prop · H303199 · 2016-07-19 00:00:00 — Regeringens proposition 2015/16:199 Regeringen överlämnar denna proposition till . I denna proposition föreslås att det i jaktlagen förs in ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om förbud mot eller villkor för utfodring av vilt som inte hålls i hägn. Den myndighet som regeringen bestämmer får i enskilda fall besluta om undantag från ett sådant förbud. Tillsyn över att föreskrifter och beslut om utfodring av vilt följs utövas av länsstyrelserna, som också får besluta de förelägganden och förbud som behövs för tillsynen och för att föreskrifter och beslut om utfodring ska följas. Beslut om förelägganden och förbud får förenas med vite. Besluten får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Detsamma gäller myndighetsbeslut om undantag från förbud mot utfodring. Det föreslås även att det i jaktlagen föreskrivs att mål om jakt efter björn, varg, järv, lo eller kungsörn ska handläggas skyndsamt. Ändringarna föreslås träda i kraft . 2015/16:199 Innehållsförteckning Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i jaktlagen (1987:259)............................ Ärendet och dess beredning .............................................................. Allmänt om vildsvin och viltskador.................................................. Utfodring av vilt................................................................................ Behovet av en reglering av utfodring av vilt ...................... Ett bemyndigande om utfodring....................................... Kameraövervakning av vilt............................................................. Kameraövervakningslagen i korthet................................. Undantag från tillståndsplikten ........................................ Skyndsam handläggning av mål om jakt efter vissa rovdjur........... Sammanfattning av betänkandet Vildsvin och viltskador – om utfodring, kameraövervakning och arrendatorers jakträtt (SOU 2014:54)............................... Författningsförslag i betänkandet Vildsvin och viltskador – om utfodring, kameraövervakning och arrendatorers jakträtt (SOU 2014:54)............................... Förteckning över remissinstanser, betänkandet Vildsvin och viltskador – om utfodring, kameraövervakning och arrendatorers jakträtt (SOU Sammanfattning av promemorian Komplettering av SOU 2014:54 Vildsvin och viltskador – om utfodring, kameraövervakning och arrendatorers Författningsförslag i promemorian Komplettering av SOU 2014:54 Vildsvin och viltskador – om utfodring, kameraövervakning och arrendatorers Förteckning över remissinstanser, promemorian Komplettering av SOU 2014:54 Vildsvin och viltskador – om utfodring, kameraövervakning och Sammanfattning av promemorian Överprövning av beslut om skyddsjakt och licensjakt för vissa rovdjur ...... Författningsförslag i promemorian Överprövning av beslut om skyddsjakt och licensjakt för vissa rovdjur ..... Förteckning över remissinstanser, promemorian Överprövning av beslut om skyddsjakt och licensjakt för vissa rovdjur .............................................. Sammanfattning av promemorian Överklagande av beslut om förelägganden om utfodring av vilt................. Författningsförslag i promemorian Överklagande av beslut om förelägganden om utfodring av vilt................. Förteckning över remissinstanser, promemorian Överklagande av beslut om förelägganden om utfodring av vilt............................................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........... 2015/16:199 1 Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i jaktlagen (1987:259). Förslag till lag om ändring i jaktlagen Härigenom föreskrivs i fråga om jaktlagen (1987:259) dels att 4 och 54 §§ ska ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 42 § ska lyda ”Tillsyn”, dels att det ska införas två nya paragrafer, 42 a och 42 b §§, och närmast före 42 b § en ny rubrik av följande lydelse. Viltet skall vårdas i syfte att Viltet ska vårdas i syfte att –bevara de viltarter som tillhör landets viltbestånd och de fågelarter som tillfälligt förekommer naturligt i landet, och –främja en med hänsyn till allmänna och enskilda intressen lämplig utveckling av viltstammarna. I viltvården ingår att genom särskilda åtgärder sörja för att viltet får skydd och stöd och att anpassa jakten efter tillgången på vilt. För att åtgärderna utförs och anpassningen sker svarar markägaren och jakträttshavaren. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om förbud mot eller villkor för utfodring av vilt som inte hålls i hägn. Den myndighet som regeringen bestämmer får i enskilda fall besluta om undantag från ett sådant förbud. Länsstyrelserna utövar tillsyn över att föreskrifter och beslut om utfodring av vilt följs. Länsstyrelserna får besluta de förelägganden och förbud som behövs för tillsynen och för att föreskrifter och beslut om utfodring ska följas. Beslut om förelägganden och förbud får förenas med vite. 1 Senaste lydelse 1997:343. Mål om jakt efter björn, varg, järv, lo eller kungsörn ska hand- beslut enligt 33 § beslut enligt 33 § om registrering och avregistrering om registrering och avregistrering av licensområde eller älgskötsel- av licensområde eller älgskötsel- område får överklagas hos allmän område och beslut om föreläg- ganden och förbud enligt 42 a § enligt denna lag får inte över- får överklagas till allmän förvalt- fråga om en myndighets beslut enligt 4 § tredje stycket om undantag från ett förbud mot utfodring av vilt. Andra beslut enligt denna lag får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . 2 Senaste lydelse 2010:2001. 3 Ärendet och dess beredning Prop. Den förra regeringen beslutade att en särskild utredare skulle se över den svenska jaktlagstiftningen i syfte att få till stånd dels en modern jaktlagstiftning med tydlig systematik och moderna bestämmelser, dels ett förbättrat genomförande av EU-rättsliga åtaganden (dir. 2012:77). I uppdraget ingick bl.a. att överväga om utfodring av vilt bör regleras genom föreskrifter. I tilläggsdirektiv gavs utredaren i uppdrag att också utreda möjligheten att införa ett undantag från tillståndsplikten för övervakningskameror för viltövervakning enligt förslaget till kameraövervakningslag (dir. 2013:66). Uppdraget skulle enligt direktiven redovisas i ett delbetänkande tillsammans med frågan om utfodring av vilt enligt det ursprungliga uppdraget. har tillkännagivit för regeringen att det är angeläget att regeringen lämnar ett konkret lagförslag om undantag från tillståndsplikten när det gäller kameraövervakning av vildsvinåtlar och överväger om det går att införa ytterligare undantag från tillståndsplikten för kameraövervakning av vilt. Det är då enligt utskottet viktigt att det görs en noggrann avvägning mellan skyddet för integriteten och det ändamål som kameraövervakningen är avsedd för (bet. 2014/15:JuU15, rskr. 2014/15:139). I ett delbetänkande redovisade utredningen uppdraget när det gäller frågorna om utfodring av vilt, kameraövervakning av vilt och arrendatorers rättsliga ställning (SOU 2014:54). En sammanfattning av delbetänkandet och betänkandets lagförslag finns i bilagorna 1 och 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr N2015/00273). Inom har det därefter utarbetats en promemoria, Komplettering av SOU 2014:54, Vildsvin och viltskador – om utfodring, kameraövervakning och arrendatorers jakträtt (dnr N2015/06665), som behandlar frågan om kameraövervakning vid vildsvinsjakt och särskilt tar sikte på anmälans innehåll och straffansvar. Promemorian har remissbehandlats. En sammanfattning av promemorian och lagförslaget finns i bilagorna 4 och 5. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 6. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i . I promemoria Överprövning av beslut om skyddsjakt och licensjakt för vissa rovdjur (dnr N2015/07181) föreslogs att 58 § jaktförordningen (1987:905) ska ändras så att länsstyrelsernas beslut om jakt efter björn, varg, järv, lo eller kungsörn ska kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. I promemorian föreslogs även att det i jaktförordningen ska föreskrivas att ärenden om skyddsjakt eller licensjakt efter björn, varg, järv, lo eller kungsörn ska hanteras skyndsamt. Promemorian har remissbehandlats. En sammanfattning av promemorian och författningsförslaget finns i bilagorna 7 och 8. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 9. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i . 2015/16:199 Inom har också promemorian Överklagande av beslut om förelägganden om utfodring av vilt utarbetats, där det föreslås att länsstyrelsernas beslut om förelägganden och vite beträffande utfodring av vilt ska kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol (dnr N2016/02188). Promemorian har remissbehandlats. En sammanfattning av promemorian och lagförslaget finns i bilagorna 10 och 11. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 12. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i . I denna proposition behandlar regeringen delbetänkandet i fråga om utfodring och kameraövervakning av vilt. Vidare behandlas förslagen i den kompletterande promemorian om kameraövervakning av vilt, promemorian om överprövning av beslut om skyddsjakt och licensjakt efter vissa rovdjur i den del promemorian avser skyndsam handläggning av mål i domstol samt promemorian om överklagande av förelägganden om utfodring av vilt. Vidare behandlas tillkännagivande om överklagande till domstol av jaktbeslut avseende de stora rovdjuren (Rovdjurspolitikens inriktning, bet. 2015/16:MJU12, rskr. 2015/16:109). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över lagförslaget i bilaga 13. Lagrådets yttrande finns i bilaga 14. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 5.3 och avsnitt 7. Regeringen har följt Lagrådets synpunkter utom när det gäller bestämmelsen om skyndsam handläggning av mål om jakt efter stora rovdjur, som Lagrådet inte har kunnat tillstyrka. Allmänt om vildsvin och viltskador Den svenska vildsvinsstammen har vuxit från några hundra individer till ca 175 000. fattande jakt beräknas nettotillväxten till , vilket motsvarar en fördubbling av antalet vildsvin . växttakt är unik och skiljer vildsvin från annat klövvilt. den mycket höga tillväxttakten är att vildsvin har en hög reproduktiv förmåga med många ungar . Det ökande antalet vildsvin orsakar stora samhällsekonomiska kostnader, främst genom omfattande skador på jordbruk och skogsbruk. Vildsvin orsakar även skada på annan egen- dom, som golfbanor och hustomter. () har på uppdrag av gjort en utredning om viltskador i lantbruksgrödor 2014 (JO 16 Där framkom bl.a. att vildsvin är det djur som orsakar störst skada på alla grödor förutom havre, där älg orsakar störst skada. Vårvete, ärter, majs, stråsäd till grönfoder, stärkelse- och matpotatis samt slåttervall är grödor med stora andelar vildsvinsskador. Av de lantbrukare som odlar spannmål, trindsäd eller oljeväxter hade viltskador på en eller Totalt förstördes spannmål av vildsvin 2014. det gäller odlarna av mat- och stärkelsepotatis hade 19 respektive drabbats av viltskador. Motsvarande siffra för odlare av slåttervall var Prop. 2015/16:199 . Viltskador förekom på av spannmålsarealen. andelen i skogsbygder där av spannmålsarealen hade viltskador. Mat- och stärkelsepotatis hade viltskador på av landets totala areal. Av slåttervallen hade av arealen någon form av viltskada. Mer än en fjärdedel av lantbrukarna anger att förekomsten av skadegörande vilt påverkar deras val av gröda. Ärter, havre, vete och höstraps är svårt att odla på många platser. För riket som helhet var skördebortfallet på grund av viltskador mellan 0,2 och av den totala skörden per gröda. Variationerna är stora både geografiskt och mellan grödor. Vildsvin är också i ökande grad inblandade i trafikolyckor. uppgick antalet olyckor med vildsvin inblandade till drygt 4 200 (statistik från Nationella viltolycksrådet). De samhällsekonomiska kostnaderna till följd av sådana olyckor är betydande. Vildsvin kan även sprida sjukdomar och parasiter till tamsvin. Klassisk svinpest förekommer i stora delar av världen. Inom EU förekommer utbrott på tamgrisar. Sjukdomen förekommer hos vildsvin framför allt i östra . Det finns även ett ökande hot från afrikansk svinpest, som drabbar tamgrisar och vildsvin. 5 Utfodring av vilt 5.1Behovet av en reglering av utfodring av vilt Det förekommer att jakträttshavare utfodrar vilt med stora mängder foder för att kunna hålla en stor viltstam i syfte att förbättra jaktmöjligheterna. har utfodring, främst av klövvilt, blivit vanligare. Till skillnad från tidigare, då utfodring endast skedde utanför den s.k. vegetationsperioden, sker utfodring numera året runt, även när det finns naturligt foder att tillgå. Utfodringen kan medföra problem även om födan i sig inte är skadlig. Sker utfodringen med för mycket foder eller på olämpliga platser kan närliggande jordbruk drabbas av skador. Minskad tillgång på föda drabbar i första hand unga djurs överlevnads- och reproduktionsförmåga. Även äldre djurs reproduktionsförmåga kan begränsas, men för att äldre individer ska dö av svält krävs normalt extrema foderförhållanden med brist på föda och ofta ogynnsam vädersituation. På motsvarande sätt leder en god tillgång till föda eller tillgång till föda av hög kvalitet till ökade möjligheter till överlevnad och snabbare tillväxt för unga djur samt en tidigare reproduktionsstart och, för vissa arter, något ökad livslängd. Effekten är normalt mer påtaglig för arter med mindre kroppsstorlek och kortare livslängd. Begränsningar av utfodringen leder i sig inte till svält utan till en början till minskad reproduktion och därefter till minskad överlevnad för årsungar. Det finns därför ett intervall inom vilket begränsningar i utfodringen kan ha en reglerande effekt på populationer utan att det medför avsevärt lidande för viltet. 2015/16:199 Utfodring leder till att vilt koncentreras till vissa platser, vilket kan innebära skador på grödor i närheten av utfodringsplatsen, men även minskade skador på andra platser. Utfodring kan under vissa omständigheter även medföra växande stammar av vilt, men kan beroende på naturliga och slumpmässiga variationer i miljö och klimat ha mindre betydelse för tillväxten. Vädret kan ha stor negativ inverkan på viltets överlevnad oavsett om utfodring sker eller inte. Variationer i naturligt förekommande föda kan påverka effekten av utfodring. Under så kallade ollonår har t.ex. vildsvin tillgång till så mycket naturlig föda att den stödjande effekten av utfodring kan antas minska betydligt. Mycket tyder även på att utfodringens stödjande effekt ökar ju nordligare i landet området i fråga ligger och att särskilt arter med sydligare ursprung kan gynnas av utfodring genom ökad vinteröverlevnad och ökad sannolikhet för lyckad reproduktion. Huruvida förekomsten av stora viltstammar beror på utfodring eller på god tillgång till naturligt foder och förekomsten av rovdjur är omtvistat. Det anses dock svårt att reglera viltstammar med utfodring när det finns gott om naturlig föda. Utredningen bedömer att en kombination av god förekomst av naturlig föda under vissa år och utfodring med lägre produktion kan vara bidragande faktorer när det gäller de snabbt växande populationerna av främst vildsvin, men även hjort. Utfodring av vilt sker på olika sätt beroende på syftet. Om syftet är att förse viltet med foder för dess överlevnad när tillgången på naturlig föda är begränsad benämns utfodringen stödjande utfodring. Utfodring kan även användas för att locka bort viltet från någonting som bör skyddas mot angrepp av viltet, t.ex. växande gröda, och benämns då avledande utfodring. Andelen jägare som utfodrar vilt ökade från . De nedlagda kostnaderna för utfodring beräknas till 2013. Begränsningen av vildsvinsstammen sker i allt väsentligt genom jakt. Vildsvin är dock skygga och därför svåra att jaga. Ofta bedrivs jakt på vildsvin genom att djuren lockas med s.k. åtlar bestående av foder. Med vilt avses enligt 2 § jaktlagen (1987:259) vilda däggdjur och fåglar. Djur som tillhör viltfaunan men som hålls i hägn betraktas också som vilt (prop. 1986/87:58 s. 67). Enligt 4 § första stycket jaktlagen ska viltet vårdas i syfte att bevara de viltarter som tillhör landets viltbestånd och de fågelarter som tillfälligt förekommer naturligt i landet samt att främja en med hänsyn till allmänna och enskilda intressen lämplig utveckling av viltstammarna. I viltvården ingår enligt andra stycket samma paragraf att genom särskilda åtgärder sörja för att viltet får skydd och stöd och att anpassa jakten efter tillgången på vilt. För att åtgärderna utförs och anpassningen sker svarar markägaren och jakträttshavaren. Första stycket avspeglar målen för viltvården sådana de anges i förarbetena till jaktlagen (prop. 1986/87:58). sen är att den ska tjäna till ledning för tolkningen av lagens övriga När det gäller målen för viltvården anges i förarbetena följande. Målen för viltvården bör vara att bevara de arter som tillhör landets viltbestånd och främja en lämplig utveckling av viltstammarna med hänsyn tagen till allmänna och enskilda intressen. För att nå dessa mål krävs insatser av skilda slag. Bevarandet av de inhemska arterna kräver i vissa fall särskilda hänsynstaganden vid utnyttjandet av mark och vatten. Vissa arter har drabbats så hårt av miljöstörningar att särskilda räddningsåtgärder är nödvändiga. Vidare måste den illegala verksamhet som riktar sig mot hotade eller sårbara arter bekämpas på ett effektivt sätt. Åtgärder krävs också för att förhindra att främmande viltarter etablerar sig i landet till men för de inhemska arterna. Vad beträffar utvecklingen av viltstammarna måste en balans eftersträvas i fråga om stammarnas storlek. Av grundläggande betydelse för arternas bevarande är att bestånden av varje art omfattar ett så stort individantal att en genetisk variation inom arten är säkerställd. När arterna förekommer i tillräckligt starka stammar måste det bli fråga om en intresseavvägning. Jägare och en naturintresserad allmänhet kan å ena sidan förutsättas vilja ha talrika bestånd av åtminstone vissa arter. Hänsyn måste å andra sidan tas till riskerna för skador i jordbruket och skogsbruket och i trafiken (nämnda prop. s. 21). I 4 § andra stycket jaktlagen anges att viltvården omfattar dels anpassning av jakten till tillgången på vilt, dels särskilda åtgärder till skydd och stöd för viltet. Med det senare avses enligt förarbetena utfodring av vilt samt utplantering av vilt och olika slag av anläggningsarbeten för att förbättra förhållandena för viltet, exempelvis iordningställande av viltvatten och viltåkrar. Markägarnas och jakträttshavarnas skyldighet att anpassa jakten och vidta olika åtgärder ska ha samma inriktning som all annan viltvård. Av paragrafens första stycke följer att starka och livskraftiga viltbestånd ska eftersträvas men också att alltför individrika viltstammar som orsakar skada i bl.a. jordbruket och skogsbruket inte är önskvärda (nämnda prop. s. 68). Ansvaret för att jakten anpassas och att viltet får skydd och stöd är markägarens och jakträttshavarens. Några tvångsmedel för att förmå markägarna och jakträttshavarna att uppfylla sina skyldigheter finns inte. I förarbetena pekas dock på möjligheten enligt 7 § jaktlagen att den utsedda myndigheten – enligt 24 § jaktförordningen eller – beslutar om jakt. Jaktlagen innehåller därutöver inga bestämmelser om utfodring, varken med avseende på hur utfodring får ske eller på egenskaperna hos det foder som används vid utfodring. I 15 § fjärde stycket jaktförordningen bemyndigas att meddela föreskrifter om åtling för jakt efter vildsvin vid för ändamålet anordnade åtelplatser för vildsvin (åteljakt). Bestämmelsen grundas på bemyndigandet i 30 § jaktlagen för regeringen att meddela föreskrifter om vapen och andra jaktmedel. Åtling anses således som ett jaktmedel. Hägnat vilt omfattas till skillnad från annat vilt av djurskyddslagen (1988:534), se 1 § lagen. Med stöd av bemyndigande i djurskyddsförordningen har meddelat föreskrifter om hållande av dovhjort och kronhjort i vilthägn (DFS 2004:23), som bl.a. innehåller bestämmelser om utfodring. När det gäller vad djur får utfodras med finns det ett omfattande regelverk såväl i svensk lagstiftning som i . Utfodring av djur regle- 2015/16:199 ras i lagen (2006:805) om foder och animaliska biprodukter (foderlagen) och förordningen (2006:814) om foder och animaliska biprodukter (foderförordningen). Lagen kompletterar EU-lagstiftningen på området i enlighet med vad som anges i tillkännagivanden, senast tillkännagivandet (2014:787) om de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen (2006:805) om foder och animaliska biprodukter. I foderlagen görs ingen begränsning av till vilka djur som fodret är avsett. Lagen gäller således inte enbart för foder till tamdjur utan även för foder som används vid utfodring av icke hägnat vilt (prop. 2005/06:128, s. 237). Kontrollen över att foderlagstiftningen följs utövas i huvudsak av , länsstyrelserna och kommunerna. Ett bemyndigande om utfodring Regeringens förslag: Det ska införas ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om förbud mot eller villkor för utfodring av vilt som inte hålls i hägn. Den myndighet som regeringen bestämmer ska ges rätt att i enskilda fall besluta om undantag från förbud mot utfodring av vilt. Länsstyrelserna ska utöva tillsyn över att föreskrifter och beslut om utfodring av vilt följs. Länsstyrelserna ska få besluta de förelägganden och förbud som behövs för tillsynen och för att föreskrifter och beslut om utfodring ska följas. Sådana beslut ska få förenas med vite. få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. om undantag från ett förbud mot utfodring av vilt ska få överklagas till Prövningstillstånd ska krävas vid över- klagande till kammarrätten. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag såvitt gäller lagförslagets utformning. Utredningen har dock före- slagit att det i jaktförordningen ska föreskrivas om förbud mot utfodring av frilevande klövvilt i stödjande syfte . ningen har inte föreslagit någon bestämmelse om överklagande av beslut Remissinstanserna har till övervägande delen tillstyrkt förslaget till bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer eller lämnat det utan invändningar. anser dock att det är nödvändigt med ett klargörande av vad som avses med bemyndigandet att meddela föreskrifter om utfodring av frilevande klövvilt. ägareförbund motsätter sig begränsningar i rätten att utfodra vilt utöver dagens lagstiftning, eftersom utfodringens effekter på överlevnad och reproduktion ska kontrolleras genom jakt. utfodring kan enligt förbunden hanteras inom ramen för gällande lag- stiftning och genom samverkan. När det gäller utredningens förslag till hur utfodring ska regleras i jakt- förordningen har ett stort antal remissinstanser, bl.a. länsstyrelserna i län, , , , län, , , län, , Väster- (SLU), (), , och Skogsindustrierna pekat på att det i praktiken kommer att vara svårt eller omöjligt att skilja mellan avledande och stödjande utfodring. Länsstyrelserna i , , län, län och samt SLU anser därför att inte heller avledande utfodring bör vara tillåten om det inte går att genom ytterligare studier ange skillnaden i kvantitativa termer. och Skogsindustrierna, länsstyrelserna i , och samt LRF och anser att avledande utfodring inte bör tillåtas , utan istället bör ett totalförbud gälla med möjlighet till undantag i det enskilda fallet. motsätter sig ett förbud, eftersom det skulle påverka möjligheterna till effektiv avledande utfodring negativt.