prop · H303168 · 2016-05-10 00:00:00 — Bland andra Företagarna och framhåller rättssäkerhetsaspekterna med förslagen angående KO:s rätt att meddela förelägganden och anser att konsekvenserna för företagen bör Skälen för regeringens bedömning: De förslag till ändringar i MFL och AVLK som regeringen föreslår avser att göra KO:s sanktionsmöjligheter enligt dessa lagar mer effektiva. Syftet är bl.a. att främja efterlevnaden av det marknadsrättsliga regelverket och att göra rättstillämpningen mer förutsebar och effektiv. För de näringsidkare som följer lagen bedöms föreslagna ändringar inte medföra några ökade Att domstol vid överklagande kan komma att ändra KO:s 2015/16:168 beslut om t.ex. förbud, förändrar inte denna bedömning eftersom domstol snabbt kan inhibera dessa på yrkande av näringsidkaren. KO åläggs inte någon ytterligare uppgift genom förslagen. Inte heller innebär dessa att högre krav än som gäller ställs på företag avseende hur marknadsföring m.m. bör utformas. (För regeringens överväganden i övrigt beträffande rättssäkerhetsaspekterna, se avsnitt 6). finns det, i de fall där ett av KO meddelat föreläggande enligt MFL eller AVLK inte godkänns, ett tryck på KO att väcka talan i domstol för att inte riskera sanktionssystemets trovärdighet. Om KO ges möjlighet att meddela direkt bindande förelägganden kommer någon domstolstalan inte behöva väckas i dessa situationer. Som påpekar är det dock svårt att bedöma om antalet överklagade förelägganden kommer att överstiga antalet mål som anhängiggörs genom stämning. Vidare delar regeringen bedömning att rättegångskostnadsregleringen vid sådana överklaganden innebär att kostnaderna för det allmänna kommer att öka. Att målen angående marknadsstörningsavgift kan tänkas komma att öka i antal till följd av de föreslagna ändringarna i den delen kan också medföra en viss kostnadsökning för berörda domstolar. Sådana kostnadsökningar får antas rymmas inom befintliga anslagsramar. Som bl.a. framhålls av kommer uppföljningar att göras av reformen angående patent- och marknadsdomstolarna (se prop. 2015/16:57 s. 288). Om det skulle framkomma behov av att särskilt bedöma effekterna av nu aktuella förslag kan regeringen få anledning att återkomma i denna fråga. Förslagen bedöms inte medföra några merkostnader för andra statliga myndigheter, företag, kommuner eller landsting. 10.1Förslaget till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) 28 § I fall som inte är av större vikt får meddela föreläggande om 1.förbud som avses i 23 § (förbudsföreläggande), 2.åläggande som avses i 24 § (informationsföreläggande), eller 3.åläggande som avses i 25 §. Ett föreläggande ska förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. får bestämma att ett föreläggande ska gälla . Paragrafen reglerar förutsättningarna för KO att meddela olika slags förelägganden enligt MFL. Övervägandena finns i avsnitt 6. Genom ändringarna i paragrafen framgår att näringsidkarens godkännande inte längre krävs för att föreläggandet ska bli gällande. I andra stycket anges att huvudregeln är att ett föreläggande ska förenas med vite. Utformningen av bestämmelsen överensstämmer med vad som gäller vite vid förbud och ålägganden som beslutas av . 2015/16:168 enligt 26 § och förbud enligt 3 § AVLK. Möjligheten att avstå vite bör användas bara i rena undantagsfall. Ett sådant fall kan vara att vitet riktas mot ett offentligt organ eller en privat aktör, då det står helt klart att föreläggandet kommer att följas (jfr prop. 1970:57 s. 91 f.) I tredje stycket, som tidigare innehöll bestämmelser om godkännandet av förelägganden, anges nu att KO får besluta om att förelägganden ska Vid bedömningen av om föreläggandet ska gälla kan ledning hämtas från bestämmelsen i 27 § första stycket 2 MFL (se prop. 1994/95:123 s. 173). 29 a § Vid prövningen av om marknadsstörningsavgift ska åläggas ska det beaktas hur allvarlig överträdelsen är. Särskild hänsyn ska tas till överträdelsens art, varaktighet, omfattning och spridning. Paragrafen, som är ny, reglerar förutsättningarna för när marknadsstörningsavgift kan dömas ut. Övervägandena finns i avsnitt 7. Paragrafen har utformats med hänsyn tagen till Lagrådets synpunkter. Av uppräkningen i paragrafen framgår vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid prövningen av om överträdelsen är av sådant allvar att marknadsstörningsavgift ska åläggas. varaktighet, omfattning och spridning är av central betydelse för fastställande av hur allvarlig överträdelsen är. Vid bedömningen av hur allvarlig överträdelsen är ska hänsyn tas till samtliga omständigheter i det enskilda fallet och även andra omständigheter än de som anges i lagtexten kan vara av betydelse. För att överträdelsen ska leda till marknadsstörningsavgift förutsätts liksom tidigare att den är av visst allvar. Vid bedömningen av överträdelsens art kan hänsyn tas till flera Bland annat kan beaktas det slag av marknadsföring som det är fråga om och vilken målgruppen för denna är, t.ex. barn eller svårt Vidare kan beaktas vilken regel det är som överträtts och vikten av det skyddsintresse som uppbärs av denna. vissa regler i den s.k. svarta listan (se 4 § MFL) vara av sådan karaktär att de ofta förtjänar att sanktioneras med marknadsstörningsavgift (se 2007/08:115 s. 120). Ytterligare exempel på när marknadsstörningsavgift ofta bör åläggas gäller överträdelser av förbuden mot viss alkoholreklam och tobaksreklam i respektive speciallag (se 29 § andra stycket MFL). Även när det gäller nyssnämnda förbud och överträdelser av bestämmelser i svarta listan måste dock alltid en samlad bedömning göras av t.ex. graden av uppsåt och övriga På vilket sätt och i vilket medium som marknadsföringen ifråga har ägt rum kan ofta beaktas vid bedömningen av överträdelsens varaktighet, omfattning och spridning. En lång varaktighet samt stor omfattning och spridning kan förstås tala för att överträdelsen bör föranleda Graden av uppsåt liksom förslagenheten eller systematiken i handlandet kan också beaktas vid bedömningen av om marknadsstörningsavgift ska åläggas. Vidare gäller generellt att överträdelser som har tydlig karaktär av nonchalans inför klara regler eller som innebär att förfaranden som tidigare lett till påföljd upprepas ofta bör mötas med avgiftssanktion (se prop. 1994/95:123 s. 177). Bestämmelsen förutsätter inte att det kan konstateras en faktisk påverkan på konsumenter eller konkurrerande näringsidkare. I stället torde det oftast bli frågan om att bedöma de potentiella skadeverkningarna för dessa utifrån en helhetsbedömning av marknadsföringen. Sådana verkningar kan även vara av mer indirekt karaktär och beröra t.ex. konsumenter utanför marknadsföringens målgrupp. När det konstaterats att avgift ska åläggas enligt denna paragraf, ska avgiftens storlek bestämmas enligt vad som framgår av 31 och 32 §§. 31 § Marknadsstörningsavgiften ska fastställas till lägst och högst . Avgiften får inte överstiga av näringsidkarens årsomsättning. Årsomsättningen ska avse omsättningen närmast föregående räkenskapsår. överträdelsen har skett under näringsidkarens första verksamhetsår eller om uppgifter om årsomsättning annars saknas eller är bristfälliga, får årsomsättningen uppskattas. Riktas talan mot flera näringsidkare ska avgiften fastställas särskilt för var och en av dem. Paragrafen innehåller bl.a. bestämmelser om inom vilket beloppsintervall som marknadsstörningsavgiften ska bestämmas och om att beloppet aldrig får överstiga av näringsidkarens årsomsättning. Den enda ändringen i paragrafen som föreslås avser första stycket och det där angivna intervallet. Ändringen innebär att detta intervall höjs från lägst till lägst samt från högst till högst . Syftet med ändringen är inte att marknadsstörningsavgiftens storlek i varje enskilt fall ska höjas i förhållande till nuvarande praxis. Avsikten är i stället att möjliggöra fastställande av marknadsstörningsavgift inom ramen för ett större intervall. Övervägandena finns i avsnitt 7. 32 § När marknadsstörningsavgiften fastställs ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått. Avgiften får efterges om det finns synnerliga skäl för det. Paragrafen beskriver hur marknadsstörningsavgiftens storlek ska bestämmas. Ändringen innebär att första meningen i paragrafens andra stycke upphävs. Paragrafen har utformats med hänsyn tagen till Lagrådets synpunkter. Övervägandena finns i avsnitt 7. Vid fastställandet av marknadsstörningsavgiften ska hänsyn tas till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått. Vad gäller överträdelsens allvar ska samma omständigheter beaktas som vid bedömningen av om marknadsstörningsavgift ska utgå, dvs. hänsyn ska tas till bl.a. överträdelsens art, varaktighet, omfattning och spridning liksom till om näringsidkaren handlat med uppsåt eller upprepat ett förfarande (se prop. 1994/95:123 s. 177). Det kan dock finnas omständigheter som inte är hänförliga till överträdelsen som sådan som kan vara relevanta vid bestämmandet av avgiftens storlek. Exempelvis kan avgiften påverkas i mildrande riktning om näringsidkaren frivilligt har gjort sitt bästa för att begränsa eventuella skadliga verkningar av Prop. 2015/16:168 överträdelsen (se prop. 1994/95:123 s. 106). ekonomiska situation för domen är en omständighet som kan beaktas både i skärpande och i mildrande riktning (se prop. 1994/95:123 s. 102 och MD 2012:17 p. 51 § beslut enligt 28 § får överklagas till Patent- och . beslut enligt 42–44 §§ samt om vitesföreläggande efter en sådan uppmaning får överklagas till Patent- och . Detsamma gäller beslut om ersättning enligt 46 § eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av nämnda paragraf. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av KO:s beslut. Övervägandena finns i avsnitt 6. Av det nya första stycket framgår att KO:s förelägganden får överklagas till Patent- och . Tiden för överklagande, , följer av 23 § andra stycket förvaltningslagen (1986:223). Ändringen i paragrafens andra stycke är endast språklig i förhållande till förslaget i prop. 2015/16:57 (Patent- och marknadsdomstol), som antagits av (bet. 2015/16:JuU10, rskr. 2015/16:159). De förelägganden som överklagas till Patent- och kommer där att handläggas enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden (se 3 kap. 2 § lagen [2016:188] om patent- och marknadsdomstolar). 53 § En dom eller ett beslut om föreläggande där frågan om förbud enligt 23 § eller åläggande enligt 24 eller 25 § har prövats, hindrar att sådana frågor prövas på nytt med anledning av marknadsföringen. En dom eller ett beslut hindrar dock inte att samma fråga prövas på nytt när ändrade förhållanden föranleder det. Paragrafen innehåller bestämmelser om rättskraften hos domstols avgöranden och hos KO:s förelägganden. Övervägandena finns i avsnitt 6. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Ändringarna i paragrafen innebär att det av lagtexten framgår att även KO:s förelägganden, i likhet med domar, har rättskraft och utgör hinder mot att samma marknadsföring prövas på nytt, om inte ändrade förhållanden föranleder annat. Med uttrycket beslut om föreläggande avses både KO:s föreläggande som sådant och domstols slutliga avgörande av frågan efter ett eventuellt överklagande av föreläggandet. 64 § I mål enligt denna lag gäller i fråga om rättegångskostnader 18 kap. . Bestämmelsen i 18 kap. 16 § ska dock inte tillämpas i mål om förbud enligt 23 § eller åläggande enligt 24 eller 25 §. I sådana mål får rätten bestämma att var och en av parterna ska svara för sina rättegångskostnader. I ärenden enligt 51 § första stycket tillämpas i fråga om rättegångskostnader 31 kap. . Paragrafen anger vilka regler i som ska tillämpas vid bestämmandet av rättegångskostnadsansvaret i mål enligt MFL. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 2015/16:168 Ändringarna i första stycket är endast språkliga och innebär inte någon ändring i sak. I andra stycket, som är nytt, anges att brottmålsreglerna i 31 kap. ska tillämpas vid sådana ärenden som avser överklagande i enlighet med 51 § första stycket MFL av KO:s förelägganden om förbud och ålägganden enligt 28 § MFL. Det innebär att en enskild klagande i princip inte kan bli skyldig att betala ersättning för rättegångskostnader (se dock 31 kap. 4 § första stycket ), men däremot kan få ersättning för sådana om överklagandet bifalls. Övervägandena finns i avsnitt 6. 10.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden 6 § Om det finns särskilda skäl, får domstolen meddela förbud även för tiden till dess att det finns ett slutligt beslut. I paragrafen regleras möjligheten att meddela interimistiska förbud. Övervägandena finns i avsnitt 6. Ändringen tydliggör att det endast är domstol som får meddela interimistiska förbud. KO får således inte meddela ett förbud för tiden till dess att KO fattat ett slutligt beslut. 7 § En fråga om förbud får i fall som inte är av större vikt prövas av . får bestämma att ett beslut om förbud ska gälla . I paragrafen regleras förutsättningarna för KO att meddela beslut om förbud avseende oskäliga avtalsvillkor. Övervägandena finns i avsnitt 6. Ändringarna i paragrafen innebär bl.a. att näringsidkarens godkännande inte längre krävs för att förbudet ska bli gällande. I andra stycket, som tidigare innehöll bestämmelser om godkännandet av förelägganden, anges att KO får bestämma att beslutet om förbud ska gälla . Vid bedömningen av om beslutet ska gälla kan ledning hämtas från bestämmelsen i 6 § (se prop. 1971:15 s. 90 f. och jfr prop. 1970:57 s. 98). 8 c § beslut enligt 7, 8 och 8 a §§ samt om vitesföreläggande enligt 8 b § får överklagas till Patent- och . Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av KO:s beslut. Övervägandena finns i avsnitt 6. Ändringen i paragrafen innebär att även KO:s beslut om förbud enligt 7 § överklagas till Patent- och . Tiden för överklagande, , följer av 23 § andra stycket förvaltningslagen (1986:223). 9 b § Bestämmelsen i 18 kap. 16 § ska inte tillämpas i mål enligt 3 §. I sådana mål får domstolen bestämma att vardera parten ska svara för sina rättegångskostnader. I ärenden som avser överklagande av beslut om förbud tillämpas i fråga om rättegångskostnader 31 kap. . I paragrafen anges vad som gäller i rättegångskostnadshänseende i mål och ärenden enligt AVLK. Ändringen i första stycket är endast språklig. I andra stycket, som är nytt, anges att brottmålsreglerna i 31 kap. ska tillämpas vid sådana ärenden som avser överklagande av KO:s beslut om förbud enligt 7 §. Det innebär att en enskild klagande i princip inte kan bli skyldig att betala ersättning för rättegångskostnader (se dock 31 kap. 4 § första stycket ), men däremot kan få ersättning för sådana om överklagandet bifalls. Övervägandena finns i avsnitt 6. Sammanfattning av departementspromemorian Stärkta sanktionsmöjligheter för (Ds 2015:45) I promemorian behandlas () befogenheter och tillgängliga sanktioner vid tillsynen enligt marknadsföringslagen (2008:486) och lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden. Att KO har tillgång till effektiva och avskräckande sanktioner är en förutsättning för ett fortsatt starkt konsumentskydd. I promemorian föreslås att de förbud och ålägganden som KO får besluta om enligt ovan nämnda lagar inte längre ska vara beroende av näringsidkarens godkännande. Det föreslås också att KO ges möjlighet att bestämma att sådana beslut ska gälla . Vidare görs i promemorian bedömningen att vissa förändringar av regleringen rörande sanktionen marknadsstörningsavgift är nödvändiga. I syfte att göra denna sanktion mera förutsebar och enklare för domstolarna att tillämpa föreslås bl.a. att det uttryckligen av lagtexten ska framgå vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid prövningen av om avgiften ska dömas ut. När det gäller storleken av marknadsstörningsavgiften ska denna bestämmas utifrån överträdelsens s.k. sanktionsvärde och övriga relevanta omständigheter. För att möjliggöra en nyanserad bedömning med hänsyn till det aktuella företagets storlek föreslås att de nuvarande beloppsgränserna (5 000 – ) höjs. Marknadsstörningsavgiften ska framöver fastställas till lägst och högst . Mot bakgrund av att förslagen i lagrådsremissen Patent- och marknadsdomstol föreslås träda i kraft föreslås de nu aktuella lagändringarna träda i kraft . Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) Härigenom föreskrivs i fråga om marknadsföringslagen (2008:486) dels att 28, 31, 32, 51, 53 och 64 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas två nya paragrafer, 29 a och 32 a §§, av följande lydelse. I fall som inte är av större vikt får meddela förelägganden om 1.förbud som avses i 23 § (förbudsföreläggande), 2.åläggande som avses i 24 § (informationsföreläggande), eller 3.åläggande som avses i 25 §. Föreläggandet ska förenas med Ett föreläggande ska förenas med vite, om det inte av särskilda skäl För att bli gällande ska närings- bestämma att ett föreläggande ska gäller det som en lagakraftvunnen Ett godkännande som sker efter den utsatta tiden gäller inte. Vid prövningen av om marknadstörningsavgift ska påföras ska särskilt överträdelsens art, varaktighet, omfattning och spridning beaktas. Avgiften får efterges om det finns synnerliga skäl för det. Avgiften får inte överstiga av näringsidkarens årsomsättning. 1 Ändringen innebär bl.a. att fjärde stycket tas bort. Marknadsstörningsavgiften ska bestämmas efter överträdelsens sanktionsvärde. Vid bedömningen av sanktionsvärdet ska särskilt sådana omständigheter som anges i 29 a § beaktas. Årsomsättningen ska avse omsättningen närmast föregående räkenskapsår. Om överträdelsen har skett under näringsidkarens första verksamhetsår eller om uppgifter om årsomsättning annars saknas eller är bristfälliga, får årsomsättningen uppskattas. Riktas talan mot flera näringsidkare ska avgiften fastställas särskilt för var och en av dem. När marknadsstörningsavgiften fastställs ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått. I ringa fall ska någon avgift inte dömas ut. Avgiften får efterges om det finns synnerliga skäl för det. När marknadsstörningsavgiftens storlek bestäms ska, utöver sanktionsvärdet, särskilt följande beaktas: 1. om näringsidkaren har överträtt de bestämmelser som anges i 29 §, 2. om näringsidkaren har försökt att begränsa eventuella skadliga verkningar av överträdelsen, och 3. näringsidkarens ekonomiska situation. slut om föreläggande enligt 28 § får överklagas till Patent- och slut enligt 42–44 §§ samt om vites- slut enligt 42–44 §§ samt om vites- uppmaning överklagas till Patent- samma gäller beslut om ersättning 2 Ändringen innebär bl.a. att andra stycket tas bort. som meddelats med stöd av nämnda paragraf. stöd av nämnda paragraf. En dom i vilken frågan om förbud En dom eller ett beslut om enligt 23 § eller åläggande enligt 24 föreläggande där frågan om förbud eller 25 § har prövats, hindrar att en eller åläggande enligt 23, 24 eller ny talan enligt 23, 24 eller 25 § 25 § har prövats, hindrar att sådana väcks med anledning av marknads- frågor prövas på nytt med En sådan dom hindrar anledning av marknadsföringen. dock inte att samma fråga prövas på dom eller ett beslut hindrar dock nytt när ändrade förhållanden inte att samma fråga prövas på nytt när ändrade förhållanden föranleder I mål enligt denna lag gäller i fråga om rättegångskostnader 18 kap. . Bestämmelsen i 18 kap. 16 § ska dock inte tillämpas i mål om förbud eller åläggande enligt 23, 24 eller 25 §. I sådana mål får rätten bestämma att var och en av parterna ska svara för sina rättegångskostnader. I ärenden enligt 51 § första stycket tillämpas i fråga om rättegångskostnader 31 kap. . 1.Denna lag träder i kraft . 2.För marknadsföring som har vidtagits före ikraftträdandet gäller äldre föreskrifter. beslut enligt 7, 8 och 8 a §§ samt om vitesföreläggande enligt 8 b § får överklagas till Patent- och . Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden Härigenom föreskrivs att 7, 8 c och 9 b §§ lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden ska ha följande lydelse. Lydelse enligt lagrådsremiss Patent- och marknadsdomstol 7 §1 En fråga om förbud får i fall som inte är av större vikt prövas av genom att den som antas ha använt ett oskäligt avtalsvillkor föreläggs förbud till godkännande eller (förbudsföreläggande). Om ett förbudsföreläggande har godkänts, gäller det som en dom som har fått laga kraft. Ett godkännande efter den i föreläggandet utsatta tiden gäller dock inte. Närmare bestämmelser om förbudsföreläggande meddelas av regeringen. En fråga om förbud får i fall som inte är av större vikt prövas av . får bestämma att ett beslut om förbud ska gälla . 8 c § be- slut enligt 8 och 8 a §§ samt om vitesföreläggande enligt 8 b § får överklagas till Patent- och . Bestämmelsen i 18 kap. 16 § ska inte tillämpas i mål enligt 3 §. I sådana mål får rätten bestämma att vardera parten ska svara för sina rättegångskostnader. I ärenden som avser överklagande av beslut om förbud tillämpas i fråga om rättegångskostnader 31 kap. . Denna lag träder i kraft . 1 Ändringen innebär bl.a. att tredje stycket tas bort. För användning av avtalsvillkor som har skett före ikraftträdandet gäller äldre föreskrifter. Efter remiss har yttranden över departementspromemorian lämnats av , , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , , /, , , , , , , , (), (), , , , , , , , , , , , (), , , Svenska föreningen för immaterialrätt, , , , , Annonsörer och Konsumenter. Yttrande har även inkommit från Näringslivets delegation för marknadsrätt. , , Fria Företagare, , Svenska Flygbranschen, Svensk Fjärrvärme, Svensk Försäkring, , , Kommuner och Landsting samt har avstått från att yttra sig. Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) Härigenom föreskrivs i fråga om marknadsföringslagen (2008:486) dels att 28, 31, 32, 51, 53 och 64 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas en ny paragraf, 29 a §, av följande lydelse. I fall som inte är av större vikt får meddela föreläggande om 1.förbud som avses i 23 § (förbudsföreläggande), 2.åläggande som avses i 24 § (informationsföreläggande), eller 3.åläggande som avses i 25 §. Föreläggandet ska förenas med Ett föreläggande ska förenas med vite, om det inte av särskilda skäl För att bli gällande ska närings- bestämma att ett föreläggande ska gäller det som en lagakraftvunnen Ett godkännande som sker efter den utsatta tiden gäller inte. Vid prövningen av om marknadsstörningsavgift ska åläggas ska särskilt överträdelsens art, varaktighet, omfattning och spridning beaktas. Avgiften får efterges om det finns synnerliga skäl för det. Avgiften får inte överstiga av näringsidkarens årsomsättning. 9 Ändringen innebär bl.a. att fjärde stycket tas bort. Årsomsättningen ska avse omsättningen närmast föregående räkenskapsår. Om överträdelsen har skett under näringsidkarens första verksamhetsår eller om uppgifter om årsomsättning annars saknas eller är bristfälliga, får årsomsättningen uppskattas. Riktas talan mot flera näringsidkare ska avgiften fastställas särskilt för var och en av dem. När marknadsstörningsavgiften fastställs ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått. I ringa fall ska någon avgift inte dömas ut. Avgiften får efterges om det finns synnerliga skäl för det. Lydelse enligt rskr. slut enligt 28 § får överklagas till slut enligt 42–44 §§ samt om vites- slut enligt 42–44 §§ samt om vites- uppmaning överklagas till Patent- samma gäller beslut om ersättning enligt 46 § eller enligt föreskrifter ersättning enligt 46 § eller enligt som meddelats med stöd av nämnda stöd av nämnda paragraf. En dom i vilken frågan om förbud En dom eller ett beslut om enligt 23 § eller åläggande enligt 24 föreläggande där frågan om förbud eller 25 § har prövats, hindrar att en eller åläggande enligt 23, 24 eller ny talan enligt 23, 24 eller 25 § 25 § har prövats, hindrar att sådana