prop · H4031 · 2016-09-20 00:00:00 — Det blir likaså tydligt att lättnader inte får medges företag som är i svårigheter eller är föremål för återkrav samt att uppgifter för EU-rapportering av statligt stöd ska lämnas. Motsvarande skäl som gällde för att införa en definition av stödordningar för statliga stöd på bränsleområdet är även giltiga för stöd på elskatteområdet. Motsvarande regler som införts i LSE för att genomföra regler om offentliggörande och information på en webbplats samt begränsningar i form av att inte ge statligt stöd till företag i svårigheter eller som är föremål för återkrav bör även gälla för de uppräknade elskattestödordningarna i punkterna 12–17. Den aktuella bestämmelsen föreslås därför utvidgas till att även omfatta fall av statliga stöd på elskatteområdet. Skattebefrielsen för elektrisk kraft som förbrukas i jordbruks-, skogsbruks- och vatten- bruksverksamheterna omfattas av olika gruppundantagsförordningar på statsstöds- området (GBER för jordbruk och skogsbruk samt FIBER för vattenbruk). Därför bör dessa fall av skattebefrielse delas upp i särskilda bestämmelser i och redovisas som olika stödordningar (se avsnitt 6.13.8 för förslag i denna del). Förslaget föranleder ändringar i 1 kap. 11 a § LSE, se avsnitt 3.8. Regeringens förslag: Begreppet ”stöd- mottagare” ska även omfatta stödmottagare av statliga stöd på elskatteområdet. Stödmottagare vid skattebefrielse från energiskatten på elektrisk kraft är den som i dessa fall förbrukar kraften för ett skattebefriat ändamål. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i , , , , , Transport- styrelsen, , och Tillväxtanalys tillstyrker förslaget eller har inga synpunkter på förslaget. anser att det måste förtydligas vem som är stödmottagare i de fall då elektrisk kraft ospecificerad ingår i hyran av en fastighet. Om den elektriska kraften inte levererats till hyresgästen anser att det ur energi- skattesynpunkt är fastighetsägaren som förbrukar elkraften. Om fastighetsägaren ska anses förbruka elektrisk kraften måste det även tydliggöras om elkraften ska anses ha förbrukats för sådant ändamål som anges i den föreslagna lydelsen av 11 kap. 9 § första stycket 10 a−d lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE, i de fall hyresgästen bedriver sådan verksamhet. Även anser att begreppet stödmottagare måste förtydligas, så att det framgår om det är den enskilde kunden i bemärkelsen juridisk person som avses eller hela koncernen. I det senare fallet måste elhandelsbolagen ha kontroll över kundernas koncerntillhörighet på ett sätt som inte nödvändigtvis finns i nuvarande kundregister. Bakgrund till förslaget: Frågan om vad som avses med stödmottagare på bränsleskattesidan har reglerats genom införandet av en ny paragraf, 1 kap. 11 b § LSE, som trädde i kraft . Enligt nämnda bestämmelse definieras stödmottagare enligt följande. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 ”Stödmottagare för skattebefrielse enligt denna lag är den som 1.förbrukat bränsle för något av de ändamål som avses i 11 a § 1–9, eller 2.i producerat motorbränslet eller fört in motorbränslet till genom införsel från annat EU-land eller import från tredjeland i fall som avses i 11 a § 10 eller 11.” Det finns inte någon motsvarande bestämmelse som definierar vem som ska anses vara stödmottagare på elskatteområdet och någon motsvarande bestämmelse med definition av stödmottagare på elskatteområdet föreslogs inte av Utredningen om sektorsneutral och konkurrenskraftig energi- skatt på el. Frågan behandlas emellertid i promemoria Den särskilda norrlandsskattenivån och vissa statsstödskrav på elskatteområdet. Skälen för regeringens förslag: För att omfattas av någon av de aktuella gruppundan- tagsförordningarna på statsstödsområdet måste stöden uppfylla de krav som ställs i dessa. Ett av dessa krav är att stöd-mottagarna inte får vara företag i svårigheter eller föremål för återbetal- ningskrav beträffande olagligt erhållet statsstöd. Av gruppundantagsförordningarna följer även att en förutsättning för att få statligt stöd är att vissa uppgifter om stödmottagare offentliggörs på en webbplats. För att dessa villkor ska kunna uppfyllas har en definition av stödmottagare införts i LSE. När det gäller stöd på bränsleskattesidan är stödmottagaren den som antingen förbrukat bränsle för ett skattebefriat ändamål eller, avseende motorbränsle som framställts av biomassa, i producerat motorbränslet eller fört in motorbränslet till genom införsel från annat EU-land eller import från tredjeland. För att uppfylla kraven i gruppundantagsförordningarna bör regleras vilka som är att anse som stödmottagare när det gäller statliga stöd på elskatteområdet. I fråga om befrielser på energiskatten på elektrisk kraft är det den som förbrukar elkraften för ett skattebefriat ändamål som är att anse som stödmottagare. Med stödmottagare avses den enskilde förbrukaren och inte hela koncernen i det fall förbrukaren ingår i en koncern, vilket får anses besvara önskemål om förtydligande kring koncernföretag. efterfrågar ett förtydligande av vem som är stödmottagare i de fall då elektrisk kraft P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 ospecificerad ingår i hyran av en fastighet. Om den elektriska kraften inte levererats till hyresgästen anser att det ur energiskattesynpunkt är fastighetsägaren som förbrukar kraften. Regeringen gör en annan bedömning än och anser att det vid prövningen av vem som är stödmottagare enligt de föreslagna reglerna bör vara avgörande vem som i praktiken förbrukar den elektriska kraften. Detta innebär att den som förbrukar elektrisk kraft i exempelvis tillverkningsprocessen i industriell verksamhet anses vara stödmottagare, oavsett om den använda kraften ingår ospecificerad i hyran och inte anses yrkesmässigt levererad av fastighetsägaren. En annan bedömning skulle leda till att sättet för hur lokalhyresgästen förses med elektrisk kraft påverkar bedömningen av om denne är att anse som stödmottagare eller inte. Att slutför- brukaren betraktas som stödmottagare är även i linje med hur avsikten är att skattelättnaden ska förmedlas. Med undantag för skattelättnaden enligt 11 kap. 9 § första stycket 10 som förmedlas via en skattskyldig, är det slut- konsumenten, vilket i det ovanstående exemplet är industriföretaget, som genom en ansökan om återbetalning eller yrkande av avdrag ska vända sig till för att få det statliga stödet och i förekommande fall lämna tillkommande uppgifter om sin verksamhet inför rapporteringen av statligt stöd. Begreppet ”stöd- mottagare” i 1 kap. 11 b § LSE, föreslås därför utvidgas till att även omfatta stödmottagare av statliga stöd på elskatteområdet. Förslaget föranleder ändringar i 1 kap. 11 b § LSE, se avsnitt 3.8. 6.13.7 Företag utan rätt till statligt stöd Regeringens förslag: Statliga stöd i form av en lägre energiskattenivå på elektrisk kraft ges inte till stödmottagare som är företag utan rätt till statligt stöd. utan rätt till statligt stöd förstås 1. företag i ekonomiska svårigheter, och 2.företag som är föremål för betalningskrav på grundval av ett tidigare kommissions- beslut som förklarar ett stöd olagligt och oförenligt med den inre marknaden. Utredningens och promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningens förslag omfattar inte stödordningarna som ger lägre skattenivå för elförbrukning i yrkesmässig jordbruks-, skogsbruks- respektive vattenbruksverksamhet eller för elförbrukning i hushåll och företag inom tjänstesektorn i vissa delar av norra . Förslag rörande nämnda stödordningar lämnas emellertid i promemoria Den särskilda norrlandsskattenivån och vissa statsstödskrav på elskatteområdet. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i , , , , kommun och har inget att invända mot utredningens förslag alternativt inga synpunkter på förslaget. och Fortum Värme tillstyrker utredningens förslag. och anser att definitionen som föreslås av utredningen är rimlig. menar att det är praktiskt omöjligt att kontrollera att företaget inte är i svårigheter vid varje enskilt betalningstillfälle. Vid remitteringen av promemoria Den särskilda norrlandsskattenivån och vissa statsstödskrav på elskatteområdet framförs följande synpunkter. Kommuner och Landsting anser att kraven är motiverade med hänsyn till . påpekar att om det vid en kontroll skulle visa sig att elleverantören gjort avdrag för elförbrukning hänförlig till en stödmottagare som inte uppfyller kraven ska det otillåtna stödet återkrävas. Ett sådant återkrav, vilket även kan komma att omfattas av skattetillägg, kan av den enskilde upplevas som synnerligen ingripande eftersom stödmottagaren är ett annat subjekt än det subjekt som yrkat avdraget. Mot denna bakgrund anser att det av förslaget tydligt måste framgå att lagstiftarens avsikt är att ska rikta ett återkrav mot elleverantören och inte mot stödmottagaren. menar också att det måste tydliggöras stödet anses ha lämnats, för att kunna bedöma om en stödmottagare är ett företag utan rätt till statligt stöd. och Svensk Fjärrvärme bedömer att det kommer att vara mycket svårt för elhandelsföretagen att bedöma om ett företag är i ekonomiska svårigheter, något som och energi instämmer i. , Svensk Fjärrvärme och pekar på att elhandelsbolagen får agera myndighet och se till att statens förpliktelser mot EU uppfylls, vilket inte är lämpligt. De anser också att det är oklart när bedömningen av om ett företag är otillåten stödmottagare ska ske – baserat på information som finns vid avdragstillfället eller information som kommer fram vid senare tillfälle, t.ex. kommande bokslut. och Svensk Fjärrvärme föreslår att får i uppdrag att utreda och föreslå hur kontrollen av otillåtna stödmottagare ska gå till i praktiken. Bakgrunden till förslaget: Befrielse från energiskatt och koldioxidskatt kan vara utformade så att åtgärderna utgör statligt stöd enligt . De delar av EU:s stats- stödsregler som är av betydelse i detta lagstiftningsärende redovisas i avsnitt 6.13.2.2 . Efter förslag i prop. 2015/16:159 Vissa statsstödskrav på bränsleskatteområdet, avsnitt 8, har det införts en bestämmelse enligt vilken befrielse från energiskatt och koldioxidskatt på bränslen som utgör statligt stöd inte får ges om den som drar fördel av stödet är ett s.k. företag utan rätt till statligt stöd. Bestämmelsen, 1 kap. 12 § lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE, trädde i kraft och har följande lydelse. ”utan rätt till statligt stöd avses 1.företag i ekonomiska svårigheter enligt artikel 2.18 i Europeiska kommissionens förordning (EU) nr 651/2014 av genom vilken vissa kategorier av stöd förklaras förenliga med den inre marknaden enligt artiklarna 107 och 108 i fördraget, och 2.företag som är föremål för betalningskrav på grundval av ett tidigare kommissionsbeslut som förklarar ett stöd olagligt och oförenligt med den inre marknaden.” Även befrielse från energiskatt på elektrisk kraft kan vara utformad så att den utgör statligt stöd enligt (se avsnitt 6.13.5). Utredningen om sektorsneutral och P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 konkurrenskraftig energiskatt på el föreslår i sitt betänkande Energiskatt på el – En översyn av det nuvarande systemet (SOU 2015:87) att vissa nedsättningar av energiskatten på elektrisk kraft som utgör statligt stöd skulle villkoras av att dessa inte skulle lämnas till otillåtna stödmottagare. Bestämmelsen i 1 kap. 12 § LSE motsvaras i huvudsak av utredningens definition av otillåten stödmottagare med skillnaden att benämningen ändrats från otillåten stöd- mottagare till företag utan rätt till statligt stöd. I promemoria Den särskilda norrlandsskattenivån och vissa statsstödskrav på elskatteområdet lämnas förslag om att stödordningarna som ger lägre skattenivå för elförbrukning i yrkesmässig jordbruks-, skogsbruks- respektive vattenbruksverksamhet eller för elförbrukning i hushåll och företag inom tjänstesektorn i vissa delar av norra ska villkoras av att stöd inte ska beviljas för företag utan rätt till statligt stöd. Skälen för regeringens förslag: För att omfattas av någon av de aktuella gruppundan- tagsförordningarna på statsstödsområdet måste stöden uppfylla de krav som ställs i för- ordningarna. Det rör sig om kommissionens förordning (EU) nr 651/2014 av genom vilken vissa kategorier av stöd förklaras förenliga med den inre marknaden enligt artiklarna 107 och 108 i fördraget (EUT L 187, 26.6.2014, s. 1), förkortad GBER samt kommissionens förordning (EU) nr 1388/2014 av genom vilken vissa kategorier av stöd till företag som är verksamma inom produktion, beredning och saluföring av fiskeri- och vattenbruksprodukter förklaras förenliga med den inre marknaden enligt artiklarna 107 och 108 i fördraget (EUT L 369, 24.12.2014, s. 37), förkortad FIBER. Ett av dessa krav, som även gäller enligt kommissionens riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd och energi –2020 (EUT C 200, 28.6.2014, s. 1), förkortade EEAG, är att ett företag som tar emot ett statligt stöd inte får vara i svårigheter eller vara föremål för återbetalningskrav beträffande olagligt erhållet stöd. I och med medlemskapet i EU har överlåtit en del av sin beslutanderätt till EU:s institutioner. Detta har skett i olika grad. Inom vissa områden har EU ensam beslutanderätt med stöd av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Detta gäller t.ex. konkurrens- politiken, varav statsstödsreglerna är en del. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Huvudregeln enligt är att statligt stöd inte är tillåtet, då det riskerar att snedvrida konkurrensen på den inre marknaden. Statligt stöd kan dock undantagsvis vara tillåtet i vissa fall. I ställs olika krav upp för att statliga stöd ska tillåtas. Ett av dessa är att ett sådant stöd, så gott som undantagslöst, inte får ges till en stödmottagare som är i ekonomiska svårigheter. Det kan endast godkännas av kommissionen under särskilda omständigheter enligt regler i kommissionens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och om- strukturering av icke-finansiella företag i svårigheter (EUT C 249, 31.7.2014), förkortade omstruktureringsriktlinjerna. Ett annat krav är att stöd inte får betalas ut till någon som har tagit emot ett olagligt statligt stöd och kommissionen därför riktat ett återbetalnings- krav mot stödmottagaren som denne inte återbetalat. Utredningen om sektorsneutral och konkurrenskraftig energiskatt på el föreslår att de angivna EU-kraven sammanfattas i begreppet ”otillåten stödmottagare”, som av utredningen föreslås införas i lagen om skatt på energi. En något annorlunda språklig utformning av begreppet valdes i prop. 2015/16:159 där begreppet ”företag utan rätt till statligt stöd” i stället används. Den materiella innebörden är dock densamma som i utredningens begrepp ”otillåten stödmottagare”. Som utredningen konstaterar är frågan om återbetalningskrav beträffande olagligt erhållet statsstöd normalt inte förenad med några bedömningsfrågor, eftersom det då finns ett beslut i saken. Denna typ av ärenden är emellertid ovanliga. Även kravet att stödmottagarna inte får vara i svårigheter görs i förhållande till vissa i EU- rätten närmare angivna objektiva kriterier. Utredningen hanterar i sitt förslag endast statsstöd på elskatteområdet som ryms inom tillämpningsområdet för GBER. Vissa av elskattestöden genomförs dock med stöd av FIBER. På bränsleskattesidan genomförs stöd inte bara med stöd av GBER och FIBER utan vissa av stöden har även beslutats av kommissionen i enlighet med EEAG. Definitionerna av vad som är att anse som ett företag i svårigheter varierar något mellan GBER, FIBER och EEAG. Så vitt regeringen kan bedöma är dock definitionerna av vad som är att anse som ett företag i ekonomiska svårigheter materiellt desamma i EEAG och GBER även om den språkliga utformningen av texterna varierar något. För att skapa en enklare hantering för både stödmottagare och är det enligt regeringens uppfattning lämpligt att definitionen i GBER genomgående används för samtliga stödordningar på elskatteområdet, dvs. på motsvarande sätt som i prop. 2015/16:159 anges för stödordningarna på bränsleskatte- området. Även i fråga om skattestöd som sker inom ramen för FIBER uppfylls härigenom kraven. 1 kap. 12 § LSE, som trädde i kraft , innehåller en definition av begreppet företag utan rätt till statligt stöd samt en direkt hänvisning till artikel 2.18 i GBER, där begreppet företag i ekonomiska svårigheter definieras. Hänvisningen till GBER är dynamisk, dvs. avser GBER i den gällande lydelsen, för att säkerställa att EU- rättens statsstödsregler uppfylls då ett miljöskattestöd beviljas inom ramen för LSE. Kraven enligt artikel 2.18 i GBER rör aktiebolag eller företag där ägarna har personligt ansvar och där mer än respektive det egna kapitalet har gått förlorat på grund av förluster, företaget är föremål för ett kollektivt insolvensförfarande eller skulle kunna försättas i konkurs, har fått viss typ av stöd eller har en viss skuldsättningsgrad. Nedan redogörs mer i detalj för dessa krav. I GBER definieras ”företag i svårigheter” som ett företag för vilka minst en av följande omständigheter råder: ”a) I fallet med aktiebolag (utom små eller medelstora företag som funnits i mindre än eller, när det gäller berättigande till risk- finansieringsstöd, små eller medelstora företag från deras första kommersiella försäljning som berättigar till risk-finansierings- investeringar enligt sunda marknadsprinciper tillämpade av de finansiella intermediärer som valts ut), om över hälften av det tecknade aktiekapitalet har försvunnit på grund av ackumulerade förluster. Detta är fallet om avdrag för ackumulerade förluster från reserver (och alla andra element som vanligtvis betraktas som en del av företagets egna medel) leder till ett negativt ackumulerat belopp som överstiger hälften av det tecknade aktiekapitalet. b) I fallet med ett företag där åtminstone några ägare har obegränsat ansvar för företagets skuld P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 (utom små eller medelstora företag som funnits i mindre än eller, när det gäller berättigande till riskfinansieringsstöd, små eller medelstora företag från deras första kommersiella försäljning som berättigar till risk- finansieringsinvesteringar enligt sunda marknadsprinciper tillämpade av de finansiella intermediärer som valts ut), om över hälften av det bokförda egna kapitalet har försvunnit på grund av ackumulerade förluster. Vid tillämpningen av denna bestämmelse avses med ”ett företag där åtminstone några ägare har obegränsat ansvar för företagets skuld” särskilt de typer av företag som nämns i bilaga II till direktiv /34/EU. c)Om företaget är föremål för ett kollektivt insolvensförfarande eller uppfyller kriterierna i nationell lagstiftning för att försättas i kollektiv insolvens på sina fordringsägares begäran. d)Om företaget har fått undsättningsstöd och ännu inte har betalat tillbaka lånet eller avslutat garantin, eller har fått omstruktureringsstöd och fortfarande omfattas av en omstrukturerings- plan. e)I fallet med ett företag som inte är ett litet eller medelstort företag, där, , Med anledning av det som , , Svensk Fjärrvärme, och anför om möjligheterna att kontrollera att företag inte är i svårigheter bör noteras att den som väljer att göra ett avdrag eller ansöka om återbetalning av skatt i de fall skattelättnaden utgör ett statligt stöd har bevisbördan för att de krav som uppställts uppfylls. Eftersom det ligger i stödmottagarens intresse att uppgifterna finns tillgängliga för den som behöver göra bedömningen kan denne förväntas vara villig att tillhandahålla nödvändiga uppgifter. Det är en uppgift för , att som ett led i sin sedvanliga självständiga kontrollverksamhet, utifrån riskbedömning och liknande, välja hur verket bedriver sin kontrollverksamhet av hur lagstiftningen följs. De uppgifter som behövs för att kontrollera att kraven i artikel 2.18 i GBER uppfylls bedöms regelmässigt kunna återfinnas i stödmottagarens bokföring eller på annat sätt kunna göras tillgängligt för som ett led i verkets kontrollverksamhet, exempelvis genom fördjupad kontroll genom revision. Regeringen finner inte tillräckliga skäl för att, som och Svensk Fjärrvärme efterfrågar, särskilt uppdra åt att utreda och föreslå hur kontrollen av otillåtna stödmottagare ska gå till i praktiken. Regeringen anser således, till skillnad från bl.a. , att det är lämpligt att även de villkor som för (1)företagets bokföringsmässiga skuld- skattenedsättningar som följer av sättningsgrad har varit större än 7,5 och (2) företagets rörelseresultat före räntor, skatter och avskrivningar, EBITDA, [dividerat med räntekostnaderna] har legat under 1,0.” Detta tillägg inom klamrar ingår i andra språkversioner än den svenska. En stödmottagare som inte uppfyller de ovan angivna kraven har inte rätt att ta emot statligt stöd. Regeringen föreslår därför att dessa krav införs som uttryckliga villkor för att medges avdrag respektive återbetalning i LSE i de fall statliga stöd förekommer på elskatteområdet. Det innebär att dessa materiella krav, på samma sätt som andra krav i skattelagstiftningen, kommer att omfattas av kontroll- verksamhet. Kraven påverkar inte hushåll utan endast förbrukning i ekonomisk verksamhet såsom exempelvis i ett aktiebolags verksamhet. bedöms av den som yrkar nedsättning, dvs. på motsvarande vis som gäller för andra materiella krav för nedsättning genom avdrag. I det fall där stödmottagaren är annan än den skattskyldige själv, vilket kan vara fallet när avdrag görs för skatt som förbrukats i vissa verksamheter i de kommuner som avses i 4 §, åligger det alltså den skattskyldige att kunna visa att avdraget inte hänför sig till en förbrukare som då deklarationen görs är ett företag utan rätt till statligt stöd (jämför avsnitt 6.13.6 Stödmottagare och avsnitt 6.13.8 Skyldighet att lämna uppgifter). På motsvarande sätt bör den omständigheten att stödmottagaren kan komma på obestånd som förflyter mellan att ansökan om skatteåter- betalning lämnats in och beslutar om återbetalning sakna betydelse i samman- hanget. Det är således de faktiska förhållandena för avdragets yrkande respektive inlämnande av ansökan om återbetalning som P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 bör få betydelse för bedömningen av om stödmottagaren är i svårigheter vilket besvarar det önskemål om ytterligare förtydliganden av tidpunkten för bedömningen av om stöd- mottagaren är i svårigheter som framförs av , , Svensk Fjärrvärme och . De företag, som faller in under något av de kriterier som läggs fast i artikel 2.18 i GBER, är sådana företag där det nästan är säkert att de kommer att lägga ner sin verksamhet på kort eller medellång sikt (jämför punkten 20 av omstruktureringsriktlinjerna). Det är alltså fråga om avgörande ekonomiska svårigheter där stöd i form av energiskatte-lättnader i praktiken inte bör avgöra om företaget fortsätter sin verksamhet eller inte. Huvuddelen av de krav som läggs fast i artikel 2.18 i GBER rör företag som bedrivs i bolagsform, dvs. aktiebolag, kommanditbolag eller handelsbolag. Således hänför sig punkten a särskilt till aktiebolag och punkten b särskilt till handelsbolag och kommanditbolag. I de fall där yrkesmässig verksamhet drivs av en enskild näringsidkare torde det i allt väsentligt röra sig om verksamhet av begränsad ekonomisk omfattning och insolvensbedömningen bedöms i praktiken i huvudsak innefatta fall där stödmottagaren försatts i personlig konkurs, dvs. För bolag kan förutom konkurstillstånd även särskilt förfarande för att rekonstruera sin verksamhet (företagsrekonstruktion) aktualiseras. Båda dessa fall innebär dock beslut av myndighet och är därför allmänt tillgängliga. Punkten d rör företag som har mottagit undsättningsstöd eller omstruktureringsstöd enligt omstruktureringsriktlinjerna. Sådana stöd är sällan förekommande. Det kan även noteras att definitionen av stödmottagare inom ramen för detta lagstiftningsprojekt inskränker sig till aktörer som är verksamma inom . När det gäller kraven enligt punkten e begränsas de enligt definitionen till stora företag och de båda kriterierna ska ha uppfyllts .