prop · H303197 · 2016-07-20 00:00:00 — a)penningtvätt som avses i 1 kap. 5 § 6 lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, eller b)brott enligt 2 § 2, 3 § eller 4 § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, såvitt avser brott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Paragrafen anger vilka omständigheter som ska beaktas vid bedömningen av lämpligheten hos den som har eller kan förväntas komma att få ett kvalificerat innehav i ett svenskt företag som ansökt om att få driva verk- samhet med kreditgivning enligt denna lag. Övervägandena finns i av- snitt 9.2. Paragrafen är utformad med förebild i andra bestämmelser på finans- marknadens område, t.ex. 3 kap. 2 § andra stycket lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och 7 § första stycket lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter. Enligt paragrafen ska innehavarens anseende beaktas. Vid bedöm- ningen av en persons anseende kan vägas in t.ex. om personen har dömts för ekonomiska brott. Bedömningen kan även avse personens laglydig- het, erfarenhet och omdöme i övrigt (se bl.a. prop. 2008/09:155 s. 87 och prop. 2013/14:107 s. 54 och 83). Enligt paragrafen ska det dessutom beaktas om det finns skäl att anta att innehavaren kommer att motverka att verksamheten drivs i enlighet med gällande regler. Vidare ska beaktas om innehavet har samband med eller kan öka risken för penningtvätt eller vissa brott mot lagen om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall. Godkännande av bolagsordning eller stadgar 4 § En svensk kreditgivares bolagsordning eller stadgar ska godkännas av i samband med att kreditgivaren får tillstånd att driva verk- samhet enligt denna lag. Om kreditgivaren har beslutat att ändra sin bolagsordning eller sina stadgar, ska kreditgivaren ansöka om godkännande av ändringen hos . Ändringen ska godkännas om bolagsordningen eller stadgarna inte strider mot denna lag eller mot andra författningar av betydelse för verksamheten och i övrigt innehåller de särskilda bestämmelser som behövs med hänsyn till om- fattningen och arten av verksamheten. Ett beslut om ändring av bolagsordning eller stadgar får inte registreras innan det har godkänts. Paragrafen, som i allt väsentligt utformas enligt Lagrådets förslag, inne- håller bestämmelser om godkännande av bolags- ordning eller stadgar för svenska kreditgivare. Paragrafen är utformad med förebild i bl.a. 3 kap. 3 och 4 §§ lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och 11 § lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. 5 § Bestämmelserna om prövning av ägarförändringar i kreditinstitut i 14 kap. lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse ska tillämpas även beträffande en svensk kreditgivare som driver verksamhet enligt denna lag. Bestämmelsen i 14 kap. 2 a § ska dock inte tillämpas. Första stycket gäller inte företag som omfattas av motsvarande bestämmelser om ägarprövning enligt annan lag. Paragrafen innehåller bestämmelser om prövning vid ägarförändringar. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. Av första stycket framgår att vissa av bestämmelserna i 14 kap. lagen om bank- och finansieringsrörelse ska tillämpas även för en svensk kreditgivare av bostadskrediter som driver verksamhet med tillstånd enligt förevarande lag. Enligt andra stycket gäller första stycket inte företag som omfattas av motsvarande bestämmelser om ägarprövning enligt annan lag. Sådana bestämmelser finns t.ex. för försäkringsföretag i 15 kap. försäkrings- rörelselagen (2010:2043) och för värdepappersbolag i 24 kap. lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. I 7 kap. 1 § 1 finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilket innehåll en ansökan om tillstånd enligt lagen ska ha. Verksamhet som drivs utomlands genom filial 6 § En svensk kreditgivare som driver verksamhet enligt denna lag får efter tillstånd av inrätta filial i ett annat land. Ett sådant tillstånd ska ges om det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas i enlighet med denna lag och andra författningar som reglerar kredit- givarens verksamhet. Paragrafen innehåller bestämmelser om krav på tillstånd för svenska kreditgivare som vill driva verksamhet enligt denna lag genom filial i utlandet. Övervägandena finns i avsnitt 9.11. Av paragrafen framgår att en svensk kreditgivare behöver tillstånd av för att inrätta filial i ett annat land. Ett sådant till- stånd ska ges om det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas i enlighet med denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksamhet (jfr 2 § första stycket 2). Är detta villkor inte uppfyllt, får tillstånd inte ges. Bestämmelsen tar sikte på alla andra länder, både EES-länder och andra länder. Det bör observeras att bestäm- melsen enbart anger vad som gäller enligt svensk rätt. Den utländska tillsynsmyndigheten kan ställa upp ytterligare krav (prop. s.529 och prop. 2013/14:107 s. 83). Paragrafen är utformad med 5 kap. 5 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och 9 § lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter som förebild. I 7 kap. 1 § 1 finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilket innehåll en ansökan om tillstånd enligt lagen ska ha. 7 § En utländsk kreditgivare får ges tillstånd av att driva verksamhet i enligt denna lag från en filial här i landet. Tillstånd ska ges om 1.företaget driver motsvarande verksamhet i det land där det har sitt säte, 2.företaget står under betryggande tillsyn av en myndighet i det land där det har sitt säte och har tillåtelse att etablera sig i , och 3.det finns skäl att anta att verksamheten här i landet kommer att drivas i enlighet med denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten. Paragrafen anger förutsättningarna för en utländsk kreditgivare att driva verksamhet enligt denna lag i . Övervägandena finns i avsnitt Av paragrafen framgår att ett utländskt företag får ges tillstånd att driva verksamhet från filial i . Detta innebär att en utländsk kreditgiv- are måste inrätta en filial för att driva verksamhet här i landet (jfr prop. 2013/14:107 s. 50). Bestämmelsen gäller både företag från andra EES- länder och företag från länder utanför EES. Av första punkten framgår att möjligheten att få tillstånd enligt para- grafen är förbehållen ett företag som driver motsvarande verksamhet i det land där det har sitt säte. Av andra punkten framgår att företaget dessutom ska stå under be- tryggande tillsyn i det land där företaget har sitt säte och ha tillåtelse att etablera sig i . Med att tillsynen är betryggande avses att den ska vara effektiv och av tillräcklig omfattning (jfr prop. 2002/03:139 s. 526). När det gäller till- ståndsansökningar från företag med säte i ett annat EES-land är utgångs- punkten att detta krav är uppfyllt. Att företaget har tillåtelse att etablera sig i omfattar både de fall där regelverket i det land där företaget har sitt säte förutsätter ett 2015/16:197 beslut om tillstånd för utlandsetablering och de fall där det inte krävs tillstånd för en sådan etablering. Slutligen krävs enligt tredje punkten att det finns skäl att anta att verk- samheten här i landet kommer att drivas i enlighet med denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksamhet. Med andra för- fattningar som reglerar företagets verksamhet avses t.ex. konsument- kreditlagen (2010:1846). (Jfr även kommentaren till 6 § och 3 kap. 5 §). Paragrafen är utformad med förebild i 8 § lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter. Liknande bestämmelser finns också i 4 kap. 4 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och 4 kap. 4 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. I 7 kap. 1 § 1 finns ett bemyndigande för regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilket innehåll en ansökan om tillstånd enligt lagen ska ha. Förutsättningar för kreditförmedlare att driva verksamhet med bostadskrediter 1 § Ett svenskt aktiebolag, en svensk ekonomisk förening eller ett svenskt försäkringsföretag kan få tillstånd av att driva verksamhet med kreditförmedling enligt denna lag. Tillstånd behövs inte för sådan kreditförmedling som sker vid enstaka tillfällen i samband med annan yrkesmässig verksamhet som regleras av bestämmelser i lag eller annan författning eller av etiska regler som avser yrkesverksamheten i fråga. Paragrafen innehåller bestämmelser om krav på tillstånd för svenska kreditförmedlare att driva verksamhet enligt denna lag och om undantag från detta krav. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. Av första stycket följer att det krävs tillstånd av för att driva verksamhet med kreditförmedling enligt denna lag. Det är endast svenska aktiebolag, svenska ekonomiska föreningar och svenska försäkringsföretag som kan få tillstånd. avses detsamma som i 1 kap. 3 § försäkringsrörelselagen (2010:2043). Det är alltså fråga om försäkringsaktiebolag, ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar. En konsekvens av det är att fysiska personer eller andra juridiska personer än de angivna inte kan få tillstånd för att driva sådan verksamhet. I andra stycket görs ett undantag från kravet på tillstånd. Tillstånd behövs inte för sådan kreditförmedling som sker vid enstaka tillfällen i samband med annan yrkesmässig verksamhet som är reglerad i lag eller av etiska regler (jfr 1 kap. 5 § andra stycket). Exempel på yrkeskategorier som driver sådan yrkesmässig verksamhet och som kan omfattas av undantaget är advokater och fastighetsmäklare. Om kreditförmedling sker mer än vid enstaka tillfällen, t.ex. regelmässigt, eller i samband med verksamhet som inte är reglerad på det sätt som föreskrivs i bestämmel- sen gäller inte undantaget. I sådant fall handlar det om tillståndspliktig verksamhet med kreditförmedling. Sådan verksamhet kan alltså vara till- ståndspliktig även om företagets huvudsakliga verksamhet inte är kredit- Prop. 2015/16:197 förmedling. Undantaget avser endast tillståndsplikten. De krav som gäller enligt t.ex. 4 kap. måste följas av alla som driver kreditförmedling. Paragrafen gäller inte utländska kreditförmedlare. För dem gäller 6 eller 7 §. I paragrafen genomförs artikel 29.1 och 29.8. 2 § Tillstånd enligt 1 § ska ges om 1.bolagsordningen eller stadgarna inte strider mot denna lag eller någon annan författning av betydelse för den planerade verksamheten och i övrigt innehåller de särskilda bestämmelser som behövs med hänsyn till omfattningen och arten av verksamheten, 2.det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas i enlighet med denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksam- het, 3.den som har eller kan förväntas komma att få ett kvalificerat innehav i företaget bedöms som lämplig att utöva ett väsentligt inflytande över ledningen av företaget, 4.den som ska ingå i företagets styrelse eller vara verkställande direktör, eller vara ersättare för någon av dem, har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen och även i övrigt är lämplig för en sådan uppgift, 5.företaget har sitt huvudkontor i , och 6.företaget omfattas av en försäkring för skadeståndsskyldighet på grund av fel eller försummelse i verksamheten. Om företaget har eller kan förväntas komma att få en nära förbindelse med någon annan, får dock tillstånd ges bara om förbindelsen inte hindrar en effektiv tillsyn av företaget. Bedömningen av en innehavares lämplighet enligt första stycket 3 ska göras i enlighet med 2 kap. 3 §. I paragrafen anges förutsättningarna för att få tillstånd att driva verk- samhet med kreditförmedling enligt denna lag. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. I första stycket anges de villkor som måste vara uppfyllda för att få tillstånd. Punkterna 1–4 överensstämmer med 2 kap. 2 § första stycket 1– 4, se kommentaren till den paragrafen. Enligt punkten 5 ska företaget ha sitt huvudkontor i . Med huvudkontor avses den plats där den faktiska ledningen av verksamheten bedrivs (jfr prop. 1995/96:173 s. 93 f.). Motsvarande krav uppställs som en förutsättning för tillstånd enligt bl.a. 6 kap. 6 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Av punkten 6 framgår att företaget ska ha en försäkring för skade- ståndsskyldighet. Kommissionen har utfärdat en delegerad förordning om tekniska standarder för kreditförmedlares ansvarsförsäkring (Kom- missionens delegerade förordning [EU] nr 1125/2014 av den 19 septem- ber 2014 om komplettering av och rådets direktiv /17/EU vad avser tekniska standarder för tillsyn i fråga om minimi- belopp för kreditförmedlares yrkesmässiga ansvarsförsäkring eller jäm- förbara garanti). Andra stycket överensstämmer med 2 kap. 2 § andra stycket, se kommentaren till den bestämmelsen. Enligt tredje stycket ska bedömningen av om en innehavare i företaget är lämplig enligt första stycket punkten 3 ske i enlighet med 2 kap. 3 §, se kommentaren till den paragrafen. I 7 kap. 1 § 1–3 finns bemyndiganden för regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter på området. I paragrafen genomförs artikel 29.2 (delvis) och artikel 29.5. Bolagsordning, stadgar och ägarförändringar 3 § Bestämmelserna i 2 kap. 4 och 5 §§ gäller även för svenska kreditförmedlare. I paragrafen anges att 2 kap. 4 och 5 §§, som gäller för svenska kredit- givare, också gäller för svenska kreditförmedlare. Bestämmelserna hand- lar om bolagsordning och stadgar och om prövning vid ägarförändringar, se kommentaren till de angivna paragraferna. Övervägandena finns i av- snitt 9.2. Verksamhet som drivs utomlands 4 § En svensk kreditförmedlare som vill driva verksamhet med kreditförmedling eller rådgivning av bostadskrediter i ett annat land inom EES genom att där in- rätta filial eller annars erbjuda och tillhandahålla tjänster ska anmäla sin avsikt till innan verksamheten påbörjas. ska inom en månad från det att anmälan togs emot under- rätta den behöriga myndigheten i det andra landet. Inspektionen ska meddela kreditförmedlaren att en sådan underrättelse har lämnats. Kreditförmedlaren får påbörja sin verksamhet i det andra landet tidigast efter det att kreditförmedlaren har tagit emot meddelandet från Finans- inspektionen. I paragrafen finns bestämmelser om förutsättningarna för en svensk kreditförmedlare att driva verksamhet i ett annat EES-land. Överväg- andena finns i avsnitt 9.12. Av första stycket följer att ett svenskt företag som har tillstånd att driva kreditförmedlingsverksamhet ska underrätta , om företaget vill driva verksamhet i ett annat EES-land. Företaget ska under- rätta om sin avsikt innan verksamheten påbörjas. Möjligheten att driva verksamhet i ett annat land kan dock vara begrän- sad enligt lagstiftningen i det landet (jfr artikel 32.1 andra meningen). Enligt andra stycket ska underrätta den behöriga myndigheten i det andra EES-landet om den svenska kreditförmedlarens avsikt att driva verksamhet i det landet. En sådan underrättelse ska lämnas inom en månad. Vad som avses med behörig myndighet framgår av 1 kap. 7 § 1. Inspektionen ska meddela kreditförmedlaren att en sådan underrättelse har skett. Kreditförmedlaren får enligt tredje stycket påbörja verksamheten i det andra landet tidigast efter det att kreditförmedlaren har tagit emot meddelandet från . Paragrafen utformas med bl.a. 4 kap. 1 och 2 §§ lagen (2005:405) om försäkringsförmedling och 5 kap. 4 § lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden som förebild. I 7 kap. 1 § 4 finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndig- Prop. 2015/16:197 het som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilka upp- gifter som ska ingå i en anmälan enligt första stycket i förevarande para- graf. I paragrafen genomförs delvis artikel 32. 5 § En svensk kreditförmedlare som driver verksamhet enligt denna lag får efter tillstånd av inrätta filial i ett land utanför EES. Ett sådant tillstånd ska ges om det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas i enlighet med denna lag och andra författningar som reglerar kreditförmedlarens verksamhet. Paragrafen innehåller bestämmelser om krav på tillstånd för svenska kreditförmedlare som vill driva verksamhet enligt denna lag genom filial i ett land utanför EES. Övervägandena finns i avsnitt 9.12. Av paragrafen framgår att en svensk kreditförmedlare behöver tillstånd av för att inrätta filial i ett land utanför EES. Ett sådant tillstånd ska ges om det finns skäl att anta att den planerade verk- samheten kommer att drivas i enlighet med denna lag och andra författ- ningar som reglerar företagets verksamhet (jfr 2 § första stycket 2). Är detta villkor inte uppfyllt, får tillstånd inte ges. Det bör observeras att bestämmelsen enbart anger vad som gäller enligt svensk rätt. Den utländska tillsynsmyndigheten kan ställa upp ytterligare krav (prop. 2002/03:139 s. 529 och prop. 2013/14:107 s. 83). Paragrafen är utformad med 5 kap. 5 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och 9 § lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter som förebild. I 7 kap. 1 § 1 finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilket innehåll en ansökan om tillstånd enligt lagen ska ha. Utländska kreditförmedlare från ett land inom EES 6 § En utländsk kreditförmedlare från ett land inom EES får utan tillstånd enligt denna lag driva verksamhet med kreditförmedling eller rådgivning av bostads- krediter i genom att antingen inrätta filial här eller genom att från sitt hemland erbjuda och tillhandahålla tjänster. Verksamheten får endast avse sådant som omfattas av tillståndet i hemlandet. En utsedd representant som avses i artikel 4.8 i bolånedirektivet får inte driva verksamhet i . Verksamheten får påbörjas tidigast efter det att kreditförmedlaren har tagit emot ett meddelande från en behörig myndighet i sitt hemland om att denna myndighet har underrättat om kreditförmedlarens av- sikt att driva verksamhet i . ska upplysa kreditförmedlaren om de bestämmelser som gäller för verksamheten här, om förmedlaren ska utöva verksamheten genom filial. Sådana upplysningar ska lämnas från det att Finans- inspektionen från en behörig myndighet i kreditförmedlarens hemland har tagit emot en underrättelse om kreditförmedlarens avsikt att driva verksamhet i . Upplysningarna ska dock alltid lämnas innan verksamheten påbörjas. I paragrafen finns bestämmelser om verksamhet i som drivs av utländska kreditförmedlare från ett land inom EES. 2015/16:197 utländska kreditförmedlare från ett land utanför EES finns i 7 §. Över- vägandena finns i avsnitt 9.12. Enligt första stycket får en utländsk kreditförmedlare från ett land inom EES utan tillstånd enligt denna lag driva verksamhet med kreditför- medling eller rådgivning av bostadskrediter i genom att inrätta filial här. En sådan kreditförmedlare kan även utan tillstånd erbjuda och tillhandahålla tjänster från sitt hemland. Vad som avses med utländsk kreditförmedlare från ett land inom EES framgår av 1 kap. 7 § 9. Vad som avses med begreppen filial och hemland anges i 1 kap. 7 § 4 och 5. Verksamheten får endast avse sådant som omfattas av tillståndet i hem- landet. Detta innebär t.ex. att en kreditförmedlare som i hemlandet inte får lämna rådgivning inte heller har rätt att i driva sådan verk- samhet med stöd av bestämmelsen. Av första stycket framgår vidare att en utsedd representant som avses i artikel 4.8 i bolånedirektivet inte får driva verksamhet i . Sådana aktörer är inte tillåtna i , oavsett om de har utsetts av svenska eller utländska kreditförmedlare. Av andra stycket framgår att en utländsk kreditförmedlare får inleda verksamheten i tidigast efter det att kreditförmedlaren har tagit emot ett meddelande från en behörig myndighet i sitt hemland om att denna myndighet har underrättat om kreditför- medlarens avsikt att driva verksamhet i . Även om det inte krävs tillstånd i , får den utländska kreditförmedlaren alltså inte påbörja sin verksamhet här genast utan måste avvakta månadsfristens utgång. Vad som avses med behörig myndighet framgår av 1 kap. 7 § 1. I tredje stycket regleras situationen att den utländske kreditförmedlaren ska driva verksamheten genom filial i . I sådant fall ska Finans- inspektionen upplysa kreditförmedlaren om de bestämmelser som gäller för verksamheten här. De upplysningar som ska lämna bör t.ex. avse bestämmelser enligt denna lag och konsumentkredit- lagen (2010:1846) och föreskrifter som finns på området. Sådana upplysningar ska lämnas från det att Finans- inspektionen tog emot en underrättelse enligt andra stycket. Upplys- ningarna ska dock alltid lämnas innan verksamheten påbörjas. Kreditförmedlaren kan inleda sin verksamhet även om kreditförmed- laren inte mottar några upplysningar från . Paragrafen är utformad med förebild i annan EU-baserad lagstiftning som innebär att aktörer på finansmarknaden kan driva verksamhet över gränserna med stöd av hemlandstillståndet (se t.ex. 3 kap. 1 § lagen [2005:405] om försäkringsförmedling och 4 kap. 1 § lagen [2007:528] om värdepappersmarknaden). I paragrafen genomförs delvis artikel 32. Kreditförmedlare från ett land utanför EES 7 § En kreditförmedlare från ett land utanför EES får ges tillstånd av Finans- inspektionen att driva verksamhet i enligt denna lag från en filial här i landet. Tillstånd ska ges om företaget uppfyller kraven i 2 kap. 7 § 1–3 och 3 kap. 2 § första stycket 4 och 6. I paragrafen finns bestämmelser om verksamhet i som drivs av Prop. 2015/16:197 en utländsk kreditförmedlare från ett land utanför EES. finns i avsnitt 9.12. Av första stycket framgår att en utländsk kreditförmedlare från ett land utanför EES får ges tillstånd att driva verksamhet från filial i . Detta innebär att en sådan kreditförmedlare måste inrätta en filial för att driva verksamhet här i landet (jfr prop. 2013/14:107 s. 50). I andra stycket anges att kraven i 2 kap. 7 § 1–3 och 3 kap. 2 § första stycket 4 och 6 ska vara uppfyllda för att kreditförmedlaren ska få till- stånd. Det innebär bl.a. att kreditförmedlaren ska driva motsvarande verksamhet i det land där det har sitt säte, stå under betryggande tillsyn och ha tillåtelse att etablera sig här. Vidare krävs att det finns skäl att anta att verksamheten här i landet kommer att drivas i enlighet med denna lag och andra författningar. Se kommentaren till de angivna para- graferna. Paragrafen är utformad med förebild i 8 § lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter. Liknande bestämmelser finns också i 4 kap. 4 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och 4 kap. 4 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. I 7 kap. 1 § 1 finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilket innehåll en ansökan om tillstånd ska ha. Bestämmelser om verksamheten med bostadskrediter 1 § Kreditgivare och kreditförmedlare ska handla hederligt, rättvist, transparent och professionellt, med beaktande av konsumentens rättigheter och intressen. Verksamheten ska grunda sig på information om konsumentens förhållanden och särskilda krav samt rimliga antaganden om de risker för konsumenten som kan komma att uppstå under kreditavtalets löptid. Paragrafen innehåller allmänna krav på hur en kreditgivare eller en kreditförmedlare ska bedriva sin verksamhet. Övervägandena finns i avsnitt 9.5. De krav som uppställs i paragrafen på en kreditgivares och en kredit- förmedlares verksamhet motsvaras av liknande krav som uppställs för andra aktörer på finansmarknaden och uttrycks ofta som ett sundhetskrav (se t.ex. 6 kap. 4 § lagen [2004:297] om bank- och finansieringsrörelse och 12 § lagen [2014:275] om viss verksamhet med konsumentkrediter, jfr 8 kap. 1 § lagen [2007:528] om värdepappersmarknaden).