prop · H303171 · 2016-06-01 00:00:00 — Om den som har rätt till royaltyn har hemvist i den andra staten får skatten dock inte överstiga I fall med betalning till en mellanhand som beskrivits ovan rörande artikel 10, gäller de redovisade begränsningarna i källstatens beskattningsrätt endast då ”den som har rätt till royaltyn har hemvist i den andra avtalsslutande staten”. Från de redovisade bestämmelserna i punkt 1 och 2 görs i punkt 4 undantag för fall då den rättighet eller egendom för vilken royaltyn betalas, har verkligt samband med fast driftställe som den som har rätt till royaltyn har i den andra avtalsslutande staten (källstaten). fördelas beskattningsrätten till royaltyn mellan staterna med tillämpning av bestämmelsen i artikel 7. Artikel 13 behandlar beskattning av kapitalvinst. avviker i vissa avseenden från modellavtal. av skepp eller luftfartyg som används i internationell trafik respektive vinst vid avyttring av lös egendom som är hänförlig till användningen av sådana skepp eller luftfartyg beskattas enligt punkt 3 endast i den stat där den som avyttrar egendomen har hemvist. Av andra stycket i punkt 3 framgår att när det gäller vinst som förvärvas av SAS tillämpas artikeln endast på den del av vinsten som är hänförlig till den svenske delägaren i Även punkt 6, som har införts på initiativ av , avviker från Bestämmelsen ger en tidigare hemviststat utvidgad möjlighet att beskatta kapitalvinst på aktier eller andra rättigheter i bolag eller andelar i handelsbolag som förvärvas av en fysisk person efter Denna utvidgade beskattningsmöjlighet gäller under de sju år som följer efter den tidpunkt då hemvistet har upphört. Artikel 14 behandlar beskattning av inkomst av anställning. 1 och 2 överensstämmer med modellavtal. 1 innebär att sådan inkomst endast beskattas i inkomsttagarens Detta gäller alltid då arbetet utförs i hemviststaten eller i en Enligt bestämmelsen får emellertid inkomsten beskattas i verksamhetsstaten om arbetet utförts i den staten. senare regel gäller vid viss korttidsanställning under de förutsättningar som anges i punkt 2. Om dessa villkor är uppfyllda sker beskattningen endast i inkomsttagarens hemviststat. I punkt 3 har det tagits in särskilda regler om beskattning av arbete som utförs ombord på skepp eller luftfartyg som används i internationell trafik, vilka delvis avviker från modellavtal. beskattas i den stat där företaget som bedriver verksamheten har hemvist. Vidare följer av samma punkt att SAS-anställda med hemvist i som arbetar ombord på luftfartyg som används av SAS i internationell trafik endast beskattas i . Styrelsearvode och annan liknande ersättning får enligt artikel 15 beskattas i den stat där bolaget som betalar arvodet eller ersättningen har Beskattning av inkomster som artister och sportutövare uppbär genom sin personliga verksamhet regleras i artikel 16. Sådan inkomst får enligt punkt 1 beskattas i den stat där verksamheten utövas. om inkomsten förvärvats under utövande av fritt yrke eller i enskild Enligt punkt 2 får inkomsten beskattas i den stat där artisten eller sportutövaren utövar verksamheten, även om ersättningen tillfaller en annan person än artisten eller sportutövaren själv (t.ex. arbetsgivare hos vilken artisten eller sportutövaren är anställd). Enligt artikel 17 får pensioner, livräntor och liknande betalningar – oavsett om de betalas på grund av tidigare enskild eller offentlig tjänst eller av annan anledning – som betalas från en avtalsslutande stat till person med hemvist i den andra avtalsslutande staten, beskattas i utbetalarstaten. Detsamma gäller utbetalning enligt socialförsäkringslagstiftningen. Inkomst av offentlig tjänst – med undantag för pension – beskattas enligt artikel 18 i regel endast i den stat som betalar ut ersättningen i fråga (punkt 1 a). Under vissa i punkt 1 b) angivna förutsättningar beskattas dock sådan ersättning endast i inkomsttagarens hemviststat. Enligt punkt 2 beskattas i vissa fall ersättning av offentlig tjänst i stället enligt reglerna i artiklarna 14 – 16. Artikel 19 innehåller regler för studerande och följer modellavtal. Annan inkomst, dvs. inkomst som inte behandlas särskilt i artiklarna 6 - 19, regleras i artikel 20. Sådan inkomst beskattas enligt huvudregeln i punkt 1 endast i inkomsttagarens hemviststat. Artikelns tillämpningsområde är inte begränsat till inkomst som härrör från en avtalsslutande stat, utan avser också inkomst från tredje stat. Detta innebär bl.a. att den kommer till användning vid konkurrens mellan flera olika skatteavtal, se vidare i kommentaren till artikel 21 i modellavtal. Artikelns tillämpningsområde omfattar även inkomster av de slag som tidigare behandlats i andra artiklar, t.ex. inkomst av fast egendom och ränta, i fall då inkomsten härrör från en tredje stat eller från den stat där den skattskyldige har hemvist och inte omfattas av artikel 7. Från bestämmelsen i artikel 20.1, som ger hemviststaten en exklusiv beskattningsrätt, görs undantag i artikel 20.2. Enligt punkt 2 ska beskattningsrätten fördelas med tillämpning av artikel 7 om inkomsten uppbärs av en person som har fast driftställe i den andra avtalsslutande staten och inkomsten har verkligt samband med detta fasta driftställe. Detta gäller dock inte för fast egendom som definierats i artikel 6.2. Artikel 21 behandlar förmögenhet. Förmögenhet bestående av sådan fast egendom som avses i artikel 6 eller av lös egendom som utgör del av rörelsetillgångarna i fast driftställe, får enligt punkterna 1 och 2 beskattas i den stat där den fasta egendomen respektive driftstället finns. Av punkt 3 framgår att förmögenhet bestående av skepp eller luftfartyg som används i internationell trafik av företag med hemvist i en avtalsslutande stat och av lös egendom som är hänförlig till användningen av sådana skepp och luftfartyg, endast beskattas i den staten. Vidare framgår av punkten att i fråga om förmögenhet som ägs av tillämpas bestämmelserna i artikeln endast på den del av förmögenheten som motsvarar den svenske delägarens andel. Alla andra slag av förmögenhetstillgångar beskattas enligt punkt 4 i innehavarens hemviststat. Om rätten att beskatta förmögenhet tillfaller endast hemviststaten enligt denna punkt, och den inte enligt lagstiftningen där är föremål för en allmän förmögenhetsskatt, får 2015/16:171 förmögenheten dock enligt punkt 5 beskattas i den andra avtalsslutande staten. Som sagts ovan i avsnitt 4.3.2 ingås ett skatteavtal i avsikt att det ska gälla . Det är viktigt att det inte förlorar i aktualitet vid förändringar i staternas interna rätt. Trots att inte beskattar förmögenhet finns det således skäl för att ha med dessa bestämmelser i avtalet. 4.4Metoder för undanröjande av dubbelbeskattning Bestämmelserna om undanröjande av dubbelbeskattning finns i artikel 22. Båda staterna tillämpar avräkning av skatt (”credit of tax”) som huvudmetod för att undvika dubbelbeskattning i fråga om inkomstskatt. Innebörden av avräkningsmetoden är att en person med hemvist i den ena staten beskattas där även för sådan inkomst som enligt avtalet får beskattas i den andra staten. Den uträknade skatten minskas därefter i princip med den skatt som enligt avtalet har tagits ut i den andra staten. Vid avräkning av skatt på inkomst i tillämpas bestämmelserna i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt. Därvid beräknas svensk inkomstskatt på inkomsten på vanligt sätt. I fråga om inkomst som ska undantas från svensk skatt har enligt en progressionsregel i avtalet, artikel 22.2 b), rätt att höja skatteuttaget på denna persons övriga inkomster. har tidigare i förhållande till flera andra länder avstått från att utnyttja den möjlighet till progressionsuppräkning som ges i skatteavtalen med länderna i fråga. Skälen härtill har bl.a. varit den minskade arbetsbördan för skattemyndigheterna och den förenkling av regelsystemet som ett avstående av progressionsuppräkningen innebär. Dessa skäl motiverar även ett avstående av progressionsuppräkningen i förhållande till . Ytterligare en synpunkt är också att det bortfall av skatt som blir följden av en utebliven progressionsuppräkning torde vara försumbar från statsfinansiell synpunkt. En bestämmelse om att progressionsuppräkning ska ske förs därför inte in i lagen. Artikel 22.2 c) reglerar frågan om skattefrihet i för utdelning från bolag i till svenskt bolag. Bestämmelsen hänvisar till de interna svenska reglerna om skattebefrielse för utdelning från utlandet (24 kap. IL). I artikel 22.2 d) finns en särskild regel för avräkning av armenisk skatt på förmögenhet från svensk förmögenhetsskatt. Som framhållits ovan i avsnitt 4.3.2 tar dock inte ut förmögenhetsskatt. I artikel 23 finns bestämmelser om förbud mot diskriminering vid beskattningen i vissa fall. I punkt 1 anges att medborgare i en avtalsslutande stat inte ska bli mindre fördelaktigt behandlad i den andra avtalsslutande staten än en medborgare i denna andra stat blir behandlad under samma förhållanden. När det gäller uttrycket ”under samma Prop. 2015/16:171 förhållanden” har detta en central betydelse och avser skattskyldig som vid tillämpningen av allmänna lagar och föreskrifter på skatteområdet både rättsligt och faktiskt befinner sig i en likartad situation som den person som är medborgare i den andra staten och med vilken jämförelsen görs. Om således en utländsk medborgare hävdar att han enligt bestämmelserna i denna punkt diskrimineras ska bedömningen av om så är fallet grunda sig på en jämförelse mellan hur en svensk medborgare skulle ha behandlats under i övrigt lika förhållanden. Endast om en svensk medborgare vid denna jämförelse skulle ha getts en mer fördelaktig skattemässig behandling än den utländske medborgaren just på grund av medborgarskapet kan diskriminering föreligga enligt punkt 1. En här bosatt utländsk medborgare ska vid beskattningen behandlas på samma sätt som en här bosatt svensk medborgare, dvs. enligt de regler som gäller för en obegränsat skattskyldig person. En i den andra avtalsslutande staten bosatt utländsk medborgare ska behandlas som en begränsat skattskyldig person på samma sätt som en i denna andra stat bosatt svensk medborgare. Om en avtalsslutande stat vid beskattningen gör åtskillnad mellan sina egna medborgare beroende på om de är begränsat eller obegränsat skattskyldiga, får denna stat göra samma åtskillnad mellan begränsat och obegränsat skattskyldiga när det gäller utländska medborgare. Bestämmelserna i punkt 2 tar sikte på diskriminerande behandling av ett företags fasta driftställe i den andra avtalsslutande staten. I punkt 3 finns en bestämmelse som avser ränta, royalty och annan betalning från företag i en avtalsslutande stat till person med hemvist i den andra avtalsslutande staten. Sådan betalning är avdragsgill vid bestämmandet av den beskattningsbara inkomsten för sådant företag på samma villkor som motsvarande betalning till person med hemvist i den förstnämnda staten. Motsvarande gäller för skuld som företag i en avtalsslutande stat har till person med hemvist i den andra avtalsslutande staten vid bestämmandet av sådant företags beskattningsbara förmögenhet. Punkt 4 förbjuder en avtalsslutande stat att ge företag mindre förmånlig behandling på grund av att dess kapital helt eller delvis ägs eller kontrolleras – direkt eller indirekt – av person med hemvist i den andra avtalsslutande staten. Viktigt att observera såvitt avser denna bestämmelse är att den endast avser beskattningen av företaget som sådant och således inte omfattar beskattningen av de personer som äger eller kontrollerar företagets kapital. Bestämmelsens syfte är att tillförsäkra skattskyldiga med hemvist i samma stat lika behandling oavsett ägarförhållandena. Av punkt 5 framgår att artikeln är tillämplig på skatter av varje slag och beskaffenhet och inte endast på sådana skatter som i övrigt omfattas av avtalet. Detta innebär att bestämmelserna i denna artikel kan åberopas beträffande mervärdesskatt, energiskatt m.m. I artikel 24 regleras förfarandet vid ömsesidig överenskommelse, dvs. ”mutual agreement procedure”, MAP. Artikel 25 innehåller bestämmelser om informationsutbyte. överensstämmer med artikel 26 i modellavtal. Enligt punkt 1 ska de behöriga myndigheterna i de avtalsslutande staterna utbyta sådana upplysningar som kan antas vara relevanta vid tillämpningen av bestämmelserna i avtalet eller för administration eller verkställighet av intern lagstiftning i fråga om skatter av varje slag och beskaffenhet som tas ut för de avtalsslutande staterna eller för deras politiska underavdelningar eller lokala myndigheter, om beskattningen enligt denna lagstiftning inte strider mot avtalet. begränsas inte av avtalets artiklar 1 och 2. I punkt 2 anges att upplysningar som en avtalsslutande stat tagit emot enligt punkt 1 ska behandlas som hemliga på samma sätt som upplysningar som erhållits enligt den interna lagstiftningen i denna stat. Vidare anges att upplysningarna får yppas endast för personer eller myndigheter (däri inbegripet domstolar och förvaltningsorgan) som fastställer, uppbär eller driver in de skatter som åsyftas i punkt 1 eller handlägger åtal eller överklagande i fråga om dessa skatter eller som utövar tillsyn över nämnda verksamheter samt att dessa får använda upplysningarna bara för sådana ändamål. De får yppa upplysningarna vid offentlig rättegång eller i domstolsavgöranden. avtalsslutande stat mottagit får, utan hinder av det föregående, användas för andra ändamål då sådana upplysningar får användas för sådana andra ändamål enligt lagstiftningen i båda staterna och den behöriga myndigheten i den stat som lämnar upplysningarna tillåter sådan Om i bestämmelsen angivna förutsättningar är uppfyllda, kan mottagna upplysningar användas för t.ex. åtal för mutbrott. Artikel 25 tar sikte på såväl den situationen då en svensk myndighet lämnar handräckning eller bistånd åt en utländsk myndighet som då en myndighet i den andra staten biträder den svenska myndigheten. (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden innehåller bestämmelser om handräckning dels i åt utländsk myndighet, dels i utlandet åt svensk myndighet. Enligt 24 § samma lag ska villkor som begränsar möjligheten att utnyttja upplysningar som en svensk myndighet fått från utländsk myndighet i ett skatteärende följas av svenska myndigheter, oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller av 27 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, regleras sekretessen i fråga om uppgifter om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som erhålls eller lämnas vid utbyte av uppgifter på skatteområdet som sker med stöd av internationella avtal. 5 § första stycket OSL framgår att sekretess enligt 1 – 4 §§ samma kapitel för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden gäller, i den utsträckning har godkänt ett avtal om detta med annan stat eller med en mellanfolklig organisation, i ärende där svensk myndighet lämnar handräckning eller bistånd åt en myndighet eller något annat organ i den staten eller inom den mellanfolkliga organisationen i verksamhet som motsvarar den som avses i nämnda paragrafer. biträds av en annan stat eller en mellanfolklig organisation följer i stället av 27 kap. 5 § andra stycket OSL att sekretess gäller, i den utsträckning har godkänt ett avtal om detta med en annan stat . 2015/16:171 eller med en mellanfolklig organisation, hos en myndighet i verksamhet som avses i 1 – 4 §§ samma kapitel för sådan uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som myndigheten förfogar över på grund av avtalet. Om sekretess gäller enligt 27 kap. 5 § andra stycket OSL får, enligt tredje stycket i samma paragraf, de sekretessbrytande bestämmelserna i 10 kap. 15 – 27 §§ och 28 § första stycket OSL inte tillämpas i strid med avtalet. Av 27 kap. 5 § fjärde stycket OSL framgår att för uppgift i en allmän handling gäller sekretessen enligt andra stycket i högst . Regeringen bedömer att all den information som kommer att hanteras inom ramen för denna artikel omfattas av regleringen i 27 kap. 5 § OSL. Därutöver kan andra bestämmelser i , exempelvis 15 kap. 1 § och 15 kap. 1 a §, vara tillämpliga. Detta innebär att avtalets krav på sekretess är förenliga med den svenska offentlighets- och sekretesslagstiftningen och att kan leva upp till sina avtalsrättsliga åtaganden i detta avseende. Punkt 3 innehåller bestämmelser om möjlighet för den anmodade staten att avslå en begäran om utbyte av upplysningar. Av punkterna 3 a) och b) följer att en avtalsslutande stat inte är skyldig att vidta förvaltningsåtgärder som avviker från lagstiftningen och administrativ praxis i någon av de avtalsslutande staterna och inte heller att lämna upplysningar som inte är tillgängliga enligt lagstiftning eller sedvanlig administrativ praxis i någon av dessa stater. Enligt punkt 3 c) är en avtalsslutande stat inte heller skyldig att lämna upplysningar som skulle röja affärs-, industri-, handels- eller yrkeshemlighet eller i näringsverksamhet nyttjat förfaringssätt eller upplysningar, vilkas överlämnande skulle strida mot allmänna hänsyn (ordre public). I punkt 4 föreskrivs att en tillfrågad stat ska använda de medel som den förfogar över för att inhämta begärda upplysningar, även om den inte har behov av upplysningarna för sina egna beskattningsändamål. Skyldigheten begränsas av bestämmelserna i punkt 3. Den anmodade staten har dock inte rätt att vägra att lämna upplysningar uteslutande därför att den inte har något eget intresse av sådana upplysningar. I punkt 5 anges att bestämmelserna i punkt 3 inte medför rätt för en avtalsslutande stat att vägra att lämna upplysningar uteslutande därför att upplysningarna innehas av banker, andra finansiella institutioner, ombud, representanter eller förvaltare eller därför att upplysningarna gäller äganderätt i en person. Bestämmelserna i artikel 26 är avsedda att förhindra att avtalsförmåner ges för offshoreverksamhet, coordination centres, huvudkontor eller liknande verksamhet, vars uppbyggnad huvudsakligen styrs av skatteskäl. Offshoreverksamhet är verksamhet som typiskt sett inte bedrivs av bolag som bedriver näringsverksamhet i en avtalsslutande stat i egentlig mening, utan av bolag vars inkomster så gott som uteslutande härrör från verksamhet utanför en avtalsslutande stat. 2015/16:171 bildade enligt en stats lagstiftning men registreras i allmänhet i speciella register och deras verksamhet begränsas ofta av särskilda regler. får endast personer hemmahörande i utlandet vara delägare i sådant bolag. Bolagen får normalt inte bedriva verksamhet på den inhemska marknaden i den stat där de är bildade. Avsikten är att bolagen endast ska bedriva sin verksamhet och konkurrera på marknader utanför staten i fråga. Skatt utgår ofta i form av en fast årlig avgift eller med en mycket låg skattesats, ibland på en schablonmässig bas. Den grundläggande tanken bakom tillhandahållandet av dessa speciella register och den särskilda lagstiftningen är att attrahera utländska investerare som bedriver den egentliga verksamheten någon annanstans att göra formella bolagsetableringar i denna andra stat. De utländska investerarna får härigenom ett instrument för att undgå skattskyldighet i de stater där de är hemmahörande. De typer av ”verksamhet” som är vanligast förekommande i detta sammanhang är internationell sjöfart, finansverksamhet och annan liknande verksamhet som inte är bunden till någon speciell plats för verksamhetens bedrivande. Ett annat slag av offshoreverksamhet som bestämmelserna avser att motverka är verksamhet i form av coordination centres eller liknande. Den verksamhet som bedrivs av dessa enheter är tillhandahållandet av finansiella, administrativa eller andra tjänster åt bolag inom samma koncern. Ersättningen för dessa tjänster är avsedd att vara avdragsgill i utbetalarstaten och beskattas inte alls eller mycket lågt i mottagarlandet. Förfarandet har som viktigaste syfte att omvandla beskattningsbar inkomst i den egentliga verksamhetsstaten till låg- eller icke-beskattad inkomst i den stat där offshorebolaget är beläget. Skatteavtal syftar bl.a. till att eliminera eller minska de skattehinder som finns för ett fritt utbyte av varor, kapital och tjänster. Genom regler för att undvika dubbelbeskattning, reducera hög bruttobeskattning på betalningar från källstaten (utdelning, ränta och royalty) samt förhindra diskriminerande beskattning kan avtalen på ett verksamt sätt bidra till ökade investeringar och ett ökat utbyte av varor och tjänster mellan de avtalsslutande staterna. Avtalen är däremot inte avsedda att användas som instrument för att med konstlade metoder åstadkomma total skattefrihet eller mycket låg skattebelastning för inkomster som rätteligen bör ingå i beskattningsunderlaget och beskattas i den avtalsslutande stat där investeraren hör hemma. Flera medlemsstater i har genom intern lagstiftning infört bestämmelser som tar udden av sådan verksamhet som redovisats i det föregående. Majoriteten av medlemsstaterna är liksom inte beredda att medge bolag som bedriver sådan verksamhet förmåner genom skatteavtal. Vid ingående av nya skatteavtal är det svensk policy att införa särskilda spärregler som en gardering för eventuella framtida ändringar i intern lagstiftning i de stater med vilka vi har skatteavtal. Detta är särskilt angeläget eftersom ett skatteavtal ofta är tillämpligt under en mycket . Handräckning vid indrivning av skatter Artikel 27 behandlar handräckning vid indrivning av skatter och följer i stort sett modellavtal. I avtalet med saknas dock en hänvisning till behörig myndighet i punkt 1, som finns i modellavtal. I artikel 28 finns vissa upplysningar beträffande diplomatiska företrädare och konsulära tjänstemän. Artiklarna 29 och 30 innehåller bestämmelser om avtalets ikraftträdande och upphörande. Enligt artikel 29 ska de avtalsslutande staterna underrätta varandra när de åtgärder vidtagits som enligt respektive stats lagstiftning krävs för att avtalet ska träda i kraft. Avtalet träder i kraft den trettionde dagen efter det att den sista av dessa underrättelser tagits emot. Avtalet ska därefter tillämpas i fråga om källskatter, för belopp som betalas eller tillgodoförs det år som följer närmast efter den dag då avtalet träder i kraft eller senare och i fråga om andra skatter på inkomst, och skatter på förmögenhet, på skatt som tas ut för det beskattningsår som börjar det år som följer närmast efter den dag då avtalet träder i kraft eller . I det till skatteavtalet fogade protokollet finns förtydliganden och tillägg avseende artiklarna 5, 7 och 11. Dessa tillägg har berörts under beskrivningen av respektive artikel ovan. 5Konsekvenser för de offentliga finanserna har drygt 80 skatteavtal i kraft. Genom förslagen i denna proposition kommer dessa att kompletteras med ytterligare ett avtal. Förslagen förväntas inte ge upphov till någon negativ offentligfinansiell effekt. Förslagen bedöms inte heller ge upphov till någon ökad arbetsbörda för eller för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden , , Y , M , Baylan, Bucht, , Hellmark , , , Ygeman, A , , , Strandhäll, Shekarabi, , , , , , Skog Regeringen beslutar proposition Skatteavtal mellan och