prop · H40321 · 2016-10-11 00:00:00 — utvecklingen av automatisering och digitalisering krav på ny kunskap om systemsäkerhet, skydd mot dataintrång och anpassning av befintliga Framtidens transportsystem kommer att kräva mer interaktion mellan trafik och infrastruktur, där fordon och infrastruktur är uppkopp- lade mot varandra. Därför behövs nya lösningar för att säkerställa att god infrastruktur i ett fossilfritt samhälle kan uppnås. ITS och elektrifiering av vägar kan skapa nya möjligheter till Prop. 2016/17:21 ett hållbart transportsystem samt nya arbetstillfällen. Test- och demonstrationsmiljöer för nya infrastrukturlösningar behövs för att kunna pröva framtidens transport- och samarbetsformer. medverkan och engagemang i EU:s ramprogram för forskning och innovation samt potentiella synergier med nationella satsningar är viktigt i syfte att ta hem kunskap och även sprida svensk kunskap internationellt. 6.5.3Nordiskt och övrigt internationellt arbete och samarbete Regeringens bedömning: Det är angeläget att intensifiera samarbetet om transporter med de nordiska grannländerna och övriga länder runt samt inom EU i sin helhet för att öka transporteffektiviteten och utveckla den gränsregionala tillgängligheten. Skälen för regeringens bedömning: ska vara en utåtriktad och god samarbetspartner samt föra en god kommunikation med sina grannländer. ska främja strategisk och smidig planering av gränsöverskridande infrastrukturåtgärder och ha ett väl fungerande informationsutbyte om planerade infrastrukturåtgärder med övriga nordiska länder. Enligt regeringens mening bör utvecklingen av gränsöverskridande transportinfrastruktur främja både person- och godstransporter och alla trafikslag, och ingå i den löpande dialogen mellan ländernas regeringar samt i det fortsatta myndighetssamarbetet. Det ska finnas ett samarbete mellan länderna i fråga om infrastrukturplanering, som kan utvecklas. Själva planerna är dock fortsatt en nationell angelägenhet. bedömer i inriktningsunderlaget att det är viktigt med samverkan inom ramen för EU, bl.a. det transeuropeiska transportnätet TEN-T, för att det ska gå att förutse vilka utvecklingsbehov som kan uppstå . anger i inriktningsunderlaget att TEN-T bör beaktas i kommande nationell plan bl.a. avseende åtgärder för att möjliggöra trafik med längre godståg med högre hastighet, åtgärder för alternativa drivmedel inom väg, sjöfart och flyg samt tillgång till säkra rastplatser på motorvägar. hänvisar vidare till att verket, i samarbete med aktörer från , och , har reviderat det gemensamma underlaget ”Joint Barents Transport Plan” . I dokumentet pekas gränsöverskridande korridorer ut där gemensamma och samordnade insatser bör göras för att sammantaget förbättra transportsystemet i regionen. har därutöver identifierat ett antal områden där det finns gemensamma behov av att utveckla den gränsöverskridande infrastrukturen tillsammans med såväl och som . Ytterligare samarbete sker inom ramen för för , den s.k. Östersjöstrategin, som tillkom 2009 på svenskt initiativ. Strategin innebär samarbete mellan de åtta medlemsstaterna runt inom tre pelare: Rädda havsmiljön, Sammanlänka regionen och Öka välståndet. De tre politikområdena Transport, Ship och Safe har direkt bäring på transporter och infrastruktur. port har () tillsammans med transport- och kommunikationsdepartement ansvar för att sam- ordna och driva samarbetet enligt en fastställd handlingsplan som har varit drivande i att uppdatera . lingsplanen har särskilt tagit sikte på att uppdatera samordning och sam- arbete med genomförandet av de TEN-T-korridorer som berör Östersjö- regionen, grannlandssamarbete och åtgärder för smarta och hållbara anger i inriktningsunderlaget att kontaktnätet mellan medlemsstater behöver vidareutvecklas samt att ett ökat och fördjupat samarbete med , och är angeläget. bedömer att verket kan bidra till samordning och samarbete i nationella och regionala utvecklingsstrategier genom att se till att mål är anpassade efter målen i strategin. också bli alltmer integrerad i arbete. anger i inriktningsunderlaget att utmaningarna i Östersjö- regionen kan mötas genom olika slags samverkan, bl.a. för att sprida goda erfarenheter i regionen men också genom en samordnad prioritering av åtgärder inom transportområdet. Vidare anser att arbetet med strategin kan bidra till att uppfylla interna mål och till att genomföra relevant lagstiftning och politik såväl nationellt som inom Flera remissinstanser har påpekat betydelsen av internationell sam- verkan och att det internationella perspektivet integreras i den svenska Flera remissinstanser poängterar specifikt att TEN-T och det europeiska perspektivet behöver integreras bättre i plane- ringen och att man borde fokusera mer på de stomnätskorridorer som har framhåller att samverkan inom EU är viktigt för att lyfta fram utvecklingsbehov och att det är positivt att fått i uppdrag att redovisa ett internationellt perspektiv gällande gränsöverskridande transporter. län, kommun och kommun framhåller betydelsen av samplanering av transportinfrastrukturen kring . rådet anser att för att uppnå de transportpolitiska målen krävs att infrastruktur sätts in i ett internationellt och globalt samman- hang och inte ses som ett avgränsat system. framhåller att regeringen bör arbeta för en ökad samordning mellan de skandinaviska ländernas nationella planer för investeringar i infra- Näringslivets transportråd, och AB framhåller att samverkan är viktigt i anslutning till gemensamma korridorprojekt, administrativa harmoniseringar och standardkrav och att en bättre hänsyn bl.a. bör tas till internationella kopplingar, noder och Ett exempel på främjande av strategisk och smidig planering av gräns- överskridande infrastrukturåtgärder skulle kunna vara en utveckling av utvecklar och förvaltar de nordiska länderna , , och var för sig nationella prognosmodeller för persontrafik respektive godstransporter. dande del av respektive lands resande- och transportmängder utgörs av gränsöverskridande trafik varför det finns uppenbara synergieffekter av Prop. 2016/17:21 att arbeta tillsammans kring prognostisering av denna. Utvecklingen av transportsystemet har traditionellt sett haft ett nationellt fokus vad avser såväl infrastrukturplanering som användande samt reglering av systemet. Hela är dock beroende av fungerande transporter till och från . Det gränsregionala perspektivet och internationella samarbetet mellan länder kan stärkas ännu mer, inte minst vad gäller gemensamma, gränsöverskridande satsningar. Nordiska såväl som europeiska transportsystem behöver fortsätta att utvecklas och stärkas. I det sammanhanget erbjuder det transeuropeiska nätverket för transporter TEN-T och Fonden för ett sammanlänkat (CEF) viktiga verktyg för utvecklingen av gränsöverskridande infrastruktur. En ytterligare betydelsefull faktor för att utveckla transportsystem är att förbättra samordningen av planeringsprocesser inom regionen och att ge nationella strategiska planerare och beslutsfattare ökade möjligheter att mötas och lära av varandra. På så sätt kan en gemensam bild skapas av framtida utmaningar inom transportsystemet. Östersjöstrategin och TEN-T:s stomnätskorridorer överlappar i flera fall i sina fokusområden och har gemensamma mål och prioriteringar. Dessa behöver därför koordineras för att undvika dubbelarbete och för att hitta synergier för större mervärde. Regeringen avser att aktivt bidra i genomförandet av korridorerna och spridningen av innovativa, hållbara lösningar i korridoren. Det är viktigt att arbetar strategiskt med CEF för medfinansiering av angelägna investeringar. Internationella bilaterala samarbeten inom transportsektorn med andra länder kan bidra till värdefullt kunskaps- och erfarenhetsutbyte där kan hämta hem kompetens och nya lösningar. Utfallet av dessa samarbeten ges största möjliga potential genom ett systematiskt och långsiktigt arbete. Exportfrämjande insatser och samarbeten kan också vara förutsättningar för svenska företags exportmöjligheter till vissa marknader och leda till ett ökat utbyte för den privata sektorn. De överenskommelser om samarbeten som ingår inom transport- och infrastrukturområdet bör inkludera exportfrämjande samt främjande av forskning och innovation. Regeringens bedömning: Med stadsmiljöavtalen skapas förutsättningar för effektivare kollektivtrafik och för att främja hållbara stadsmiljöer, och satsningen på stadsmiljöavtal bör därför förlängas efter 2018. Skälen för regeringens bedömning: För att bidra till hållbara transporter i städer berörs även den kommande planperioden av s.k. satsning utökas med 250 miljoner kronor och med . miljöavtal bör därefter förlängas. Omfattning på den fortsatta satsningen avgörs under den kommande åtgärdsplaneringen. regeringen ger stöd till kommuner och landsting för investeringar i 2016/17:21 anläggningar för lokal och regional kollektivtrafik respektive i anläggningar för nya transportlösningar för lokal och regional kollektivtrafik. Det gäller t.ex. vägar och gator, spår, kajer, hållplatser och liknande. Investeringar som leder till energieffektiva lösningar med låga utsläpp av växthusgaser kan bidra till att miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö uppnås. Stödet främjar innovativa, kapacitetsstarka och resurseffektiva lösningar för kollektivtrafik. Brist på byggbar mark är ett problem för bostadsbyggandet. Väl utbyggd kollektivtrafik är ett sätt att öppna upp för nya områden och för fler bostäder. Nya bostadsområden kan byggas tack vare att marken blir mer attraktiv, och de som flyttar in behöver inte vara beroende av bilen. Med stadsmiljöavtalen skapas effektivare kollektivtrafik och goda stadsmiljöer. I där städer växer snabbare än någonsin är det viktiga och nödvändiga investeringar som ska bidra till miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö. Det bidrar till att göra till ett hållbart samhälle – både miljömässigt, ekonomiskt och socialt. Utöver stöd till investeringar i anläggningar för kollektivtrafik och i anläggningar för nya transportlösningar för kollektivtrafik som satsningen har omfattat ska stadsmiljöavtalen även omfatta insatser för ökat cyklande. 6.5.5Planeringsram för vissa väg- och järnvägsinvesteringar Regeringens förslag: Planeringsramen för investeringar i vissa väg- och järnvägsprojekt, för de delar där kapitalkostnaden finansieras med inkomster från trängselskatt eller infrastrukturavgifter, ska uppgå till för perioden –2029. Skälen för regeringens förslag: I den nuvarande nationella trafikslagsövergripande planen för utveckling av transportsystemet för perioden –2025 ingår ett antal väg- och järnvägsinvesteringar vars kostnader helt eller delvis kommer att finansieras med inkomster från trängselskatt eller infrastrukturavgifter. För att finansiera anskaffningen av dessa objekt bör, i enlighet med de principer som uttrycks i propositionerna Framtidens resor och transporter – infrastruktur för hållbar tillväxt (prop. 2008/2009:35) och Investeringar för ett starkt och hållbart transportsystem (prop. 2012/13:25) lån få tas upp i . Lån får endast tas upp för den del av objekten där kapitalkostnaderna (räntor och amorteringar) ska finansieras med inkomster från infrastrukturavgifter eller trängselskatt. De väg- och järnvägsinvesteringar där avtal om denna typ av medfinansiering finns är de objekt i som enligt Stockholmsöverenskommelsen delvis ska finansieras med inkomster från trängselskatt eller infrastrukturavgifter (inklusive Förbifart ), de objekt i som ingår i Västsvenska paketet och som delvis ska finansieras med trängselskatt (inklusive Marieholmstunneln och Västlänken) samt broar över Sundsvallsfjärden på och över på som delvis ska finansieras med infrastrukturavgifter. investeringskostnaden för dessa objekt, för de delar vars kapitalkostnader Prop. 2016/17:21 finansieras med inkomster från trängselskatt eller avgifter, under peri- oden –2029 totalt kommer att uppgå till prisnivå. Regeringen föreslår att godkänner detta belopp som en planeringsram för de ovan nämnda projekten. Denna planeringsram utgör ett komplement till den statliga ekonomiska ramen för infrastrukturåtgärder på för perioden –2029, prisnivå, som regeringen föreslår i denna proposition. Regeringens bedömning: Det är av stor vikt att de medel staten tilldelar infrastrukturområdet används effektivt och på bästa sätt. Arbetet med att verka för ökad produktivitet och innovation i anläggningsbranschen bör drivas vidare. Skälen för regeringens bedömning: Ökad produktivitet och innovation i anläggningsbranschen är en av förutsättningarna för att uppnå så stor måluppfyllelse som möjligt för de medel som investeras. Staten ska ta det samlade ansvaret för kontroll och utförande vid underhållet av de svenska järnvägarna. har och aktörerna i branschen bedrivit ett intensivt arbete med ökad produktivitet i anläggningsbranschen. anpassar sin organisation och sitt interna arbetssätt för att främja en ökad produktivitet. Ett exempel på detta är arbetet med projektet beställare där utvecklar sin roll och sitt agerande som beställare. Samverkan med branschen är en mycket viktig del i arbetet för att ge möjlighet att nå målen om en ökad produktivitet. En viktig komponent i produktivitetsarbetet är att främja ökad innovation, vilket både kan öka produktiviteten och göra enskilda byggprojekt billigare genom innovativa lösningar. I årsredovisning bedömer att produktivitetsarbetet redan har gett resultat och Trafikanalys rapport där myndigheten följer produktivitetsarbete på uppdrag av regeringen visar också att är på rätt väg i de satsningar som görs (dnr N2015/03115/TIF). Förändringsarbetet har gått in mer i det löpande arbetet, men det är viktigt att fortsätta på den inslagna vägen med det ambitiösa arbete som bedrivs. Det är svårt att mäta produktivitetsutvecklingen. Regeringen har i förordningen (2010:185) om instruktion för gett myndigheten i uppdrag att redovisa produktiviteten inom det egna ansvarsområdet. Uppföljningen kan förbättras. Regeringen bedömer att arbete med ökad mätbarhet successivt kommer att leda till en förbättrad uppföljning inom området. Tack vare de effektiviseringar som produktivitetsarbetet bedöms ge, är ambitionen att fler åtgärder ska kunna genomföras inom den ekonomiska ramen och att man därmed får mer infrastruktur för pengarna. Även arbete med att öka kunskapen om infrastrukturanläggningarnas status bör bidra till förbättrad produktivitet. 6.5.7Stärk sjöfartens betydelse för inrikes transporter Regeringens bedömning: Sjöfarten har en viktig roll i det svenska transportsystemet, inte minst för de svenska exportnäringarna. Överflyttning av gods från väg till järnväg och sjöfart bör främjas. inriktningsunderlag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Många remissinstanser, exempelvis hamnar, Skogsindustrierna och , anser att det är positivt att sjöfarten lyfts fram i inriktningsunderlaget och att det utgör ett effektivt sätt att transportera gods eftersom sjöfart har låga underhållskostnader och är bra ur ett klimatperspektiv. Ett stort antal remissinstanser, däribland , , hamnar samt Kommuner och Landsting, framhåller potentialen i att möjliggöra en överflyttning från landtransporter till sjöfart. Trafikanalys anser att, där sjöfart är mer effektivt och sparar samhällets resurser, bör överflyttning från mer resurskrävande landtransporter till sjöfart underlättas. Flera remissinstanser, bl.a. , Svensk Sjöfart och Mälarhamnar, efterfrågar tydligare mål för hur sjöfarten kan utnyttjas mer. Några remissinstanser, t.ex. samt Kommuner och Landsting, instämmer med avseende möjligheterna att utveckla kustsjöfartens och inlandssjöfartens transportlösningar. De menar bl.a. att kustsjöfarten och inlandssjöfarten har en stor potential att minska belastningen på väg- och järnvägsnätet. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen har som ambition att främja överflyttning av gods från väg till järnväg och sjöfart. anser att åtgärder krävs för att stärka alla trafikslag, inte minst sjöfartens möjligheter för inrikes transporter. Sjöfart, inklusive kustsjöfart, har enligt förutsättningar att kunna spela en ännu större roll för godstransporter och vara ett reellt alternativ till långa och omfattande godstransporter på land. anger i inriktningsunderlaget att effektiv logistik och pålitliga transportinfrastrukturflöden är viktiga förutsättningar för näringslivets konkurrenskraft. För att åstadkomma detta kan både incitament och vissa infrastrukturåtgärder i anslutning till hamnarna behövas, men det behövs enligt ökad kunskap om sådana åtgärders potential. En ofta återkommande fråga är enligt hur sjöfarten skulle kunna bidra till att avlasta transportsystemet på land från främst godstransporter, inte minst för de tunga transportstråken till och från hamnarna i södra och västra . anser att sjötransporter exempelvis är intressanta för lågvärdigt gods som tillåter en längre transporttid och högvärdigt gods med stabila varuflöden. En avgörande orsak till att en överflyttning inte sker bedöms av vara den större flexibiliteten och de konkurrenskraftiga transportkostnaderna för transporter på land. Det behövs också enligt en kritisk massa för att komma över den tröskel som det innebär att bygga nya sjökoncept. anger i inriktningsunderlaget att den totala kostnaden som omfattar hela produktions- och distributionsprocessen avgör tillsammans med trögheter och inte minst Prop. 2016/17:21 beteenderelaterade aspekter vilka transportlösningar som väljs. bedömer att om den ekonomiska tröskeln kan sänkas och andra beteenderelaterade aspekter förbättras så kan bättre förutsättningar skapas för sjöfarten att ha en mer utvecklad roll i framtidens transportsystem vilket kommer att ge fördelar för alla inblandade parter samt öka kapaciteten i systemet. Regeringen uppdrog åt att, i nära samarbete med , analysera utvecklingspotentialen för inlandssjöfarten och kustsjöfarten i (dnr N2016/01639/MRT). I uppdraget ingår att identifiera eventuella hinder mot en utveckling samt vid behov föreslå åtgärder i syfte att främja förutsättningarna för sjöfartens gods- och persontransporter. Det handlar i huvudsak om att analysera och föreslå åtgärder avseende regelverk och branschnormer. Inom ramen för uppdraget ska kustsjöfarten i första hand ses som trafik mellan nationella hamnar i . Uppdraget ska redovisas till () . 6.5.8Statens ansvar och roll som stödgivare till ickestatliga flygplatser Regeringens bedömning: De statliga bidragen till icke statliga flygplatser är betydelsefulla för finansieringen av driften vid de icke statliga flygplatserna. Skälen för regeringens bedömning: De icke statliga flygplatserna har en viktig roll att spela för att uppnå en god tillgänglighet i hela landet vid sidan av det statliga basutbudet av flygplatser. antog nya riktlinjer för statsstöd till flygplatser och flygbolag. Riktlinjerna begränsar möjligheterna och formerna för offentliga finansiella stöd till flygplatser och flygbolag, inte bara i utan i hela EU. I har regeringen valt att tillämpa om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (SGEI – Services of General ). Staten ger med de utgångspunkterna bidrag för driften vid icke statliga flygplatser enligt förordning (2006:1577) om statsbidrag för icke statliga flygplatser. Bidraget får enligt förordningen endast lämnas för flygplatser där det utförs flygtrafik som omfattas av allmän trafikplikt enligt artikel 16 i och rådets förordning (EU) nr 1008/2008 av om gemensamma regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen. De statliga bidragen till ickestatliga flygplatser är därför betydelsefulla för finansieringen av driften vid dessa flygplatser. Stödet bör ses ur ett trafikslagsövergripande perspektiv vilket innebär att stöd ska kunna ges för en flygplats om det saknas tillfredsställande kollektiva transportalternativ. Stödet ska ses som ett komplement till flygplatsernas egen finansiering genom rörelseintäkter. I övrigt kan de aktörer med regionalt utvecklingsansvar i respektive län, inom ramen för länsplanerna för regional transportinfrastruktur, besluta om bidrag för icke statliga flygplatser som bedöms strategiskt viktiga för regionen. 2016/17:21 Ett flertal remissinstanser påtalar att inrikesflygets betydelse för att tillgodose en god tillgänglighet i mindre urbaniserade delar av landet bör framhållas tydligare i inriktningsunderlaget. Svenskt flyg anser att missar att värdera flygets förmåga och betydelse för ett väl fungerade transportsystem. Flyget är enligt Svenskt flyg en del av kollektivtrafiken. Svenska Flygbranschen framhåller att det i många fall är mycket dyrt att investera i infrastruktur i glesbefolkade områden och att flygtrafiken därför bör ses som ett kostnadseffektivt alternativ på dessa platser. Svenska Flygbranschen anser vidare att flygets förmåga och betydelse för ett välfungerande transportsystem inte har värderats tillräckligt och att ett bättre utnyttjande av inrikesflyget ligger i linje med förslag om att viss infrastruktur skulle kunna avvecklas för att i stället ersättas med annat transportsätt till en lägre samhällskostnad. Region betonar att det statliga anslaget för att upprätthålla flygplatser och trafikering är viktigt. framhåller att för deras verksamhet är det av största vikt att det finns rätt antal flygplatser som täcker verksamhetens behov, men även att tillgängligheten till och från flygplatserna fungerar. anser att inriktningsunderlaget borde ha en tydligare målsättning för hur luftvägar ska kunna utnyttjas bättre och att det bör kopplas till konkreta förslag på åtgärder såsom utveckling av anslutande landinfrastruktur till flygplatser. I motsats till som i inriktningsunderlaget hävdar att flygets kapacitet är tillräcklig anser Trafikanalys och att det, mot bakgrund av den förväntade tillväxten i utrikestrafiken och utrikestrafikens koncentration till , finns anledning att tro att kapacitetsbrist kommer att uppstå där . arbetar med att ta fram en svensk flygstrategi där bl.a. förutsättningarna för och betydelsen av de icke statliga flygplatserna behandlas. bedömer att luftfartens främsta bidrag i transportsystemet är att kunna transportera passagerare och frakt snabbt och över långa distanser samt att detta inte kommer att förändras . Tillgång till välfungerande flygförbindelser är viktigt för en grundläggande tillgänglighet till områden där alternativa transportsätt med realistiska restider saknas. De större passagerarvolymerna i koncentreras i viss mån till storstäderna i södra halvan av landet och till större kuststäder i norra halvan av landet. Detta följer den allmänna urbanisering som skett och bedöms komma att fortsätta ske i stora delar av landet. Passagerarvolymerna bedöms även vara fortsatt stabila för huvuddelen av de mindre regionala flygplatserna, på grund av deras geografiska position och avsaknaden av realistiska transportalternativ. 6.5.9Länsplaner för regional transportinfrastruktur Regeringens förslag: bemyndigar regeringen att efter åtgärdsplaneringen slutligt besluta om fördelningen av medel mellan nationell plan och länsplaner. Skälen för regeringens förslag: Utöver den nationella planen finns 21 länsplaner för regional transportinfrastruktur som upprättas av aktörer med regionalt utvecklingsansvar (länsplaneupprättare) i respektive län. De regionalt utvecklingsansvariga aktörerna i respektive län har i sin egenskap som ansvariga för att upprätta och fastställa planer för regional transportinfrastruktur (länsplanerna) en central roll i arbetet med transportsystemet. Förutom ansvaret för länsplanerna ansvarar de för att ta fram samlade strategier för att skapa hållbar regional tillväxt och utveckling.