prop · H40313 · 2016-09-27 00:00:00 — Arbetet med den nordiska slutkundsmarknaden förändrar förutsättningarna EI har både inom det nordiska samarbetet samt inom det europeiska samarbetet tagit fram rekommendationer som innebär att elhandlare bör ansvara för de kontakter med kunder som avser produkter och tjänster på den fria marknaden, det vill säga alla typer av elavtal. Elhandlaren bör också vara kundens huvudsakliga kontaktpunkt när kunden byter elhandlare eller flyttar. Den viktiga skillnaden mot dagens system är att kunden kan vara passiv genom att låta bli att kontakta en elhandlare vilket i dagens system är huvudorsaken till att kunder blir placerad på anvisningsavtal. Den nya marknadsmodellen, som på engelska brukar benämnas som en Supplier Centric Model, kommer enligt EI:s bedömning att innebära en kraftig minskning av andelen kunder som har anvisningsavtal. Målet är att modellen är på plats i . Förbättrad information till de inaktiva kunderna bidrar till att fler tecknar elavtal I väntan på att den nya marknadsmodellen träder ikraft finns det ett behov att stärka de inaktiva elkundernas ställning på elmarknaden. Det behövs drivkrafter på elmarknaden som får elhandlarna att mer aktivt arbeta för att kunderna ska röra sig bort från anvisningsavtalen. har tidigare konstaterat att konsumenter på elmarknaden upplever att det är svårt att jämföra olika erbjudanden på elmarknaden. Verket har också konstaterat att det finns brister i informationen till nyinflyttade lägenhetsinnehavare, det vill säga den kundgrupp som i högst grad inte gör ett aktivt val av elavtal och därmed betalar ett anvisat pris. För att öka medvetenheten hos de inaktiva kunderna, underlätta för dem att göra rationella val och säkerställa att alla får liktydig information gällande anvisningsavtal föreslår EI en skärpning av ellagens krav på den anvisade elhandlarens information till anvisade kunder. För att minska risken för att kunderna ska förväxla anvisningsavtalen med andra avtal föreslår EI vidare en bestämmelse i ellagen om att marknadens aktörer ska använda benämningen anvisningsavtal på fakturan och i övrig kommunikation med kunderna. Kunder som aktivt tecknat ett avtal ska inte kunna återvisas till ett anvisningsavtal Det förekommer att aktiva kunder vars tidsbestämda fastprisavtal löpt ut anvisas till ett anvisningsavtal. Detta är olyckligt för kunden eftersom det anvisade priset i regel är betydligt högre än elhandlarens övriga priser. För att undvika detta avser EI, genom överläggningar med branschorganisationen , och Konsumenternas Energimarknadsbyrå, verka för en branschgemensam överenskommelse om att elhandlare inte ska ge kunder som en gång tecknat ett avtal med elhandlaren ett anvisningsavtal. EI vill i sammanhanget betona vikten av att en överenskommelse av det här slaget omfattar alla marknadens aktörer för att få önskad verkan. Om en överenskommelse inte kommer till stånd bör lagstiftning övervägas. Upphandling av den anvisade elhandlaren blir för kostsam En av de bidragande orsakerna till att priset på anvisningsavtal är betydligt högre än elhandlarnas ordinarie prisavtal är att det inte finns någon reell konkurrens mellan elhandlarna då nätägaren utser vem som ska vara anvisad elhandlare. Då det saknas bestämmelser som reglerar hur nätägarna ska utse den anvisade elhandlaren finns det heller ingen skyldighet för nätägarna att utse den elhandlare som erbjuder kunderna lägsta möjliga pris. EI har analyserat möjligheterna till upphandling av tjänsten som anvisad elhandlare i konkurrens för att på så sätt pressa de anvisade priserna. En sådan upphandling skulle då utformas så att elhandlarna lämnar anbud om ett påslag på börsens spotpris. Upphandling skulle på så sätt skapa en konkurrens om marginalen för de passiva kunderna. Fördelen med upphandlingsförfarandet är att det är ett konkurrensneutralt sätt att lösa problemet med de anvisade priserna som det minimerar interventionen på marknaden. Flera tidigare utredningar indikerar dock att de administrativa kostnaderna för upphandlingen sannolikt överstiger fördelarna. Efter att ha fört en dialog med såväl kundrepresentanter, andra myndigheter och elbranschen ser EI inget skäl att ifrågasätta bedömningen att en upphandling av tjänsten som anvisad elhandlare helt enkelt blir för dyr, vilket i slutändan drabbar kunderna genom högre priser. Mot bakgrund av detta avråder EI från att införa regler som innebär att tjänsten som anvisad elhandlare ska upphandlas i konkurrens. ... men en reglering av anvisningsprocessen kan bidra till pressade priser Ett sätt att öppna upp för fler aktörer att bli anvisade elhandlare, och därigenom skapa konkurrens som bidrar till sänkta anvisade priser, är att införa regler i ellagen som innebär att nätägaren ska utse den anvisade elhandlaren på ett öppet, icke-diskriminerande och marknadsorienterat sätt. En reglering liknande den som beskrivs ovan finns redan i ellagen när det gäller nätägarens anskaffande av el för att täcka nätförluster. Denna reglering innebär att nätägaren måste anskaffa el för att täcka nätförluster på ett öppet, icke-diskriminerande och marknadsorienterat sätt. EI bedömer att en reglering av anvisningsprocessen är effektivt sätt att stärka konkurrensen på elmarknaden och minska prisskillnaden mellan de avtalsformer som tas upp i denna rapport. EI föreslår därför att denna åtgärd införs. EI föreslår vidare att efterlevnaden av ett sådant system omfattas av myndighetens tillsyn. Reglering av själva avtalsformen låter sig svårligen göras En åtgärd för att minska prisskillnaderna mellan inaktiva och aktiva kunder är att införa regler som tvingar elhandlarna att ge sina ordinarie rörliga prisavtal till de anvisade kunderna. Fördelen med en reglering av detta slag är att prisskillnaderna mellan de inaktiva kunderna och de kunder som aktivt valt rörligt pris avskaffas. En sådan reglering kan dock vara ytterst svår att genomföra i praktiken. Ett problem skulle vara att definiera elhandlarnas ordinarie rörliga prisavtal. Minsta otydlighet om detta riskerar att medföra att andra avtalstyper än företagens ordinarie rörliga prisavtal tillämpas på anvisnings- kunder, vilket skulle rendera i att regleringen förlorar sin verkan. Det kan också konstateras att en reglering av det här slaget skulle vara ett främmande institut på den svenska elhandelsmarknaden, som i övrigt är en konkurrensutsatt marknad där elhandlarna själva definierar avtalen till sina kunder. Mot bakgrund av de betydande svårigheter som är förknippade med en reglering av avtalsform avråder EI från att införa denna åtgärd. Prisreglering riskerar att sätta konkurrensen ur spel Den mest direkta åtgärden för att uppnå en sänkning av de anvisade priserna är att reglera nivån på de anvisade priserna. Ett förhållandevis okomplicerat sätt att reglera det anvisade priset är att utgå från priset på Spot och därefter reglera hur stort påslag elhandlarna har rätt att göra. Fördelen ur ett kundperspektiv med att införa ett reglerat anvisat pris är att prisnivån för många av de inaktiva kunderna skulle sjunka. En prisreglering av det här slaget skulle medföra att de anvisade priserna jämnas ut över landet och att de allra dyraste anvisade priserna inte längre får förekomma. Att införa en prisreglering är förknippat med en del risker och svårigheter. En svårighet med att införa en prisreglering är att bestämma en lämplig nivå för det reglerade priset. Om priset sätts för lågt sätts konkurrensen på marknaden ur spel genom att de anvisade elhandlarna får en konkurrensnackdel jämfört med elhandlare som inte är anvisade elhandlare. Ett för lågt pris riskerar också medföra att nätägarna får svårt att hitta elhandlare som är villiga att ta rollen som anvisad elhandlare. Om det reglerade anvisningspriset sätts för högt går själva syftet med prisregleringen förlorat. Ett för högt pris riskerar också att sätta konkurrensen ur spel då de anvisade elhandlarna får en konkurrensfördel mot andra elhandlare. Vidare kan det konstateras att de europeiska tillsynsmyndigheternas samarbetsorganisations (CEER) vid ett flertal tillfällen slagit fast att prisreglering på slutkundsmarknaden för el inte bör förekomma. Mot bakgrund av de svårigheter och risker som EI ser med en prisreglering vill EI inte rekommendera att en reglering för de anvisade priserna införs. Kortsiktiga lösningar minskar kundernas drivkrafter att vara aktiva och bör undvikas EI vill med de åtgärder som föreslås i rapporten öka aktiviteten, minska antalet kunder med anvisningsavtal och bidra till en sänkning av de anvisade priserna. EI har i möjligaste mån undvikit att föreslå kortsiktiga lösningar med oproportionerligt höga kostnader som har tjänat ut sitt syfte när den nordiska slutkundsmarknaden är på plats. EI vill också framhålla vikten av att villkoren för de passiva kunderna inte utformas så att de helt tar bort drivkrafterna för kunderna att vara aktiva. De passiva kundernas intressen måste vägas mot drivkrafterna för en väl fungerande marknad. Det bör därför inte betraktas som enbart negativt att de kunder som aktivt jämför priser och letar efter förmånliga avtal erhåller ett lägre pris än de kunder som inte gör det. Systemet med anvisad elhandlare Förslag till lag om ändring i ellagen (1997:857) Härigenom föreskrivs i fråga om ellagen (1997:857) dels att 8 kap. 8 § och 12 kap 1 § ska ha följande lydelser, dels att det i lagen ska införas två nya paragrafer, 8 kap. 8 b § och 8 kap 8 c § av följande lydelser. 8 kap. 8 § ellagen Elanvändare som saknar elleverantör ska av berörd innehavare av nätkoncession anvisas en elleverantör, som gentemot nätkoncessionshavaren har åtagit sig att leverera el till sådana elanvändare. Nätkoncessionshavaren ska utan dröjsmål underrätta elanvändaren om vilken elleverantör som anvisats, om innebörden av en sådan anvisning och om ellagens bestämmelser om byte av elleverantör. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om vad underrättelsen i andra stycket ska innehålla. Den anvisade elleverantören ska utan dröjsmål underrätta elanvändaren om de villkor för leveransen som elleverantören avser att tillämpa och om den dag då elleverantören avser att påbörja leveransen enligt avtalet. För förbrukningen av den el som inte levererats enligt ett leveransavtal med en elleverantör, som är leveransskyldig enligt 5 §, ska elanvändaren betala till den anvisade elleverantören enligt de villkor som denne tillämpar. Lag (2009:580). Elanvändare som saknar elleverantör ska av berörd innehavare av nätkoncession anvisas en elleverantör, som gentemot nätkoncessionshavaren har åtagit sig att leverera el till sådana elanvändare. Nätkoncessionshavaren ska utse den anvisade elleverantören på ett öppet, icke-diskriminerande och marknadsorienterat sätt. Den anvisade elleverantören ska utses för en period om högst . Elanvändare som anvisats en elleverantör har rätt att byta elleverantör senast en månad från det att elanvändaren meddelat den anvisade elleverantören. 8 kap. 8 b § ellagen om vilken elleverantör som anvi- sats, om innebörden av en sådan anvisning och om ellagens be- stämmelser om byte av elleveran- Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med- delar närmare föreskrifter om vad underrättelsen i första stycket ska Den anvisade elleverantören ska utan dröjsmål underrätta elanvän- daren om de villkor för leveransen tillämpa och om den dag då elle- verantören avser att påbörja leve- ransen enligt avtalet. rättelsen samt av varje faktura ska framgå att det är ett anvisnings- För förbrukningen av den el som inte levererats enligt ett leverans- avtal med en elleverantör, som är leveransskyldig enligt 5 §, ska el- användaren betala till den an- villkor som denne tillämpar. 8 kap. 8 c § ellagen En anvisad elleverantör ska minst en gång per kvartal sända särskild information till elanvändare med Informationen enligt första stycket ska innehålla En redogörelse för vilka avtalstyper elleverantören erbjuder samt leveransvillkor och priser för dessa. En hänvisning till nätmyndighetens webbplats; 12 kap. 1 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas, såvitt avser frågor om elsäkerhet och driftsäkerheten hos det nationella elsystemet, av den eller de myndigheter som regeringen bestämmer. Tillsynen i övrigt över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas av nätmyndigheten. Tillsynen enligt andra stycket omfattar inte bestämmelserna i 7 och 10 kap. samt 11 kap. 1–12 §§ och inte heller efterlevnaden av elleverantörernas skyldigheter enligt 8 kap. 1–4 §§, 5 § första och andra styckena och 6–11 a §§. är tillsynsmyndighet enligt och rådets förordning (EG) nr 714/2009 av om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel och om upphävande av förordning (EG) nr 1228/2003. Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas, såvitt avser frågor om elsäkerhet och driftsäkerheten hos det nationella elsystemet, av den eller de myndigheter som regeringen bestämmer. Tillsynen i övrigt över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas av nätmyndigheten. Tillsynen enligt andra stycket omfattar inte bestämmelserna i 7 och 10 kap. samt 11 kap. 1–12 §§ och inte heller efterlevnaden av elleverantörernas skyldigheter enligt 8 kap. 1–4 §§, 5 § första och andra styckena och 6-7§§, 8 a § och 9–11 a §§. är tillsynsmyndighet enligt och rådets förordning (EG) nr 714/2009 av om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel och om upphävande av förordning (EG) nr 1228/2003. Denna lag träder i kraft . Förteckning över remissinstanserna för rapporten med anvisad elhandlare Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , , , , , , , , , kommuner och landsting, Re- gelrådet, Svenskt näringsliv, Svensk energi, Fastighetsägarna , Konsumenternas energimarknadsbyrå, Oberoende elhandlare, allmännyttiga Bostadsbolag, konsumenter, , , och . Dessutom har , Energibolaget i , och inkommit med yttrande. Sammanfattning av rapporten faktura (Ei R2014:13) Det är viktigt att de kunder som bestämmer sig för att vara aktiva på elmarknaden ges den information de behöver för att ha förutsättningar för att fatta bra beslut. Det är också viktigt att kunden känner förtroende för marknaden och dess aktörer så att det finns en vilja att vara aktiv. Det grundläggande syftet med en elfaktura är att debitera kunden för elkostnaden. Även om fakturan inte primärt är en informationskanal fungerar den till viss del så . Det finns regler som elhandels- och nätföretagen behöver ta hänsyn till vid utformningen av fakturan. Allmänna regler för fakturor återfinns i aktiebolagslagen (2005:551), bokföringslagen (1999:1078) och mervärdesskattelagen (1994:200). Utöver detta finns det i ellagstiftningen särskilda krav på att det på eller i samband med elhandelsfakturan ska finnas information om elens ursprung och information till konsumenter om deras rättigheter. Informationskrav på elhandelsfakturan kan underlätta aktivitet En faktura är en handling som kunden får i samband med att denne ska betala för sin förbrukning. Vid det tillfället kan kunden vara som mest angelägen att agera på elmarknaden. Viljan att agera kan bero på kostnaden, konsumtionen, elens ursprung eller annat. Den information som finns på fakturan ska därför vara sådan att det blir enkelt för kunderna att agera. Den kundaktivitet som Ei avser är byte av elavtal eller byte av elhandlare. Ei har tidigare lämnat ett förslag på att det ska införas en s.k. elhandlarcentrisk modell. Många ser detta förslag, som innebär att det är elhandlaren som är den part som alltid ska fakturera kunderna för såväl elhandels- som elnätskostnader, som ett sannolikt och önskvärt framtidsscenario. Mot denna bakgrund har Ei gjort den bedömningen att det är olyckligt att lägga fokus på elnätsfakturan och att genomföra förändringar på en faktura som inom en relativt snar framtid kan komma att försvinna i dess nuvarande form. Den del av elmarknaden som kunden kan välja att vara aktiv på är dessutom elhandelssidan. Ei:s förslag omfattar därför endast elhandelsfakturor. Avtalets namn och övrig väsentlig information ska finnas med på fakturan För att kunna agera på elmarknaden måste kunderna veta vad de har för avtal och vad det egna elavtalet heter. På det sättet kan de hitta information om det egna avtalet på elhandlarens webbplats och läsa om villkoren. Kunderna kan ha fått ett skriftligt avtal där avtalets namn framgår, det finns dock ingen skyldighet för elhandlarna att särskilt ange denna information på fakturorna. Ei har granskat fakturor från ett antal olika aktörer under utredningens gång och kan konstatera att avtalets namn inte alltid framgår på ett tydligt sätt. Utan kännedom om avtalets namn saknar kunderna den information som krävs för att ta reda på grundläggande villkor om det egna avtalet utan att gå tillbaka till själva elhandelsavtalet. Det är enligt kundföreträdare inte alltid kunden har tillgång till villkoren för sitt avtal och om namnet på fakturan inte överensstämmer med namnet i avtalet har de svårt att hitta rätt information. Avtalets namn bör därför framgå på fakturan. Kunder med anvisningsavtal behöver särskild information Den kundgrupp som förlorar mest på att inte vara aktiva är de kunder som har ett s.k. anvisat avtal. De betalar i genomsnitt avsevärt mycket mer än de kunder som har gjort ett aktivt val. Ei har tidigare uppskattat att denna kundgrupp förlorat på att inte byta avtal. Det är därför mycket angeläget att dessa kunder får bättre information om att de har ett oförmånligt avtal. Aktörerna har tidigare använt olika benämningar för denna typ av avtal, som t.ex. tillsvidarepris, normalpris och standardavtal. Elhandelsbranschen har inom ramen för branschorganisationen ingått en överenskommelse som syftar till att på frivillig väg få till stånd att det ska framgå av avtalets namn att kunden har ett anvisat avtal. Branschen har tagit fram en rekommendation om att använda begreppen anvisat avtal med anvisat pris för det avtal som anvisade kunder får. För kunderna kommer detta att öka medvetenheten om att de faktiskt har ett sådant avtal. Branschens rekommendation är frivillig och det kan komma aktörer som väljer andra benämningar. Det bör därför ställas krav på att det av fakturan ska framgå att dessa kunder har ett anvisat avtal och att dessa avtal alltid ska benämnas anvisat avtal. Övrig väsentlig information ska framgå av fakturan och innehållet i denna information bör närmare regleras i föreskrifter Det finns annan väsentlig information som kan vara viktig för att kunderna ska kunna vara aktiva på marknaden. Sådan väsentlig information bör kunden få tillgång till på ett enkelt sätt via fakturan. Det finns ett antal uppgifter som såväl branschsamt kundföreträdare föreslagit som kan utgöra sådan väsentlig information. Det är t.ex. uppgifter om anläggningsidentitet och områdesidentitet, uppgifter om avtalets bindningstid, uppsägningstid samt omfattningen och villkoren för eventuella brytkostnader. Vidare kan kunder med anvisat avtal ha behov av särskild information som rör villkoren för det anvisade avtalet samt information om ellagens bestämmelser om byte. Den närmare reglering av vad som avses med övrig väsentlig information görs bäst i föreskrifter. Ei föreslår därför att det ges ett bemyndigande till Ei att utfärda sådana föreskrifter. Ei lämnar inte förslag rörande hur informationen ska presenteras Av uppdraget framgår att Ei, förutom att ge förslag på vilken information en faktura ska innehålla, även ska beskriva hur informationen ska presenteras. Det finns inte något regelverk som särskilt anger hur informationen ska presenteras på fakturan, förutom den del som avser redovisning av elens ursprung. Enligt den nya bestämmelsen i 8 kap. 16 § ella- gen, som trädde i kraft , framgår att elhandelsfakturan ska vara tydlig. Ei har analyserat för- och nackdelar med att ställa krav på hur informationen ska presenteras på fakturan. Från finns ett förslag på en att särskilt viktig information ska samlas i en ruta på fakturan. En del kundföreträdare har framfört att man gärna ser att även format samt placering av information bör finnas med i ett framtida regelverk. Andra har sagt att det viktigaste är att informationen framgår på ett tydligt och enkelt sätt så att kunden kan förstå sin faktura och tillämpa informationen. Branschföreträdare har uttryckt ett starkt motstånd mot någon reglering av format, införande av en ny ruta eller annat som påverkar fakturans utseende. Vidare har samtal med branschföreträdare samt företrädare för experter på att utforma fakturor visat att denna typ av reglering kan vara kostnadsdrivande. I och med den nya bestämmelsen i ellagen, som anger att en elhandelsfaktura ska vara tydlig, får kunden rätt att klaga på otydliga fakturor. Det finns därför inte skäl att föreslå särskilda bestämmelser för hur informationen presenteras på fakturan, särskilt med tanke på att sådana krav skulle kunna bli kostnadsdrivande. Branschen bör utveckla praxis för gemensamma begrepp Många av såväl kundsom branschföreträdarna har lyft fram behovet av att ha en så enhetlig terminologi som möjligt på elmarknaden. Ett sådant initiativ rör anvisade avtal där nu branschen enats om att använda samma begrepp för att förenkla för kunden. Det finns en tendens att elhandlarna använder olika begrepp och kallar t.ex. kostnadsdelarna på fakturan för olika namn. genomförde en så kallad kundoffensiv. En del av denna offensiv rörde terminologin i avtal och på fakturan. Detta har lyfts fram som ett bra exempel under projektet. Ei anser att det vore bra om man använde sig av samma begrepp på elmarknaden och på fakturorna eftersom det är en viktig fråga för kundernas förtroende för elmarknaden. Ei uppmanar därför branschen att arbeta vidare med denna fråga. Lagförslaget i rapporten faktura Förslag till lag om ändring i ellagen (1997:857) Härigenom föreskrivs i fråga om ellagen (1997:857) att det i lagen införs en ny paragraf 8 kap. 17 §. 8 kap 17 § En elleverantör ska på fakturor till elanvändare ange uppgift om av- talets namn och övrig väsentlig information om avtalet. turan avser ett anvisat avtal enligt 8 kap. 8§ första stycket ska avtalet benämnas anvisat avtal. Regeringen eller, efter rege- föreskrifter om vad som avses med väsentlig information enligt första Denna lag träder i kraft den xx Förteckning över remissinstanserna för rapporten faktura , Kammarrätten i , Hovrätten för , Förvaltningsrätten i , , , , , , , , , , Ekonomihögskolan vid , i , , (), i , , kommuner och landsting, Svenskt näringsliv, SKGS, Svensk energi, Fastighetsägarna , , Konsumenternas energimarknadsbyrå, Oberoende elhandlare, konsumenter, Bostadsrätterna, allmännyttiga Bostadsbolag, , , Sveriges Energiföreningars , , , , , Svenska elnätsupproret, och . Dessutom har och inkommit med yttrande. Sammanfattning av promemorian Anvisade elavtal I promemorian föreslås ändringar i ellagen (1997:857). Ändringarna gäller dels systemet med anvisad elleverantör, dels innehållet i elleverantörernas fakturor. Förslagen syftar till att säkerställa att kunder med anvisade avtal har skäliga villkor, att minska andelen kunder med anvisade elleverantörer och att öka kundaktiviteten på elmarknaden. Promemorian har tagits fram främst för att det ska gå att inhämta synpunkter på de förslag som rör priser och andra villkor i anvisade elavtal (avsnitt 3). Den anvisade elleverantören ska gentemot nätkoncessionshavaren ha åtagit sig att leverera el på skäliga villkor. Regeringen ska få meddela föreskrifter om att de priser som en anvisad elleverantör tillämpar för leverans till en elanvändare inte får överstiga vissa nivåer efter det att anvisning skett. I elleverantörens underrättelse till elanvändaren med anledning av anvisningen ska anges att leveransavtalet är ett anvisat avtal.