prop · H30393 · 2016-02-16 00:00:00 — leksakers säkerhet som förebild, se 27 § lagen (2011:579) om leksakers säkerhet och prop. 2010/11:65 s. 69 f. och 111 f. Bestämmelsen i andra stycket innebär att förelägganden och förbud får meddelas även i fråga om utrustning som uppfyller föreskrivna krav. får ske om utrustningen trots detta utgör en risk i förhållande till de intressen som de väsentliga kraven avser att skydda. så, att den träffar både fall där utrustningen tillhandahålls på marknaden och fall där den ännu inte har släppts ut på marknaden. svarar delvis 10 § andra stycket RTTL. artikel 42.1 i direktivet. 13 § Ett beslut enligt 12 § eller ett beslut om åtgärd enligt artikel 19 i förord- ning (EG) nr 765/2008, i den ursprungliga lydelsen, ska förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. får bestämma att ett beslut enligt 12 § eller enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008, i den ursprungliga lydelsen, ska gälla Övervägandena finns i avsnitt 6.12.3. Första stycket innebär att förelägganden och förbud normalt ska förenas Ett exempel på när marknadskontrollmyndigheten kan avstå från att förena ett föreläggande med vite är situationer där det står klart att en ekonomisk aktör kommer att följa föreläggandet. melsen genomförs artikel 46 i direktivet. I andra stycket finns en bestämmelse om omedelbar verkställighet av Ett beslut kan behöva gälla omedel- bart om viss radioutrustning för med sig risk för skada. Även när det gäller beslut enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008 genom vilka mark- nadskontrollmyndigheten förelägger en ekonomisk aktör att lämna till- träde till lokaler eller att lämna upplysningar, handlingar, varuprover eller liknande kan det vara angeläget att beslutet inte förhalas genom att behand- lingen av ett överklagande inväntas. Mot bakgrund av att bestämmelsen innehåller regler om tvångsmedel Prop. 2015/16:93 har hänvisningen till EU-förordningen utformats så att den avser EU- bestämmelsen i en viss angiven lydelse (statisk hänvisning). I 28 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) finns bestämmelser om inhibition av beslut som gäller . Bestämmelserna motsvarar i sak 28 och 29 §§ lagen (2011:579) om leksakers säkerhet. 14 § På begäran av en marknadskontrollmyndighet ska lämna den hjälp som behövs när marknadskontrollmyndigheten vidtar åtgärder enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008, i den ursprungliga lydelsen, om 1.det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att en polismans särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas, eller 2.det annars finns synnerliga skäl. Övervägandena finns i avsnitt 6.12.4. För att hjälp ska kunna begäras krävs att det finns ett verkligt behov av polisens särskilda befogenheter att använda våld. Så kan exempelvis vara fallet om en ekonomisk aktör vägrar att släppa in marknadskontrollmyn- digheten i sina lokaler. Exempel på synnerliga skäl kan vara att det finns en överhängande risk att utrustning eller handlingar kommer att förstöras och man inte kan avvakta med att verkställigheten löses på annat sätt. Paragrafen har utformats med 25 § lagen (2011:579) om leksakers säker- het som förebild. Mot bakgrund av att bestämmelsen innehåller regler om tvångsmedel är hänvisningen till EU-förordningen statisk. 15 § För att täcka kostnaderna för en marknadskontrollmyndighets uppgifter enligt denna lag ska den som är anmäld enligt 2 kap. 1 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation eller som har tillstånd enligt 3 kap. 1 § samma lag betala en avgift. Avgiften ska betalas enligt grunder som leder till att kostnaderna med skälig andel fördelas på dem som bedriver anmäld verksamhet eller har till- Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om ersättning till den som tillhandahåller en marknadskontrollmyndighet utrustning som ska kontrolleras och om skyldighet att ersätta myndighetens kost- nader för kontrollen. Övervägandena finns i avsnitt 7. Första stycket motsvarar 10 a § RTTL. Andra stycket motsvarar 9 § andra stycket RTTL. fattar såväl att marknadskontrollmyndigheten tar provexemplar på plats hos eller rekvirerar utrustningen från en ekonomisk aktör som att myn- digheten köper utrustningen från aktören för kontroll. 16 § En ekonomisk aktör ska åläggas att betala en sanktionsavgift, om den ekono- miska aktören eller någon som handlar på den ekonomiska aktörens vägnar upp- såtligen eller av oaktsamhet har brutit mot 4 § första stycket eller 10 § första eller 2015/16:93 andra stycket eller mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 4 § andra stycket, 7 § eller 10 § tredje stycket. Sanktionsavgift får inte åläggas någon för en överträdelse av ett förbud eller en underlåtelse att följa ett föreläggande som har förenats med vite. I övrigt ska i fråga om sanktionsavgift 37 § andra stycket och 39–43 §§ produktsäkerhetslagen (2004:451) tillämpas. Övervägandena finns i avsnitt 8. Paragrafen innehåller bestämmelser om sanktionsavgift vid överträdelser av lagen eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Den ersätter straffbestämmelserna i 11–13 §§ RTTL. Sanktionsavgifter finns på angränsande områden, t.ex. i produktsäkerhetslagen (2004:451) och i lagen (2011:579) om leksakers säkerhet. Paragrafen har utformats med motsvarande bestämmelser i dessa lagar som förebild. Första stycket innebär att överträdelser av de angivna bestämmelserna kan medföra att en ekonomisk aktör åläggs en sanktionsavgift. Den ekonomiska aktören ansvarar också för överträdelser orsakade av den som handlar på den ekonomiska aktörens vägnar. I andra stycket finns ett undantag från möjligheten att ålägga sanktionsavgift när överträdelsen omfattas av ett meddelat vitesförbud eller vitesföreläggande. Genom hänvisningen i tredje stycket ska vissa av produktsäkerhetslagens regler om sanktionsavgift tillämpas. Det gäller bestämmelserna om att avgiften tillfaller staten (37 § andra stycket), om var och av vem ansökan får göras (39 §), om avgiftens storlek (40 och 41 §§), om preskription (42 §) och om betalning av sanktionsavgifter (43 §). Av hänvisningen till 39 § produktsäkerhetslagen följer att frågor om åläggande av sanktionsavgift prövas av allmän förvaltningsdomstol efter ansökan av marknadskontrollmyndigheten, jfr prop. 2010/11:65 s. 83 och prop. 2015/16:64 s. 88. Genom paragrafen genomförs artikel 46 i direktivet. 17 § En marknadskontrollmyndighets beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Övervägandena finns i avsnitt 9. Paragrafen motsvarar 15 § första och andra styckena RTTL. I paragrafen regleras endast överklagande av marknadskontrollmyndighetens beslut enligt lagen. Att marknadskontrollmyndighetens beslut med stöd av förordning (EG) nr 765/2008 kan överklagas, i den mån besluten innebär åligganden för ekonomiska aktörer, följer av allmänna förvaltningsrättsliga principer och de allmänna reglerna om överklagande i förvaltningslagen (1986:223) och behöver inte anges i den nya lagen, se prop. 2010/11:65 s. 84 och 115 och prop. 2015/16:64 s. 73 och 89. I 33 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) finns det bestämmelser om överklagande av förvaltningsrättens beslut om sanktionsavgifter enligt 16 §. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Genom lagen upphävs lagen (2000:121) om radio- och teleterminalutrustning. 3.Radioutrustning som uppfyller kraven i den upphävda lagen och föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen ska anses uppfylla föreskrivna krav enligt den nya lagen, om utrustningen har släppts ut på marknaden före . Övervägandena finns i avsnitt 11. Punkt 3 innebär att radioutrustning som släpps ut på marknaden före och som överensstämmer med de krav som ställdes enligt RTTL och föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen, inte får hindras från att tillhandahållas på marknaden. Genom bestämmelsen genomförs artikel 48 i direktivet. 13.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation 1 kap. Allmänna bestämmelser Lagens tillämpningsområde 6 § Förutom bestämmelserna i denna lag finns det i radio- och tv-lagen (2010:696) bestämmelser om sändningar av ljudradio- och tv-program som är riktade till allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel. Bestämmelser om radioutrustning finns i radioutrustningslagen (2016:000). Övervägandena finns i avsnitt 10. Andra stycket följdändras på grund av att lagen (2000:121) om radio- och teleterminalutrustning ersätts av en ny radioutrustningslag. L 153/62 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS DIREKTIV 2014/53/EU av om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om tillhandahållande på marknaden av radiout rustning och om upphävande av direktiv /5/EG (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och av följande skäl: (1)och rådets direktiv /5/EG (3) har ändrats väsentligt . Med anledning av nya ändringar bör det av tydlighetsskäl omarbetas. (2)och rådets förordning (EG) nr 765/2008 (4) innehåller regler för ackreditering av organ för bedömning av överensstämmelse, och ger ett ramverk för marknadskontroll av produkter och för kontroll av pro dukter från tredjeländer samt allmänna principer för CE-märkning. (3)I och rådets beslut nr 768/2008/EG (5) fastställs gemensamma principer och referensbestäm melser som är avsedda att tillämpas som en enhetlig grund för översyn eller omarbetning av sektorslagstiftning. Direktiv /5/EG bör därför anpassas till det beslutet. (4)De väsentliga krav som fastställs i direktiv /5/EG och som är relevanta för fast terminalutrustning, dvs. att säkerställa skydd av hälsa och säkerhet för personer och husdjur och skydd av egendom samt en adekvat nivå av elektromagnetisk kompatibilitet, omfattas i tillräcklig grad av och rådets direktiv /35/EU (6) och och rådets direktiv /30/EU (7). Detta direktiv bör därför inte gälla fast terminalutrustning. (1) EUT C 133, , s. 58. (2) ståndpunkt av (ännu inte offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . (3) och rådets direktiv /5/EG av om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesi digt erkännande av utrustningens överensstämmelse (EGT L 91, , s. 10). (4) och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93 (EUT L 218, , s. 30). (5) och rådets beslut nr 768/2008/EG av om en gemensam ram för saluföring av produkter och upphä vande av rådets beslut 93/465/EEG (EUT L 218, , s. 82). (6) och rådets direktiv /35/EU av om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om tillhandahållande på marknaden av elektrisk utrustning avsedd för användning inom vissa spänningsgränser (EUT L 96, 29.3.2014, s. 357). (7) och rådets direktiv /30/EU av om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om elektromagnetisk kompatibilitet (EUT L 96, 29.3.2014, s. 79). Europeiska unionens officiella tidning L 153/63 (5)Konkurrensproblem på marknaden för terminalutrustning omfattas i tillräcklig grad av kommissionens direktiv /63/EG (1), särskilt genom skyldigheten för nationella regleringsmyndigheter att offentliggöra detaljerade specifikationer för tekniska gränssnitt för nättillträde. Det är därför inte nödvändigt att i detta direktiv införa bestämmelser som underlättar konkurrens på marknaden för terminalutrustning som omfattas av direktiv /63/EG. (6)Utrustning som avsiktligt avger eller mottar radiovågor för radiokommunikation eller radiobestämning använder systematiskt radiospektrum. För att säkerställa en effektiv användning av radiospektrumet och undvika skadlig störning bör all sådan utrustning omfattas av detta direktiv. (7)De mål avseende säkerhetskrav som fastställs i direktiv /35/EU är tillräckliga för att täcka radioutrustning och de bör därför utgöra referensen och bli tillämpliga enligt det här direktivet. För att undvika onödig överlapp ning med andra bestämmelser än de som rör sådana krav bör direktiv /35/EU inte tillämpas på radioutrust ning. (8)De väsentliga kraven i fråga om elektromagnetisk kompatibilitet i direktiv /30/EU är tillräckliga för att täcka radioutrustning och de bör därför utgöra referensen och bli tillämpliga enligt det här direktivet. För att undvika onödig överlappning med andra bestämmelser än de som rör väsentliga krav bör direktiv /30/EU inte tillämpas på radioutrustning. (9)Det här direktivet bör tillämpas på alla former av leveranser, inbegripet distansförsäljning. (10)För att säkerställa att radioutrustning använder radiospektrum på ett ändamålsenligt sätt och stöder en effektiv radiospektrumanvändning bör radioutrustningen vara konstruerad på så sätt att sändarna – om de är korrekt installerade, underhållna och används för avsett ändamål – genererar radiovågor som inte skapar någon skadlig störning som oönskade utstrålade radiovågor som genererats av en sändare (till exempel i angränsande kanaler) med potentiella negativa följder för radiospektrumpolitikens mål bör hållas på en så låg nivå att skadlig störning undviks i enlighet med den senaste kunskapen inom området. Mottagarna, å sin sida, bör ha en presta tionsnivå som gör det möjligt för dem att fungera som avsett och skyddar dem från risken för skadlig störning, särskilt från delade eller angränsande kanaler, och därigenom stöder förbättringar av en effektiv användning av delade eller angränsande kanaler. (11)Även om mottagare inte själva orsakar skadlig störning, är mottagningsförmåga en allt viktigare faktor för att säkra en effektiv användning av radiospektrum genom att göra mottagarna tåligare mot skadlig störning och oönskade signaler på grundval av de relevanta väsentliga kraven i unionslagstiftning om harmonisering. (12)I vissa fall krävs samverkan med annan radioutrustning via nät och anslutning till andra gränssnitt av lämplig typ i hela unionen. Driftskompatibilitet mellan radioutrustning och tillbehör såsom laddare förenklar användningen av radioutrustning och minskar onödigt avfall och onödiga kostnader. Förnyade insatser för att utveckla en gemensam laddare för särskilda kategorier eller klasser av radioutrustning krävs framför allt för konsumenterna och andra slutanvändare, detta direktiv bör därför innehålla särskilda krav på det området. Framför allt bör mobil telefoner som tillhandahålls på marknaden vara kompatibla med en gemensam laddare. (13)Skyddet av personuppgifter och privatliv för användare och abonnenter av radioutrustning och skyddet mot bedrägerier kan förbättras genom särskilda funktioner hos radioutrustningen. Radioutrustningen bör därför, i före kommande fall, konstrueras på ett sådant sätt att den stöder dessa funktioner. (1) Kommissionens direktiv /63/EG av om konkurrens på marknaderna för teleterminalutrustning (EUT L 162, 21.6.2008, s. 20). L 153/64 Europeiska unionens officiella tidning (14)Radioutrustning kan vara avgörande för tillgång till larmtjänster. Radioutrustning bör därför, i förekommande fall, konstrueras på ett sådant sätt att den stöder de funktioner som krävs för tillgång till dessa tjänster. (15)Radioutrustning är viktig för att personer med funktionsnedsättning, vilka utgör en betydande och växande grupp i medlemsstaterna, ska ha möjlighet till god livskvalitet och till sysselsättning. Radioutrustningen bör därför, i förekommande fall, vara utformad på ett sådant sätt att personer med funktionsnedsättning kan använda den utan eller med endast minimal anpassning. (16)För vissa kategorier av radioutrustning kan överensstämmelsen med de väsentliga krav som framgår av detta di rektiv påverkas genom inkludering av programvara eller ändring av utrustningens befintliga programvara. Använ daren, radioutrustningen eller en tredje part bör kunna ladda programvara i radioutrustningen endast om detta inte senare hindrar att den radioutrustningen överensstämmer med de tillämpliga väsentliga kraven. (17)I syfte att komplettera eller ändra vissa icke väsentliga delar av detta direktiv, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds till och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt. (18)För att effektivt tillgodose behoven i samband med driftskompatibilitet, skydd av användares och abonnenters personuppgifter och personliga integritet, skydd mot bedrägeri, tillgång till larmtjänster, personer med funktions nedsättnings användning eller förebyggande av icke överensstämmande kombinationer av radioutrustning och programvara bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommis sionen med avseende på specifikation av kategorier eller klasser av radioutrustning som måste uppfylla ett eller flera av de ytterligare väsentliga krav som framgår av detta direktiv för att tillgodose de ovannämnda behoven. (19)Kontroll av att radioutrustning kan kombineras med programvara bör inte missbrukas, så att användning med programvara som tillhandahålls av oberoende parter förhindras. Myndigheters, tillverkares och användares tillgång till information om planerade kombinationer av radioutrustning och programvara bör bidra till att öka konkur rensen. För att uppnå dessa mål bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget dele geras till kommissionen med avseende på specifikation av kategorier eller klasser av radioutrustning för vilka till verkarna måste tillhandahålla information om huruvida planerade kombinationer av radioutrustning och programvara överensstämmer med de väsentliga kraven i detta direktiv. (20)Ett krav på att radioutrustning som ska släppas ut på marknaden ska registreras i ett centralt system kan öka marknadskontrollens effektivitet och därmed bidra till att säkerställa en hög grad av efterlevnad av detta direktiv. Detta krav medför ytterligare bördor för ekonomiska aktörer och bör därför införas enbart för de kategorier av radioutrustning där en hög grad av efterlevnad inte har uppnåtts. För att säkerställa tillämpningen av detta krav bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller specifikation av de kategorier av radioutrustning som tillverkarna måste registrera i ett centralt system och den tekniska dokumentation som ska tillhandahållas på grundval av medlemsstaternas information om radiout rustningens överensstämmelse, och efter en utvärdering av risken för att de väsentliga kraven inte uppfylls. (21)Radioutrustning som uppfyller de relevanta väsentliga kraven bör ha möjlighet till fri rörlighet. Sådan utrustning bör tillåtas att tas i drift och användas för avsett ändamål, när så är tillämpligt i överensstämmelse med regler om tillstånd för att använda radiofrekvensspektrumet och för att tillhandahålla den berörda tjänsten. Europeiska unionens officiella tidning L 153/65 (22)För att undvika onödiga handelshinder för radioutrustning inom den inre marknaden bör medlemsstaterna enligt och rådets direktiv /34/EG (1) till andra medlemsstater och kommissionen anmäla sina utkast till tekniska föreskrifter, t.ex. radiogränssnitt, ifall inte dessa tekniska föreskrifter gör det möjligt för medlemsstaterna att följa bindande unionsakter, såsom genomförandeåtgärder enligt kommissionens beslut om harmoniserad användning av radiofrekvensspektrumet enligt och rådets beslut nr 676/2002/EG (2), eller om de motsvarar radioutrustning som kan tas i bruk och användas utan restriktioner inom unionen. (23)Tillhandahållande av information om likvärdighet av reglerade radiogränssnitt och villkoren för användningen av dem minskar hindren för radioutrustningens tillträde till den inre marknaden. Kommissionen bör därför utvärdera och fastställa likvärdigheten mellan reglerade radiogränssnitt och göra denna information tillgänglig i form av radioutrustningsklasser. (24)I enlighet med kommissionens beslut /344/EG (3) ska medlemsstaterna använda Europeiska kommunika tionskontorets frekvensinformationssystem (EFIS) för att göra jämförbar information om radiospektrumanvänd ningen i varje medlemsstat tillgänglig för allmänheten via internet. Tillverkarna kan i EFIS söka frekvensinforma tion för alla medlemsstater före utsläppande på marknaden av radioutrustning och därigenom bedöma om och på vilka villkor sådan radioutrustning får användas i varje medlemsstat. Därför finns det inget behov av att i detta direktiv inkludera ytterligare bestämmelser, t.ex. förhandsanmälan, som gör det möjligt för tillverkare att bli infor merade om villkoren för användning av radioutrustning som använder frekvensband som inte är harmoniserade. (25)För främjande av forsknings- och demonstrationsverksamhet bör det vara möjligt att, i samband med mässor, utställningar och liknande evenemang, ställa ut radioutrustning som inte överensstämmer med detta direktiv och som inte får släppas ut på marknaden, förutsatt att utställarna säkerställer att tillräcklig information tillhandahålls besökarna. (26)De ekonomiska aktörerna bör ha ansvaret för radioutrustningens överensstämmelse med detta direktiv, i förhål lande till sina respektive roller i leveranskedjan, i syfte att säkerställa en hög skyddsnivå för personers och husdjurs hälsa och säkerhet och skyddet för egendom, en lämplig nivå av elektromagnetisk kompatibilitet och en ändamålsenlig och effektiv användning av radiospektrum samt, där så är lämpligt, en hög skyddsnivå för andra allmänna intressen, och för att säkerställa en rättvis konkurrens på unionsmarknaden. (27)Alla ekonomiska aktörer som ingår i leverans- och distributionskedjan bör vidta lämpliga åtgärder för att se till att de endast tillhandahåller sådan radioutrustning på marknaden som överensstämmer med detta direktiv. Det måste göras en tydlig och proportionell fördelning av vilka skyldigheter som motsvarar varje ekonomisk aktörs roll i leverans- och distributionskedjan. (28)För att underlätta kommunikationen mellan ekonomiska aktörer, marknadskontrollmyndigheter och konsumenter bör medlemsstaterna uppmuntra de ekonomiska aktörerna att utöver postadressen även ange en webbadress. (29)Tillverkaren, som besitter detaljkunskap om konstruktions- och tillverkningsprocessen, är den som bäst kan genomföra förfarandet för bedömning av överensstämmelse. Därför bör även i fortsättningen endast tillverkaren vara skyldig att göra en bedömning av överensstämmelse. (1) och rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter för informationssamhällets tjänster (EGT L 204, 21.7.1998, s. 37). (2) och rådets beslut nr 676/2002/EG av om ett regelverk för radiospektrumpolitiken i Europeiska gemenskapen (radiospektrumbeslut) (EGT L 108, 24.4.2002, s. 1). (3) Kommissionens beslut /344/EG av om harmoniserad tillgång till information om spektrumanvändningen inom gemenskapen (EUT L 129, , s. 67). L 153/66 Europeiska unionens officiella tidning (30)Tillverkaren bör ge tillräcklig information om den avsedda användningen av radioutrustningen så att den kan användas i överensstämmelse med de väsentliga kraven. Sådan information kan behöva innehålla en beskrivning av tillbehör, t.ex. antenner och av komponenter, såsom programvara, och specifikationer för installationen av radioutrustningen.