prop · H303197 · 2016-07-20 00:00:00 — Om det efter utmätnings förfaranden kvarstår skulder bör medlemsstaterna garan tera levnadsvillkor som uppfyller vissa minimikrav samt införa åtgärder för att underlätta återbetalning som långsiktig överskuldsättning undviks. Åtminstone i fall där det pris som erhålls för den fasta egendomen påverkar det belopp som konsumenten är skyldig bör medlemsstaterna uppmana kreditgivare att vidta rimliga åtgärder för att få bästa möjliga pris för den utmätta fasta egendomen mot bakgrund av marknadsförhållandena. Medlemsstaterna bör inte förhindra parterna i ett kredit avtal från att uttryckligen enas om att överföring av säkerheten till kreditgivaren är tillräckligt för att återbe tala krediten. (28)Förmedlare arbetar ofta inte bara med kreditförmedling, utan förmedlar bl.a. även försäkringar eller tillhandahåller investeringstjänster. Detta direktiv bör därför även säker ställa en viss grad av överensstämmelse med Europapar lamentets och rådets direktiv /92/EG av den 9 de cember 2002 om försäkringsförmedling (1) samt parlamentets och rådets direktiv /39/EG av om marknader för finansiella instru ment (2). För att processen med att etablera sig som kre ditförmedlare och bedriva verksamhet över nationsgrän ser ska underlättas bör det inte för kreditinstitut som auktoriserats i enlighet med direktiv /36/EU och andra finansinstitut som omfattas av ett motsvarande godkännandesystem enligt nationell lag finnas något krav på separat godkännande för att få fungera som kreditförmedlare. Det fulla och ovillkorliga ansvar som åläggs kreditgivare och kreditförmedlare för anknutna kreditförmedlares och utsedda representanters verksam het bör bara gälla sådan verksamhet som omfattas av detta direktiv, såvida inte medlemsstaterna väljer att ut vidga det ansvaret till att gälla andra områden. (29)För att öka konsumenternas förmåga att för egen räkning fatta välgrundade beslut om att ta lån och sköta skulder på ett ansvarsfullt sätt bör medlemsstaterna främja åtgär der till stöd för utbildning av konsumenter när det gäller ansvarsfullt låntagande och skuldhantering, särskilt avse ende hypotekslåneavtal. Det är särskilt viktigt att ge väg ledning åt konsumenter som tar hypotekslån . I det avseendet bör kommissionen redovisa ex empel på bästa praxis för att underlätta vidareutveckling av åtgärder för att öka konsumenternas ekonomiska medvetenhet. (1) EGT L 9, , s. 3. (2) EUT L 145, 30.4.2004, s. 1. (30)På grund av de avsevärda riskerna med att låna i en utländsk valuta måste det föreskrivas åtgärder för att säkerställa att konsumenterna är medvetna om den risk de tar och att de har möjlighet att begränsa sin expone ring för valutarisker under kreditens löptid. Risken skulle kunna begränsas antingen genom att konsumenten ges rätt att omvandla valutan för krediten eller genom andra arrangemang såsom räntetak eller, om det räcker för att begränsa valutakursrisken, varningar. (31)Det tillämpliga regelverket bör ge konsumenterna förtro ende för att kreditgivare, kreditförmedlare och utsedda representanter tar hänsyn till konsumentens intresse, med utgångspunkt från den information som finns till gänglig för kreditgivaren, kreditförmedlaren och den ut sedda representanten vid den aktuella tidpunkten och på grundval av rimliga antaganden om riskerna för kon sumentens situation under det föreslagna kreditavtalets löptid. Det skulle kunna innebära att kreditgivare inte bör marknadsföra krediten så att marknadsföringen av sevärt inskränker eller sannolikt kommer att inskränka konsumentens förmåga att noga överväga tagandet av krediten, eller att kreditgivaren inte bör använda beviljan det av krediten som huvudsaklig marknadsföringsmetod vid marknadsföring av varor, tjänster eller fast egendom riktad mot konsumenter. Kravet att säkra en hög grad av rättvisa, ärlighet och professionalism inom branschen, lämplig hantering av intressekonflikter, inbegripet dem till följd av ersättningar, och kravet på att rådgivning ska ges i konsumentens bästa intresse, är viktiga aspekter när det gäller att säkerställa ett sådant konsumentförtro ende. (32)Det är lämpligt att se till att kreditgivares, kreditförmed lares och utsedda representanters relevanta personal har en lämplig kunskaps- och kompetensnivå för att uppnå en hög nivå av professionalism. I detta direktiv bör man därför föreskriva att företaget ska visa att det besitter relevant kunskap och kompetens på basis av de minimi krav på kunskap och kompetens som fastställs i detta direktiv. Medlemsstaterna bör själva kunna införa eller behålla sådana krav på enskilda fysiska personer. Med lemsstaterna bör kunna låta kreditgivare, kreditförmedlare och utsedda representanter skilja mellan olika nivåer av minimikunskapskrav beroende på graden av medverkan i utförandet av en viss tjänst eller process. I detta samman hang omfattar personal underleverantörspersonal som ar betar för och inom kreditgivaren, kreditförmedlaren eller de utsedda representanterna samt deras anställda. Vid till lämpningen av detta direktiv bör personal som direkt deltar i verksamhet enligt detta direktiv omfatta både frontoffice- och backoffice-personal, inbegripet lednings personal, som spelar en viktig roll i kreditavtalsprocessen. Personer som utför stöduppgifter utan koppling till kre ditavtalsprocessen (t.ex. personal som arbetar med perso nalfrågor, it-personal) bör inte betraktas som personal enligt detta direktiv. L 60/40 Europeiska unionens officiella tidning (33)Om en kreditgivare eller kreditförmedlare tillhandahåller sina tjänster på en annan medlemsstats territorium enligt friheten att tillhandahålla tjänster bör hemmedlemsstaten vara ansvarig för fastställandet av vilka minimikrav på kunskap och kompetens som ska vara tillämpliga på personalen. En värdmedlemsstat som bedömer det som nödvändigt bör dock kunna fastställa egna kompetens krav inom vissa specificerade områden som är tillämpliga på kreditgivare och kreditförmedlare som enligt friheten att tillhandahålla tjänster tillhandahåller tjänster på det territorium som tillhör medlemsstaten i fråga. (34)Med tanke på hur viktigt det är att se till att kunskaps- och kompetenskraven tillämpas och efterlevs i praktiken bör medlemsstaterna kräva att de behöriga myndighe terna övervakar kreditgivare, kreditförmedlare och ut sedda representanter samt ge dem befogenhet att in hämta sådana styrkande handlingar som de behöver för att göra en tillförlitlig bedömning av efterlevnaden. (35)Kreditgivares, kreditförmedlares och utsedda representan ters arvodering av personal bör utgöra en av de viktigaste aspekterna när det gäller att säkerställa konsumenternas förtroende för finanssektorn. I detta direktiv anges be stämmelser för arvodering av personal, i syfte att be gränsa försäljning under falska förespeglingar och säker ställa att arvoderingen av personal inte hindrar uppfyl landet av kravet att ta hänsyn till konsumentens intres sen. Kreditgivare, kreditförmedlare och utsedda represen tanter bör framför allt inte utforma sitt arvoderings system på ett sätt som uppmuntrar personalen att ingå ett visst antal eller en viss typ av kreditavtal eller erbjuda konsumenter särskilda kompletterande tjänster utan tyd lig hänsyn till deras intressen och behov. Härvidlag kan medlemsstaterna komma att bedöma det som nödvändigt att bestämma att en viss praxis, till exempel att anknutna kreditförmedlare tar ut avgifter, strider mot en kon suments intressen. Medlemsstaterna bör också kunna spe cificera att personalens ersättning inte beror av räntan eller den typ av kreditavtal som ingås med konsumenten. (36)I detta direktiv fastställs harmoniserade bestämmelser om vad för kunskaper och kompetens som kreditgivares, kreditförmedlares och utsedda representanters personal bör besitta vad gäller sammansättning, erbjudande, bevil jande och förmedling av ett kreditavtal. I direktivet fast ställs inga särskilda bestämmelser som direkt avser erkän nande av yrkesmässiga kvalifikationer som erhållits av en person i en medlemsstat för att uppfylla kunskaps- och kompetenskraven i en annan medlemsstat. Europaparla mentets och rådets direktiv /36/EG av den 7 septem ber 2005 om erkännande av yrkeskvalifikationer (1) bör därför fortsätta att gälla i fråga om villkor för erkännande (1) EUT L 255, 30.9.2005, s. 22. och kompensationsåtgärder som en värdmedlemsstat kan kräva av en person vars kvalifikation inte har utfärdats inom dess jurisdiktion. (37)Kreditgivare och kreditförmedlare använder ofta reklam, som i allmänhet innehåller särskilda villkor, för att väcka konsumenternas intresse för en viss produkt. Konsumen terna bör därför skyddas mot otillbörlig eller vilseledande reklam och ha möjlighet att jämföra reklam. Det är nöd vändigt med särskilda bestämmelser om reklam för kre ditavtal och om att en förteckning över uppgifter ska ingå i reklam- och marknadsföringsmaterial som riktar sig till konsumenter, om det i sådan reklam anges ränte satser eller andra sifferuppgifter om kreditkostnaden, så att de kan jämföra olika erbjudanden. När det gäller reklam som inte anger någon räntesats eller som inte innehåller några sifferuppgifter avseende kreditkostnaden bör medlemsstaterna i sin nationella lagstiftning kunna införa eller behålla krav på sådan information. Sådana bestämmelser måste beakta de särskilda egenskaper som utmärker kreditavtal som avser bostadsfastighet. Under alla omständigheter bör det i enlighet med Europaparla mentets och rådets direktiv /29/EG av om otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på den inre mark naden (2) säkerställas att reklam för kreditavtal inte ger en vilseledande bild av produkten. (38)Reklam brukar särskilt fokusera på en eller flera produk ter, men konsumenterna bör ha möjlighet att fatta sina beslut med full kännedom om alla kreditprodukter som erbjuds. I det hänseendet spelar den allmänna informatio nen en viktig roll för att upplysa konsumenten vad gäller det breda urval av produkter och tjänster som erbjuds och deras viktigaste egenskaper. Konsumenterna bör där för alltid ha tillgång till allmän information om de kredit produkter som finns. I fall där detta krav inte gäller icke anknutna kreditförmedlare bör dessa likväl vara skyldiga att tillhandahålla konsumenterna avpassad information innan avtal ingås. (39)För att säkerställa lika konkurrensvillkor och för att kon sumentens beslut ska baseras på uppgifterna om de kre ditprodukter som erbjuds och inte på den distributions kanal genom vilken man får tillgång till dessa kreditpro dukter bör konsumenterna få information om krediten, oavsett om de har direkt kontakt med en kreditgivare eller med en kreditförmedlare. (40)Konsumenterna bör vidare få personanpassad infor mation innan kreditavtalet ingås så att de kan jämföra kreditprodukternas egenskaper och ta dessa un der övervägande. (2) EUT L 149, , s. 22. Europeiska unionens officiella tidning L 60/41 2001/193/EG av om förhandsinfor mation som ska lämnas av långivare som erbjuder bo stadslån (1) har kommissionen åtagit sig att övervaka ef terlevnaden av den frivilliga uppförandekoden för infor mation före avtalsteckning vid bostadslån som innehåller det standardiserade EU-faktablad i vilket det ges infor mation som är anpassad till konsumenten om det till handahållna kreditavtalet. Uppgifter som kommissionen inhämtat har visat att innehållet i och dess form måste revideras så att det blir tydligt och begripligt och innehåller all information som betraktas som rele vant för konsumenterna. innehåll och utformning bör förbättras på det sätt som konstaterats vara nödvändigt vid konsumenttester i alla medlemssta ter. struktur, i synnerhet rangordningen av den information som ges, bör revideras, texten bör vara mer lättläst och vissa avsnitt, t.ex. ”nominell ränta” och ”effektiv ränta” bör slås ihop och nya avsnitt, t.ex. ”flexibla inslag” bör läggas till. Som en del av det stan dardiserade bör konsumenten få ett ex empel på amorteringsplan om krediten är en kredit med möjlighet till negativ amortering, där återbetalning av kapitalbeloppet skjuts upp eller om krediträntan är bunden under kreditavtalets hela löp tid. Medlemsstaterna bör kunna bestämma att det inte ska vara obligatoriskt med ett sådant exempel på amor teringsplan i det standardiserade när det gäller andra kreditavtal. (41)Konsumentforskning har visat på betydelsen av att an vända enkelt och lättförståeligt språk i information till Av detta skäl är de termer som används i det standardiserade inte nödvändigtvis desamma som de rättsliga termer som definieras i detta direktiv, men de har samma betydelse. (42)Informationskraven för kreditavtal i det standardiserade bör inte påverka informationskrav på unionsnivå eller nationell nivå för andra produkter eller tjänster som eventuellt erbjuds tillsammans med kredit avtalet, som villkor för att erhålla ett kreditavtal som avser fast egendom eller som villkor för att få lånet till en lägre kreditränta, som till exempel brand- eller livför säkring eller investeringsprodukter. Det bör stå medlems staterna fritt att behålla eller införa nationella bestämmel ser om det inte finns några harmoniserade bestämmelser, till exempel informationskrav vad gäller nivån på ocker räntor i skedet innan avtal ingås eller information som kan vara värdefull för förmedling av finansiell kunskap eller tvistlösning utanför domstol. Eventuell komplette rande information bör dock ges i ett separat dokument som kan bifogas det standardiserade . Med lemsstaterna bör på sina nationella språk kunna använda en annorlunda vokabulär i det standardiserade EU-fak tabladet utan att ändra dess innehåll eller den ordning i vilken informationen ges, om detta krävs för att använda ett språk som eventuellt är mer lättförståeligt för kon sumenterna. (1) EGT L 69, 10.3.2001, s. 25. (43)Kreditgivaren bör, för att säkerställa att det standardise rade ger konsumenten all relevant infor mation som behövs för att göra ett välgrundat val, följa anvisningarna i detta direktiv vid ifyllandet av det stan dardiserade . Medlemsstaterna bör, med ut gångspunkt i anvisningarna i detta direktiv, kunna ut arbeta eller närmare specificera anvisningarna för ifyllan det av det standardiserade mer omfattande eller detaljerade. Medlemsstaterna bör till exempel när mare kunna specificera vilken information som ska ges för att beskriva typen av kreditränta så att hänsyn tas till de nationella produkternas och den nationella mark nadens särdrag. Sådana specificeringar bör dock inte strida mot anvisningarna i detta direktiv eller innebära någon ändring av texten i modellen för det standardise rade , som bör återges i sin helhet av kre ditgivaren. Medlemsstaterna bör kunna ange ytterligare varningar beträffande kreditavtal, vilka är anpassade till deras nationella marknader och förfaranden, om sådana varningar inte redan specifikt anges i det standardiserade . Medlemsstaterna bör kunna föreskriva att kreditgivaren är bunden av den information som ges i det standardiserade , förutsatt att kreditgi varen beslutar att bevilja krediten. (44)Konsumenten bör, efter det att han eller hon har lämnat de nödvändiga uppgifterna om sina behov, sin ekono miska situation och sina preferenser, utan onödiga dröjs mål och innan han eller hon är bunden av något kreditavtal eller erbjudande, få information i form av det standardiserade så att han eller hon kan jämföra kreditprodukternas egenskaper och ta dessa under övervägande och vid behov erhålla råd från tredje part. Framför allt bör ett bindande erbju dande som lämnas till konsumenten åtföljas av det stan dardiserade , såvida det inte redan lämnats till konsumenten och erbjudandets egenskaper överens stämmer med den information som tidigare getts. Med lemsstaterna bör dock kunna föreskriva en skyldighet att tillhandahålla det standardiserade både in nan ett bindande erbjudande lämnas och som det lämnas, om ett standardiserat EU-faktablad med samma information inte har tillhandahållits tidigare. Det standardiserade bör vara avpassat och återspegla de önskemål som uttryckts av konsumenten, men tillhandahållandet av sådan avpassad information bör inte innebära någon skyldighet att ge rådgivning. Kreditavtal bör endast ingås om konsumenten haft till räcklig tid att jämföra erbjudandena, bedöma deras kon sekvenser, vid behov erhålla råd från tredje part och har fatta ett välgrundat beslut om huruvida ett erbjudande bör accepteras. (45)Om konsumenten har ett säkrat kreditavtal för förvärv av fast egendom eller mark och säkerhetens löptid är längre än kreditavtalets löptid och om konsumenten kan besluta att ta ut det återbetalade kapitalet igen förutsatt att ett nytt kreditavtal tecknas, bör ett nytt standardiserat EU- faktablad som innehåller uppgift om den nya effektiva räntan och som är baserat på det nya kreditavtalets sär skilda egenskaper lämnas till konsumenten innan det nya kreditavtalet undertecknas. L 60/42 Europeiska unionens officiella tidning (46)Kreditgivaren eller, i tillämpliga fall, kreditförmedlaren eller en utsedd representant bör, åtminstone om det sak nas ångerrätt, ge konsumenten en kopia av utkastet till kreditavtal, i samband med att ett erbjudande som är bindande för kreditgivaren lämnas. I övriga fall bör kon sumenten åtminstone erbjudas en kopia av utkastet till kreditavtal i samband med att ett bindande erbjudande lämnas. (47)För att säkerställa största möjliga öppenhet och förhindra missbruk till följd av eventuella intressekonflikter när konsumenterna anlitar kreditförmedlare bör kreditför medlare åläggas viss informationsplikt innan de tillhan dahåller sina tjänster. I denna informationsplikt bör det ingå att de informerar om sin identitet och sina förbin delser med kreditgivare, t.ex. om de överväger att an vända produkter från många olika kreditgivare eller bara från ett mer begränsat antal kreditgivare. Konsumen ter bör informeras om eventuell förekomst av provision eller andra incitament som kreditgivaren eller tredje par ter ska betala till kreditförmedlaren med anknytning till kreditavtalet innan några kreditförmedlingsaktiviteter ut förs och konsumenterna bör i det skedet upplysas om antingen beloppet för sådana betalningar, om det är känt, eller om att de kommer att informeras om beloppet i ett senare skede innan avtal ingås, i det standardiserade EU- faktabladet, och om sin rätt att i det skedet få infor mation om nivån för sådana betalningar. Konsumenterna bör även informeras om eventuella avgifter som de bör betala till kreditförmedlare (avgifter) för deras tjänster. Utan att det påverkar tillämpningen av konkurrenslag stiftningen bör medlemsstaterna ha rätt att införa eller behålla bestämmelser om förbud mot att avgifter betalas av konsumenter till vissa eller samtliga kategorier av kre ditförmedlare. (48)En konsument kan behöva ytterligare hjälp att välja vilket av de föreslagna kreditavtalen som bäst lämpar sig för just hans eller hennes behov och ekonomiska situation. Kreditgivare och i tillämpliga fall kreditförmedlare bör ge sådan hjälp med de kreditprodukter som de erbjuder konsumenten genom att förklara relevant information, inbegripet i synnerhet de föreslagna produkternas huvud sakliga egenskaper, för konsumenterna på ett avpassat sätt så att konsumenterna kan förstå de konsekvenser som kreditprodukterna kan få för deras ekonomiska si tuation. Kreditgivare och i tillämpliga fall kreditförmed lare bör anpassa sättet på vilket dessa förklaringar ges till de förhållanden som råder vid krediterbjudandet och konsumentens behov av hjälp, med beaktande av kon sumentens kunskap och erfarenhet vad gäller kredit och de enskilda kreditprodukternas beskaffenhet. Sådana för klaringar bör inte i sig utgöra en personlig rekommen dation. (49)För att främja upprättandet av en väl fungerande inre marknad och garantera ett starkt konsumentskydd i hela unionen är det nödvändigt att enhetligt säkerställa att uppgifter om den effektiva räntan kan jämföras inom hela unionen. (50)Konsumentens sammanlagda kreditkostnad bör omfatta alla kostnader som konsumenten måste betala i samband med kreditavtalet och som kreditgivaren känner till. Den bör därför omfatta ränta, provision, skatter, avgifter till kreditförmedlare, kostnader för fastighetsvärdering för in teckning och eventuella andra avgifter, med undantag för notariatsavgifter, som krävs för att erhålla krediten, till exempel livförsäkring, eller för att erhålla den på de marknadsförda villkoren, till exempel brandförsäkring. Detta direktivs bestämmelser om kompletterande pro dukter och tjänster (till exempel om kostnaderna för öpp nande och administration av ett bankkonto) bör inte påverka tillämpningen av direktiv /29/EG och rådets direktiv /13/EEG av om oskäliga villkor i konsumentavtal (1). Konsumentens sammanlagda kreditkostnad bör inte omfatta kostnader som kon sumenten betalar i samband med förvärvet av den fasta egendomen eller mark, såsom därmed sammanhängande skatter och notariatsavgifter eller kostnader för fastighets registrering. Kreditgivarens faktiska vetskap om kost naderna bör bedömas objektivt med beaktande av kraven på god yrkessed. Kreditgivaren bör i det avseendet för modas ha vetskap om kostnaderna för de kompletterande tjänster som han själv eller för en tredje parts räkning erbjuder konsumenten, om inte priset är avhängigt kon sumentens specifika förhållanden eller omständigheter. (51)Om uppskattade uppgifter används bör konsumenten göras medveten om detta och om att uppgifterna för väntas vara representativa för den typ av avtal eller praxis som övervägs. De ytterligare antagandena vid beräk ningen av den effektiva räntan syftar till att säkerställa att den effektiva räntan beräknas på ett konsekvent sätt och till att säkerställa jämförbarhet. Ytterligare antagan den är nödvändiga för särskilda typer av kreditavtal, då till exempel beloppet, löptiden eller kostnaden för kredi ten är ovissa eller varierar beroende på hur avtalet fun gerar. Om bestämmelserna i sig inte räcker för att be räkna den effektiva räntan bör kreditgivaren använda de ytterligare antaganden som anges i bilaga I. Eftersom beräkningen av den effektiva räntan kommer att bero på villkoren i det enskilda kreditavtalet bör dock endast de antaganden som är nödvändiga och relevanta för kre ditsituationen i fråga användas. (52)För att ytterligare säkerställa en hög grad av jämförbarhet när det gäller uppgifter om den effektiva räntan i erbju danden från olika kreditgivare bör intervallen mellan tid punkter i beräkningen inte uttryckas om det går att uttrycka dem som , månader eller veckor. Här vidlag är det underförstått att man, om en viss typ av (1) EGT L 95, 21.4.1993, s. 29. Europeiska unionens officiella tidning L 60/43 intervall används i formeln för den effektiva räntan, bör använda samma intervall för att fastställa räntebeloppen och andra avgifter som används i formeln. Kreditgivare ska därför använda den metod för beräkning av tidsinter vall som beskrivs i bilaga I för att beräkna avgiftsbetal ningen. Det gäller dock endast för att beräkna den effek tiva räntan och påverkar inte de belopp som kreditgiva ren faktiskt tar ut enligt kreditavtalet. Om dessa belopp är annorlunda kan det vara nödvändigt att ge konsumen ten en förklaring vad gäller detta, så att han eller hon inte vilseleds. Detta innebär också att den effektiva räntan, i frånvaro av andra avgifter än räntor och under förutsätt ning att en identisk beräkningsmetod används, kommer att motsvara den faktiska krediträntan. (53)Eftersom den effektiva räntan på reklamstadiet endast kan anges med hjälp av ett exempel bör detta exempel vara representativt. Det bör därför stämma överens ex empelvis med den genomsnittliga löptiden och det totala belopp som beviljats för den typ av kreditavtal som över vägs. När det representativa exemplet fastställs bör hän syn även tas till hur utbredda vissa typer av kreditavtal är på en bestämd marknad.