prop · H4031d3 · 2016-09-20 00:00:00 — I sin roll som statens internbank ansvarar för att förvalta och utveckla den statliga betalningsmodellen samt tillhanda- hålla den infrastruktur som de statliga myndig- heterna behöver för att genomföra sina betal- ningar och för att få tillgång till de anslagsmedel och lån som respektive myndighet blivit till- delad. Statens betalningsmodell är en samlad benämning på de regelverk, avtal, kontostruk- turer och system som stöder myndigheternas betalningar. Huvudaktörerna i modellen är , ramavtalsbankerna och myndigheterna. 2016/17:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Betalningsmodellen är en kombination av ett centraliserat och decentraliserat ansvar. Den centraliserade delen består i att Riksgälds- kontoret upphandlar ramavtal för betaltjänster åt myndigheterna samt samlar likviditeten från alla in- och utbetalningar i staten på ett ställe, statens centralkonto i . Det decentraliserade ansvaret innebär att myndigheterna själva initierar och tar emot betalningar. Det är också myndigheternas eget ansvar att samtliga utbetal- ningar görs till rätt mottagare, med rätt belopp och . Myndigheterna är skyldiga att använda ramavtalen för betaltjänster, såvida inte medgett något annat. Fördelar med ramavtal på området Det finns flera fördelar med att upphandlingen är centraliserad. Upphandlingsläget gentemot bankerna förbättras med stora betalnings- volymer, som höga och enhetliga krav kan ställas när det gäller teknik, säkerhet, likviditetshantering, återrapportering etc. Efter- som avtalen fordrar investeringar hos bankerna i form av anpassad infrastruktur och åter- rapportering, är det också motiverat att stora volymer upphandlas vid ett och samma tillfälle. De administrativa kostnaderna reduceras vid en central upphandling då den enskilda myndig- heten inte behöver bedriva en omfattande, komplicerad och tidskrävande upphandlings- process. Myndigheterna står själva för kostnaden för de tjänster som används, vilket skapar incitament för god kostnadseffektivitet. Effektivt med centraliserad likviditetsförsörjning Den statliga betalningsmodellen är konstruerad så likviditeten från alla in- och utbetalningar till och från staten samlas på ett ställe: statens centralkonto i . följer myndigheternas in- och utbetal- ningar och ser till att inga över- eller underskott ligger kvar på myndigheternas bankkonton . När in- och utbetalningar inte är i balans, hanterar skillnaden genom att placera eller låna på marknaden. Denna likvidi- tetsförvaltning är effektiv eftersom den minimerar det dagliga behovet av upplåning. På så sätt reduceras både statens räntekostnader och risk. gör prognoser över myndigheternas betalningar, vilket tillsammans med förfallande lån utgör grunden för Riksgälds- kontorets låneplanering de två närmaste åren. 2016/17:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Prognoserna är en förutsättning för att åstad- komma en effektiv statsskuldsförvaltning. Styckkostnad per statlig betalning Kostnadseffektiviteten i den statliga betalnings- modellen mäts som styckkostnad per betalning. Som framgår av tabell 3.4 har kostnaden per betalning minskat från 2011 till 2015. Detta motsvarar en minskning med . Tabell 3.4 Styckkostnad per betalning har även i uppdrag att utbilda och ge stöd till myndigheterna i betalnings- frågor. Betalningsverksamheten är i stora delar decentraliserad, varför det är viktigt att Riks- gäldskontoret ger god service till myndigheterna. För att mäta graden av kvalitet och service gör en kundunder- sökning, där myndigheterna på en femgradig skala svarar på hur de upplever den kvalitet och service ger på området. Diagram 3.15 Myndigheternas betyg för kvalitet och service Av diagram 3.15 framgår myndigheternas sammanvägda betyg från de årliga kundunder- sökningarna . Resultatet pekar på att myndigheterna varit nöjda med de tjänster och den service som Riksgälds- blev resul- tatet 4,79 på en femgradig skala. Detta innebär en fortsatt ökning och överstiger verksamhetens mål på 4,50. Mest nöjda var kunderna med hand- läggningstiden, kunskapsnivån och tillgänglig- heten. Stärkt säkerhet i statens betalningar Det är centralt att säkerheten i statens betal- ningsmodell är hög. Det bedrivs därför ett fort- löpande arbete för att öka säkerheten och effek- tiviteten i modellen. lämnar en rapport till regeringen om riskerna i den statliga betalningsmodellen.6 I rapporten avseende 2015 bedömer att säkerheten i betalningsmodellen är fortsatt god. För att ytterligare stärka säkerheten i betalnings- modellen införde krav på att myndigheterna ska använda beloppsgränser på bankkonton som används för utbetalningar i syfte är att minska risken för fel- aktiga betalningar. Myndigheterna uppmanades också att se över avtal som de har tecknat med leverantörer som utför betalningar på uppdrag av myndigheten. har även påbörjar arbetet med nya ramavtal för betaltjänster. inledde ut- vecklingen av ett nytt systemstöd för att hantera information om statliga myndigheters betalningar och deras in- och utlåning. En nyhet är att systemet även kommer att hantera utländsk valuta. Arbetet är ett led i att förbättra servicen till myndigheterna och att ytterligare effektivisera hanteringen av statliga betalningar. är det även möjligt för myndigheter att upphandla betaltjänsten Swish. Myndigheten ansöker om medgivande hos och upphandlar sedan själv tjänsten från en ramavtalsbank. fick fem myndigheter tillstånd att upphandla Swish. Negativa räntor har tillämpats på myndig- heternas räntekonton när reporäntan blev negativ. Även räntorna på in- och utlåning i löptider upp till har varit till stor del negativa . 66 lämnas rapporten . Regeringen får enligt budgetlagen ställa ut kreditgarantier och göra andra liknande åtaganden för det ändamål och med högst det belopp som bestämmer. Ett statligt garantiåtagande innebär att staten går i borgen för någon annans betalningsåtaganden, vilket leder till en finansiell risk för staten. Generella regler för hanteringen av statliga garantier finns i budgetlagen och förordningen (2011:211) om utlåning och garantier. Regelverket innebär bl.a. att staten ska ta ut en garantiavgift motsvarande den förväntade kost- naden för åtagandet, om inte beslutar annat. Förväntade kostnader för garantier består av de förväntade förluster och administrativa kostnader som är förknippade med åtagandet. Förväntad förlust är ett statistiskt mått för de kreditförluster som beräknas kunna uppstå på grund av att en garanti- eller låntagare med en viss sannoliket inte kommer att fullgöra sitt åtagande. Avgifter för förväntade förluster sätts in på konton hos , i bank eller placeras i värdepapper. Garantiverksamheten förväntas därmed vara självfinansierad på lång sikt. Dessa principer för garantigivningen kallas för den statliga garantimodellen. Exempel på stora garantiåtaganden som omfattas av garantimodellen är exportkredit- garantier och kreditgarantier för infrastuktur- projekt. har dock möjlighet att besluta om att undanta specifika garantier från garantimodellen. Det finns därför garantier som regleras i särskilda lagar eller på annan grund har andra villkor än de som stipuleras i budgetlagen. Avgifter för sådana garantier är vanligen angivna direkt i lag och kan fastställas på andra grunder än att de ska täcka de förväntade kostnaderna. Insättningsgarantin, som utgör statens största garantiåtaganden, är exempel på en garanti som hanteras i särskild ordning. uppdrag inom garanti- och utlåningsverksamheten ställer ut och förvaltar statliga garantier och lån på uppdrag av regeringen grundat på beslut av . Uppdraget inne- fattar att värdera de ekonomiska riskerna, sätta avgifter och bestämma villkoren för de garantier och lån som ställs ut. I uppdraget ingår också att hantera fordringar. ska bidra till att statens risk begränsas och att statens rätt 2016/17:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 ska även arbeta aktivt för att andra myndigheters garanti- och utlåningsverksamhet bedrivs på ett effektivt sätt och för att utveckla hanteringen av statliga garantier och lån i samverkan med de andra myndigheterna. Vid utgången av uppgick de totala garan- terade beloppet för vilket ansvarar till 33,7 miljarder kronor7, vilket var mindre än vid föregående års- skifte. För en sammanställning över statens totala garanterade åtaganden, se utg.omr. 1 avsnitt 11. Minskningen av det garanterade beloppet för vilket ansvarar beror främst på att kreditgarantin till Konsortiet, det enskilt största åtagandet, krympte till följd av att konsortiets skulder minskade. Inga nya garantier tillkom . Däremot fick i uppdrag att ta fram ett avtal om en kreditgaranti till European Spallation Source (ESS). Garantin får uppgå till högst och gäller ett överbryggningslån t.o.m. som längst 2022. ESS är ett konsor- tium som upprättats av ett antal europeiska länder för att bygga och driva en anläggning i för forskning inom bl.a. materialvetenskap, strukturkemi, biologi och geofysik. Dessa länder ska finansiera anläggningen, men under en del av byggnationsfasen behövs det överbryggningslån som staten kommer att garantera. Av garantiåtagandena stod infrastruktur- projekt för , pensionsåtaganden för tidigare anställda i statliga myndigheter som omvandlats till bolag för , inter- nationella åtaganden för samt finan- siering och övriga åtaganden för . 7 Exklusive insättningsgarantin, investerarskyddet och garantier för bankers värdepappersupplåning. 2016/17:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Tabell 3.5 Utestående garantier, tillgångar och förväntade förluster Reservtillgångarna minskade med . Det förklaras främst av att värdet sjönk på de tillgångar vilka erhölls när infriade kreditgarantin till i samband med bolagets konkurs 2011. uppgick till- gångarna till , medan reser- veringen för framtida förluster uppgick till . utlåning till låntagare utan- för staten (exklusive lån med villkorad återbetal- ning) uppgick till vid slutet av 2015, vilket är en liten minskning jäm- fört med året innan (tabell 3.6). Förändringen beror framför allt på att en förstärkning av kronan mot euron minskade utlåningen till mätt i kronor. Tabell 3.6 Utestående lån, tillgångar och förväntad förlust var tillgångarna i utlåningsverksam- heten i princip oförändrade. Avsättningarna för förväntade förluster minskade med . I tabell 3.7 redovisas samtliga lån med kredit- risk hos . Denna tabell avser till största del de lån som redovisas i tabell 3.6, men innefattar även lån med villkorade åter- betalningar (s.k. royaltylån). Tabell 3.7 Lån med kreditrisk hos 1Det utlånade beloppet till överstiger utlåningsramen då ramen anges exklusive kapitaltjänstkostnader och mervärdesskatt (låneram inkl. kapitaltjänstkostnader och mervärdesskatt uppgår till ). 2Ingen ytterligare utlåning kan ske till då ramen är fullt utnyttjad. Låg risk för stora förluster i garanti- och utlåningsverksamheten I Årsredovisning för staten (skr. 2015/16:101) lämnas en särskild redovisning och riskanalys av statliga garantier och utlåning. Risken för stora förluster i den ordinarie portföljen bedöms sammantaget som låg, men inte lika låg som vid det föregående . Den något ökade risken beror i första hand på att andelen enskilt stora garantier och lån blivit större och att kreditrisken i några av dem är högre . 3.4.4Myndigheternas uppgifter, medel för att nå målen och vissa resultat Nedan redogörs för myndigheternas roll i för- hållande till målet. Vidare redovisas ett antal resultat och prestationer vilka har direkt koppling till myndigheternas insatser för att bidra till målen. De statliga medel som för- fogar över för att bidra till måluppfyllelsen (avseende stabilitet, förtroende, fungerande marknader och konsumentskydd) utgörs främst av finansiell tillsyn, reglering av finansiella företag och tillståndsprövning. har under en rad av år anvisats ökade resurser, bl.a. för ökad tillsyn och regelgivning med syfte att bättre kunna bidra till måluppfyllelsen. I samband med budget- propositionen beslutades att resurserna skulle ökas med ytterligare 100 miljoner under 2016/17:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 åren 2014‒2016, utöver tidigare beslutat resurs- tillskott på (2012‒2014). Diagram 3.16 Nedlagd tid på tillsyn, regelgivning och tillståndsprövning Av diagram 3.16 framgår hur den nedlagda arbetstiden utvecklats inom olika områden. Inom tillsyn och tillståndsprövning kan en bety- dande ökning noteras, vilket är ett resultat av att myndigheten anvisats ökade anslagsmedel och att antalet tillståndsprövningar ökat. Av tabell 3.8 framgår kostnadsfördelningen. Tabell 3.8 kostnader för olika verksamheter Strategin för tillsynen inom är inriktad på målen för det finansiella systemet och kan delas in enligt följande: –Riskbaserad genom att fokus riktas mot de största riskerna. Utifrån detta får Finans- inspektionen en tydlig utgångspunkt för var fokus bör ligga inom tillsynen. –Tillsynen ska vara heltäckande, vilket inne- bär att alla aktörer som verkar på basis av ett tillstånd från ska bli föremål för tillsynsinsatser i någon utsträckning. Ambitionen är att alla företag ska bli föremål för minst en tillsynsinsats . –Företagen rapporterar löpande in en stor mängd data och dessa ger återkommande upphov till ett stort antal tillsynskontakter, utredningar och kontroller. Diagram 3.17 Tid och kostnad operativ tillsyn användes (eller 325 mil- joner kronor) av myndighetens totala resurser inom området tillsyn, vilket är en högre andel än året innan. Av diagram 3.17 framgår att verksam- heten har ökat både sett till kostnader och antalet arbetade timmar. har redovisat hur tillsynen fördelas på olika typer av tillsynsinsatser och på olika företagskategorier. Av redovisningen fram- går det också hur stor andel av företagen som blir föremål för någon tillsynsinsats och . når upp till kravet om en heltäckande tillsyn när det gäller de största och för stabiliteten och konsumentskyddet mest betydande företagen, dvs. banker, försäkringsbolag, infrastruktur- företag, värdepappersbolag och fondbolag. har dock inte nått upp till målet om heltäckande tillsyn när det gäller vissa mindre aktörer som betalföretag, försäkrings- förmedlare och konsumentkreditinstitut, vilket beror på medvetna prioriteringar inom myndig- heten. 2016/17:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Av diagram 3.18 framgår att nedlagd tid för regelgivningsarbetet ligger fortsatt på en hög nivå men har minskat jämfört med . Diagram 3.18 Regelgivning, aktiviteter har av tiden lagts ned på att genomföra Solvens 2-regelverket, vilket är samma nivå som föregående år. Kostnaderna för regelgivning drivs framför allt av de ökade inter- nationella regelkraven. De företag som vill bedriva finansiell verksamhet ska som huvudregel först ansöka om ett tillstånd av . Syftet med tillstånds- prövningen är att säkerställa att företagen ska kunna leva upp till de krav som ställs. Kraven ut- gör ofta instrument för stärkt finansiell stabilitet och konsumentskydd. Ambitionen för är att handlägga samtliga ärenden om tillstånd på ett effektivt och enhetligt sätt, utan att göra avkall på de krav som ställs för respektive tillstånd. Tillståndsprövningen är avgiftsfinansierad och nivån på avgifterna bygger på principen om full kostnadstäckning . Kostnadstäcknings- graden uppvisade ett ackumulerat underskott vid det senaste årsskiftet. Antalet ärenden som beslutades uppgick till 4 335 och var därmed på en fortsatt hög nivå . De genomsnittliga handläggningstiderna har ökat, vilket bl.a. förklaras av ett ökat antal ärenden där prövningarna ofta gjordes enligt ny lagstiftning där nya ställningstaganden först måste göras. genomför en företagsenkät med hjälp av telefonintervjuer. Drygt 500 finansiella företag får bedöma myndighetens verksamhet och hur de tycker att kontakterna har fungerat. Resultatet av enkäten används i arbete med att utveckla verksamheten. Resultatet visar generellt att förtroendet för sätt att utföra sitt arbete är fortsatt stort. Tabell 3.9 Företagens omdöme om Andel som har förtroende för FI:s sätt Andel som anser att FI ger ett Andel som anser att FI håller hög kvalitet på analyser och beslut Andel som anser att FI:s föreskrifter och allmänna råd är ändamålsenliga Andel som anser att FI är tydlig med vilka regler som gäller Andel som ger FI:s webbplats ett positivt omdöme utifrån sitt behov Av tabell 3.9 framgår att resultatet dock är lägre än . En tänkbar förklaring kan enligt vara den osäkerhet som råder om och när olika regler kommer att införas och hur de kommer att se ut. Av analysen framgår att det finns en tydlig skillnad mellan stora och små företag, där mindre företag har ett lägre förtroende än stora. Förklaringar till minskat förtroende bland mindre företag kan bl.a. utgöras av att de liksom de större berörs av nya regelverk och omfattande rapporteringskrav, men har mindre resurser för att möta kraven. För att bättre kunna analysera resultaten har följt upp enkäten med ett antal intervjuer. Resultatet av dessa intervjuer pekar på att det finns en fortsatt stor efterfrågan på dialog, rådgivning och tydlighet kring regel- verk. hävdar också att de har som fortsatt ambition att vara tydliga och proaktiva i dialogen med företagen när det gäller förändringar i lagar och regler. Ett led i detta är att återkommande bjuda in till s.k. FI-forum kring dessa frågor samt att ha återkommande möten med branschföreträdare och i samband med större regelprojekt även referensgrupps- möten. har myndigheten också förbättrat sin webbplats med fokus på att det ska vara enkelt för besökarna att hitta information om regler och olika ställningstaganden. ska bidra till målen för det finansiella systemet, särskilt målet om en effektiv statlig finansförvaltning. Huvuduppgifterna för myndigheten är ansvar för: –Statens internbank. –Garantier och utlåning. –Insättningsgaranti och investerarskydd. –Finansiell stabilitet och konsumentskydd. Av tabell 3.10 framgår utvecklingen av Riks- gäldskontorets samtliga förvaltningskostnader. Redovisningen avser såväl anslagsfinansierad verksamhet som finansiering via avgifter eller fonder. Driftkostnaderna ökade inom området finansiell stabilitet och konsumentskydd, vilket är ett resultat av för- beredelser inför uppdraget som resolutions- myndighet. De ökade kostnaderna inom Statens internbank avser it-konsultkostnader vid utveck- ling av nytt koncernkontosystem. Riksgälds- kontoret har bedrivit ett rationaliseringsarbete , vilket medfört sänkta kostnader bl.a. inom skuldförvaltningen. Tabell 3.10 Fördelning av förvaltningskostnader är Riks- gäldskontoret resolutionsmyndighet med ansvar för det nya regelverk för krishantering som till stora delar ersätter bankstödslagstiftningen . 2016/17:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 intensivt med att förbereda sig inför den nya rollen. Myndigheten har bl.a. tagit fram nya före- skrifter om resolution och arbetat med process- frågor gällande framställandet av resolutions- planer, informationsinsamling och modell för resolutionsavgifter. Hanteringen av krisande banker ska enligt lagen (2015:1016) om resolution i första hand finansieras genom att förluster och kostnader för återkapitalisering bärs av aktie- och fordrings- ägare. Men under extraordinära omständligheter kan det krävas extern finansiering. Därför in- rättas en resolutionsreserv som ska byggas upp med avgifter från de företag som omfattas av reglerna. är garantimyndighet enligt lagen (1995:1571) om insättningsgaranti och lagen (1999:158) om investerarskydd. Upp- draget är att bidra till finansiell stabilitet och ett starkt konsumentskydd genom att hantera insättningsgarantin och investerarskyddet med hög servicenivå och till låga kostnader. Insättningsgarantin motverkar risken för en allvarlig störning i det finansiella systemet genom att den skapar trygghet för insättarna och minskar risken för uttagsanstormningar. Alla institut som omfattas av insättnings- garantin betalar en årlig avgift till Riksgälds- kontoret. De medel som betalas in förs till en fond som förvaltas av Kammarkollegiet på upp- drag av . uppgick insättningsgarantinfondens mark- nadsvärde till . Det mot- svarar av de garanterade insätt- ningarna per . uppfyller därmed med råge minimikravet (0,) på fondens storlek enligt det nya EU-direktivet om förstärkt insättningsgaranti. Inga ersättningsfall inträffade och gamla ersättningsfall slutreglerades (investerarskyddet CTA). gör en årlig undersökning avseende kännedomen, kunskapen om och förtroendet för insättningsgarantin. Resultatet av undersökningen 2015 visade att av de tillfrågade känner till att det finns ett skydd för insättningar. Motsvarande resultat föregående år var . Förändringen är inte statistiskt säkerställd. Av de tillfrågade som känner till skyddet svarade att de har ganska 2016/17:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 eller mycket stort förtroende för insättnings- garantin. Verket för innovationssystem () har i uppdrag att utforma ett forskningsprogram för finansmarknadsforskning med syfte att stärka den svenska finansmarknadsforskningens inter- nationella konkurrenskraft och öka dess relevans för både privata och offentliga aktörer inom den finansiella sektorn. Satsningen utgår ifrån aktuella finansiella utmaningar i samhället och är därför bred och tvärvetenskaplig. Flera vetenskapliga discipliner ingår såsom nationalekonomi, företagsekonomi, beteendevetenskap, juridik, statistik och matematik. Finansmarknadsforskningsprogrammet består i huvudsak av två insatsformer: långsiktig finan- siering av tre forskningscentrum och utlysningar av projektmedel inom olika områden. Programmet för finansmarknadsforskning bidrar, enligt en internationell utvärdering som genomfördes , till nya forsknings- resultat, ökad kvalitet i forskarutbildningen, ökad databasanvändning samt ökat kunskaps- utbyte mellan branschen och forskare på området. Resultaten leder i sin tur till ökat forsk- ningsbaserat beslutsfattande hos finansmark- nadens aktörer. Programmet ska samfinansieras och samfinan- sieringen uppgår enligt till från privat sektor, från övriga offentliga aktörer och från . har betalat ut . har privata finansiärer finansierat forsk- ningscentrum och projekt med . Finansiering från övriga offentliga aktörer uppgår till . Tabell 3.11 Vetenskaplig publicering Centrumen sprider sina forskningsresultat på flera olika sätt: dels genom akademiska och praktiska konferenser, dels genom samarbete med andra forskare och branschaktörer. arrangerade och en makrotillsynskonferens med inlägg från världsledande forskare och delta- gande av beslutsfattare på hög nivå. Konferensen är ett exempel där akademisk forskning är relevant för finansbranschen och där både akademiker och praktiker får ett stort utbyte av att samarbeta. Tabell 3.12 Deltagare i seminarier och konferenser öppnade sin databasplattform för svenska forskare. I data- baserna finns det unik data som möjliggör forskning utifrån svenska förhållanden. Platt- formen gör det möjligt för forskare att donera sina databaser så att andra forskare kan använda dessa. Det finns några finansierade projekt inom programmet som kan definieras inom begreppet hållbar utveckling. Det är främst inom social hållbar utveckling, dvs. forskning kring hur finansiella marknader påverkar socialt utsatta grupper. Övriga myndigheter med koppling till finansmarknadsområdet huvuduppgift är att upprätthålla ett fast penningvärde. Banken har även i uppdrag att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende enligt riksbankslagen (1 kap. 2 § lagen [1988:1385] om riksbank). På det finansiella området utövar Konsument- verket tillsyn genom bestämmelser i bl.a. konsumentkreditlagen (2010:1846), marknads- föringslagen (2008:486) och lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden. uppdrag är att admini- strera och betala ut den allmänna pensionen (inkomstpension, premiepension och garanti- pension), men också att ge såväl generell som individuell information om pensionen. Resultatredovisningen syftar i huvudsak till att klargöra om målen för området är uppfyllda.