prop · H303155 · 2016-03-29 00:00:00 — Regeringens proposition 2015/16:155 Utökade möjligheter till förverkande Regeringen överlämnar denna proposition till . För att minska incitamenten att begå brott krävs att rättsväsendet har ändamålsenliga möjligheter att beröva kriminella deras brottsvinster. Att det finns effektiva och ändamålsenliga förverkandemöjligheter är därför av central betydelse för den brottsbekämpande verksamheten. I propositionen lämnas förslag till lagändringar som krävs för att genomföra EU:s direktiv om förverkande av hjälpmedel vid och av brott i Europeiska unionen. Det föreslås även utökade möjligheter att förverka utbyte av brottslig verksamhet vid brott som har samband med organiserad brottslighet. Förslagen innebär att möjligheterna att förverka inte bara utbytet av ett konkret brott, utan även utbyte av en inte närmare preciserad brottslig verksamhet (utvidgat förverkande), utökas till att gälla vid fler brott. Utvidgat förverkande ska enligt förslaget kunna beslutas vid alla brott som har fängelse eller mer i straffskalan och som är av beskaffenhet att kunna ge utbyte. Utvidgat förverkande ska även kunna beslutas vid t.ex. brott som har fängelse eller mer i straffskalan om brottet har utgjort led i en brottslighet som har utövats i organiserad form. Vidare föreslås utökade möjligheter att besluta om förverkande även utan samband med en fällande brottmålsdom och vissa anpassningar av möjligheterna att erkänna och verkställa förverkandebeslut från andra EU-medlemsstater. Lagändringarna föreslås träda i kraft . 2015/16:155 Innehållsförteckning Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Lag om ändring i ............................................ 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande i Europeiska unionen...................................... Ärendet och dess beredning ............................................................ Vad innebär förverkande? åtaganden inom EU och ................ Hur en fråga om förverkande prövas............... Verkställighet av beslut om förverkande......... Åtgärder för att säkra verkställighet ................ EU:s direktiv om förverkande av hjälpmedel vid och av brott i Europeiska unionen ......................................................... Direktivets förhållande till svensk rätt ............................................ Genomförandet av direktivet .......................................................... 7.1Förverkande utan samband med fällande Hos vem förverkande får ske........................... Erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen...... Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... Förslaget till lag om ändring i ...................... 10.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen............................. Rättelse till direktivet ....................................................... Sammanfattning av betänkandet För att brott inte ska löna sig (SOU 2015:67).................................................... Förteckning över remissinstanserna ................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........ 2015/16:155 1 Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i , 2.lag om ändring i lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Lag om ändring i 36 kap. 1 b, 5 och 14 §§ ska ha följande lydelse. Döms någon för ett brott för vilket är föreskrivet fängelse och har brottet varit av beskaffenhet att kunna ge utbyte, ska även i annat fall än som avses i 1 § egendom förklaras förverkad, om det framstår som klart mera sannolikt att den utgör utbyte av brottslig verksamhet än att så inte är fallet. I stället för egendomen får dess värde förklaras förverkat. Döms någon för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse och har brottet varit av beskaffenhet att kunna ge utbyte, ska även i annat fall än som avses i 1 § egendom förklaras förverkad, om det framstår som klart mera sannolikt att den utgör utbyte av brottslig verksamhet än att så inte är fallet. I stället för egendomen får dess värde förklaras förverkat. Har brottet varit av beskaffenhet att kunna ge utbyte, gäller första stycket också om någon döms för 1. människohandel enligt 4 kap. 1 a § tredje stycket, koppleri, ocker som är grovt, olovlig befattning med falska pengar som är grovt, eller grovt dobbleri, 1. dataintrång, utnyttjande av barn för sexuell posering, tagande av muta, givande av muta eller barnpornografibrott enligt 16 kap. 10 a § första stycket 1–4, 2.narkotikabrott enligt 1 § narkotikastrafflagen (1968:64) eller olovlig befattning med narkotikaprekursorer enligt 3 b § första stycket samma lag, 3.dopningsbrott enligt 3 § första stycket lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, 4.narkotikasmuggling enligt 6 § första stycket lagen (2000:1225) om straff för smuggling, eller 5.människosmuggling enligt 20 kap. 8 § första stycket utlänningslagen (2005:716) eller 4.narkotikasmuggling enligt 6 § första stycket lagen (2000:1225) om straff för smuggling, 5.människosmuggling enligt 20 kap. 8 § första stycket utlänningslagen (2005:716) eller 1Jfr och rådets direktiv /42/EU av om frysning och förverkande av hjälpmedel vid och av brott i Europeiska unionen, i den ursprungliga lydelsen. 2Senaste lydelse 2011:115. 2015/16:155 organiserande smuggling enligt 20 kap. 9 § första smuggling enligt 20 kap. 9 § första stycket samma lag. stycket samma lag, eller 6. något annat brott för vilket det är föreskrivet fängelse eller mer och som har utgjort led i en brottslighet som utövats i Vad som sägs om förverkande i första och andra styckena gäller också om någon döms för försök, förberedelse eller stämpling till ett brott som avses där. Förverkande enligt denna paragraf får inte beslutas om det är oskäligt. Förverkande till följd av brott av Förverkande till följd av ett brott egendom eller dess värde enligt 1 av egendom eller dess värde får, och 2–4 §§ får, om inte annat har om inte annat har föreskrivits, ske föreskrivits, ske hos a)gärningsmannen eller annan som medverkat till brottet, b)den i vars ställe gärningsmannen eller annan medverkande var, c)den som genom brottet beretts eller näringsidkare som avses d)den som efter brottet förvärvat egendomen genom bodelning eller på grund av arv eller testamente eller genom gåva eller som efter brottet förvärvat egendomen på annat sätt och därvid haft vetskap om eller skälig anledning till antagande om egendomens samband med brottet. Tillhörde egendomen vid brottet inte någon av dem som anges i första stycket a–c, får den inte förklaras förverkad. Egendom som enligt 1 c § ska anses som utbyte får dock förklaras förverkad om den egendom, som den förverkade egendomen trätt i stället för, vid brottet tillhörde någon av dem som anges i första stycket a–c. Kan på grund av den brottsliges Är det på grund av den död eller av annan orsak påföljd ej brottsliges död eller av annan längre ådömas, får egendom orsak inte längre möjligt att döma ut påföljd, får egendom förklaras företagsbot åläggas på grund av förverkad eller företagsbot åläggas brottet eller åtgärd föreskrivas till på grund av brottet eller åtgärd förebyggande av missbruk, endast föreskrivas till förebyggande av om stämning i mål därom delgivits missbruk endast om stämning i mål om detta delgetts Talan får i sådant fall från det att brottet begicks. väckas av åklagare endast om det En talan om förverkande av är påkallat ur allmän synpunkt. utbyte av ett brott eller av egendom som använts eller varit 3Senaste lydelse 2008:370. 4Senaste lydelse 1986:118. I fall som sagts skall vad i 35 kap. 3 § stadgas äga motsvarande tillämpning. avsedd att användas som Prop. 2015/16:155 hjälpmedel vid brott får dock alltid prövas om stämning i mål om förverkande delgetts från det att den omständighet inträffade som medför att påföljd kan dömas ut. En talan enligt första eller andra stycket får väckas av åklagare endast om det är påkallat från allmän synpunkt. I fall som avses i första och andra styckena ska vad som sägs i 35 kap. 3 § ha motsvarande tillämpning. Denna lag träder i kraft . 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande i Europeiska unionen Härigenom föreskrivs att 1 kap. 3 § och 3 kap. 11 a § lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande i Europeiska unionen ska ha följande lydelse. Med ett utländskt beslut om förverkande avses i denna lag ett straff eller en åtgärd enligt ett lagakraftvunnet beslut, som har meddelats av en domstol i en annan medlemsstat i Europeiska unionen efter rättegång på grund av brottslig handling och som innebär ett slutligt berövande av egendom när domstolen förklarat att egendomen Med ett utländskt beslut om förverkande avses i denna lag ett straff eller en åtgärd enligt ett lagakraftvunnet beslut, som har meddelats av en domstol i en annan medlemsstat i Europeiska unionen efter rättegång på grund av brottslig handling och som innebär ett slutligt berövande av egendom när domstolen förklarat att egendomen har 1.utgjort av ett brott eller motsvarande som helt eller delvis uppgår till värdet av denna , 2.utgjort hjälpmedel vid ett brott, 3. har förverkats till följd av en tillämpning av artikel 3.1 och 3.2 om utökade möjligheter till förverkande i rådets rambeslut /212/RIF om förverkande av , hjälpmedel och egendom som härrör från brott, eller 3. förverkats till följd av en tillämpning av a)artikel 3.1 och 3.2 om utökade möjligheter till förverkande i rådets rambeslut /212/RIF om förverkande av , hjälpmedel och egendom som härrör från brott, eller b)artikel 5 om utvidgat förverkande i och rådets direktiv /42/EU om frysning och förverkande av hjälpmedel vid och av brott i Europeiska unionen, i den ursprungliga lydelsen, eller 4. har förverkats med stöd av 4. förverkats med stöd av andra andra bestämmelser om utökade möjligheter till förverkande än sådana som anges i 3. sådana som anges i 3. 1 Senaste lydelse 2014:203. Denna lag ska inte tillämpas på utländska beslut om förverkande som Prop. 2015/16:155 innebär återställande av egendom till rättmätig ägare. För beslut om förverkande enligt 1 kap. 3 § första stycket 4 gäller, utöver vad som anges i 10 och 11 §§, att en verkställbarhetsförklaring inte får meddelas om 1. den gärning som ligger till grund för beslutet om förverkande varken motsvarar ett brott för vilket det enligt svensk lag är föreskrivet fängelse , eller något av de brott som räknas upp i 36 kap. 1 b § andra och tredje styckena , 1. den gärning som ligger till grund för beslutet om förverkande varken motsvarar ett brott för vilket det enligt svensk lag är föreskrivet fängelse , eller något av de brott som räknas upp i 36 kap. 1 b § andra och tredje styckena , 2.brottet inte är av beskaffenhet att kunna ge utbyte, 3.det varken av beslutet om förverkande eller av krav som uppställs i den andra medlemsstatens lag framgår att den statens domstol har bedömt att den förverkade egendomen härrör från brottslig verksamhet, eller 4.beslutet om förverkande inte riktar sig mot någon av de personer som anges i 36 kap. 5 a § . En verkställbarhetsförklaring avseende beslut som anges i första stycket får inte meddelas om det är oskäligt. Denna lag träder i kraft . 2 Senaste lydelse 2014:203. 2015/16:155 3 Ärendet och dess beredning lämnade Europeiska kommissionen ett förslag till direktiv om frysning och förverkande av av brott inom Europeiska unionen (KOM [2012] 85 slutlig). Syftet med förslaget, som byggde vidare på och föreslogs delvis ersätta två tidigare rambeslut på förverkandeområdet, rådets rambeslut /500/RIF och 2005/212/RIF, var att stärka medlemsstaternas system för frysning och förverkande av tillgångar som härrör från brottslig verksamhet. En faktapromemoria om direktivförslagets innehåll har överlämnats till (Faktapromemoria 2011/12:FPM132). Europaparlaments och rådets direktiv /42/EU av om frysning och förverkande av hjälpmedel vid och av brott i Europeiska unionen (fortsättningsvis direktivet) trädde i kraft och ska vara genomfört . Direktivet finns i bilaga 1. En rättelse till direktivet finns i bilaga 2. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att redovisa hur reglerna i 36 kap. 1 b § om utvidgat förverkande hade tillämpats och mot bakgrund därav utvärdera bl.a. om tillämpningen hade visat på problem eller svårigheter med regleringen. Om det fanns behov av författningsändringar, skulle sådana förslag lämnas (dir. 2013:14). Utredningen, som tog namnet Utredningen om utvidgat förverkande m.m., fick genom tilläggsdirektiv i uppdrag att analysera behovet av och lämna förslag till de författningsändringar som behövs för att genomföra direktivet (dir. 2014:22). har gett regeringen till känna att regeringen ska se över möjligheten att ytterligare utöka möjligheterna att komma åt kriminellas tillgångar genom skärpt lagstiftning (bet. 2014/15:JuU14, rskr. 2014/15:138). Den frågan behandlas i avsnitt 7. Utredningen lämnade betänkandet För att brott inte ska löna sig (SOU 2015:67). I betänkandet lämnas bl.a. förslag till de lagändringar som bedöms nödvändiga för att genomföra direktivet. Betänkandet har remissbehandlats. En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 3. Betänkandets lagförslag finns i bilaga 4 och en förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. Remissvaren finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (Ju2015/05200/L5). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 6, 7.1, 7.3.2, 8 och författningskommentaren. 4.1Vad innebär förverkande? Förverkande är en särskild rättsverkan av brott och kan ske genom sakförverkande eller värdeförverkande. Innebörden av sakförverkande är att viss egendom förklaras förverkad, dvs. att ägaren eller rättighetsinnehavaren förlorar sin rätt till den aktuella egendomen. Vid värdeförverkande avser förverkandeförklaringen i stället värdet av viss egendom eller vissa förtjänster. Ett värdeförverkande har därför formen av en förpliktelse för den enskilde att betala ett angivet belopp. De grundläggande reglerna om förverkande finns i 36 kap. . Där regleras bl.a. under vilka förutsättningar förverkande får beslutas och mot vem en talan om förverkande kan riktas. I andra författningar finns det regler om förverkande som kompletterar eller helt eller delvis ersätter reglerna i 36 kap. . Inom specialstraffrätten finns t.ex. regler om förverkande som innebär att förverkande kan beslutas på annan grund eller riktas mot annan person än vad som är fallet enligt . 4.2Sveriges åtaganden inom EU och Utöver direktivet finns ett flertal rättsakter från EU som reglerar olika aspekter av förverkande. Av dessa är fyra rambeslut (2001/500/RIF, 2003/577/RIF, 2005/212/RIF och 2006/783/RIF), en har getts formen av en gemensam åtgärd (98/699/RIF) och en formen av ett rådsbeslut (2007/845/RIF). Såväl den gemensamma åtgärden som och rambeslut innehåller materiella bestämmelser om förverkande. Den gemensamma åtgärden har till stor del ersatts av rambesluten som i sin tur nu ersätts delvis av direktivet. och rambeslut reglerar frågor om erkännande och verkställighet av beslut om frysning respektive förverkande. Rådsbeslutet behandlar frågor om samarbete mellan medlemsstaterna för återförande av tillgångar. Inom har det antagits två rättsligt bindande instrument med särskilt fokus på förverkandefrågor. penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av av brott (ETS 141) antogs . Syftet med konventionen är att underlätta det internationella samarbetet och den inbördes rättshjälpen vid brottsutredningar och för att spåra, ta i beslag och förverka har tillträtt konventionen (prop. 1995/96:49, bet. 1995/96:JuU10, rskr. 1995/96:59). Denna konvention har uppdaterats och kompletterats genom konvention av om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av av brott och om finansiering av terrorism (CETS 198). 2015/16:155 även den konventionen (se prop. 2013/14:121, bet. 2013/14:JuU25, rskr. 2013/14:253). Enligt 36 kap. 1 § ska utbyte av brott förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Med utbyte av brott avses både konkret egendom som någon kommit över genom brott och det till penningbelopp uppskattade värdet av vad som åtkommits. Begreppet omfattar alltså både konkreta föremål och abstrakt vinst (se prop. 1968:79 s. 76 och 79). Vidare kan vad någon har tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett brott förverkas, om mottagandet utgör brott enligt . I stället för det mottagna får dess värde förklaras förverkat. Även egendom som har trätt i stället för utbyte av brott, avkastningen av utbyte samt avkastning av det som har trätt i stället för utbytet kan med stöd av 1 c § förverkas som utbyte av brott. Vid bedömningen av om det är uppenbart oskäligt att besluta om förverkande ska enligt 1 a § eventuell skadeståndsskyldighet särskilt beaktas. är det enligt 1 b § möjligt att förverka inte bara utbyte av det brott som en person döms för utan även att förverka utbyte som kommer från en inte närmare preciserad brottslig verksamhet. Denna förverkandeform som kallas utvidgat förverkande beskrivs närmare under nästa rubrik. I 2 § regleras förverkande av egendom som använts som hjälpmedel vid brott enligt balken. Förverkande får beslutas om det behövs för att förebygga brott eller om det annars finns särskilda skäl. Även egendom som varit avsedd att användas som hjälpmedel – men som i det enskilda fallet inte kommit till sådan användning – får förverkas. Förutsättningen för förverkande är att brottet antingen har fullbordats eller att det har varit fråga om ett straffbart försök eller en straffbar förberedelse eller stämpling till brott. Egendom som har framställts genom brott eller vars användande utgör brott får också förverkas enligt den nu aktuella paragrafen. I stället för egendomen får dess värde förklaras förverkat. I 3 § finns bestämmelser som reglerar förverkande i vissa fall av föremål som riskerar att komma till brottslig användning. Bestämmelsen tar sikte på typiska brottsverktyg. Förverkande av detta slag förutsätter inte att brott har begåtts. Har det uppkommit ekonomiska fördelar för näringsidkare av brott som begåtts i näringsverksamhet, ska enligt 4 § värdet därav förklaras förverkat, även när det inte följer av andra regler. Detta gäller dock inte om förverkande är uppenbart oskäligt. Vid den bedömningen ska bl.a. beaktas om det kan antas att näringsidkaren kommer att åläggas annan betalningsskyldighet som svarar mot de ekonomiska fördelarna av brottet. I 5 § regleras mot vem talan om förverkande kan föras. Enligt den Prop. 2015/16:155 bestämmelsen får förverkande ske hos –gärningsmannen eller annan som medverkat vid brottet, –den i vars ställe gärningsmannen eller annan medverkande var, –den som genom brottet beretts eller näringsidkare som avses –den som efter brottet förvärvat egendomen genom vissa i huvudsak familjerättsliga fång, –den som efter brottet förvärvat egendomen på annat sätt och som därvid haft vetskap om eller skälig anledning till antagande om egendomens samband med brottet. Om egendomen inte tillhörde någon av de tre första kategorierna vid brottet, får den inte förverkas. I fråga om förverkande av utbyte som trätt istället för den förverkade egendomen finns särskilda bestämmelser. I 5 b § regleras hur en förverkandeförklaring avseende viss egendom förhåller sig till dels särskilda rättigheter i egendomen, dels utmätning och betalningssäkring. Enligt 6 § kan rätten, när ett sakförverkande framstår som oskäligt eller onödigt ingripande, i stället föreskriva att en särskild åtgärd ska vidtas till förebyggande av missbruk av egendomen. Som exempel på det sistnämnda brukar nämnas borttagande av signaturen på en förfalskad tavla. Om en förutsättning för förverkande är att någon döms till påföljd, får rätten, enligt 12 §, om den beslutar om påföljdseftergift, ändå besluta om förverkande. I 13 § regleras vad som gäller om brottet har begåtts av någon som inte har fyllt eller som har handlat under påverkan av en allvarlig psykisk störning. I sådana fall får rätten besluta om förverkande av egendom endast om och i den mån det med hänsyn till gärningsmannens psykiska tillstånd, gärningens beskaffenhet och omständigheterna i övrigt kan anses skäligt. Enligt 14 § är möjligheten att besluta om förverkande begränsad om gärningsmannen har avlidit eller om påföljd av någon annan orsak kan dömas ut. I ett sådant fall får egendom förklaras förverkad på grund av brottet endast om stämning i målet har delgetts från det att brottet begicks. Talan om förverkande får väckas endast om det är påkallat från allmän synpunkt. Av 15 § framgår att ett beslut om förverkande förfaller om verkställighet inte skett från det att beslutet vann laga kraft. Enligt 16 § får en förverkandeförklaring underlåtas även om det i lag eller författning föreskrivs att förverkande ska beslutas, under förutsättning att förverkande vore uppenbart oskäligt. I 17 § klargörs att förverkad egendom tillfaller staten om inte annat är föreskrivet. Vidare regleras det fallet att utbyte av ett brott som svarar mot skada för en enskild har förklarats förverkat hos någon. Enligt bestämmelsen är det i ett sådant fall staten som har att svara för ersättning åt den skadelidande. Denna skyldighet är dock begränsad till värdet av vad som tillfallit staten på grund av förverkandebeslutet. 2015/16:155 Utvidgat förverkande Bestämmelser om utvidgat förverkande infördes i 1 b § som en del av det svenska genomförandet av artikel 3 förverkanderambeslut. Bestämmelserna innebär att i det fall någon döms för ett brott som är av beskaffenhet att kunna ge utbyte och för vilket är föreskrivet fängelse , kan enligt 36 kap. 1 b § inte endast utbyte av det brott som domen avser förklaras förverkat utan också annan egendom eller dess värde, om det framstår som klart mera sannolikt att den utgör utbyte av brottslig verksamhet än att så inte är fallet. Sådant förverkande kan dessutom komma i fråga då någon döms för vissa särskilt uppräknade brottstyper med en lägre straffskala, förutsatt att brottet har varit av beskaffenhet att kunna ge utbyte. Vad som kan bli föremål för förverkande är egendom som utgör utbyte av brottslig verksamhet. Därmed krävs inte, till skillnad från vad som är fallet vid utbytesförverkande enligt 1 §, att det som förverkas kan knytas till ett visst konkret brott. Åklagaren behöver alltså inte ange eller bevisa från vilket eller vilka enskilda brott som egendomen härrör eller på annat sätt precisera vari den brottsliga verksamheten bestått. Inte heller krävs för förverkande att den som döms för det förverkandeutlösande brottet själv varit delaktig i eller haft kännedom om den brottsliga verksamheten (prop. 2007/08:68 s. 95). Åklagaren har bevisbördan för att den egendom som yrkas förverkad utgör utbyte av brottslig verksamhet, men beviskravet för sambandet mellan egendomen och den brottsliga verksamheten är lägre än vad som normalt gäller i brottmål. För att förverkande ska få ske är det tillräckligt att det framstår som klart mera sannolikt att egendomen utgör utbyte av brottslig verksamhet än att så inte är fallet. Detta innebär dels att vad åklagaren påstår måste vara sannolikt i sig, dels att sannolikheten för påståendet på ett tydligt sätt ska överträffa sannolikheten för att det förhåller sig på motsatt sätt (nämnda prop. s. 95). Det saknar betydelse om den som talan om förverkande riktas mot döms som gärningsman eller som anstiftare eller medhjälpare. Av tredje stycket framgår också att domen inte behöver avse ett fullbordat brott. Utvidgat förverkande får inte beslutas om det är oskäligt.