prop · H303156 · 2016-04-05 00:00:00 — Kommissionens krav på medlemsstaterna syftar till att säkerställa att några olagliga stöd inte beviljas. Förordningarna om stöd av mindre betydelse innehåller ett krav på registerhållning. Medlemsstaten ska antingen upprätta ett centralt register över samtliga stöd som beviljats av myndigheterna i medlemsstaten eller på annat sätt säkerställa att uppgifter registreras och sammanställs så att det iefterhand kan kontrolleras att villkoren i förordningarna följs. Tjänster av allmänt ekonomiskt intresse När det gäller statligt stöd i form av ersättning för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse finns ett undantag från anmälningsskyldigheten i artikel 108.3 i EUF-fördraget: kommissionens beslut /21/EU av om tillämpningen av artikel 106.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på statligt stöd i form av ersättning för allmännyttiga tjänster som beviljas vissa företag som fått i uppdrag att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. I beslutet anges vilka stödåtgärder som omfattas av undantaget och vilka villkor som måste vara uppfyllda för att en åtgärd ska vara förenlig med den inre marknaden och därmed inte anmälningspliktig. Beslutet innehåller därutöver krav på offentliggörande av information, krav om att hålla uppgifter tillgängliga för att det ska gå att avgöra om den beviljade ersättningen är förenlig med beslutet och särskilda rapporteringskrav. 2015/16:156 5.2.3 Behov av kompletterande nationella regler Regeringens förslag: Den som genomför en stödåtgärd som godkänts av Europeiska kommissionen eller som genom en förordning eller ett beslut av kommissionen undantagits från anmälningsskyldigheten i artikel 108.3 i EUF-fördraget ska, i den omfattning som kommission- en bestämt, lämna uppgifter för offentliggörande och rapportering av stödåtgärden samt föra register över stödåtgärden. den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela närmare före- skrifter om uppgifts- och registerskyldigheten. Promemorians förslag: Den som vidtar en stödåtgärd som godkänts av Europeiska kommissionen eller som genom en förordning eller ett be- slut av kommissionen undantagits från anmälningsskyldigheten i artikel 108.3 i EUF-fördraget ska till regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer lämna uppgifter för offentliggörande och uppföljning av stödåtgärden samt föra register över stödåtgärden. Remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget. anser att formuleringen ”Den som vidtar en stöd- åtgärd” bör förtydligas så att det framgår att det är myndigheten som be- slutar om stöd som avses. , som lämnar liknande synpunkter, föreslår att det anges att uppgifter för offentliggörande och uppföljning även ska kunna lämnas till kommissionen. förslaget bör kompletteras med att uppgifter även ska lämnas för rappor- i och i Västernorr- lands län anger att personuppgiftslagen (1998:204) bör beaktas i fråga om offentliggörande av stöd som lämnas till enskilda näringsidkare. Länsstyrelserna påpekar även behovet av att det klargörs hur bestämmel- serna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) påverkar de krav på offentliggörande som ställer. sammar att de bestämmelser om sekretess i offentlighets- och sekretess- lagen som gäller för stödgivarens verksamhet bör uppmärksammas i det , Verket för innovations- system och lämnar likande synpunkter. om registrering anger kommun och att inne- börden av registreringskravet är oklar. framför liknande synpunkter. Ett utkast till förslag motsvarande propositionens förslag har lämnats för synpunkter till Datainspektionen. Inspektionen noterar att inget i ut- kastet ger vid handen att de uppgifter som kommer att behandlas är käns- liga personuppgifter enligt 13 § personuppgiftslagen eller uppgift om brott. Integritetsintresset gör sig mindre starkt gällande med hänsyn till detta samt till de beloppsgränser som är aktuella och det faktum att det väsentligen är uppgifter som rör juridiska personer som kommer att bli registrerade och offentliggjorda. I de fall som fysiska personer får sina personuppgifter behandlade i det aktuella systemet måste man obser- vera skyldigheten att informera den registrerade om behandlingen enligt 23–25 §§ personuppgiftslagen. Skälen för regeringens förslag: När kommissionen godkänner en stöd- åtgärd enligt artikel 107.3 i EUF-fördraget görs bedömningen ofta med utgångspunkt i riktlinjer som kommissionen utfärdat. håller omfattande krav på offentliggörande av information och registrering. Till det kommer de rapporteringskrav som följer av rådets förordning (EU) 2015/1589 eller av kommissionens beslut att godkänna åtgärden. Detsamma gäller stödåtgärder som omfattas av en gruppundantagsförordning och, i fråga om registrering, av en förordning om stöd av mindre betydelse. När det gäller stödåtgärder som avser ersättning för allmännyttiga tjänster och som prövas enligt artikel 106.2 i EUF-fördraget ställs krav på offentliggörande av information och rapportering. En stor del av de stödåtgärder som genomförs i landet beslutas av statliga myndigheter under regeringen. Regeringen kan meddela föreskrifter som säkerställer att myndigheterna i sin stödgivning lämnar de uppgifter som krävs för att det ska bli möjligt att offentliggöra information på en webbplats, att utarbeta rapporter och att föra register m.m. i enlighet med de krav som gäller i det enskilda fallet. När det gäller de statliga myndigheterna behövs alltså ingen kompletterande lagreglering för att kraven ska kunna uppfyllas. är dock inte begränsade till stödåtgärder som beslutas av staten. Reglerna omfattar även stöd som kommuner och landsting lämnar till företag. När det gäller stöd som omfattas av kravet på förhandsanmälan i artikel 108.3 i EUF-fördraget följer av 12 § första stycket lagen (2013:388) om tillämpning av Europeiska unionens statsstödsregler att kommunen eller i så fall ska lämna upplysningar om stödåtgärden till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Det finns dock inga bestämmelser om kommunernas och landstingens tillämpning av statsstödsreglerna i fråga om åtgärder som godkänts av kommissionen eller som inte måste anmälas innan de genomförs, men där krav ställs på offentliggörande, rapportering och registrering. Bestämmelser bör därför införas i lagen för att sådana krav ska kunna uppfyllas. Frågan är då hur bestämmelserna bör utformas. Med hänvisning till de synpunkter som och framför bör promemorians förslag justeras så att det tydligt framgår att det är den som genomför stödåtgärden som omfattas av kraven. Vidare föreslås i promemorian att uppgifter för offentliggörande ska lämnas till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. föreslår i den delen att det i författningstexten anges att uppgifterna även ska kunna lämnas på kommissionens webbplats. Kravet på offentliggörande innebär att viss information ska publiceras på en övergripande webbplats på nationell eller regional nivå (se avsnitt 5.2.1 och 5.2.2). Detta kan ske på en webblats som medlemsstaten ansvarar för, men det kan också ske på en webbplats som kommissionen tillhandahåller. I promemorian nämns att kommissionen har tagit fram ett system för insamling, lagring och publicering av stödåtgärder där insamling ska kunna ske både genom inmatning eller via automatisk överföring från andra datasystem (promemorians avsnitt 4.2.4). Offentliggörande kan också ske på andra sätt. Förslaget bör mot den bakgrunden formuleras som en skyldighet att lämna uppgifter för offentliggörande. Det bör vara en fråga för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att i verkställighetsföreskrifter ange på vilket sätt uppgifter ska lämnas för offentliggörande (jfr 8 kap. 7 § första stycket 1 och 11 § regeringsformen). Regeringen avser att meddela sådana föreskrifter. I promemorian föreslås att uppgifter ska lämnas för uppföljning. slaget utgör en lagreglering av det krav som ställs på statliga myndighet- er i 22 § förordningen (1988:764) om statligt stöd till näringslivet. myndigheten föreslår att förslaget bör kompletteras med att uppgifter även ska lämnas för rapportering. Promemorians förslag syftar till att säker- ställa att det rapporteringskrav som ställer ska fullgöras även när kommuner och landsting genomför stödåtgärder. För att det inte ska råda något tvivel om vad förslaget avser, bör det uttryckligen anges att upp- gifterna ska lämnas för rapportering. När det gäller frågan om registrering framför flera remissinstanser att kraven bör förtydligas. Bestämmelserna om registrering finns i de kom- missionsförordningar som reglerar specifika stödåtgärder. finns också i förordningar om stöd av mindre betydelse och i riktlinjer som kommissionen utfärdat. Allmänt sett föreskrivs att registret ska inne- hålla de uppgifter som krävs för att kommissionen ska kunna övervaka att villkoren för den specifika stödåtgärden följs. Stöd kan lämnas för en rad skiftande åtgärder och till många olika typer Villkoren för stöd och vad som i det enskilda fallet be- höver registreras för att kommissionen ska kunna övervaka att stödgiv- ningen är förenlig med kan därmed variera. skälet är det inte möjligt att i lagen förtydliga vad ett register ska inne- Om kraven behöver förtydligas eller kompletteras i något avseende får detta ske i verkställighetsföreskrifter. Med hänsyn till vad remissin- stanserna anger bör det därför i lagen upplysas om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela verkställighets- Flera remissinstanser påpekar att det kan uppkomma frågor om offent- lighet och sekretess och om tillämpning av personuppgiftslagens bestäm- melser om behandling av personuppgifter. Frågan om sekretess kan aktualiseras när uppgifter om enskilda stödåt- gärder, i allmänhet enskilda stödbeslut som överstiger , ska offentliggöras på en webbplats (se avsnitt 5.2.1 och 5.2.2). som ska offentliggöras kan avse affärs- eller driftförhållanden som det gäller sekretess för (se t.ex. 30 kap. 23 § offentlighets- och sekretess- Möjligheten att bevilja stödet är emellertid beroende av att offent- Det ligger också i stödmottagarens intresse att stödet be- För många typer av stöd kan samtycke till att uppgifterna offent- liggörs ställas som villkor för att förmånen ska beviljas (jfr 12 kap. 2 §). Ett sådant samtycke innebär att bestämmelserna i offentlighets- och sek- retesslagen inte utgör något hinder mot offentliggörande. I de fall ett krav på samtycke till offentliggörande inte ställs upp, kan bestämmelser som bryter sekretessen behöva införas. När det gäller frågan om personuppgiftsbehandling bör det framhållas att den behandling som ska ske så gott som uteslutande rör juridiska För det fall uppgifterna som behandlas kan hänföras till fysiska personer bör det noteras att behandlingen är en förutsättning för att stöd- åtgärder ska kunna genomföras. De EU-rättsliga kraven på offentliggö- rande, rapportering och registerhållning ställs på medlemsstaten . Genom lagförslaget säkerställs att den som genomför en stödåtgärd gör det möjligt att uppfylla dessa krav. De skyldigheter som införs för stöd- givaren att lämna uppgifter för offentliggörande och rapportering samt att föra register får därför anses vara en tillåten behandling av personuppgifter Prop. 2015/16:156 (jfr 10 § personuppgiftslagen). Regeringen utgår från att stödgivarna iakt- tar personuppgiftslagens bestämmelser vid sin behandling av personuppgifter. Lagen om tillämpning av Europeiska unionens statsstödsregler omfattar enligt 1 § statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF- fördraget, dvs. stöd som gynnar ett visst företag eller en viss produktion, finansieras direkt eller indirekt genom offentliga medel, snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen och som påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Av förslaget följer emellertid att lagen också kommer att omfatta de krav på registrering som finns i förordningarna om stöd av mindre betydelse. Dessa förordningar utgör en del av och innehåller villkoren för statligt stöd som inte uppfyller samtliga kriterier i artikel 107.1 i EUF-fördraget. Den nämnda paragrafen bör därför justeras så att det framgår att lagen innehåller bestämmelser om tillämpning av . 5.3Yttrande från Europeiska kommissionen Regeringens förslag: I allmän domstol får rätten, utan åberopande av part, beakta ett yttrande som lämnats av Europeiska kommissionen. Parterna ska ges tillfälle att yttra sig över yttrandet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget. anger att det i den fortsatta beredningen, med hänsyn till bestämmelserna i 50 kap. 25 § , bör uppmärksammas vilka konsekvenser det kan få för processen i överinstansen att ett yttrande lämnas först efter överklagande. delar hovrättens uppfattning. Skälen för regeringens förslag Artikel 29 i rådets förordning (EU) 2015/1589 Genom moderniseringen av statsstödsreglerna infördes i artikel 29 i rådets förordning (EU) 2015/1589 bestämmelser om samarbete mellan kommissionen och nationella domstolar. Bestämmelserna syftar till att säkerställa en enhetlig tillämpning av artiklarna 107.1 och 108 i EUF-fördraget i nationella domstolar, särskilt i fall som kan få avgörande betydelse för rättspraxis när det gäller om statligt stöd. Artikeln har följande lydelse. 1.Vid tillämpning av artiklarna 107.1 och 108 i EUF-fördraget får medlemsstaternas domstolar från kommissionen begära upplysningar som den förfogar över eller yttranden i frågor som gäller tillämpningen av reglerna om statligt stöd. 2.Om en konsekvent tillämpning av artiklarna 107.1 eller 108 i EUF- fördraget så kräver, får kommissionen på eget initiativ avge skriftliga yttranden till de domstolar i medlemsstaterna som ansvarar för tillämp- ningen av reglerna om statligt stöd. Den får också, med den berörda domstolens tillstånd, avge muntliga yttranden. Kommissionen ska underrätta den berörda medlemsstaten om sin avsikt att lämna in yttranden innan den gör det formellt. Endast i syfte att utarbeta sina yttranden får kommissionen begära att den berörda domstolen i medlemsstaten översänder de handlingar som står till domstolens förfogande och som är nödvändiga för kommissionens bedömning av ärendet. Av skälen till artikeln (punkt 38) framgår att kommissionens yttranden och synpunkter inte är rättsligt bindande för de nationella domstolarna. Dessutom anges att yttranden och synpunkter bör lämnas inom ramen för nationella processuella regler och förfaranden, däribland sådana som garanterar parternas rättigheter, med full respekt för de nationella domstolarnas oberoende. Motsvarande regler på konkurrensområdet Bestämmelserna i artikel 29 i rådets förordning (EU) 2015/1589 har sin förebild i artikel 15 i förordning (EU) nr 1/2003 av om tillämpningen av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (nu artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget). Av artikel 15 följer bl.a. att medlemsstaternas domstolar får begära upplysningar eller yttranden i frågor rörande tillämpningen av gemenskapens konkurrensregler. Vidare får kommissionen på eget initiativ lämna skriftliga yttranden till medlemsstaternas domstolar och, efter tillstånd av domstolen i fråga, avge muntliga yttranden. Därutöver får kommissionen begära att domstolen översänder alla handlingar som är nödvändiga för att bedöma ärendet. I 8 kap. 13 § konkurrenslagen (2008:579) finns kompletterande bestämmelser till artikel 15. Av dessa framgår dels att ett yttrande som lämnats av kommissionen får beaktas utan att det åberopats av part, dels att parterna ska ges tillfälle att yttra sig över yttrandet. Bestämmelserna behandlas i propositionen Moderniserad konkurrensövervakning (prop. 2003/04:80 s. 55–62 och 152). Behov av kompletterande bestämmelser Frågan om tillämpningen av artiklarna 107.1 och 108 i EUF-fördraget kan komma upp i såväl allmänna domstolar som i allmänna förvaltningsdomstolar. En tingsrätt kan pröva frågor om t.ex. återkrav av statsstöd enligt lagen (2013:388) om tillämpning av Europeiska unionens statsstödsregler eller skadestånd på grund av olagligt statsstöd. Frågor om statsstödsreglerna kan också uppkomma i en förvaltningsrätt i ett mål enligt kommunallagen (1991:900). Av artikel 29 i rådets förordning (EU) 2015/1589 följer att en nationell domstol har rätt att begära information från kommissionen rörande tilllämpningen av statsstödsreglerna och att kommissionen har rätt att yttra sig till den nationella domstolen. Av artikeln framgår också att kommissionen har rätt att få ta del av de handlingar som står till domstolens förfogande och som är nödvändiga för kommissionens bedömning av ärendet. Frågan är om det vid sidan av dessa bestämmelser behöver införas några kompletterade regler i nationell rätt för att hantera kommissionens yttranden inom ramen för handläggningen av mål i domstol. Ett yttrande från kommissionen till en svensk domstol kommer sannolikt att behandla såväl rättsfakta som bevisfakta. Detta kan naturligtvis få konsekvenser för parternas processföring. Ett yttrande kan innebära att parterna behöver justera yrkanden och grunder, åberopa ny bevisning, vidta ytterligare skriftväxling, göra kompletteringar av olika slag eller begära kompletterande muntlig förberedelse m.m. Processen i ett dispositivt tvistemål i allmän domstol (t.ex. ett skadeståndsmål) bygger på att såväl rättsfakta som bevisning ska åberopas av part för att kunna ligga till grund för domstolens avgörande (17 kap. 3 § och 35 kap. 1 § ). Möjligheten för rätten att i sådana mål grunda sitt avgörande på rättsfakta som anges i ett yttrande från kommissionen utan att det åberopats av part är således begränsad. I förarbetena till 8 kap. 13 § konkurrenslagen görs dock beträffande kommissionens yttrande den bedömningen att rätten kan vara skyldig att beakta även rättsfakta som inte har åberopats av någon. Parterna skulle annars kunna disponera över yttrandet i strid mot och hindra dess genomslag (prop. 2003/04:80 s. 61). Bestämmelserna i konkurrenslagen har mot den bakgrunden utformats så att rätten får beakta ett yttrande från kommissionen utan att det har åberopats av part. Dessutom anges att parterna ska få yttra sig över yttrandet. Motsvarande ordning bör införas för yttranden som kommissionen lämnat till allmän domstol enligt artikel 29.2 i rådets förordning (EU) 2015/1589. Bestämmelserna bör införas i lagen om tilllämpning av Europeiska unionens statsstödsregler. och har väckt frågan om vilka konsekvenser ett yttrande från kommissionen får när yttrandet lämnas först sedan tingsrättens avgörande överklagats. Om ett yttrande skulle lämnas först i hovrätten, aktualiseras för parternas del bestämmelserna i 50 kap. 25 § tredje stycket . Av tredje stycket följer att i mål där förlikning om saken är tillåten får en part åberopa en omständighet eller ett bevis som inte lagts fram tidigare, bl.a. om parten haft giltig ursäkt för att inte göra detta. Det blir en fråga för domstolarna att i det enskilda fallet pröva förutsättningarna för att åberopa ny bevisning eller nya omständigheter med anledning av ett yttrande från kommissionen. I detta sammanhang bör skälen (punkt 38) i förordningen uppmärksammas. Enligt dessa bör yttranden lämnas inom ramen för nationella processuella regler och förfaranden, däribland sådana som garanterar parternas rättigheter, med full respekt för de nationella domstolarnas oberoende. Denna formulering får anses innebära att rätten inte är skyldig att beakta ett yttrande om det skulle leda till avsevärda olägenheter i rättegången. Så skulle undantagsvis kunna vara fallet om yttrandet orsakar betydande fördröjning av målets handläggning. Att rätten beaktar ett yttrande behöver dessutom naturligtvis inte innebära att rätten är skyldig att följa yttrandet. För målen i allmän förvaltningsdomstol gäller att rättens avgörande ska grundas på det som handlingarna innehåller och det som i övrigt förekommit i målet (30 § förvaltningsprocesslagen [1971:291]). Det innebär att uppgifterna ska vara tillförda målet och ha kommunicerats med parterna (18 §). Rätten har också vissa möjligheter att själv inhämta utredning (8 §) som även den får tillföras målet om utredningen kommunice- 2015/16:156 rats på vederbörligt sätt. Till skillnad från dispositiva tvistemål gäller alltså att rätten kan grunda sitt avgörande på ett yttrande från kommissionen, förutsatt att det tillförts målet. Därmed behöver några kompletterande regler inte införas för yttranden som kommissionen enligt artikel 29 i rådets förordning (EU) 2015/1589 lämnar när det gäller de allmänna förvaltningsdomstolarna. I lagrådsremissens lagförslag hänvisas i detta sammanhang till förordningen i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning. En följd av en statisk hänvisning är att om förordningen ändras, behöver lagstiftaren överväga om någon ändring bör göras i den nationella lagstiftningen. En dynamisk hänvisning innebär däremot att lagstiftningen normalt sett inte behöver ändras. Bestämmelserna i artikel 29.2 är direkt tillämpliga. Lagförslaget utsträcker inte bestämmelserna till att gälla utanför förordningens tillämpningsområde, utan syftet med förslaget är att parterna inte ska kunna disponera över yttrandet i strid mot och hindra EU- rättens genomslag. Lagrådet förordar att hänvisningen görs dynamisk. Regeringen delar den uppfattningen. Regeringens förslag: Hänvisningar i lagen om tillämpning av Europe- iska unionens statsstödsregler ska ändras redaktionellt för att anpassas till gällande EU-rätt. Skälen för regeringens förslag: Lagen (2013:388) om tillämpning av Europeiska unionens statsstödsregler innehåller hänvisningar till rådets förordning (EG) nr 659/1999 av om tillämpningsföre- skrifter för artikel 93 i EG-fördraget. Genom hänvisningarna görs vissa bestämmelser i förordningen om preskription tillämpliga i svensk rätt. Lagen innehåller också kompletterande bestämmelser till förordningen i fråga om kontrollbesök. beslutade rådet att upphäva förordningen och ersätta den med rådets förordning (EU) 2015/1589 av om genomförandebestämmelser för artikel 108 i fördra- get om Europeiska unionens funktionssätt. De bestämmelser som lagen hänvisar till ändrades inte i sak. Hänvisningarna bör därför ändras till att avse den nya förordningen. I lagen finns också en hänvisning till kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 av om genomförande av rådets förordning (EG) nr 659/1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget. Genom hänvisningen görs vissa bestämmelser i förordningen om ränta tillämpliga i svensk rätt. att ändra titeln på förordningen till kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 av om genomförande av rådets förordning (EU) 2015/1589 om tillämpningsföreskrifter för artikel 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. De bestämmelser som lagen hän- visar till ändrades inte i sak. Lagens benämning av förordningen bör där- Det bör noteras att titelns benämning av förordning (EU) 2015/1589 inte överensstämmer med den förordningens titel (se ovan). De bestämmelser som hänvisningarna gäller har ett materiellt innehåll. I lagrådsremissens lagförslag görs därför hänvisningarna till respektive EU-förordning i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning. 2015/16:156 framför att det för var och en av hänvisningarna särskilt bör belysas hur det nationella regelsystemet faktiskt ändras genom hänvisningen och hur ändringar av rättsakten kan komma att påverka den nationella regleringen. De bestämmelser som ändringsförslaget avser behandlas var för sig i det följande. I 4 § andra stycket hänvisas till kapitel V i förordning (EG) nr 794/2004. Genom den hänvisningen görs förordningens räntebestämmelser tillämpliga även i fall där kommissionen inte fattat något beslut i ärendet. Syftet med lagregeln är att samma materiella regler ska gälla oavsett om det är kommissionen som fattat beslut om återkrav eller om olagligt stöd har slagits fast på något annat sätt (prop. 2012/13:84 s. 37).