prop · H40310 · 2016-11-21 00:00:00 — 2001/02:7) avskaffades den generella rättsliga regleringen av länsexpertfunktionerna vid länsstyr- elserna. Regeringen fann det då befogat att även fortsättningsvis reglera länsstyrelsernas organisation med avseende på jämställdhet. Länsstyrelserna har en betydelsefull roll i jämställdhetsarbetet på regional nivå, och de särskilda sakkunnigas kompetens och det arbete de bedriver utgör en viktig resurs för länsstyrelsernas uppgifter i fråga om jämställdhetsintegrering. Regeringen anser att jämställdhet är ett särskilt kompetensområde, som ska hanteras av personer med för uppdraget rätt kompetens, för att säkerställa att arbetet bedrivs strategiskt och professionellt. Flera remissinstanser anser att den nuvarande regleringen bidrar till att tydliggöra länsstyrelsernas specifika roll för jämställdhets- arbetet i länet och att den ger mandat att arbeta regionalt med jämställdhet. Det kan medföra risker att inte längre reglera funktionen särskild sakkunnig i länsstyrelseinstruktionen, vilket också poängteras av flera remissinstanser. En sådan risk är att arbetet med jämställdhets- integrering prioriteras ned. Regeringen har förståelse för dessa farhågor, men ansvaret för myndig- heternas inre organisation är delegerat till myndigheterna. Därtill syftar regeringens tillitsreform bl.a. till att utveckla och effektivisera den offentliga förvaltningen med tillit som grund och minskad detaljstyrning. Mot denna bakgrund avser regeringen att inte längre reglera i länsstyrelseinstruktionen att det vid varje länsstyrelse ska finnas en särskild sakkunnig i jämställdhet. Regeringen understryker dock att den kompetens som de särskilda sakkunniga i jämställdhet har fortsatt behövs på myndigheten. Systematiserad styrning mot jämställdhet i Regeringens bedömning: Tydliga och verksamhetsanpassade skrivningar om jämställdhetsintegrering bör vid behov finnas i Syftet är att myndigheternas verksamhet effektivt ska bidra till att de jämställdhetspolitiska målen uppnås. Regeringen avser att analysera, utifrån de jämställdhetspolitiska målen, i vilka myndigheters instruktioner det finns ett behov av att stärka kraven på och styrningen av Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Remissinstanserna: Remissinstanserna ställer sig positiva till Av de instanser som uttalat sig om att fler statliga myndigheter ska ges i uppgift att arbeta med jämställdhetsintegrering tillstyrker majoriteten förslaget att det ska regleras i myndigheternas instruktion. Övriga instanser tillstyrker att fler myndigheter ges uppgiften, men uttalar sig inte explicit om formen. Ingen instans avstyrker att myndigheterna får ett tydligare ansvar. Skälen för regeringens bedömning: Hur myndigheterna i sin kärnverksamhet beaktar och främjar jämställdhet har stor betydelse för jämställdheten i samhället och för möjligheterna att nå de jämställdhets- politiska målen. Både och har konstaterat att den långsiktiga styrningen gällande jämställdhets- integrering av myndigheters kärnverksamhet brister. De menar att det saknas logik kring vilka myndigheter som har skrivningar om jämställdhet i sin instruktion samt att kraven på att integrera ett jämställdhetsperspektiv inte har ställts på ett strukturerat och verksam- hetsanpassat sätt. Både och föreslår därför att regeringen tydliggör vilka myndigheter som är relevanta för genomförandet av jämställdhetspolitiken och att fler myndigheter får i uppgift att integrera ett jämställdhetsperspektiv i sin instruktion. Regeringen anser att jämställdhetsintegrering är en grundläggande förutsättning för att nå de jämställdhetspolitiska målen. Detta gäller såväl arbetet inom som inom de förvaltningsmyndigheter som lyder under regeringen. Regeringen delar och bedömning att det finns ett behov av att tydliggöra och systematisera styrningen av de statliga myndigheter vars verksamhet har relevans för att nå de jämställdhetspolitiska målen. Att dessa myndigheter ska arbeta med jämställdhetsintegrering bör vid behov förtydligas. hade 111 myndigheter (av alla myndigheter) skrivningar om jämställdhet (mål, uppdrag eller återrapporteringskrav) i sina regleringsbrev medan 97 myndigheter () hade skrivningar i sin instruktion. Regeringen anser att de myndigheter som är strategiska för jämställdhetspolitikens genomförande ska ha en tydlig och långsiktig styrning avseende jämställdhetsintegrering av kärnverksamheten. Styrningen av de statliga myndigheterna bör vara verksamhetsanpassad för att vara så effektiv som möjligt. Myndigheternas instruktioner är därmed en lämplig form för den långsiktiga styrningen avseende jämställdhetsintegrering. Regeringens styrning kan då beakta verk- samhetens särskilda behov och förutsättningar, vilket ökar möjligheten att myndigheternas verksamhet bidrar till att de jämställdhetspolitiska målen uppnås. Att uppgifter om jämställdhetsintegrering finns i myndigheternas egna instruktioner följer även principen om att jämställdhetsfrågorna ska styras i ordinarie kanaler i enlighet med regeringens strategi om jämställdhetsintegrering. Regeringen avser därför att, utifrån de jämställdhetspolitiska målen, analysera i vilka myndigheters instruktioner det finns ett behov av att stärka kraven på jämställdhetsintegrering. Det kan röra sig om att säkerställa att ett jämställdhetsperspektiv integreras i hela myndighetens verksamhet eller att ange en uppgift som preciserar hur myndigheten ska verka för att de jämställdhetspolitiska målen uppnås. Regeringens utvecklingsprogram för Jämställdhetsintegrering i myn- digheter (JiM) har bidragit, och bidrar fortsatt, till att deltagande myndig- 2016/17:10 heter har vidareutvecklat sitt arbete med jämställdhetsintegrering. Satsningen tar sikte på verksamhetsutveckling och sträcker sig . JiM-programmet ersätter således inte den mer långsiktiga styrning som ska ske genom myndigheternas instruktioner. Erfarenheter från JiM kommer att kunna vara vägledande i arbetet med att analysera och utforma verksamhetsanpassade uppgifter om jämställdhet i myndigheternas instruktioner. bör det genomföras en översyn av myndig- heters instruktioner i syfte att åstadkomma en tydligare strategisk och verksamhetsanpassad styrning för att förverkliga de jämställdhets- politiska målen. Regeringen avser att påbörja arbetet . har föreslagit att myndigheter som i sin redovisning till regeringen redovisar individbaserad statistik genomgående ska redovisa och analysera denna med kön som övergripande indelningsgrund om det inte finns särskilda skäl mot detta. Utredningen har föreslagit att regeringen prövar och i varje enskilt fall överväger att ställa krav på könsuppdelad statistik i myndigheters regleringsbrev eller instruktioner för att pröva och överväga att införa ett generellt krav i förordningen (2000:605) om årsredovisning och budgetunderlag om att myndigheterna ska redovisa och analysera individbaserad statistik med kön som övergripande indelningsgrund om det inte finns särskilda skäl mot detta. De flesta remissinstanser har inte uttalat sig specifikt om denna del av Nio instanser har dock tillstyrkt förslaget, bl.a. Statens skolinspektion och Myndigheten för delaktighet. Några av dem som tillstyrkt har haft synpunkter, till exempel Arbetsförmedlingen, som pekar på att kravet inte kan anpassas och därmed kan påverka Några remissinstanser, bl.a. Västra och , anser att insamlandet av statistik bör bygga på ett icke-binärt system där självidentifierad könsidentifikation är det väsentliga. Tre instanser motsätter sig förslaget. ifrågasätter nyttan och om just kön är den viktigaste variabeln. hänvisar här till utredningens slutsatser om att ett intersektionellt perspektiv bör säkras i genomförande och uppföljning av anser att kravet på könsuppdelad statistik hör hemma i verksamhetsspecifik styrning, t.ex. regleringsbrev. Regeringen anser att könsuppdelad statistik är ett viktigt verktyg i arbetet för ett jämställt samhälle. För att regeringen ska ha förutsättningar att fatta väl avvägda beslut som bidrar till en feministisk politik är underlag och information från myndigheter av stor betydelse. om rådande förutsättningar krävs för att kunna göra jämställdhets- analyser och bedriva en politik för jämställdhet inom alla utgiftsområden. Det är därför av största vikt att myndigheternas information till regeringen innehåller könsuppdelad statistik. presenteras med kön som övergripande indelningsgrund möjliggör även Skr. 2016/17:10 att kunna bryta ned statistiken utifrån fler perspektiv och genomföra en I förordningen (2001:100) om den officiella statistiken regleras att den officiella statistiken ska vara uppdelad efter kön om det inte finns särskilda skäl mot detta. Den officiella statistiken omfattar dock endast en delmängd av den statistik som produceras vid statliga myndigheter. har flera myndigheter krav på könsuppdelad statistik i instruktioner eller regleringsbrev. Dessa krav omfattar även den icke- officiella statistiken. konstaterade dock att det inte finns någon systematik i styrningen i fråga om vilka myndigheter som omfattas av sådana krav och på vilket sätt styrningen sker. Regeringen instämmer i utredningens bedömning. Mot denna bakgrund bereder regeringen ett förslag om att införa krav på att samtliga myndig- heter som presenterar individbaserad statistik i sin årsredovisning ska göra detta uppdelat efter kön. Det statliga jämställdhetsarbetets fasta organisation omfattar (), , de särskilda sakkunniga i jämställdhet på länsstyrelserna, Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) vid och Nationella sekretariatet för genusforskning () vid . DO:s uppdrag avser att främja lika rättigheter och möjligheter och motverka diskriminering utifrån diskrimineringslagen. prövar frågor om vitesföreläggande och överklagande utifrån diskrimineringslagen. Länsstyrelsernas uppgifter omfattar stöd, samordning och uppföljning av det regionala arbetet med att nå de jämställdhetspolitiska målen och beskrivs närmare i avsnitt 4.1.2. () har i uppdrag att med ett rikstäckande och samlat perspektiv utveckla och sprida evidensbaserad kunskap och information om mäns våld mot kvinnor, bedriva forskning med anknytning till klinisk verksamhet, bedriva utbildning, stödja och verka för en effektiv samverkan mellan berörda myndigheter och organisationer inom området samt att stödja driften av en nationell stödtelefon. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (MUCF) fördelar statsbidrag enligt förordningen (2006:390) om statsbidrag till jämställdhetsprojekt. MUCF fördelar även statsbidrag enligt förordningen (2005:1089) om statsbidrag till kvinnors organisering, i syfte att främja kvinnors deltagande i den demokratiska processen och i samhällslivet samt möjliggöra för kvinnor att bevaka sina rättigheter och driva sina krav. har ett uppdrag att med ett rikstäckande perspektiv främja genusforskningen i . Detta ska bl.a. ske genom utredningsarbete och informationsspridning samt på andra sätt finner lämpliga. ska genomföra upp- draget inom ramen för ett sekretariat för genusforskning. 2016/17:10 enheten på bereder och samordnar de jämställdhets- politiska frågorna i . Utöver den fasta organisationen på jämställdhetspolitikens område finns universitets uppdrag att stödja arbetet med jämställdhet i myndigheter (JiM) . JiM-uppdraget har därefter förlängts och utvidgats till att omfatta stöd till allt fler myndigheter (se avsnitt 2.6.2). har också i uppdrag att stödja arbete med jämställdhetsintegrering vid universitet och högskolor (JiHU), vilket påbörjades . Det finns också två tillfälliga uppdrag som är särskilt strategiska för arbetet mot mäns våld mot kvinnor och som har pågått över . har i ett nationellt uppdrag att arbeta mot hedersrelaterat våld och förtryck och omfattar uppdraget ett nationellt kompetensteam med tillhörande stödtelefon. i har haft ett nationellt uppdrag att motverka prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Uppdraget omfattar bl.a. samverkan, metodstöd och kompetensutvecklingsinsatser samt tryggt återvändande och rehabilitering för personer som har utsatts för människohandel. omfattar uppdrag att även motverka människohandel för andra ändamål än sexuella. 4.2.2 Behovet av en ny organisation Bristerna och behoven när det gäller den jämställdhetspolitiska organisationen har uppmärksammats i flera olika utredningar I betänkande Mål och myndighet (SOU 2015:86) och jämställdhetssatsning (RiR 2015:13) beskrivs hur frånvaron av en permanent förvaltningsstruktur på jämställdhetspolitikens område hindrar ett strategiskt och långsiktigt jämställdhetsarbete. konstaterar att det innebär svårigheter för genomförandet av jämställdhetspolitiken i allmänhet och för tillfälliga jämställdhetssats- ningar i synnerhet. Vidare framhålls att det inte har skett någon större förändring i förvaltningsstrukturen på jämställdhetsområdet de senaste viktigaste slutsats var att det krävs en fast och permanent struktur på nationell nivå för att regeringen ska kunna säkerställa att politiska prioriteringar får genomslag i styrningen av myndigheter och verksamheter. Utredningen visade att det finns ett stort behov av en samlad bild och analys av utvecklingen i förhållande till de insatser som genomförs. Den bild som finns är fragmentiserad över en rad sektorer och att det därför till stor del saknas kunskap om huruvida de insatser som genomförs är verkningsfulla, vilket gör att regeringen har ett bristfälligt kunskapsunderlag i utformandet av framtida insatser. visar utredningen att behovet och efterfrågan på stöd och uppföljning i arbetet med jämställdhet i ordinarie verksamhet från myndigheter, landsting, regioner och kommuner m.fl. är stort och ökar . myndighetsförslag avser en relativt smal expertmyndighet med huvudfokus på uppföljning, analys, samordning Utredningen föreslog att det nationella uppdraget om heders- relaterat våld vid i ska permanentas och överföras till jämställdhetsmyndigheten. föreslog även att det nationella sekretariat som utredningen om en nationell strategi mot mäns våld mot kvinnor (SOU 2015:55, se nedan) lämnat förslag om skulle inlemmas i myndigheten. Jämställdhets- utredningens myndighetsförslag innebär att strategiska delar av jämställdhetspolitikens organisering lämnas kvar vid olika myndigheter, NCK vid , vid , uppdraget om prostitution och människohandel för sexuella ändamål vid i och bidragsfördelningen till kvinnors organisering vid MUCF. Utredningen framhöll dock att det finns betydande fördelar med att hålla samman de nationella uppgifterna som rör delmålet om mäns våld mot kvinnor med de övriga uppgifter som rör uppföljning, analys, samordning och stöd inom jämställdhetspolitikens alla delmål, inte minst för att främja ett långsiktigt arbete i ordinarie strukturer. Utredningen bedömde att det finns skäl att se över ansvarsfördelningen mellan den nya jämställdhetsmyndigheten som ges i uppdrag att samordna vissa insatser som rör delmålet om mäns våld mot kvinnor och i , () och i syfte att säkerställa en effektiv samverkan mellan myndigheterna. Utredningen öppnade för att fler uppdrag på området skulle kunna föras över till en jämställdhetsmyndighet, men menade att det inte är självklart att en sådan myndighet ska ges ett permanent samordningsuppdrag inom alla delar av detta område. undersökte två huvudsakliga alternativ till att inrätta en myndighet: 1) att tillföra DO nya uppgifter och att nuvarande temporära uppdrag vid och länsstyrelserna i respektive permanentas, respektive 2) att ge MUCF nya uppgifter som rör uppföljning, samordning och stöd i jämställdhetspolitiken. De temporära uppdrag som och länsstyrelserna i och har skulle vid detta alternativ permanentas och föras över till MUCF. När det gäller alternativen till en jämställdhetsmyndighet hade utredningen invänd- ningar som rör styrningen och en farhåga att arbetet inte prioriteras tillräckligt, men framför allt att strukturen för jämställdhetspolitiken förblir splittrad. Utredningen menade att denna splittring av jämställdhetspolitikens fasta organisation över olika politikområden och departement innebär stora utmaningar för en sammanhållen och effektiv styrning. Trots att formellt är en samlad myndighet, har enskilda departement och enheter betydande rådighet över sitt ansvarsområde, vilket enligt utredningen kan försvåra samordning. Utredningens bedömning var vidare att det behov av styrning som identifierats inte kan tillgodoses inom ramen för de principer för styrning som gäller för DO och för universitet och högskolor. Utifrån myndighetsförslag och underlag i fråga om delmålsområdet mäns våld mot kvinnor fick Statskontoret i uppdrag att utvärdera och lämna förslag på hur en strategisk och hållbar styrning respektive organisering och ansvarsfördelning kan uppnås avseende de nationella kompetens- och samordningsuppdrag som , (), i Öster- götlands län och i har på delmålsområdet mäns våld mot kvinnor (S2016/00635/JÄM). uppdrag om mäns våld mot kvinnor – En analys av regeringens styrning (2016) föreslås bl.a. att regeringen bör ge respektive myndighet ett samlat och tidsbegränsat grunduppdrag. Statskontoret anser att ingen förändring i regeringens styrning behövs vad gäller organisation och ansvarsfördelningen mellan de fyra myndigheterna. förslag utgår i enlighet med uppdraget dock från befintlig I betänkandet Nationell strategi mot mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck (SOU 2015:55) föreslås att ett nationellt sekretariat som bl.a. ska samordna, utvärdera och följa upp politiken ska Utredningen som ska föreslå en nationell strategi mot mäns våld mot kvinnor konstaterar att det inte finns någon särskild nationell sektorsmyndighet som kan genomföra och förvalta uppdraget om en nationell strategi, men att det kan finnas en jämställdhetsmyndighet med ansvar inom området. ningen föreslog att ett sekretariat inrättas med uppgifter som omfattar både uppgifter som vanligtvis genomförs av , t.ex. samordning av regeringens styrning och att ta fram åtgärdsprogram på området, och rena myndighetsuppgifter såsom uppföljning, utvärdering och samordning av åtgärder i den nationella strategin. övergripande slutsats är att det krävs en bättre samordning, struktur och tydlighet när det gäller arbetet för att bekämpa mäns våld mot kvinnor. I delegationen för jämställdhet i arbetslivets betänkande Hela lönen – Utmaningar för ett jämställt arbetsliv (SOU 2015:50) föreslås att ett särskilt organ ges ett permanent uppdrag att ansvara för kunskapsspridning, kontinuitet, samordnade och tydliga krav samt konsekvent uppföljning av jämställdheten i arbetslivet. betonade att ett tydligt intersektionellt perspektiv, som tar hänsyn till individers olika arbets- och livsvillkor, bör genomsyra arbetet. I den jämställdhetspolitiska utredningens betänkande Makt att forma samhället och sitt eget liv (SOU 2005:66) var en slutsats att ett ”strukturellt annorlundaskap” präglar jämställdhetspolitiken genom att det inte finns en naturlig aktör för de uppgifter som bedöms vara Utredningen menade att det inom andra politikområden normalt finns en eller flera myndigheter som är ansvariga för genomförandet och att avsaknaden av en myndighet har skadat jämställdhetspolitiken och hämmat dess effektivitet och genomförande. Vidare framhölls att jämställdhetspolitiken präglats av ad hoc-insatser utan organisatorisk förankring, brist på uppföljning, samordning och kunskapsstöd, vilket medfört en brist på kontinuitet och systematisk Utredningen menade även att jämställdhets- politiken har särorganiserats, vilket innebär att ansvarigt departement i i hög utsträckning utför uppgifter som en förvaltnings- myndighet normalt skulle utföra. Utredningen om stöd för jämställdhetsintegrering i staten framhöll i sitt betänkande Stöd för framtiden (SOU 2007:15) att för att uppnå en jämställd medborgarservice är arbetet beroende av centrala och regionala stödstrukturer, kontinuerlig utvärdering samt bättre styrning. centrala stödstrukturen föreslogs i form av ett råd med uppgift att stödja myndigheternas, inklusive , arbete med jämställdhets- Skr. 2016/17:10 integrering. På regional nivå föreslog utredningen att länsstyrelserna skulle få en strategisk roll för att stödja offentliga aktörers arbete med jämställdhetsintegrering lokalt och regionalt. Utredningen om statligt stöd till kvinnors organisering (SOU 2004:59) föreslog att handläggningen av det nya statsbidraget för kvinnors organisering ska utföras av en särskild jämställdhetsmyndighet ”när en sådan inrättas”. Utredaren ansåg att myndighetsformen var nödvändig utifrån behovet av att kunna följa jämställdhetsperspektivet mer kontinuerligt och för att kunna göra strategiska uppföljningar. Även internationellt har behovet av organisatorisk förankring när det gäller jämställdhetsfrågorna uppmärksammats. Efter den senaste dialogen med för avskaffande av diskriminering av kvinnor uppmanades att stärka samordningen och säkerställa en tydlig och sammanhållen förvaltning av de nationella verktygen för att främja kvinnors ställning på alla nivåer, bland annat genom att överväga att inrätta en statlig jämställdhetsmyndighet i enlighet med Jämställdhets- utredningens förslag. 4.2.3En jämställdhetsmyndighet bör inrättas Regeringens bedömning: En myndighet bör inrättas med uppgift att bidra till en strategisk, sammanhållen och hållbar styrning och ett effektivt genomförande av jämställdhetspolitiken. Myndigheten bör ansvara för uppföljning, analys, samordning och stöd utifrån de jämställdhetspolitiska målen. Vidare bör myndigheten fördela bidrag till jämställdhetsprojekt och kvinnors organisering samt i övrigt bistå regeringen i t.ex. det internationella arbetet på området. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens bedömning. Utredningens förslag omfattar dock inte uppdraget om prostitution och människohandel för sexuella ändamål vid i och inte heller MUCF:s bidragsgivning till kvinnors organisering. Regeringen bedömer att även dessa uppdrag och uppgifter bör föras över till en jämställdhetsmyndighet. Regeringen bedömer att delar av universitets uppdrag om mäns våld mot kvinnor och uppdraget om att främja genusforskning och jämställdhetsintegrering vid bör föras över till en jämställdhetsmyndighet. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller invänder inte mot det. Två tredjedelar av dem som tar ställning till förslaget är positiva, bl.a. , , , Diskrimi- neringsombudsmannen, , Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, , , Nationella sekretariatet för genusforskning, i och kvinnolobby. Bland dem som avstyrker finns bl.a. Justitiekanslern, , Kriminalvården, , , , i , och Kommuner och Landsting (SKL). Statskontoret m.fl. anser att 2016/17:10 förslaget om att inrätta en jämställdhetsmyndighet inte är tillräckligt väl underbyggt och framhåller att utredningen inte i tillräcklig utsträckning har undersökt alternativ till en myndighet eller belyst de nackdelar som är förenade med förslaget. Bland dem som väljer att inte tydligt ta ställning till myndighetsförslaget finns bl.a. Arbetsförmedlingen, Pensionsmyndig- heten, , utvärdering (IFAU), Svenska , , Inspektionen för socialförsäkringen, Myndig- heten för delaktighet, och i . Skälen för regeringens bedömning I den senaste propositionen om jämställdhetspolitiken, Makt att forma samhället och sitt eget liv (prop. 2005/06:155), konstaterades att det jämställdhetspolitiska arbetet hade utvecklats avsevärt . Ytterligare kan det fastställas att den utvecklingen har fortsatt, delvis genom att jämställdhetspolitiken har tillförts mer resurser och på så sätt breddats och fördjupats, delvis genom att den i vissa begränsade delar har fått fastare former. Jämställdhetspolitikens nuvarande utformning vittnar om ett expansivt politikområde med höga politiska ambitioner. saknas en av de mest centrala förutsättningarna i form av en sammanhållen förvaltningsstruktur. Den jämställdhetspolitiska organisationen är fragmentarisk med bristande förutsättningar för uppföljning, progression och långsiktig förändring.