prop · H303180 · 2016-06-21 00:00:00 — Enligt kommittén fungerar möjligheten att markera en familjesamhörighet med hjälp av mellannamn dåligt och det finns ett stort missnöje hos allmänheten över att de nuvarande reglerna inte är tillräckligt tillåtande. Det är t.ex. många som anser att ett mellannamn bör kunna föras vidare som ett efternamn. Det är också vanligt att en enskild tror att han eller hon har fått ett dubbelt efternamn vid förvärv av ett mellannamn. Det har alltså visat sig att enskildas behov av att visa samhörighet med olika familjemedlemmar inte kan tillgodoses i tillräcklig utsträckning genom ordningen med mellannamn. I vissa familjer, t.ex. familjer med barn där båda föräldrarna vill behålla sina efternamn, kan en fullständig namngemenskap bara uppnås om det införs en möjlighet att ta två efternamn som ett dubbelt efternamn. Regeringen anser därför att möjligheten att anta nya dubbla efternamn bör återinföras. En sådan ordning kan också komma att inverka positivt på jämställdheten. väljer nämligen många kvinnor att ta mannens efternamn efter vigseln. En ordning med dubbla efternamn kan medföra att fler kvinnor väljer att behålla sitt eget efternamn som en del i ett dubbelt efternamn. Som påpekar är ett dubbelt efternamn en persons efternamn och det kommer alltså inte vara möjligt att välja att bara bära en del av det dubbla efternamnet. Alla namn som kan förvärvas som enkla efternamn bör kunna tas som en del i ett dubbelt efternamn För att det dubbla efternamnet ska fylla sitt syfte – att tillgodose enskildas önskan att på olika sätt kunna visa samhörighet med såväl äldre som nyare familjerelationer – bör det finnas en stor frihet för den enskilde att välja vilka efternamn som ska förenas till ett dubbelt efternamn. I följande avsnitt redovisas de många möjliga efternamn som en enskild kan förvärva. Det är enligt regeringens uppfattning rimligt att dessa enkla efternamn också bör kunna bilda dubbla efternamn. Härigenom stärks den enskildes valfrihet. Vidare undviks sådana begränsningar som finns i nuvarande namnlag och som har gett upphov till frustration och orimliga resultat. Vid förvärv av ett dubbelt efternamn bör den enskilde kunna bestämma ordningsföljden mellan namnen. Det bör också vara möjligt att välja om det ska vara bindestreck mellan namnen eller inte. Den som har ett dubbelt efternamn bör vidare kunna ansöka om byte av namnet till exempelvis ett annat dubbelt efternamn eller – genom att stryka en av delarna i namnet – till ett enkelt efternamn. Det bör även vara möjligt att när som helst ansöka om ändring av det dubbla efternamnet, t.ex. att ändra ordningsföljden mellan namnen eller att lägga till eller stryka ett bindestreck mellan namnen (se vidare avsnitt 8.2). Efternamn som består av fler än två namn bör inte få bildas Ett dubbelt efternamn är ett efternamn som består av två enkla efternamn. Som redovisas i avsnitt 8.1 får ett enkelt efternamn bara bestå av ett ord. Kommittén anser att ett efternamn inte bör kunna bestå av fler än två namn. Ingen remissinstans invänder mot detta. Det kan självklart inte uteslutas att en enskild i något fall kan ha önskemål om fler än två efternamn för att kunna visa samhörighet med alla olika familjerelationer han eller hon har eller har haft. Enligt regeringens uppfattning kan dock detta behov inte anses vara särskilt stort. För att tillgodose allas önskemål skulle det inte heller räcka med att tillåta namn som består av tre enkla efternamn. Det finns vidare tydliga nackdelar med efternamn som består av många namn. Ett efternamn måste vara funktionellt och förenligt med namnskicket. Oavsett hur många led ett efternamn har är det alltid fråga om ett namn. Det är alltså inte upp till den enskilde att i det dagliga livet välja att bara använda sig av ett av leden i efternamnet. Det efternamn som finns antecknat i folkbokföringen är det som ska användas i kontakt med olika myndigheter, t.ex. för att hämta ut recept eller i pass. Genom de andra förslag som lämnas i denna proposition kommer en enskild att kunna välja mellan många olika efternamn, som alla kan utgöra en del i ett dubbelt efternamn. Det kommer vidare alltid att vara möjligt att byta tillbaka till ett tidigare namn och det kommer inte att finnas några begränsningar i hur man får byta efternamn. Härigenom skapas goda möjligheter att i livet bära ett dubbelt efternamn som speglar samhörigheten inom familjen. Det bör därför inte införas en möjlighet att förvärva fler än två namn. Den som redan har ett dubbelt efternamn och, t.ex. på grund av nya familjeförhållanden, vill lägga till ett nytt namn måste alltså välja bort ett av de namn som ingår i det dubbla efternamnet. Den nya lagen kommer i viss utsträckning att gälla även för äldre befintliga dubbla efternamn, vilka inte nödvändigtvis är utformade på det sätt som beskrivs ovan. Som Lagrådet framhåller bör det då inte, som föreslogs i lagrådsremissen, i lagen finnas en definition av dubbla efternamn. I stället bör det av bestämmelserna om nybildade dubbla efternamn framgå hur dessa ska vara beskaffade. Ordningen med mellannamn har som nämns ovan kritiserats . Som kommittén framhåller råder det en betydande förvirring hos allmänheten när det gäller mellannamnen och deras tillåtna bruk. Det är t.ex. inte ovanligt att ett efternamn i kombination med ett mellannamn felaktigt uppfattas eller betecknas som ett dubbelt efternamn eller att namnen förenas med bindestreck så att de ger intryck av att vara ett dubbelt efternamn. Den nya lagen ska bygga på enkelhet, förutsebarhet och valfrihet. Mellanamnens konstruktion som personligt namn har inte bara skapat osäkerhet hos enskilda om vad som är tillåtet utan också begränsat deras valfrihet genom att förhindra att namnet förs vidare till make eller barn. Mellannamnet hör därför inte hemma i en modern lag. Genom att det nu blir möjligt att förvärva ett dubbelt efternamn för att visa samhörighet med andra familjemedlemmar får vidare behovet av mellannamn anses 2015/16:180 ha spelat ut sin roll. Regeringen anser därför att möjligheten att förvärva mellannamn bör upphöra. Som regeringen återkommer till i avsnitt 15 kommer dock de personer som har ett mellannamn att kunna behålla det. Förvärv av efternamn genom födelsen Regeringens förslag: De automatiska namnförvärven genom födelsen I stället ska det alltid göras en ansökan om barnets efter- Barnets efternamn ska få vara ett efternamn som någon av föräldrar- na bär eller har burit, om inte det senare namnet har förvärvats genom äktenskap, eller ett efternamn som något av föräldrarnas gemensamma Barnets efternamn ska vidare få vara föräldrarnas efternamn som ett dubbelt efternamn eller ett efternamn som är bildat av en förälders förnamn med tillägg av ändelsen -son eller -dotter eller som är bildat på jämförligt sätt. En ansökan om barnets efternamn ska göras från Om det inte görs någon ansökan inom , förvärvar barnet det efternamn som den förälder som har fött barnet bär eller, om den föräldern har avlidit, det efternamn föräldern bar vid sin död. Barnet anses vid födelsen ha förvärvat det efternamn som registreras. förslag överensstämmer i huvudsak med rege- Kommittén föreslår dock att barnet ska förvärva moderns efter- namn om det inte görs någon ansökan inom tremånadersfristen. tén lämnar inte något förslag om att barnet genom födelsen ska få för- värva ett efternamn som någon av föräldrarnas gemensamma barn bär. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslagen eller invänder inte mot dem. Kammarrätten i anser att om ingen ansökan om barnets efternamn görs, kan en från jämställdhetssyn- punkt lämplig ordning vara att barnet förvärvar båda föräldrarnas namn som ett dubbelt efternamn. bör vara möjligt att ansöka om att barnet ska få samma efternamn som föräldrarnas senast födda barn bär. bisexuellas, transpersoners och queeras rättigheter (RFSL) och RFSL Ungdom menar att ordet moder är olämpligt som beteckning på den som har fött ett barn och förordar att ”moderns efternamn” ersätts med ”det efternamn som den förälder som har fött barnet bär”. Skälen för regeringens förslag De automatiska förvärven av efternamn genom födelsen avskaffas För många föräldrar finns det små möjligheter att välja vilket efter- namn deras barn ska förvärva genom födelsen. Barn till föräldrar med gemensamt efternamn förvärvar enligt namnlag automatiskt Om föräldrarna har olika efternamn och de sedan har barn under sin gemensamma vårdnad, förvärvar barnet i stället automatiskt det efternamn som det senast födda syskonet bär. Det är endast i de fall det inte finns något syskon som föräldrarna har en viss möjlighet att välja barnets efternamn. Valmöjligheterna är dock begränsade till antingen något av föräldrarnas nuvarande efternamn eller ett efternamn som någon av dem har burit som ogift. Som kommittén påpekar kan de automatiska namnförvärven kritiseras. leder de nämligen till att barnet får ett namn som föräldrarna inte önskar. Så kan vara fallet om barnets äldre syskon har bytt efternamn till ett patro- eller metronymikon, dvs. ett efternamn som har bildats på genitivformen av faderns eller moderns förnamn med tillägg av ändelsen -son eller -dotter, och som alltså ingen av föräldrarna bär. Syftet med de automatiska namnförvärven är att ge barnet ett namn som visar samhörighet med familjen. Att detta ska bestämmas av lagstiftaren utifrån en traditionell syn på familjen framstår inte som tidsenligt. Det måste rimligen vara föräldrarna som, utifrån den familjesituation som råder i deras fall, bäst kan avgöra hur barnets samhörighet med familjen bör uttryckas. Som framhålls i avsnitt 4 bör den nya lagen om personnamn ge individen stor frihet att själv välja sitt namn. Regeringen instämmer därför i kommitténs bedömning att de automatiska namnförvärven bör avskaffas och att barnets föräldrar i stället bör ges friheten och ansvaret att välja barnets efternamn. Valet av efternamn bör göras genom en ansökan senast efter barnets födelse och barnet bör redan vid födelsen anses ha förvärvat det efternamn som registreras. Det bör finnas stor valfrihet när det gäller vilka efternamn ett barn får förvärva genom födelsen Efternamnet ger uttryck för gemenskapen inom en familj eller inom en släkt. Det har länge varit en tradition att visa samhörighet inom familjen genom valet av efternamn och för många människor är denna möjlighet till namngemenskap viktig. Även med en utökad valfrihet bör därför, enligt regeringens uppfattning, regleringen om barns efternamn genom födelsen fortsatt syfta till att möjliggöra för nyfödda barn att visa samhörighet med sina föräldrar genom att välja ett efternamn med anknytning till dem. Barnet bör ha möjlighet att genom födelsen förvärva ett efternamn som föräldrarna eller någon av dem bär eller ett efternamn som någon av föräldrarna har burit, om det senare namnet inte har förvärvats genom äktenskap. Om en förälder inte längre bär ett efternamn som har förvärvats genom äktenskap, har nämligen barnet inte någon familjerättslig anknytning till namnet. Det bör dock finnas även andra valmöjligheter. Enligt namnlag kan ett patro- eller metronymikon förvärvas som efternamn endast i begränsad utsträckning. Regeringen anser att det inte längre finns skäl för en sådan restriktiv inställning till patro- eller metronymikon som efternamn. Efternamnets betydelse som individualiseringsinstrument minskade drastiskt redan när ordningen med personnummer infördes, och från folkbokföringssynpunkt saknar det numera betydelse om antalet vanliga sonnamn skulle öka ytterligare något. In- tresset av att tillgodose enskildas individuella önskemål och att låta barn 2015/16:180 vid födelsen få efternamn bildade på något av föräldrarnas förnamn med ändelsen -son eller -dotter får därför anses överordnat. Möjligheten att välja ett patro- eller metronymikon som efternamn till sitt barn bör, enligt regeringens uppfattning, inte begränsas till den i mest vanliga formen, nämligen faderns eller moderns förnamn med tillägg av ändelsen -son eller -dotter. Det bör även finnas en möjlighet för föräldrarna att välja ett patro- eller metronymikon som är bildat på jämförligt sätt, t.ex. namn med ändelsen -sen eller -dottir eller sonnamn med bara ett s. Patronymikonbildningar förekommer i många andra språk än i svenskan och de övriga nordiska språken, t.ex. är sådana bildningar vanliga i , södra , samt i delar av . Även patro- eller metronymikon som är bildade i enlighet med andra länders namnskick bör alltså kunna förvärvas. Kommittén föreslår att det ska vara möjligt för ett barn att genom födelsen förvärva föräldrarnas efternamn som ett dubbelt efternamn. Som framgår av avsnitt 5 anser regeringen att det bör införas en möjlighet att ta två enkla namn som var för sig kan förvärvas som efternamn som ett dubbelt efternamn. Ett barn bör därför genom födelsen kunna få förvärva sina föräldrars efternamn som ett dubbelt efternamn. Kommittén lämnar inte något förslag om att det fortsatt ska vara möjligt för barnet att få samma efternamn som föräldrarnas senast födda barn bär. invänder mot detta och menar att det kommer att försvåra för barn i inflyttade familjer att förvärva samma namn som ett äldre syskon har förvärvat enligt hemlandets namnlag. Problemet gäller enligt verket främst familjer från länder där barnet har förvärvat faderns förnamn som efternamn. Enligt regeringens uppfattning utgör den möjlighet som finns för ett barn att förvärva samma efternamn som ett helsyskon redan bär ett bra sätt att visa samhörighet inom familjen. Det är inte rimligt att nu begränsa denna valmöjlighet. Tvärtom bör valmöjligheten utökas till att avse föräldrarnas samtliga gemensamma barn, i stället för enbart det senast födda barnet. Tyvärr inträffar det undantagsvis att en förälder avlider före eller efter det att barnet har fötts. En avliden förälder anses inte längre bära sitt efternamn. Det innebär att det inte är möjligt för barnet att förvärva den avlidna förälderns efternamn om den föräldern i sin tur förvärvat namnet genom äktenskap, även om sådana förvärv i vissa fall synes ha tillåtits i praxis. Enligt regeringens uppfattning är detta inte en rimlig ordning. Det kan finnas starka skäl för ett barn att genom namngemenskap få identifiera sig med en avliden förälder. Det bör därför vara möjligt för ett barn att genom födelsen förvärva det efternamn en avliden förälder bar vid sin död. Om det inte görs någon ansökan bör barnet förvärva det efternamn som den förälder som har fött barnet bär Om barnet inte från barnets födelse ges ett efternamn, förvärvar barnet enligt namnlag moderns efternamn. Kommittén föreslår att denna ordning ska behållas. Kammarrätten i anser att en från jämställdhetssynpunkt bättre lösning är att barnet i stället förvärvar båda föräldrarnas namn som ett dubbelt efternamn. dock inte två föräldrar. Det förekommer att ensamstående kvinnor skaffar barn på egen hand. Om en ensamstående kvinna får barn genom Prop. 2015/16:180 assisterad befruktning inom svensk hälso- och sjukvård, blir hon barnets enda rättsliga förälder (1 kap. 3 § ). Det finns även fall då barnet visserligen ska ha två föräldrar men socialnämnden inte har lyckats fastställa faderskapet eller föräldraskapet för den person som inte har fött barnet. Regeringen anser därför att det inte är en lämplig ordning att barnet förvärvar båda föräldrarnas namn som ett dubbelt efternamn i de fall en ansökan inte görs inom tremånadersfristen. I stället bör barnet i dessa fall förvärva det efternamn som den förälder som har fött barnet bär eller, om den föräldern har avlidit, det efternamn föräldern bar vid sin död. Som bl.a. RFSL Ungdom påpekar är det inte alltid en kvinna som föder barnet och det är därför mindre lämpligt att använda ordet moder i detta sammanhang. Regeringens förslag: De automatiska namnförvärven genom adoption avskaffas. I stället ska det göras en ansökan om adoptivbarnets efternamn. En ansökan ska dock inte göras om en make adopterar den andra makens barn. Adoptivföräldrar ska ha samma valmöjligheter när det gäller namn till sitt barn som föräldrar har när ett barn föds. Vidare ska en domstol i adoptionsärendet kunna besluta att adoptivbarnet ska behålla sitt efternamn, eller förvärva ett dubbelt efternamn som är bildat av det befintliga efternamnet och en adoptivförälders efternamn. En ansökan ska göras från adoptionsbeslutet. Om det inte görs någon ansökan, förvärvar adoptivbarnet adoptivförälderns eller den äldre av adoptivföräldrarnas efternamn. Adoptivbarnet anses vid adoptionen ha förvärvat det efternamn som registreras. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Kommittén föreslår att en ansökan om efternamn alltid ska göras i adoptionsärendet. Kommittén lämnar inte något förslag om att adoptivbarnet genom adoptionen ska få förvärva ett efternamn som något av adoptivföräldrarnas gemensamma barn bär. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslagen eller invänder inte mot dem. Myndigheten för internationella adoptionsfrågor påpekar att beslut om adoption meddelas på olika sätt, men att detta inte återspeglas i kommitténs förslag. Att uttrycket ”genom adoptionen” inte finns med i förslaget, utan endast ”i adoptionsärendet”, leder enligt myndigheten till att frågor uppkommer om hur lagen ska tillämpas när beslutet om adoption meddelas utomlands. Skälen för regeringens förslag Reglerna om förvärv av efternamn genom adoption bör i allt väsentligt överensstämma med reglerna om förvärv av namn genom födelsen Tillstånd till adoption kan ges åt en ensamstående person eller åt makar. En make kan även adoptera den andra makens barn. Enligt namnlag förvärvar ett adoptivbarn genom adoptionen automatiskt adoptivförälderns eller, om barnet adopteras av makar, adop- Om adoptivföräldrarna har olika efternamn och de har barn under sin gemensamma vårdnad, förvärvar adoptivbarnet automatiskt genom adoptionen det efternamn som det senast födda syskonet bär. Om det inte finns något sådant syskon, får adoptivföräldrarna välja vilket av deras namn barnet ska ha genom att ange detta i adoptionsärendet. Adoptivföräldrarna får även välja ett namn som någon av dem har burit som ogift. Av de skäl som anförs i avsnitt 6.1 anser regeringen att de automatiska förvärven av efternamn genom adoption nu bör avskaffas. rarna bör ges friheten och ansvaret att välja adoptivbarnets efternamn. Kommittén föreslår att en ansökan om ett adoptivbarns efternamn ska göras i adoptionsärendet. Som Myndigheten för internationella adop- tionsfrågor (numera Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd) påpekar meddelas dock beslut om adoption på olika sätt. om internationella adoptioner meddelas utomlands. I dessa fall finns det inte något adoptionsärende i , utan det utländska adoptionsbe- slutet erkänns här. Enligt regeringens uppfattning bör därför förvärv av adoptivbarns efternamn ske på samma sätt som andra namnförvärv. föreslås i avsnitt 14.2 ska namnförvärv ske genom att en ansökan görs till Ansökan bör lämnas in senast efter beslutet om adoption och adoptivbarnet ska vid adoptionen anses ha förvärvat det efternamn som sedan registreras. En ansökan ska dock inte göras om en make adopterar den andra makens barn. Vid en s.k. närståendeadoption ska alltså, i likhet med vad som gäller , adoptionen inte medföra någon ändring av barnets efternamn. kan sambor inte adoptera. adoptionsregler (SOU 2009:61) föreslås dock att sambor ska ges möjlig- het att adoptera. Betänkandet bereds i . Det är rimligt att adoptivföräldrar ska ha samma valmöjligheter när det gäller efternamn åt sitt barn som genetiska föräldrar har. bör alltså genom adoptionen kunna förvärva ett efternamn som adoptiv- föräldrarna eller någon av dem bär, ett efternamn som någon av adoptiv- föräldrarna har burit, om det namnet inte har förvärvats genom äkten- skap, eller ett efternamn som något av adoptivföräldrarnas gemensamma Ett adoptivbarn bör vidare kunna förvärva adoptivföräldrarnas efternamn som ett dubbelt efternamn eller ett efternamn som är bildat av någon av adoptivföräldrarnas förnamn med tillägg av ändelsen -son eller Adoptivbarnet bör också kunna förvärva det efternamn en avli- den adoptivförälder bar vid sin död. När ett barn har adopterats av en person ensam, och det inte är fråga om en närståendeadoption, får adoptivbarnet endast en adoptivförälder och kan då av naturliga skäl inte förvärva det efternamn som någon av adoptivföräldrarnas gemensamma barn bär eller adoptivföräldrarnas efternamn som ett dubbelt efternamn. Detta bör framgå av lagtexten. I de fall ett adoptivbarn ska ges ett efternamn men detta inte sker inom föreskriven tid, förvärvar adoptivbarnet enligt namnlag genom adoptionen adoptivmoderns efternamn eller, om adoptivföräldrarna är av samma kön, det efternamn som den äldre av adoptivföräldrarna bär. en gemensam adoption blir dock båda adoptanterna föräldrar till adoptiv- Det finns, enligt regeringens mening, därför inga skäl att ha olika regler beroende på om makarna som adopterar är av samma eller olika kön. En bestämmelse som ger moderns efternamn företräde framstår som föråldrad och oförenlig med dagens syn på det jämställda föräldraskapet. Om en ansökan inte görs, bör adoptivbarnet i stället förvärva den äldre av adoptivföräldrarnas efternamn. Ett adoptivbarns möjligheter att behålla sitt ursprungliga efternamn Enligt namnlag kan domstolen i adoptionsärendet besluta att den som adopteras ska behålla det efternamn som han eller hon hade före adoptionen. En sådan prövning får domstolen göra på begäran av en part eller på eget initiativ. Kommittén föreslår att denna regel ska behållas och kompletteras med en möjlighet för adoptivbarnet att med domstolens godkännande förvärva ett dubbelt efternamn som är bildat av det efternamn han eller hon bar före adoptionen tillsammans med en adoptivförälders efternamn. Regeringen instämmer i denna bedömning. I vissa fall, särskilt när det är en vuxen person som adopteras, kan adoptivbarnet ha en stark önskan om att få behålla det efternamn till vilket han eller hon har knutit sin identitet. 6.3Byte till ett efternamn med föräldraanknytning Regeringens förslag: En person ska kunna byta sitt efternamn till något annat efternamn som har anknytning till föräldrarna. Valmöjligheterna ska i huvudsak motsvara de som gäller för barns förvärv av efternamn genom födelsen eller adoption. Ett adoptivbarn ska dessutom ha rätt att byta till det efternamn som han eller hon hade före adoptionen som en del i ett dubbelt efternamn. Det ska vara möjligt att göra upprepade namnbyten. Regeringens bedömning: Om en förälder har förvärvat sitt efternamn genom äktenskap med någon annan än den andra föräldern, bör det inte längre krävas samtycke från maken i det äktenskapet för att barnet ska kunna byta till det namnet. förslag och bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslagen och delar bedömningen eller invänder inte mot dem. anser att det bör finnas någon form av spärregel för byte av efternamn. Skälen för regeringens förslag och bedömning Möjligheterna att byta till en förälders efternamn bör i stort motsvara möjligheterna att förvärva en förälders namn genom födelsen Enligt namnlag kan ett barn senare i livet byta sitt genom födelsen förvärvade efternamn till ett annat efternamn som någon av föräldrarna bär. Byte kan också ske till ett efternamn som en förälder senast bar som ogift. Om föräldern har förvärvat sitt nuvarande namn genom äktenskap med någon annan än den andra föräldern, krävs sam- 2015/16:180 tycke från den berörda maken. Reglerna gäller också om ett adoptivbarn vill byta ett efternamn som barnet har förvärvat genom adoptionen eller som barnet har behållit från tiden före adoptionen. Regeringen anser, i likhet med kommittén, att möjligheterna att byta till en förälders efternamn bör utökas och i huvudsak motsvara de möjligheter ett barn har att förvärva efternamn genom födelsen eller adoption.