionsuppdragen gått till koreografer som är män. Också inom musikområdet behöver jämställd- Till exempel utgjorde verk av kvinnor som tonsättare av alla musikaliska verk som ingick i orkestrarnas generalprogram 2013–2014. Män är överrepresenterade vad gäller flera bidragsformer på musikområdet, även om en svag positiv trend kan skönjas där kvinnors andel Myndigheten för kulturanalys (2014) – Bland förebilder och föreställ- ningar – visar också att förekomsten av kvinnliga dirigenter bland statligt stödda orkestrar är mycket låg, På bild- och formområdet har kvinnor utgjort en majoritet på utbildningarna, men de finns trots det inte representerade på landets konstmuseer i samma utsträckning som män. erna arbetar för att integrera ett jämställdhetsperspektiv, i synnerhet beträffande nyförvärv till samlingarna. från och Kulturråden har en jämn könsfördelning. Av Konstnärsnämndens inkomstundersökningar framgår att köns- fördelningen bland dansare är män och kvinnor, och bland koreograferna är män och kvinnor. framgår också många av de mest prestigefyllda och största uppdragen vid institutionerna har gått till manliga koreografer . bedömer att det finns en diskriminering av kvinnliga danskonstnärer, framför allt koreografer, som måste uppmärksammas. konstaterar att kvinnor är överrepresenterade i myndighetens bidrags- givning till det fria danslivet. Det är också fler kvinnor som söker bidrag. Detta bedöms till viss del väga upp överrepresentationen av män vid de större institutioner som anlitar koreografer och dansare. liga upphovspersoner vid institutionerna var –2014 en fjärde- Inom filmområdet har , i enlighet med det mål som satts upp i statens avtal med branschen (det s.k. filmavtalet), sedan fört statistik över andelen kvinnor bland produ- center, regissörer och manusförfattare som har fått produktionsstöd. Andelen kvinnor har ökat successivt och för perioden –2015 ligger den på mellan . Ur ett bredare perspektiv finns det dock tydliga skillnader mellan kvinnors och mäns deltagande i filmbranschen. Kvinnorna är färre i de filmprojekt som har genomförts utan stöd från Det finns fortfarande könsskillnader när det gäller t.ex. karriärvägar och attityder. har, bl. a. med särskilda statliga medel, genomfört olika satsningar för att stärka kvinnliga filmare genom talangutvecklings- och nätverksskapande insatser. Myndigheten för kulturanalys utvärderade de särskilda medel för jämställdhetssatsningar som dåvarande regering genomförde. ringen visade bl.a. behov av fortsatt långsiktighet och mätbara effekter. Ett led i en ökad långsiktighet är att en grupp av statliga myndigheter har regeringens uppdrag att särskilt arbeta med jämställdhetsintegrering inom sina respektive ansvarsområden. I gruppen har Statens kul- turråd, , och Riksutställningar Den svenska journalistkåren består av hälften kvinnor och Så har det varit det senaste årtiondet, men också här är kvinnor underrepresenterade på ledande positioner. högre i styrelserna för public service-företagen än i de privata medie- I svenska nyheter förekommer män i större utsträckning än kvinnor som nyhetssubjekt. Att reportage företrädesvis handlar om män eller att de som intervjuas företrädesvis är män, får konsekvenser för vilka som kommer till tals och vems bild som hörs eller får tolknings- I en undersökning av Journalistpanelen vid upp- Skr. 2016/17:10 gav en tredjedel av journalisterna att de har utsatts för hot de senaste tolv månaderna (JMG, ). Skillnader i utsatthet hos kvinnor och män är små. Däremot utsätts långt fler kvinnliga journalister för hot om sexu- ellt våld och sexistiska kommentarer. 2.1.9Ökat valdeltagande och högt medborgerligt engagemang Även om de traditionella folkrörelseorganisationerna engagerar färre individer än tidigare är det medborgerliga engagemanget i samhällsfrågor alltjämt högt. Engagemanget tar sig nya uttryck genom nätverksbaserade och mer informellt organiserade rörelser. Partierna är inte som förr masspartier med stora medlemskårer, men antalet partiaktiva sjunker inte längre. Förtroendet för de politiska partierna är lågt, men har stärkts. Attitydundersökningar visar att förtroendet för regeringen och har ökat . Intresset för politik bland unga är starkt. konstaterar i sitt betänkande Låt fler forma framtiden! (SOU 2016:5) att demokratin står stark. Däremot är det politiska inflytandet inte jämnt fördelat. Klyftan mellan dem som deltar och dem som inte deltar har vidgats. Dessa deltagandeklyftor märks tydligt både i engagemanget i civilsamhällets organisationer och i de politiska partierna. De som är aktiva inom civilsamhällsorganisationer och politiska partier är i huvudsak välutbildade och socioekonomiskt resursstarka personer. Män är i större utsträckning än kvinnor engagerade i civilsamhällesorganisationer, något som troligen kan förklaras av att idrottsrörelsen fortfarande domineras av män. Liknande tendenser finns inom partierna. De partiaktiva har generellt en högre utbildning än befolkningen. Partierna har svårare att locka unga och utrikes födda, och personer från socioekonomiskt utsatta bostadsområden är underrepre- senterade bland företrädarna. Enligt Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågors (MUCF) rapport (2013) är något fler unga män och pojkar än unga kvinnor och flickor partimedlemmar. I de tre senaste valen till riksdag, kommun- och har valdeltagandet ökat. I riksdagsvalet deltog och i landstings- och kommunfullmäktigevalen var valdeltagandet . Valdeltagandet har också stigit i de två senaste Europaparlamentsvalen. Historiskt sett har män röstat i högre grad än kvinnor, men sedan några årtionden röstar kvinnor i något högre grad än män. I riksdagsvalet var andelen röstande bland kvinnor en procentenhet högre än bland män. Skillnaden var marginellt större i valen till landstings- och kommunfullmäktige 2014. När det gäller Europa- parlamentsval är däremot skillnaderna mindre. Europaparla- mentsval fanns inte någon skillnad mellan kvinnor och män (SCB 2015, Demokratistatistik, rapport 19). –2014 genomfördes en satsning på jämställdhet, i vilken det första jämställdhetspolitiska delmålet – en jämn fördelning av makt och inflytande – var ett prioriterat område. Insatser gjordes bl.a. för att öka andelen kvinnor bland nyrekryterade professorer. beslutade om nya rekryteringsmål för könsfördelningen bland professorer vid universitet och högskolor (se t.ex. U2012/2067/UH). Lärosätena gavs specifika mål för en minsta andel kvinnor bland nyrekryterade professorer –2015. fick i uppdrag att lämna förslag på hur rekryteringsmålen skulle kunna utvecklas och bli mer effektiva och ändamålsenliga (U2011/7204/UH). –2010 pågick ett program för kvinnors karriärutveckling i staten som syftade till att öka andelen kvinnor på chefs- och expert- funktioner i staten och därigenom bidra till minskade löneskillnader mellan kvinnor och män (Fi2008/2097/OFA/). om ett fortsatt program med syftet att ta till vara och utveckla det tidigare arbetet (S2011/2825/). Vidare gjordes en satsning för Dåvarande fördelade bl.a. medel till stöd för engagemangsguider i syfte att genom uppsökande verksamhet stimulera ungdomar och kvinnor i bostadsområden med lägre organisationsgrad till kontakter med det civila samhällets organisationer (U2011/07064/JÄM). Regeringen beslutade även om fleråriga jämställdhetsinsatser som syftade till att dels stärka kvinnor som tillhörde nationella minoriteter, dels stimulera samarbetet mellan de nationella (A2011/02968/DISK). fick i uppdrag att stödja projekt för att främja ökad jämställdhet inom musiklivet (Ku2011/02026/KV), stiftelsen fick i uppdrag att utveckla satsningen på unga kvinnors filmskapande (Ku2011/00558/MFI) och fick i uppdrag att genomföra en läsfrämjande satsning där idrotts- föreningar och bibliotek samverkar för att främja läsandet hos flickor och pojkar (Ku2013/01293/KO). Delmålet om ekonomisk jämställdhet handlar om att kvinnor och män ska ha samma möjligheter och villkor i fråga om utbildning och betalt arbete som ger ekonomisk självständighet livet ut. Kvinnor och män ska ha samma möjligheter att vara ekonomiskt självständiga och kunna försörja sig själva och eventuella barn. Jämställdhet bidrar också till ekonomisk tillväxt genom att både kvinnors och mäns fulla potential tillvaratas och främjas. 2.2.1Utvecklingen av den ekonomiska jämställdheten på arbetsmarknaden Arbete och utbildning är grunden för kvinnors och mäns möjligheter att utvecklas och försörja sig. Trots ett mångårigt arbete för att stärka förutsättningarna för jämställdhet råder det fortfarande olika Skr. 2016/17:10 förutsättningar för kvinnor och män att komma ut, stanna kvar och utvecklas i arbetslivet och som företagare samt att förena arbete och familj. Tillgång till arbete och utbildning är centrala utgångspunkter för kvinnors och mäns möjligheter att utvecklas och försörja sig. När kvinnor och män deltar i arbetslivet på samma villkor och med samma förutsättningar kan ekonomisk jämställdhet uppnås. Utvecklingen på området är komplex. Kvinnors arbetstid har ökat, löneskillnaderna mellan kvinnor och män har minskat något och arbetsmarknaden är något mindre könssegregerad . har kvinnor en högre sjukfrånvaro och skillnader bl.a. i sysselsättning och löner kvarstår. Män har högre arbetskraftsdeltagande än kvinnor Kvinnors arbetskraftsdeltagande har varit lägre än mäns. var arbetskraftstalet för kvinnor i åldern 20–jämfört för män. Det lägre arbetskraftsdeltagandet bland kvinnor förklaras främst av att kvinnor på grund av sjukdom står utanför arbetskraften samt är heltidsstuderande i större omfattning än män. Det förklaras även av att kvinnor i betydligt större utsträckning än män är hemarbetande. Sjukdom och studier förklarar av skillnaden mellan kvinnors och mäns arbetskraftsdeltagande. Skillnaden mellan kvinnors och mäns arbetskraftsdeltagande varierar med åldern. Män har högre arbetskraftsdeltagande än kvinnor i samtliga åldersgrupper, med den största skillnaden i åldersgruppen 25–. Bland de äldsta kvinnorna, 55–, steg arbetskraftsdeltagandet och . En viktig förklaring till den totala skillnaden i arbetskraftsdeltagande mellan kvinnor och män är ett lågt arbetskraftsdeltagande bland utrikes födda kvinnor, särskilt utomeuropeiskt födda kvinnor. stod av de utomeuropeiskt födda kvinnorna i åldern 20–utanför arbetskraften. Skillnaden i arbetskraftsdeltagande mellan utomeuropeiskt födda kvinnor och män var , medan motsvarande skillnad var för inrikes födda kvinnor och män (Se figur nedan). Arbetskraftsdeltagande , efter födelseregion Anm.: Statistiken avser . Arbetskraftsdeltagandet uttryckt i procent mäter arbetskraftsdeltagandet i en viss grupp i förhållande till gruppens totala storlek. Gruppen inom avser kvinnor och män födda inom men utanför . Förutom sjukdom och studier, som är viktiga förklaringar till kvinnors lägre arbetskraftsdeltagande, utgör hemarbete en betydande orsak till varför utrikes födda kvinnor, och i synnerhet utomeuropeiskt födda kvinnor, står utanför arbetskraften. Av utomeuropeiskt födda kvinnor utanför arbetskraften uppger att de står utanför arbetsmarknaden på grund av hemarbete. av inrikes födda kvinnor utanför arbetskraften uppger detsamma. En annan för- till utomeuropeiskt födda kvinnors lägre arbetskraftsdeltagande kan vara att kvinnor som har invandrat till inte tar del av arbetsförberedande insatser och eller arbetsmarknadspolitiska program i lika stor utsträckning som män. Skillnaden i arbetskraftsdeltagande mellan kvinnor och män varierar också med utbildningsnivå. Bland kvinnor med endast förgymnasial utbildning står utanför arbetskraften. Skillnaden mellan kvinnor och män är i denna grupp , medan skillnaden endast är mellan eftergymnasialt utbildade kvinnor och män. I den senare gruppen är arbetskraftsdeltagandet . Män har högre sysselsättningsgrad men arbetslösheten bland kvinnor och män är ungefär lika stor Arbetskraften utgörs av sysselsatta och arbetslösa. Män i alla ålders- grupper har haft omkring fem procentenheters högre sysselsättningsgrad än kvinnor. kvinnor och män 20–. Utrikes födda har en lägre sysselsättningsgrad än inrikes födda. grad mellan utrikes födda kvinnor och män är dessutom större än den mellan inrikes födda kvinnor och män. var det relativa arbetslöshetstalet för kvinnor, jämfört för män. Arbetslösheten bland utrikes födda kvinnor och män är generellt högre än bland kvinnor och män som är födda i . Arbetslösheten för inrikes födda var 2015 medan arbetslösheten för inomeuropeiskt respektive utom- europeiskt födda var . Både för utrikes och inrikes födda är skillnaderna i arbetslöshet mellan kvinnor och män förhållande- vis små. Skillnader i arbetslöshet har följaktligen ett tydligare samband med härkomst än med kön. Kvinnor har kortare arbetstid än män men allt fler kvinnor arbetar heltid Kvinnor och män arbetar i genomsnitt lika många timmar . Män ägnar dock mer tid åt förvärvsarbete medan kvinnor ägnar mer tid åt hemarbete. Även om kvinnors arbetstider utanför hemmet har förlängts till –2014, och mäns arbetstider utanför hemmet har förkortats , är mäns arbetstider fortfarande längre än kvinnors, oavsett ålder och om de är utrikes eller inrikes födda. arbetade kvinnor mindre än män, vilket motsvarar kortare arbetstid. Sammantaget har skillnaden i arbetstid mellan kvinnor och män minskat med jämfört med , främst till följd av att kvinnors arbetstid har ökat. Män arbetar heltid i högre grad än kvinnor. Skillnaden mellan kvinnor och män, såväl inrikes som utrikes födda, har dock minskat , bl.a. eftersom andelen kvinnor som arbetar heltid har ökat. arbetade av kvinnorna heltid, vilket var högre än . Andelen heltidsarbetande män minskade något 2005–2015. Kvinnor deltidsarbetar oftare än män i samtliga näringsgrenar. Särskilt vanligt är det i kvinnodominerade branscher som offentliga välfärds- tjänster och inom hotell- och restaurangnäringen. Deltidsarbete är vanligast bland kvinnor i arbetaryrken. Varannan kvinna med arbetaryrke arbetar deltid, att jämföras med av kvinnorna med tjänstemannayrken. En stor andel föräldrar, främst mammor, arbetar deltid då yngsta barnet är 1–. När det yngsta barnet är , den ålder då många barn går i förskolan, ökar andelen deltids- arbetande mammor med antalet barn. När det yngsta barnet är 11–arbetar fortfarande en stor andel av mammorna deltid. Att ha små barn är dock inte den vanligaste orsaken till kvinnors deltid. Den vanligaste orsaken för både kvinnor och män är att ett lämpligt heltidsarbete saknas. Detta är vanligare bland kvinnor än bland män, omkring 200 000 kvinnor och 85 000 män arbetade deltid 2015 på grund av avsaknad av heltidstjänst. Den näst vanligaste orsaken till kvinnors deltidsarbete är att de tar hand om barn eller vuxen anhörig. Den näst vanligaste orsaken för män är studier. Anledningen till att kvinnor arbetar deltid varierar mellan sektorer. I den kommunala och privata sektorn är den vanligaste orsaken att heltidsarbete saknas. För kvinnor som är anställda i eller statlig sektor är den vanligaste orsaken vård av barn eller anhörig. Förutom att kvinnor arbetar deltid i större utsträckning än män är de även mer frånvarande från arbetet, vilket leder till ännu större skillnad mellan kvinnors och mäns faktiska arbetstid. 2016/17:10 snittliga överenskomna arbetstiden för män och för kvinnor . Den faktiska veckoarbetstiden var för män och för kvinnor. Det betyder en genomsnittlig frånvaro för kvinnor och för män. De främsta frånvaroanledningarna för kvinnor är föräldraledighet och sjukskrivning. Kvinnor med barn har kortare faktisk arbetstid än kvinnor utan barn, medan mäns arbetstid inte påverkas av förekomsten av barn i samma utsträckning. Män med barn har i stället längre arbetstid än män utan barn. Kvinnor och män arbetar i olika sektorer och yrken, men könssegregeringen har minskat något Det svenska arbetslivet utmärks av både horisontell och vertikal segre- gering. Den horisontella segregeringen innebär att kvinnor och män i hög grad arbetar i olika sektorer och yrken. För män är den privata sektorn den överlägset största arbetsgivaren (), följt av sektor (), statlig sektor () och landstingskommunal sektor (). Liknande mönster finns bland kvinnor, men fördelningen skiljer sig åt: den privata sektorn är den största arbetsgivaren (), följt av sektor (), landstingskommunal sektor () och statlig sektor (). Betydligt fler män än kvinnor är egenföretagare. var av egenföretagarna kvinnor och män. Andelen kvinnor och män som arbetar i den privata sektorn har ökat . Cirka 2,7 miljoner personer arbetar i privat sektor, varav är kvinnor och är män. och landstings- sektor sysselsätter cirka 1 miljon personer , varav är kvinnor och är män. I staten uppgår andelen kvinnor till och andelen män till . Kvinnor och män har olika yrken. De vanligaste yrkena bland kvinnor finns inom vård och omsorg samt utbildning, medan lastbilsförare, mjukvaruutvecklare och företagssäljare är vanligast bland män. Trots att uppdelningen på arbetsmarknaden har minskat är den fortfarande stor. arbetade av alla sysselsatta kvinnor och män i ett yrke med jämn könsfördelning (inom intervallet 40–). arbetade av de sysselsatta kvinnorna och av alla sysselsatta män i yrken med jämn könsfördelning. arbetade av alla anställda kvinnor i ett kvinno- dominerat yrke (60–kvinnor) jämfört 2014. Bland de anställda männen arbetade i ett mansdominerat yrke 2001 jämfört 2014. –2014 har således en förändring i positiv riktning ägt rum, även om arbetsmark- naden är könsuppdelad. En metod för att analysera den ojämna könssammansättningen på arbetsmarknaden är att beräkna graden av yrkessegregering med ett segregeringsindex. minskade värdet för segregeringsindexet från 57,3 till 55,1. Det innebär att arbetsmarknaden mellan dessa år har blivit mindre könssegregerad, men att av kvinnorna, alternativt männen, fortfarande skulle behöva byta yrke för att fördelningen på de olika yrkena skulle vara densamma som för det Skr. 2016/17:10 andra könet. Förutom att kvinnor och män arbetar i olika sektorer och yrken finns män fortfarande i större utsträckning än kvinnor på högre befattningar och chefspositioner. Också i fråga om vertikal könssegregering går utvecklingen långsamt. De högsta positionerna på arbetsmarknaden, som kännetecknas av ledningsarbete och höga löner, är mansdominerade och en mycket liten förändring i det avseendet har ägt rum . Enligt ökade andelen kvinnor bland alla chefer från till . Könsfördelningen skiljer sig åt mellan olika sektorer. Endast den statliga sektorn låg inom jämställd- hetsintervallet (40–) 2014. Andelen chefer som är kvinnor är högst i () och i kommunerna () och lägst i privat sektor (). En förklaring till den könsuppdelade arbetsmarknaden är bl.a. det internationellt sett höga arbetskraftsdeltagandet bland kvinnor. I takt med att kvinnors arbetskraftutbud ökade byggdes välfärden ut. Den utbyggda välfärden var en förutsättning för kvinnors ökade arbetskraftsdeltagande och innebar en ökad efterfrågan på arbets- kraft inom områden som ditintills i stor utsträckning hade utförts av kvinnor obetalt. En annan, och relaterad, förklaring till den könsupp- delade arbetsmarknaden är de utbildningsval som kvinnor respektive män gör (se avsnitt 2.2.2). Utbildningsvalen påverkar i stor utsträckning de yrken som kvinnor och män har, samt deras möjlighet till högre befattningar. Kvinnor har mer osäkra anställningar än män Att kvinnor och män kan delta på arbetsmarknaden på lika villkor är en viktig förutsättning för att uppnå ekonomisk jämställdhet. Under peri- oden –2015 hade fler kvinnor än män en tidsbegränsad anställning, både i offentlig och privat sektor. Unga kvinnor och män är tydligt överrepresenterade bland personer med tidsbegränsad anställning. En högre andel kvinnor än män är dock tidsbegränsat anställda oavsett åldersgrupp. Kvinnor har högre sjukfrånvaro än män Kvinnor har haft en högre sjukfrånvaro än män, både med sjukpenning och med sjuk- och aktivitetsersättning. Sjukfrånvaron har emellertid varierat . har sjukpenningtalet ökat för både kvinnor och män. Uppgången har varit större för kvinnor och den relativa skillnaden i kvinnors och mäns sjukpenningtal har aldrig varit större än . Skillnaden i sjukfrånvaro mellan könen förklaras bl.a. av den könsuppdelade arbetsmarknaden. Kvinnor arbetar oftare än män i yrken och sektorer med upplevd sämre psykosocial arbetsmiljö. Kvinnor är överrepresenterade i vård- och omsorgsyrken där sjukfrånvaron är hög för både kvinnor och män. En annan förklaring till den höga sjukfrånvaron för kvinnor är att de tar ett större ansvar som föräldrar. 2016/17:10 Ersättningssystemens utformning kan också påverka skillnader i sjukfrånvaro mellan kvinnor och män. Mäns generellt högre inkomst innebär att de förlorar mer inkomst vid sjukfrånvaro vilka ger starkare ekonomiska drivkrafter för dem att återgå i arbete. Kvinnor tjänar mindre än män och löneskillnaderna minskar sakta Löneskillnaderna mellan kvinnor och män har minskat något (se figur 2.2). tjänade kvinnor av vad män tjänade och 2015 var andelen . Det innebär att den ovägda löneskillnaden mellan kvinnor och män minskade med 3,8 procent- enheter . Den ovägda skillnaden visar skillnaden i genomsnittslön på hela arbetsmarknaden, men den säger inget om löne- skillnader inom och mellan yrken. Vid standardvägning jämförs löner för kvinnor och män som har samma yrke, arbetar i samma sektor, har lika lång utbildning, är ungefär lika gamla och har samma arbetstid. Syftet med standardvägning är att med hjälp av de variabler som är tillgängliga jämföra grupper av kvinnor och män som är så lika varandra som möjligt i dessa avseenden. –2015 minskade löneskillnaden mellan kvinnor och män efter standardvägning från till . Detta oförklarade lönegap, som är större vid högre lönenivåer, kan bero på diskriminering mellan kvinnor och män, men behöver inte vara det. Löneskillnader mellan kvinnor och män 2005-2015 Justerat lönegap med standardvägning Variationen mellan olika sektorer är stor när det gäller kvinnors och mäns löner. Tabell 2.1 visar att kvinnors genomsnittliga månadslön uppgick till och mäns månadslön till i samtliga sektorer, vilket innebär att kvinnors lön var Skr. 2016/17:10 av männens eller att lönegapet var . Genomsnittliga månadslöner efter sektor 2015 Kvinnors lön i procent av Arbetarkvinnor i privat sektor har den lägsta genomsnittliga månads- lönen och män med tjänstemannayrken i privat sektor den högsta. Tabellen visar också att kvinnor i genomsnitt har lägre lön än män i alla sektorer. Den största löneskillnaden finns inom landstingen, där löneskillnaden var .