prop · H4031 · 2016-09-20 00:00:00 — Företagens elförbrukning utanför tjänstesektorn måste också exkluderas för att säkerställa förenlighet med det bemyndigande som fått av rådet. En sådan lösning förutsätter att åter- kommande ansöker om och får undantag enligt artikel 19 i energiskattedirektivet för en sådan lägre energiskattenivå. I och med att företag omfattas av en sådan nedsättning måste även regler om statligt stöd beaktas vilket innebär att varken företag i svårigheter eller företag med vissa oreglerade betalningskrav får dra nytta av en sådan nedsättning. Därtill kommer att uppgifter måste samlas in om stödmottagare för offentliggörande. En nedsättning i enlighet med P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 sistnämnda alternativ skulle kunna förmedlas i form av en skattesats, som ett avdrag av den skattskyldige, genom återbetalning till förbrukare eller en kombination av avdrag eller skattesats och återbetalning. Vid en nedsättning som förmedlas via den skattskyldige, dvs. genom skattesats eller avdrag, står den skattskyldige den ekonomiska risken för eventuella felaktiga nedsättningar i de fall stödmottagaren och den skattskyldige inte avtalat om ersättning vid felaktigheter på grund av att stödmottagaren inte var berättigad till stöd eller i de undantagsfall avtal finns men stödmottagaren inte förmår att kompensera den skattskyldige efter att felaktigheter upptäckts. Vid en nedsättning som förmedlas direkt till förbrukande stödmottagare genom avdrag för den som är skattskyldig och genom återbetalning till de stödmottagare som inte är skattskyldiga så skulle den ekonomiska risken för eventuella felaktigheter ligga hos respektive stödmottagare. En nackdel med en återbetalningslösning är att det enligt Utred- ningen om sektorsneutral och konkurrenskraftig energiskatt på el finns mer än 80 000 företag i berörda kommuner vilka vid en återbetalnings- lösning måste vända sig till för att få nedsättningen. Därutöver skulle även samtliga hushåll i de berörda kommunerna behöva vända sig till för att få nedsättningen. Även vid en nedsättning som förmedlas dels via en särskild skattesats för hushåll, dels genom återbetalning för företagskunder, såsom , Oberoende Elhandlare och föreslår så skulle en ekonomisk risk ligga kvar hos den skattskyldige för felaktigheter som består i att en lägre skattesats tagits ut på elektrisk kraft som förbrukats av näringsidkare. och Svensk Fjärrvärme som framhållit motsvarande alternativ lösning har även påpekat att den nödvändiga gräns- dragningen mellan hushåll och företag kan vara svår att göra. Det finns således nackdelar oavsett vilken av lösningarna som väljs. För att minska den administrativa bördan vid en nedsatt skattenivå kan det förvisso övervägas om det i syfte att minska den administrativa bördan bör införas en begränsning så att nedsättning endast beviljas när den uppgår till en viss storlek men då även en låg gräns skulle utestänga många hushåll, främst i lägenheter, från nedsättning föreslås emellertid inte någon sådan begränsning av nedsättningen. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Med beaktande av det ovanstående föreslår således regeringen att energiskatt på elektrisk kraft ska tas ut med endast en skattesats och att den särskilda skattesatsen för elektrisk kraft som förbrukas i vissa kommuner i norra ska ersättas med ett avdrag samt begränsas för att säkerställa att nedsättningen är förenlig med . För att säkerställa förenligheten med föreslås således att avdraget ska uppgå till och gälla för förbrukning av elektrisk kraft i hushåll och förbrukning av elektrisk kraft för annat ändamål än i industriell verksamhet, i en datorhall, i yrkesmässig jordbruks-, skogsbruks- eller vattenbruksverksamhet eller som . Då det är önskvärt att undvika dubbelreglering av avdragsrätt som fullständig skattebefrielse även kan erhållas genom avdrag vid förbrukning för vissa ändamål föreslås avdrag endast medges i den utsträckning avdragsrätt inte följer av föregående punkter. Avdrag får inte göras för skatt på elektrisk kraft som förbrukas av ett företag utan rätt till statligt stöd. En förutsättning för avdrag för skatt på elektrisk kraft som förbrukats av större stödmottagare, dvs. stödmottagare som får stöd om , är att den skattskyldige lämnar vissa uppgifter om dessa stödmottagare. För nedsättning för tid efter 2017 förutsätter lösningen att även i fortsättningen återkommande söker och att rådet åter- kommande beviljar ett sådant undantag enligt artikel 19 i energiskattedirektivet som möjliggör en lägre energiskattenivå samt att tillämpliga statsstödsregler iakttas när det gäller ned- sättningen som ges andra än hushåll. Förslaget föranleder ändringar i 1 kap. 11 a § samt i 11 kap. 3 och 9 §§ LSE, se avsnitt 3.8. 6.13.11 Följdändring i skatteförfarandelagen Regeringens förslag: Beslut om återbetalning enligt 11 kap. 12 a och 14 §§ lagen om skatt på energi, ska, i likhet med andra återbetalningar, vara att anse som beslut om punktskatt enligt skatteförfarandelagen, varför hänvisningar till dessa bestämmelser läggs till i 53 kap. 5 § i den lagen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Vid remissbehandlingen av betänkandet Energiskatt på el – En översyn av det nuvarande systemet (SOU 2015:87) påtalade Kammarrätten i att tillägg behövde göras i 53 kap. 5 § skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, eftersom ett beslut om återbetalning enligt den föreslagna 11 kap. 14 § får anses vara ett beslut om punktskatt. framförde motsvarande synpunkt. Inga synpunkter har inkommit på förslaget i promemorian. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 6.13.3 Nedsatt energiskatt på el endast genom avdrag eller återbetalning föreslås att två nya återbetalningsbestämmelser, 11 kap. 12 b och 14 §§, ska införas i lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE. I avsnitt 6.13.8 Skyldighet att lämna uppgifter föreslås att ytterligare en återbetalningsbestämmelse, 11 kap. 12 a §, införs i LSE. I 53 kap. 5 § SFL regleras vilka beslut om återbetalning, kompensation och nedsättning som är att anse som beslut om punktskatt. Förändring av den berörda paragrafen föreslås även i lagrådsremissen Definition av beskattningsår för vissa punkt- skatter varför en samordning av förslagen i ett senare skede i lagstiftningsprocessen kan bli nödvändig. Regeringen anser i likhet med Kammarrätten i 53 kap. 5 § behöver göras för att beslut återbetalning enligt de föreslagna återbetalnings- bestämmelserna, 11 kap. 12 a, 12 b och 14 §§ LSE, ska anses som beslut om punktskatt enligt SFL. Därför föreslås att hänvisning till nämnda bestämmelserna läggs till i 53 kap. 5 § SFL. Förslaget föranleder ändringar i 53 kap. 5 § SFL, se avsnitt 3.17. 6.13.12Skattskyldighet för nätinnehavare m.m. 6.13.12.1 Skattskyldigheten flyttas från elleverantörer till nätinnehavare (elleverantörernas) roll leveranser till förbrukarna tas över av elnätsföretagen (nätinnehavarna). Regeringens bedömning: Skattskyldig i egenskap av producent ska vara den som i framställer skattepliktig elektrisk kraft. Undantaget från skattskyldighet som producent för de mikroproducenter vars elektriska kraft blir skattepliktig enbart om den överförs till det allmänna elnätet behålls. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Vissa språkliga och redaktionella ändringar har dock skett i regeringens förslag. elleverantörernas roll som skattskyldiga med skattskyldighet för nätinnehavarna. , , Oberoende Elhandlare, , , , , och avstyrker förslaget. Svensk energi och E.ON önskar att förändringen ska skjutas upp. I huvudsak synes de som motsätter sig eller är avvaktande till en förändring av skattskyldigheten vara det med anledning av tveksamheter rörande förenligheten med en nordisk slutkundsmarknad. Vid remitteringen av promemorian Vissa punktskattefrågor inför budgetpropositionen 2015 framför vissa remissinstanser synpunkter rörande skattskyldigheten på elektrisk kraft. Kammarrätten i påpekar att det i 11 kap. 5 § första stycket lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE, inte görs någon ändring, vilket innebär att ”yrkesmässigt” behålls i denna paragraf. Kammarrätten framför att det bör övervägas om det inte finns anledning att se över utformningen av 11 kap. 5 § LSE i nu aktuellt avseende. och Svensk Fjärrvärme anför att om möjligt bör den som enbart framställer elektrisk kraft enligt 11 kap. 2 § första stycket 1 a och b LSE undantas från skattskyldighet även om aktören yrkesmässigt levererar sin överskottsel. Svensk Solenergi föreslår att ett undantag införs så att de mikroproducenter som omfattas av skattereduktionen kan sälja sin överskottsel utan att skattskyldighet inträder så länge som P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 mikroproducenten är nettoköpare av elektrisk kraft. Bakgrunden till förslagen: Förslagen tar sin utgångspunkt i regeringens avisering i budgetpropositionen (prop. 2015/16:1, avsnitt 6.22.5) och det förslag som lämnades av Utredningen om nettodebitering av el (SOU 2013:46). Motsvarande förslag till förändring, som innebär att nätinnehavarna tar över elleverantörernas roll som skattskyldiga, har tidigare föreslagits av (SOU 2003:38) och aviserats av en tidigare regering (budgetpropositionen , prop. 2005/06:1 avsnitt 5.5.3.4). Utredningen om nettodebitering av el lämnade betänkandet Beskattning av mikroproducerad el m.m. (SOU 2013:46). I utredningsuppdraget ingick bl.a. att analysera och lämna lagförslag rörande vem som bör vara skattskyldig för energiskatt på elektrisk kraft. Frågan om skattskyldighet utreddes självständigt i förhållande till de övriga delarna av uppdraget. Utredningen föreslår att skattskyldigheten för elskatt, i de situationer där i huvudsak elhandels- företagen är skattskyldiga , ska tas över av elnätsföretagen. Förslaget motiveras främst med anledning av följande bakgrund. Utredningen konstaterar att avregleringen av elmarknaden har förändrat förhållandena på marknaden, exempelvis genom ökade möjligheter för kunderna att välja elhandelsföretag. Den avreglerade marknaden har också fört med sig att elhandelsföretagen, som är skattskyldiga för elskatt, fått allt mindre lokalkännedom om kundens verksamhet. Elhandelsföretagens möjligheter att kontrollera och följa sina kunder har försämrats. När de ska redovisa elskatten är de i praktiken hänvisade till de uppgifter som lämnas av elnätsföretagen. Utredningen anser vidare att det finns flera andra skäl till att lägga skattskyldigheten på elnätsföretagen. Den för vars räkning elektrisk kraft förs in till anses ha framställt den elektriska kraften och kan därmed själv bli skattskyldig. De konsekvenser detta får för utländska aktörer undviker man om elnäts- företagen i stället blir skattskyldiga. Även språkliga skäl talar för att den som är skatt- skyldig för elskatt bör finnas i det land där skatten tas ut. Genom att låta elnätsföretagen bli skattskyldiga, blir det också fråga om ett mer begränsat antal skattskyldiga. Någon prövning av lämpligheten förekommer inte för elhandels- P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Elnätsföretagen är däremot föremål för en form av lämplighetsprövning genom ellagen, som bör kunna tjäna som en viss garanti för att staten får in sina skatteintäkter. Skälen för regeringens förslag och bedömning: har en fri elmarknad när det gäller handel med och produktion av elektrisk kraft. Däremot är nätverksamheten fortfarande ett reglerat monopol. En huvudprincip i den reformerade marknaden är att det måste finnas klara skillnader mellan å ena sidan nätverksamhet och å andra sidan handel och produktion. Ett elnätsföretag kan således inte ingå i en juridisk person som också bedriver handel med eller produktion av elektrisk kraft. På den regel- reformerade elmarknaden har slutanvändarna möjlighet att fritt välja från vem de vill ha sin elektriska kraft levererad. Någon given geografisk koppling mellan ett elhandelsföretag och en slutanvändare finns inte. Däremot är slutanvändaren, vad gäller överföringen av den elektriska kraften, hänvisad till det företag som har koncession att bedriva nätverksamhet i dennes område. Elhandelsföretagen är enligt dagens regler skyldiga att betala energiskatt på elektrisk kraft. Det följer av 11 kap. 5 § 2 LSE. För att kunna fullgöra denna skyldighet är elhandelsföretagen beroende av elnätsföretagen. Elhandelsföretagen måste lita på andrahandsuppgifter från elnäts- företagen om mängden elektrisk kraft som levererats. Även om det inte framkommit något som talar för att elnätsföretagens rapportering skulle vara felaktig, så är det önskvärt att de aktörer som har denna kontroll, dvs. elnäts- företagen, är skattskyldiga. Någon prövning av lämpligheten förekommer inte för den som agerar som elhandelsföretag. Det kan konstateras att elnätsföretagen genom regleringen i 2 kap. 10 § ellagen (1997:857) innan koncession medges är föremål för en form av lämplighetsprövning som, även om den inte tar sikte på uppbörd av energiskatt på elektrisk kraft, ändå bör kunna tjäna som en garanti för att dessa företag är seriösa aktörer och för att staten får in sina skatteintäkter. Om skattskyldigheten läggs på elnäts- företagen bör detta också innebära en större stabilitet i uppbördssystemet. De investeringar och åtaganden som ligger bakom en nät- koncession medför att ett elnätsföretag kommer att svara för uppbörden och därigenom också kommer att kunna skapa lämpliga rutiner för detta. påpekar också i sitt betänkande Svåra skatter! (SOU 2003:38) bl.a. att den som väljer att få sin elektriska kraft levererad av en leverantör utanför , genom förslaget om att skattskyldigheten flyttas till elnätsinnehavarna, jämställs med den som själv har framställt kraften. Detta innebär att en sådan förbrukare kan bli skattskyldig för den elektriska kraften. I sammanhanget bör även nämnas språkliga skäl. Den som är skattskyldig borde ha lättare att avgöra t.ex. i vilken verksamhet eller för vilket ändamål elkraften förbrukats, om denne kan kommunicera med elkunder, skattemyndigheter och andra på det egna språket. Även i andra sammanhang kan det vara lättare för den som är skattskyldig för energiskatt att kommunicera med slutkunder i samma land. Motsvarande gäller givetvis för skattemyndigheterna som lättare kan kommunicera med den skattskyldige och svara för uppbörden om den skattskyldige finns i samma land som myndigheten. för de nordiska energiregulatorerna (NordREG) har beslutat att gå vidare med obligatorisk samfakturering, vilket betyder att fakturan till slutkunden ska komma från elhandelsföretaget. Detta kan i och för sig vara ett argument som talar för att elhandels- företaget bör vara skattskyldigt för energiskatt. Mot bakgrund av alla andra argument som finns för en annan ordning, är dock detta inget bärande skäl för att låta elhandelsföretagen vara skattskyldiga för energiskatt på elkraft. Ett ytterligare steg mot en gemensam slutkunds- marknad är snarare att skattskyldigheten harmoniseras, vilket med hänsyn till att elnäts- företagen såväl i och som i är skattskyldiga, är ännu ett skäl för att skattskyldigheten bör ligga hos elnätsföretagen. Det kan vidare konstateras att som redan har en elhandlarcentrisk modell aktivt valt att behålla skattskyldigheten hos nätinnehavarna. Regeringen bedömer att övergången till en gemensam nordisk elhandlarcentrisk slutkunds- marknad kommer att underlättas om uppbörds- modellen för energiskatt på elektrisk kraft är densamma i de länder som omfattas av den elhandlarcentriska slutkundsmarknaden. Antalet elnätsföretag uppgår till ca 170. Detta kan jämföras med registrerade skattskyldiga för energiskatt på elektrisk kraft som var sammanlagt 1 307 stycken (298 elleverantörer, 233 elproducenter och 776 producenter/ leverantörer). har antalet registrerade skattskyldiga markant ökat och antalet fortsätter att öka. I samman- hanget kan även nämnas att de energi- och miljörelaterade punktskatterna har ökat i betydelse . Skatteintäkterna från energiskatten på elektrisk kraft uppgick till ca . Om elnätsföretagen i stället blir skattskyldiga blir det alltså fråga ett mer begränsat antal skattskyldiga. En förändring av skattskyldigheten för energiskatt på elektrisk kraft kan bidra till att förenkla elektrifiering av fordonsflottan. Detta genom att minska den administrativa bördan för dem som under nuvarande regler riskerar att bli skattskyldiga när de tillhandahåller elektrisk kraft till elfordon. En sådan förändring kan leda till att fler är intresserade av att förse elfordon med elektrisk kraft. Detta skulle exempelvis ge en möjlighet för de arbetsgivare som vill låta sina arbetstagare mot betalning ladda sina elfordon under arbetsdagen utan att arbetsgivaren blir skattskyldig för energiskatt på elektrisk kraft. En förändring kan även öka intresset för mikroproduktion av elektrisk kraft om den innebär en förenkling för mikroproducenter. En sådan förenkling kan bestå i att de inom de effektramar som gäller för undantag från skatteplikt tillåts sälja energi utan att riskera att bli skattskyldig vare sig som leverantör eller som producent. Det kan konstateras att antalet aktörer som säljer egenproducerad elektrisk kraft har ökat . Om dagens regelverk med en skattskyldighet för leverantörer behålls så kan en fortsatt ökning förväntas av antalet aktörer som blir skattskyldiga när de levererar elektrisk kraft, exempelvis vid temporära produktionsöverskott då den egna förbrukningen understiger produktionen. Produktionsöverskott och en därpå följande skattskyldighet vid leverans kan även uppstå om den som framställer elektrisk kraft önskar dimensionera sina produktions- anläggningar så att produktionen löpande genererar ett överskott vilket kan säljas. Den av beslutade förändringen av undantaget från skatteplikt, i enlighet med förslaget i budgetpropositionen (prop. 2015/16:1 avsnitt 6.22), innebär en möjlighet för den som framställer förnybar elektrisk kraft att behålla skattefrihet för egenförbrukad elektrisk kraft P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 trots att denne yrkesmässigt leverererar annan elektrisk kraft. Trots utvidgningen av undantaget från skatteplikt i detta avseende så innebär ett bibehållande av den befintliga ordningen med skattskyldighet för leverantörer att mikro- producenter fortfarande kan komma omfattas av den administrativa bördan som åvilar en skattskyldig. Denna administrativa börda kan verka hämmande för dem som funderar på att, inom effektramarna för undantaget från skatteplikt, producera mer elektrisk kraft från förnybara källor än enbart för det egna behovet. För det fall att skattskyldigheten som leverantör ersätts av en skattskyldighet för nätinnehavarna innebär det att mikroproducenter som genom 11 kap. 5 § femte stycket LSE är undantagna från skattskyldighet som producent kan sälja sin överskottsproduktion av elektrisk kraft till en köpare som får den köpta kraften via det koncessionspliktiga nätet utan att mikro- producenten blir skattskyldig som elleverantör. I dessa fall kommer i stället nätinnehavaren bli skattskyldig för den överförda kraften. Oberoende Elhandlare har i en skrivelse (dnr Fi2016/02198/S2) hemställt att skatts- kyldigheten för energiskatten på elektrisk kraft inte ska flyttas från leverantörerna till nätinnehavarna och har anfört flera skäl för detta, vilka i huvudsak baseras på den omständigheten att man i har kommit överens om en övergång till en elhandlarcentrisk modell och de effekter detta har på kund- kontakt, fakturering etc. Även Energiföretagen har i en skrivelse (dnr Fi2016/02874/S2) framfört invändningar mot en överflyttning av skattskyldigheten till nätinnehavarna samt efterfrågat ytterligare analys av vad förslaget leder till i en elhandlarcentrisk marknadsmodell. Energi- företagen anser huvudsakligen att förslaget riskerar att bli kostnadsdrivande och skapa inträdeshinder på elmarknaden för nya elhandelsföretag eller slå ut mindre elhandels- företag. Ovan har redovisats flera fördelar med en överflyttning av skattskyldigheten till nätinne- havarna, såsom exempelvis elnätsföretagens kännedom om mängden elektrisk kraft som levereras, att den skattskyldige och finns i samma land etc. Det är vidare elnätsföretagen som är skattskyldiga i våra nordiska grannländer. Mot bakgrund av det ovanstående anser regeringen att skälen för en P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 överflyttning av skattskyldigheten till nätinnehavarna starkt överväger skälen för att behålla skattskyldigheten hos elhandelsföre- tagen. Konsekvenserna av förslaget behandlas i detalj även i avsnitt 6.13.14 nedan. Regeringen anser därför att det saknas tillräckliga skäl att tillmötesgå Oberoende Elhandlares och Energiföretagen önskemål i fråga om överflyttning av skattskyldigheten. För att det ska vara möjligt att nå ambitionen om en fossiloberoende fordonsflotta till 2030, och, i förlängningen, den långsiktiga visionen att inte ska ha några nettoutsläpp av växthusgaser i atmosfären, kommer ökade möjligheter till elektrifiering av fordonsflottan att vara av stor betydelse. I det klimat- investeringsstöd till kommuner och regioner som regeringen föreslår i propositionen Vårändringsbudget (prop. 2014/15:99) ingick de medel som finns avsatta för investeringsstöd till laddinfrastruktur som en del. Under den nuvarande uppbördsordningen där leverantörer av elektrisk kraft är skatt- skyldiga riskerar emellertid de aktörer som vill förse bilar och andra motorfordon med elektrisk kraft att bli skattskyldiga om de försöker få skälig ersättning för den tillhandahållna elektriska kraften. Genom den befintliga ordningen infaller således en administrativ börda som kan verka hämmande för de aktörer som funderar på att tillhandahålla elektrisk kraft för elbilar. efterfrågar i en hemställan (dnr Fi2015/03277/S2) dels att ett särskilt undantag från skattskyldighet ska införas för dem som erbjuder laddtjänster och endast säljer elektrisk kraft för fordons laddbehov, dels att förmånsbeskattning inte ska ske när anställda erhåller laddel på arbetsplatsen. Om skattskyldigheten som leverantör ersätts av en skattskyldighet för nätinnehavarna kommer emellertid den administrativa bördan för dem som säljer elektrisk kraft minska genom att leverantörer efter ändringen inte behöver deklarera och betala in skatt på den försålda elektriska kraften eftersom skattskyldigheten då i stället åligger nätinnehavarna och den inköpta elektriska kraften som säljs vidare redan blivit beskattad i ett tidigare led. Regeringen anser att det vid en sådan förändring saknas skäl att som och Svensk Fjärrvärme föreslår införa ett separat undantag från skattskyldighet som leverantör för den som framställer elektrisk kraft i enlighet med 11 kap. 2 § första stycket 1 a och b LSE, eftersom skattskyldigheten då inte längre åligger elleverantörerna. Regeringen anser vidare att de bakomliggande problem som är grunden till hemställan om undantag från skattskyldighet och förmåns- beskattning bortfaller genom ett förslag som innebär att skattskyldigheten åvilar nätinne- havare och inte dem som yrkesmässigt levererar elektrisk kraft. Den som vill tillhandahålla elektrisk kraft i yrkesmässig verksamhet blir således inte längre skattskyldig för elektrisk kraft när denne tillhandahåller elektrisk kraft till en anställd på ett sätt som inte föranleder förmånsbeskattning. Regeringen anser därmed att det saknas tillräckliga skäl för att tillmötesgå önskemålen i hemställan (dnr Fi2015/03277/S2). () efterfrågar i två skrivelser (dnr Fi2013/04322/S2 och Fi2015/03831/S2) dels en utredning av beskattningen av elektricitet för elbussar, dels sänkt skatt på för elbussar. För att främja introduktionen på marknaden för eldrivna bussar har efter förslag av regeringen beslutat att införa en elbusspremie. Eldrivna bussar har stor potential att minska utsläppen av såväl klimatutsläpp, luftföroreningar som av buller. Dessa underlättar en förtätning av bostäder i storstäder samt frigör biodrivmedel till lastbilar och andra tunga fordon som är svårare att elektrificera. Elbussar är ett bra exempel på ny teknik som är dyrare att investera i än konventionell teknik men billigare att använda.