prop · H303101 · 2016-04-13 00:00:00 — Total nominell upplåning i svenska kronor var högre vid utgången av 2015 jämfört med föregående år. Finansieringen via nominella statsobligationer ökade med 9 mil- jarder kronor . Största ökningen i nominell upplåning var i statsskuldsväxlar. I nominella lån i svenska kronor ingår också privatmarknadslån. Privatmarknadslån består dels av premieobligationer, dels av Riksgäldsspar. fortsatte upplåningen på privat- marknaden att minska. utgjorde den av den konsoliderade stats- skulden, en minskning jämfört med utgången av 2014. Att låna upp på privatmarknaden i stället för på kapital- och penningmarknaderna ökade kostnaderna för statsskulden med . För femårsperioden – 2015 var den sammanlagda kostnadsbesparingen , varav premieobligationer stod för hela besparingen. Riksgäldsspar har avvecklats efter ett beslut av 2013. Skälet var att med den ökade konkurrensen på sparmarknaden bedömde att det inte var möjligt att Behållningen på dessa konton betalades ut till kontohavarna . Det återstår ca som inte har kunnat betalas ut då bl.a. mottagarkonton saknas. Konton med fast ränta är stängda för nyinsättning men löper vidare till sina ursprungliga förfallodagar. tar aktiva positioner för att sänka statens kostnader baserat på bedömningar av den framtida ränte- och växelkursut- vecklingen. Positioner tas med hjälp av derivat som gör att skuldens löptid och fördelning mellan valutor justeras. kan ta valutapositioner och räntepositioner, men ränte- positioner får endast tas i utländsk valuta. En vinst i den aktiva förvaltningen minskar statens räntekostnader med samma belopp. Utrymmet för positionstagande styrs av regeringens årliga riktlinjer. När bedömer att ett marknadspris markant avviker från en långsiktigt motiverad nivå, kan myndigheten ta större positioner. Sådana positioner tar dock sällan. Dessutom bedriver en löpande aktiv förvaltning både i egen regi och med hjälp av externa förvaltare. Där tas normalt relativt små positioner. Regeringen fastställer det över- gripande riskutrymmet för positionsverksam- heten i de årliga riktlinjebesluten. Den positionstagning som externa förvaltare bedrev gav en vinst på och egen positionstagning gav en förlust på . den interna förvaltningen gett ett underskott på ökade ränteutgifterna med . Beloppen i statens budget redovisas enligt utgiftsmässiga principer och är ett netto av inkomster och utgifter i upplåningsverksam- heten. Den utgiftsmässiga redovisningen inne- håller dock svagheter när det gäller att beskriva statsskuldens kostnader. Exempelvis har valet av upplåningsteknik stor påverkan på anslags- belastningen ett visst år. En kostnadsmässig redovisning, där samtliga kostnader och intäkter hänförliga tas med, ger därför en bättre bild av hur räntekostnaderna utvecklas över tiden. I resultaträkningen för staten redovisas räntor enligt kostnadsmässiga principer efter elimine- ring av räntor till eller från statliga myndigheter. I kostnaderna ingår även en omvärdering av skulden i utländsk valuta. I tabell 4.5 visas stats- skuldens kostnader, vilket är en sammanfattning och specificering av uppgifterna i resultat- räkningen (se not 12 till resultaträkningen, Nettokostnad för statsskulden). Enligt resultaträkningen uppgick nettokostnaden för statsskulden (räntor, över- och underkurser, valutakursförändringar m.m.) till , vilket är en minskning med jämfört med . Minskningen av kostnaderna beror främst på att de höga orealiserade valutakursförlusterna vändes till vinster . De orealiserade valutakursdifferenserna minskade kostnaderna 2015 tack vare att kronan stärktes mot euron. Realiserade valutakursdifferenser påverkas framför allt av kronans växelkurs mot andra valutor när ett lån förfaller, men också av inbördes förändringar mellan andra valutors växelkurser eftersom i förvaltningen av valutaskulden använder olika derivatinstrument. Utfallet för de realiserade valutakursdifferenserna blev en valutakursförlust på 2015. ökade kostnaderna för de realiserade kursdifferenserna till . Kursdifferenser uppstår när köper tillbaka obligationer och marknadsräntan avviker från kupongräntan. Utgifterna för statsskuldsräntor m.m. uppgick till 2015. Tabell 4.5 Statsskuldens kostnader Räntekostnader på lån i Räntekostnader på lån i Över-/underkurs vid emission Nettokostnader efter intäkter, Valutakursförlusterna vändes till valuta- kursvinster . De orealiserade valutakurs- vinsterna uppgick till . Det innebär en förbättring med 47 mil- jarder kronor mellan åren. Orealiserade valuta- kursvinster hänförbara till skuldskötselinstru- ment och vidareutlåning uppgick till 2015. De totala orealiserade valutakurs- vinsterna blev . Över- och underkurser vid emission av stats- papper m.m. bidrog till att sänka statsskuldens kostnader med 2015. är skillnaden mellan statsskuldens nettokostnader inklusive skuldskötselåtgärder, på , och utfallet på anslaget Räntor på statsskulden, på , i det närmaste noll. Vanligtvis skiljer sig dessa mått åt vilket förklaras av olika principer för utgiftsmässig redovisning mot anslag och den kostnadsmässiga redovisningen i resultat- räkningen. Det är endast realiserade utgifter som redovisas mot anslaget, medan orealiserade räntor och orealiserade valutakursdifferenser redovisas som nettokostnad. var motsvarande belopp i utgifter på statens budget, jämfört med i nettokostnader i resultaträkningen, dvs. en skillnad på . Redovisning och riskanalys av statliga garantier och utlåning 5 Redovisning och riskanalys av statliga garantier och utlåning I detta avsnitt redovisas den statliga garanti- och utlåningsportföljen. Enligt 10 kap. 6 § budgetlagen (2011:203) ska årsredovisningen för staten innehålla upplysningar om förväntade förluster och väsentliga risker i statens utlåning och utställda garantier. För att tillgodose detta kompletteras redovisningen i avsnittet med en sammanfattande riskanalys avseende den statliga garanti- och utlåningsportföljen. Regeringen får enligt budgetlagen ställa ut kreditgarantier och göra andra liknande åtaganden för det ändamål och med högst det belopp som bestämmer. Ett statligt garantiåtagande innebär att staten går i borgen för någon annans betalningsåtagande, vilket leder till en finansiell risk för staten. Generella regler för hanteringen av statliga garantier finns i budgetlagen och förordningen (2011:211) om utlåning och garantier. Regelverket innebär bl.a. att staten ska ta ut garantiavgift motsvarande den förväntade kostnaden för åtagandet, om inte beslutar annat. Förväntade kostnader för garantier består av de förväntade förluster och administrativa kostnader som är förknippade med åtagandet. Förväntad förlust är ett statistiskt mått för de kreditförluster som beräknas kunna uppstå på grund av att garanti- eller låntagaren med en viss sannolikhet inte kommer att fullgöra sitt åtagande. Avgifterna för förväntade förluster sätts in på konton hos , i bank eller placeras i värde- papper. Garantiverksamheten förväntas därmed vara självfinansierad på lång sikt. Dessa principer för garantigivning kallas för den statliga garantimodellen. Exempel på stora garantiåtaganden som omfattas av garantimodellen är export-kredit- garantier och kreditgarantier för infrastruktur- projekt. har dock möjlighet att besluta om att undanta specifika garantier från garanti- modellen. Det finns därför garantier som regleras i särskilda lagar eller på annan grund har andra villkor än de som stipuleras i budgetlagen. Avgifter för sådana garantier är vanligen angivna direkt i lag och kan fastställas på andra grunder än att de ska täcka de förväntade kostnaderna. Insättningsgarantin, som utgör statens största garantiåtagande, och investerarskyddet är exempel på garantier som hanteras i särskild ordning. Statens garantiportfölj ökade med ca och uppgick till , jämfört med 2014. Näst efter insättningsgarantin (per ) utgörs de största åtagandena av kreditgarantier () och garantier om tillförsel av kapital (). Pensionsgarantier inklusive övriga garantier från bl.a. affärsverken uppgår till . Tabell 5.1 Statliga garantiåtaganden och utfästelser Garantier till banker m.fl. 2, 7, 22 1, 6, 23 Garantier om tillförsel av kapital 2, 16, 22, 24 Affärsverkens garantier, m.fl. Åtagandet för insättningsgarantin avser . För investerarskyddet saknas uppgifter om storleken på de skyddade tillgångarna. Avser såväl bundna som obundna utfästelser för såväl exportkreditgarantier som för investeringsgarantier. Det finns två kapitaltäckningsgarantier för vilka inte några värden uppskattats eftersom garantierna är obegränsade till tid och belopp. garantikapitalet för Eurofima som en ansvarsförbindelse. Garantikapitalet för Eurofima uppgår till 41,6 miljoner CHF. Åtagandet för pensionsgarantier avser . Totalbeloppet för garantiåtaganden avviker från vad som redovisas i not 54 Garantiförbindelser i avsnitt 3 då åtaganden på i årsredovisning inte redovisats som ett garantiåtagande utan som övriga ansvarsförbindelser. I tabell 5.1 visas en sammanställning av de garantier och utfästelser som regeringen och myndigheterna ställt ut. Garantierna motsvarar de garantiförbindelser som redovisas i not till balansräkningen. De redovisade utfästelserna omfattar såväl bundna som obundna utfästelser.F02 2 Bundna utfästelser är utfästelser för vilka reservationslöst avtal anmälts mellan externa parter, men där inget garantiavtal utfärdats mellan regeringen eller myndigheten och garantitagaren. Obundna utfästelser uppstår när beslut om utfästelse fattats av regeringen eller myndigheten. I ovanstående belopp avseende statens garanti- portfölj ingår inte de två utestående kapitaltäck- ningsgarantierna till och , eftersom dessa åtaganden inte kan belopps- bestämmas. Inte heller för investerarskyddet kan storleken på statens åtagande anges. Utöver redan utfärdade garantier finns det utfästelser om nya garantier på 73 miljarder För en obunden utfästelse har dock inget underliggande avtal anmälts mellan externa parter, och inget garantiavtal har heller utfärdats av regeringen eller myndigheten. Dessa består i huvudsak av exportkredit- garantier. Garantierna hanteras av fyra myndigheter: (), (), samt (Sida). Garantikapital till internationella finansiella institutioner hanteras av men redovisas av . Garantikapitalet till Eurofima redovisas av . Diagram 5.1 Garantiåtaganden –2015 2011 2012 2013 2014 2015 I tabell 5.2 finns en sammanställning av beslutade garantiramar respektive utfärdade garantier per myndighet. För EKN ingår, utöver garantier, även bundna och hälften av de obundna utfästelserna. Även i Sidas åtagande ingår utfästelser. Skillnaderna i totalbelopp mellan tabell 5.1 och tabell 5.2 förklaras främst av att garantikapital, grund- fondsförbindelser och affärsverkens garantier ingår i tabell 5.1, men inte i tabell 5.2. Till följd av finanskrisen, med start , beviljades både nya och utökade garantiramar. Regeringen beslutade om en ram för garanti- programmet till banker m.fl., som tillkom med stöd av lagen (2008:814) om statligt stöd till och programmet är stängt för nyteckning. Sista lånet under programmet förföll . För övriga garantigivning finns ramar för enskilda projekt och några mindre program. har beslutat om en ram på från för EKN:s garantigivning gällande exportkredit- garantier. Beslut har fattats om att sänka denna ram till . dessutom en särskild ram på för EKN:s investeringsgarantier. Den totala ramen för Sidas garantiåtaganden uppgår till . får ställa ut kreditgarantier för ny- och ombyggnad av bostäder till ett belopp om högst inklusive tidigare gjorda åtaganden. För övriga verksam- hetsgrenar finns ramar på lägre belopp. fick i uppdrag att bistå med fram- tagandet av ett statligt kreditgarantiprogram för lån till mjölkproducerande företag. meddelade regeringen att de inte skulle fortgå med kreditgarantiprogrammet. Förordningen (2015:555) om statliga kreditgarantier för lån till mjölksektorn upphävdes . Tabell 5.2 Garantiramar och utfärdade garantier Garantier till insättare i utländska instituts filialer i Garantier till banker m.fl. för skuldförbindelserP Nordiska investeringsbanken, garantier för Nordiska investeringsbanken, garantier för 2, 16, Kreditgarantier för lån till mjölkproducerande företag Exportkreditgarantier (garantier och utfästelser)P därav u-kreditgarantier (garantier och utfästelser)P därav fristående garantier och utfästelser Kreditgarantier för ny- och ombyggnad av bostäderP P Åtagandet för insättningsgarantin avser . P Garantin innebär endast en möjlighet att skydda dessa filialer och den är en följd av finanskrisen. P För investerarskyddet kan storleken på statens åtagande inte anges. 4P P Garantiprogrammet till banker m.fl. uppkom som en följd av oron på de finansiella marknaderna . I enlighet med förordningen (2008:819) om statliga garantier till banker m.fl. har regeringen begränsat statens garantier som får lämnas för detta ändamål till sammanlagt . 5P P Avvikelsen från posten internationella åtaganden i tabell 5.1 beror på garantiåtagandet till Dom Shvetsii på och Eurofima på . I samband med infriandet 2014 under Nordiska investeringsbankens program för miljöinvesteringslån har utestående ram begränsats till . 6P P I beloppet ingår garantier, samtliga bundna utfästelser och hälften av de obundna utfästelserna, vilket förklarar skillnaden mot tabell 5.1. 7P P I engagemangen för Sida ingår utfästelser. 8P P Avser såväl garantier för färdigställda fastigheter som för fastigheter . Anm.: Utöver redovisning av utfästelser i tabell 5,2 förklaras skillnaderna i totalbelopp mellan tabellerna 5.1 och 5.2 främst av att garantikapital, grundfondsförbindelser och affärsverkens garantier ingår i tabell 5.1 men inte i tabell 5.2. I följande avsnitt presenteras de olika garanti- typerna. Som tidigare nämnts omfattas de flesta garantier av garantimodellen. Flera av de beloppsmässigt största garantierna, exempelvis insättningsgarantin, hanteras dock utanför garantimodellen. Syftet med insättningsgarantin är att bidra till stabilitet i det finansiella systemet genom ett starkt konsumentskydd för allmänhetens insätt- ningar. Garantin regleras i särskild lagstiftning, lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, och Insättningsgarantin är baserad på ett EU-direktiv, varför motsvarande garanti finns i övriga EU-länder och även i flera länder utanför EU. Garantin träder i kraft när ett institut går i konkurs eller efter ett beslut av . Det maximala ersättnings- beloppet för den svenska insättningsgarantin uppgår till per insättare och institut. Regeringen har också möjlighet att ställa ut garantier för att insättare i ett utländskt instituts filial i ska få ersättning motsvarande vad som skulle ha betalats ut i institutets hemland. Detta kan bli aktuellt om det finns risk att garantiåtagandet inte kan uppfyllas inom det utländska systemet och att det bedöms medföra störningar i det svenska finansiella systemet. ningarna uppgick till per . De institut som omfattas av insättningsgarantin betalar en avgift till staten. Inga händelser inträffade som utlöste insättningsgarantin. Då garantin regleras i särskild ordning utanför garantimodellen, finns det ingen värdering av statens förväntade kostnad för insättnings- garantin. När en kund anlitar ett , försäljning eller deponering av värdepapper är institutet skyldigt att hålla kundens värde- papper skilda från sina egna. Om institutet trots det inte kan lämna ut kundens egendom vid en konkurs, till exempel därför att det efter konkursen inte går att klargöra vad som är kundens respektive institutets tillgångar, har kunden rätt till ersättning. Ett ersättningsfall förutsätter därmed en konkurs i kombination med grovt slarv eller brottslig handling hos institutet. Ersättningsbeloppet är maximalt per kund och institut. För investerarskyddet betalar de institut som omfattas av skyddet en årlig administrativ avgift. Vid ersättningsfall tar staten ut avgifter från de kvarvarande instituten, som täcker de fulla kostnaderna för skadefallet. Det innebär att staten i princip inte bär någon kreditrisk till följd av investerarskyddet. Inga ersättningsfall inträffade . har dock arbetat vidare med att ta ut avgifter av kostnader i ett tidigare ersättningsfall – värdepappersbolaget (). Den vanligaste formen av enskilda garanti- åtaganden är kreditgarantier. Dessa innebär att staten tar på sig hela eller delar av kreditrisken vid bankers upplåning eller för finansiering av exportaffärer, infrastruktur, bostäder etc., men överlåter själva kreditgivningen till andra långivare. Garantiprogram för att underlätta bankernas upplåning beslutade regeringen med stöd av lagen (2008:814) om statligt stöd till kreditinstitut om ett garantiprogram för att underlätta bankernas och bostadsinstitutens upplåning under den rådande globala finans- krisen. Syftet var att underlätta bankers och bostadsinstituts upplåningsmöjligheter för att motverka risken för en kreditåtstramning med negativa effekter på den reala ekonomin som följd. stängdes programmet för nyteckning av garantier och som mest uppgick utställda garantier till . Garantiprogrammet avvecklades i och med att sista lånet förföll till betalning. EKN har i uppdrag att främja svensk export genom att erbjuda konkurrenskraftiga export- kreditgarantier och investeringsgarantier. I samband med finanskrisen var efterfrågan på exportkreditgarantier kraftig, men har efterfrågan kommit att minska. En förklaring är att företagen har fått större tillgång till lån i banker och på obligations- marknaderna. har dock garanti- givningen ökat kraftigt, vilket i huvudsak beror på utställandet av en garanti om för finansiering av AB:s försälj- ning av Gripen till . EKN:s satsningar under föregående år på små och medelstora företag har också resulterat i stora volym- ökningar för såväl garantier som för utfästelser. utfärdade EKN nya utfästelser garantigivningen ökade med . Engagemang i form av exportgarantier och tillhörande utfästelser, obundna såväl som bundna, uppgick till fördelade på 119 länder. Till följd av garantin avseende Gripen har EKN störst exponering mot , följt av . Den stora exponeringen mot svenska företag uppstod under finanskrisen då EKN tillfälligt erbjöd rörelsekreditgarantier till stora företag. De utgör fortfarande en betydande andel av exponeringen och uppgår till . manget minskar kontinuerligt och kommer att vara avvecklat . Med anledning av normaliseringen av de finansiella marknaderna minskade efterfrågan på garantier till höginkomstländer inom () till . Dessa länder står endast för av nya garantier. Utbetalningarna för infriade åtaganden uppgick till , vilket till stor del beror på fortsatta skadeutbetalningar avseende . Årets utbetalningar är lägre jämfört med föregående år, då de uppgick till . EKN har redovisat under inkomsttitel i statens budget. Inbetalningen avsåg avräkning av vinsten från de rörelsekrediter som ställdes ut till stora företag under finanskrisen, intjänade över förväntans- riktiga samt nedjustering av den administrativa reserven. fortsatte intjäningen under rörelsekreditgarantierna och de över förväntansriktiga premierna och det innebär att EKN 2016 kommer att redovisa under inkomsttitel. En u-kreditgaranti är en exportkredit som staten garanterar och subventionerar genom Sida. Garantierna ställdes fram till och med ut till projekt som Sida bedömt kommer att få betydande utvecklingseffekter i berörda länder och som inte kan bära kostnaderna för en normal finansiering på kommersiella villkor. EKN administrerar såväl u-kreditgarantierna som de fristående garantierna på uppdrag av Sida. Sidas totala engagemang av u-kreditgarantier inklusive utfästelser uppgick till . Inga nya utfästelser för u- kreditgarantier utfärdas. Sida ska i stället kombinera utvecklingslån med garantier i enlighet med förordningen (2009:320) om finansiering av utvecklingslån och garantier för utvecklingssamarbete. Ersättningar uppgående till utbetalades avseende u-kreditgarantier. Sida har rätt att besluta om finansiering med utvecklingslån och garantier (lånebistånd). Sida ställer ut fristående garantier för risker i samband med transaktioner på marknaden. Vid utgången av uppgick Sidas engagemang för fristående garantier till totalt . Engagemanget bestod av garantier om samt utfästelser om . Finansieringen av sker genom att Konsortiet emitterar obligationer på kreditmarknaden. Svenska staten genom och danska staten genom garanterar solidariskt denna upplåning som uppgick till jämfört med året innan. Minskningen beror till stor del på en lägre skuldsättning i Konsortiet. De statliga garantierna blev 2014 föremål för en granskning av . Syftet med granskningen var att bedöma huruvida de statliga garantierna står i överensstämmelse med . kom till slutsatsen att garantierna utgör en konkur- rensfördel för Konsortiet, men fastslår att garantierna var nödvändiga för att kunna genomföra det för europasamarbetet prioriterade broprojektet. och har meddelat att om det behövs garantier efter 2040 kommer att notifieras. beslut har överklagats till . Bostadskreditgarantier beviljas såväl för lån som för lån till färdigställda fastigheter. Garantier lämnas till kreditinstitut som har ramavtal med , som även tillhandahåller förvärvsgarantier, vilka är till för grupper som har svårt att få tillgång till finansiering för förvärv av bostad. inflöde av garantier låg på ungefär samma nivå som , men stocken minskade till följd av att äldre garantier sades upp eller passerade slutdatum. Den totala garantistocken omfattade drygt 600 garantier och uppgick till , vilket kan jämföras med 2014. undertecknade ytterligare kreditgarantiavtal på avseende garantier under byggtid , som inte är inkluderade i det totala garantiåtagandet ovan då de inte registrerats i för garantier. Detta åligger kreditinstituten och kommer att ske under början av 2016. Dessa garantier kommer därför att inkluderas i redovisningen . De internationella åtagandena på gäller främst garantier för utlåning från Nordiska investeringsbanken (NIB) till enskilda projekt i flera länder. Detta görs genom NIB:s projektinvesteringslån och miljöinvesteringslån. risk i garantiåtagandet för NIB:s projektinvesteringslån har minskat till följd av att NIB vid fyra tillfällen avsatt medel i en kreditriskfond, vilken tas i anspråk innan garantin kan åberopas. Staten har tidigare haft garantiprogram för att främja sysselsättningen inom lantbruk och glesbygd men programmen är stängda för ny garantigivning. Det finns fortfarande kvar ett antal kreditgarantier inom dessa program på relativt små belopp. Det finns även ett litet antal kreditgarantier för verksamhet inom ren- näringen. Detta program är fortfarande öppet för nyteckning. Garantier om tillförsel av kapital Garantier kan ställas ut där staten åtar sig att under vissa omständigheter tillskjuta kapital till ett företag. En sådan garanti är en relation mellan två parter: företaget och staten som utfärdare av garantin. Garantin skyddar i praktiken tredje part, det vill säga företagets långivare, kunder och andra intressenter. En kapitaltäckningsgaranti innebär att staten åtar sig att ovillkorligen tillskjuta kapital till ett bolag i ett utsatt läge. Eftersom det inte går att ange en gräns för hur stort kapitalbehov som kan uppstå i ett bolag är dessa garantier obegränsade i belopp. är de även obegränsade . Det gör att de är svåra att prissätta på ett tillförlitligt sätt. De kapitaltäckningsgarantier som finns kvar är till två statliga bolag inom infrastruktur- området: och . En grundfondsförbindelse liknar en kapital- täckningsgaranti, men åtagandet är begränsat i belopp och oftast även . har sådana åtaganden på tillsammans 405 mil- joner kronor till och Fonden för den mindre skeppsfarten. har medlemsåtaganden i tio inter- nationella finansiella institutioner.F13 Medlems- åtagandet består av inbetalt kapital och garanti- kapital.