prop · H40360 · 2016-12-14 00:00:00 — Mål i Agenda som relaterar till hälsa: En god hälsoutveckling i befolkningen är av grundläggande betydelse för samhällsutvecklingen i stort. Att främja hälsa och förebygga sjukdom skapar förutsättningar för långsiktig hållbarhet. Av det följer att nästan samtliga mål i Agenda är av betydelse för människors hälsa och för det specifika stadgandet i mål 3 om god hälsa och välmående för alla i alla åldrar. Regeringens motivering: Tillgång till adekvat hälso- och sjukvård till en kostnad som är överkomlig reducerar i hög grad risken för sjukdom som leder till försämrad livskvalitet, förlorad arbetsförmåga eller dödsfall. Robusta hälsosystem är centralt för utveckling liksom för insatser mot specifika sjukdomar, som malaria, tuberkulos och zika. De utgör också grunden för arbetet med sexuell och reproduktiv hälsa och en fungerande barn- och mödrahälsovård. Starka hälsosystem är avgörande för arbetet med global hälsosäkerhet och ökar länders kapacitet att hantera smittsamma sjukdomar och antibiotikaresistens. Tillgång till rent vatten och grundläggande sanitet är en mänsklig rättighet. Vatten, god sanitet och hygien är tillsammans med näringsriktiga livsmedel en förutsättning för hälsa, fattigdomsbekämpning och reducerad barnadödlighet. Särskilt gravida kvinnors, mödrars och spädbarns behov är här viktiga. Rätten att bestämma över sin egen kropp, sexualitet och reproduktion är grundläggande. Sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR) spelar en framträdande roll i det svenska utvecklingssamarbetet. prioriterat att öka kvinnors, mäns och ungdomars tillgång till information och utbildning om sex och samlevnad, preventivmedel och sexuellt överförbara infektioner och säkra aborter. behov av hälsovård kopplad till SRHR, menshygien och förlossningsvård behöver lyftas fram, liksom respekt för hbtq-personers rättigheter. Internationella åtaganden ska vara utgångspunkt för arbete med Dessa inkluderar deklarationen och handlingsprogrammen från i , liksom den om kvinnors Hbtq-personers rättigheter är en av utgångspunkterna för arbete med SRHR. Rätten till hälsa gäller alla, inklusive utsatta grupper som personer med funktionsnedsättning och mental ohälsa. barnhälsovården är stora, men barn med funktionsnedsättning Trots stora framsteg smittades 2015 flera tusen personer av hiv varje Kvinnor och flickor drabbas hårdare än män. fattigdom, kvinnors utsatta ställning, sexuellt våld och bristande respekt för sexuella och reproduktiva rättigheter, barn och ungdomar som inte nås av information och kunskap, låg kondomanvändning samt sårbara grupper som diskrimineras. Bättre villkor för kvinnor och flickor är centralt, men även mäns och pojkars perspektiv ska uppmärksammas. Icke-diskriminering ska lyftas fram vad gäller såväl människor som lever med hiv som särskilt utsatta grupper. ska agera för en balanserad ansats vad gäller förebyggande arbete, vård och stödinsatser. Risken att drabbas av smittsamma sjukdomar till följd av undernäring, förorenat vatten, dålig sanitet eller bristande vaccinationsskydd har Trots detta dör fortfarande i synnerhet människor som lever i fattigdom i sviterna av smittsamma sjukdomar som inte borde vara Smittsamma sjukdomar är ett globalt problem som måste lösas internationellt såväl som nationellt. Resandet och den globala handeln försvagar naturliga hinder för smittspridning. också återuppstått och uppträtt i nya regioner. hälsoreglementet (IHR 2005) är grunden för det globala arbetet mot hälsohot och består bl.a. av grundläggande kapacitetskrav som alla WHO:s medlemsländer är bundna vid. Ungefär en tredjedel av kapacitet är avgörande för att implementera IHR. WHO och andra relevanta aktörer ska stärka den globala förmågan att upptäcka och hantera hälsohot genom implementering av det internationella hälsoreglementet. Antimikrobiell resistens (AMR), särskilt antibiotikaresistens, är ett växande globalt hot mot hälsa och hållbar utveckling, inte minst i fattiga Antibiotikaresistens kräver ett multisektoriellt angreppssätt, där bland annat människors och djurs hälsa och miljö sammankopplas. angeläget att säkra adekvat tillgång till och ansvarsfull användning av Infektionsförebyggande åtgärder, såsom vårdhygien och god djurhållning, är motiverade för att motverka utveckling och spridning av Stora hälsoförbättringar har skett i de fattigaste länderna. ökar ohälsosamma livsstilsmönster. De största riskfaktorerna i många låg- och medelinkomstländer är övervikt och undernäring, dålig kost, 2016/17:60 exponering för farliga ämnen t.ex. från luftföroreningar. Länderna står för ca tre fjärdedelar av dödsfallen i icke-smittsamma sjukdomar. Länderna är också särskilt utsatta när det gäller omfattningen av dödsfall och allvarligt skadade i trafiken. Säker infrastruktur bidrar till att förebygga skador. Politikens långsiktiga inriktning: ska verka för en helhetssyn på lärande med fokus på nationella utbildningssystem, inklusive lärarutbildning, av god kvalitet som leder till hållbar utveckling. – ska verka för en likvärdig och inkluderande utbildning av god kvalitet på samtliga nivåer för alla flickor och pojkar, kvinnor och män, från förskola och genom hela livet. – ska bidra till att alla flickor och pojkar ska kunna fullgöra en avgiftsfri och likvärdig grundskole- och gymnasieutbildning av ska särskilt uppmärksamma utbildningens betydelse och roll i konflikt- och postkonfliktsituationer samt i humanitära kriser. – ska bidra till stärkt forskning av hög kvalitet och relevans för fattigdomsbekämpning och hållbar utveckling, i första hand med fokus på låginkomstländer och låginkomstregioner. Kapacitetsuppbyggnad för forskarutbildning, forskning och forskningssystem ska fortsatt utgöra en kärnverksamhet. Stöd till forskning och forskningssystem ska bidra till en kunskapsbas och forskningskapacitet utifrån samarbetslandets behov, särskilt i förhållande till de globala målen. ska stödja forskning på regional och global nivå som bidrar till innovativa lösningar av relevans för låginkomstländer ska bidra till att forskning av relevans fattigdomsbekämpning och hållbar utveckling i låginkomstländer kan bedrivas vid svenska universitet och högskolor. Mål i Agenda som relaterar till utbildning och forskning: Utbildning och forskning samt professionella och fungerande institutioner och system för dessa verksamheter är avgörande för möjligheten att uppnå samtliga globala mål i Agenda och därigenom stärka varje lands ansvar för den egna utvecklingen. Säkerställandet av en inkluderande och likvärdig utbildning av god kvalitet samt främjandet av livslångt lärande för alla anges separat i mål 4 och i olika delmål i Agenda . Regeringens motivering: Utbildning är en mänsklig rättighet och en för demokrati, jämställdhet, jämlikhet och för möjligheten att uppnå en hållbar utveckling. Kunskap och utbildning av god kvalitet är en förutsättning för ett brett och inkluderande samhälleligt engagemang, kritiskt tänkande och politiskt deltagande. förutsättningar att försörja sig och kunskap för att aktivt delta påverka samhällets utveckling. Följaktligen omfattar utbildning och lärande också stärkande av värderingar, attityder, kunskap och färdigheter som främjar människors lika rättigheter och möjligheter till ett hälsosamt och fullvärdigt liv. Regeringen har en helhetssyn på lärande med fokus på nationella utbildningssystem, inklusive lärarutbildning av god kvalitet. omfattar samtliga nivåer – från förskola, genom grund- och Därtill har vuxenutbildning och folkbildning en viktig roll för samhällets och individens utveckling, inte minst då andelen vuxna som inte är läs- och skrivkunniga är fortsatt mycket hög. helhetssyn ska marginaliserade och utsatta grupper, inklusive personer med funktionsnedsättning, ges särskild uppmärksamhet. hållbar utveckling är ett viktigt verktyg för att öka kunskaper och färdigheter om hållbarhet i dess tre dimensioner inklusive klimatfrågor, Trots stora framsteg är det fortfarande vanligare att flickor inte får tillgång till skolgång. Två tredjedelar av alla analfabeter i världen är Utbildningens roll för att stärka flickor och kvinnor och deras bidrag till hållbar utveckling är av största vikt. utbildningssystem för stabilitet, normalisering och återuppbyggnad i konflikt- eller postkonfliktsituationer samt i humanitära kriser – situationer i vilka kvinnor och flickor är särskilt sårbara. ungdomskullar och hög arbetslöshet, framför allt på landsbygden, ökar efterfrågan på högre utbildning och yrkesutbildning. uppbyggnad av utbildningssystemet i många länder är kapacitet och kvalitet fortfarande bristfällig. Det råder också brist på yrkesutbildningar som svarar mot efterfrågan på arbetsmarknaden. Högskoleutbildning är central för att möta kunskapssamhällets krav, inte minst frågor som rör hållbar utveckling. Detta ställer större krav på kapacitets- och institutionsuppbyggnad som kan kombineras med stipendieprogram, digitalisering och andra instrument. Utvecklingssamarbetet ska stödja uppbyggnad av institutioner och system för såväl grundläggande utbildning som högre utbildning, yrkesutbildning och forskning som kan säkerställa kvalitet, långsiktig finansiering och frihet från alla former av diskriminering. Ett lands högre utbildningssystem och kapacitet att bedriva högkvalitativ forskning är i förlängningen en återspegling av kvaliteten i primär- och sekundärutbildningen. beroende av förutsättningarna för lärare och kvaliteten på läroplaner och läromedel, som i sin tur är resultat av satsningar på högre utbildning och Högre utbildning och forskning spelar därför en viktig roll i uppbyggnad av lärarkapacitet för olika utbildningsnivåer. Tillgången till nationell forskningskompetens är begränsad i många Högre utbildning och forskning av god kvalitet är grundläggande för ett lands behov av kunskap, kompetens, innovation och förmåga att möta komplexa utmaningar. fattare, myndigheter, näringsliv, organisationer och medborgare. Inhemsk analys- och forskningskapacitet stärker ägarskapet av det egna 2016/17:60 landets utveckling. Forskningskapacitet med såväl kvinnliga som manliga forskare stärker förutsättningarna för en demokratisk samhällsutveckling, kritisk analys och samhällsdebatt. Nationell forskningskapacitet stärker också möjligheter till kvalificerad medverkan i internationella forskningssamarbeten, i nyttiggörande av forskningsresultat genom innovation och i politisk dialog kring regionala och globala samhällsutmaningar. Medverkan i internationella forskningssamarbeten, speciellt med fokus på hållbarhetsmålen och på låginkomstländer, är av stort värde också för svenska forskningsmiljöer. Såväl dagens som framtida utmaningar kräver ny kunskap, inklusive multi- och transdisciplinär forskning kring komplexa lokala, nationella, regionala och globala samhällsproblem och lösningar. Vidare finns behov av nya och breddade kontaktytor mellan forskningsinstitutioner och övriga delar av samhället för att identifiera forskningsfrågor och nyttiggöra forskningsresultat, inklusive inom den globala agendan. Det svenska utvecklingssamarbetet har lång erfarenhet av stöd till uppbyggnad av forskarutbildningar, forskningsinfrastruktur, forskningskommunikation och forskningssystem i främst låginkomstländer. har en stark resursbas inom forskning av relevans för utveckling. Denna resursbas är viktig att tillvarata och utveckla. Svenskt utvecklingssamarbete ska fortsatt utgöra en förebild, främst genom långsiktighet och genom inriktningen på kapacitetsuppbyggnad för forskning och hållbara forskningssystem. Politikens långsiktiga inriktning: ska fokusera på fem centrala huvudprioriteringar inom det humanitära området: –Ökad respekt för de humanitära principerna och internationell humanitär rätt (IHL). –Ett starkare, mer effektivt och samordnat humanitärt system, både lokalt och globalt, i enlighet med gemensamma humanitära standarder och normer, för att bättre kunna svara mot ökade humanitära behov i världen. –Ökad samverkan med civilsamhället, inklusive drabbade och utsatta befolkningar. –Ökad samverkan och ökade synergier mellan humanitära insatser och långsiktigt utvecklingssamarbete, för att minska risken för återkommande humanitära kriser. –Nya och innovativa finansieringsformer. Mål i Agenda som relaterar till humanitärt bistånd: Samtliga globala mål för hållbar utveckling har betydelse för det humanitära arbetet genom kopplingen mellan långsiktigt utvecklingssamarbete och humanitära insatser. Det är tydligt att breda utvecklingsinsatser kan minska risken för och konsekvenserna av humanitära kriser. utvecklingsaktörer och humanitära aktörer ska arbeta med resiliensbyggande och katastrofriskreducering i enlighet med Agenda 2030. Regeringens motivering: Det humanitära biståndet utgår från de humanitära principerna om humanitet, opartiskhet, neutralitet och Det humanitära biståndets fördelning utgår från humanitära behov i ett globalt perspektiv. Politiken vägleds också av principerna om gott humanitärt givarskap (GHD). FN spelar en central normativ roll för humanitära arbete och en stor del av vårt stöd kanaliseras genom FN:s humanitära Den internationella rödakors- och rödahalvmånerörelsen har också en särställning i det humanitära arbetet, inte minst vad gäller det globala nätverk som de nationella föreningarna utgör. även ett unikt mandat vad gäller upprätthållandet av den internationella humanitära rätten och skydd av civila, sårade och sjuka samt frihetsberövade i väpnad konflikt. Svåra utmaningar, men förnyad politisk vilja Det humanitära systemet står inför en rad utmaningar. arbetet präglas av kraftigt ökade behov, svårlösta och utdragna kriser samt en oroväckande trend mot minskat tillträde till krisområden för humanitära aktörer och bristande respekt för internationell humanitär rätt. starka ställning såväl historiskt och normativt som finansiellt på det humanitära området ger oss en central position i den pågående internationella diskussionen om hur världens ökande humanitära behov ska mötas på bästa sätt. Det första världstoppmötet för humanitära frågor, World Humanitarian Summit (WHS), hölls . Toppmötet vitaliserade den humanitära debatten och göt förnyad kraft i viktiga initiativ, inte minst vad gäller Vid toppmötet rådde stor enighet om vikten av politiskt ledarskap och globalt ansvarstagande för att söka hantera humanitära kriser och konflikter. Inför WHS gjordes ett antal utfästelser om åtgärder avser att vidta vad gäller humanitära och Komplexa kriser kräver mandatöverskridande samarbete Individer och samhällen påverkas olika beroende på deras sårbarhet. har utsatta befolkningars sårbarhet ökat. grundar sig inte på någon enskild händelse, såsom en naturkatastrof eller väpnad konflikt, utan snarare på en blandning av långsamt verkande negativa underliggande faktorer. Dessa kan utgöras av fattigdom, hunger, marginalisering och svaga samhällsinstitutioner. klimatförändringar, konkurrens om naturresurser och höjda livsmedelspriser ökar den allmänna sårbarheten. I en värld av ökande humanitära behov är det avgörande att arbeta förebyggande med de bakomliggande orsakerna till humanitära kriser. Genom att lägga mer kraft på konfliktlösning, katastrofriskreducering, utbildning, hållbart nyttjande av naturresurser, miljö- och klimatarbete samt långsiktig utveckling kommer regeringen att söka bidra till att kriser inte uppstår, blir utdragna och återkommande. synergier, samordning och samarbete med det långsiktiga Den regionala strategin för är ett konkret exempel på detta genom strategins ansats att fokusera på utvecklingsaspekter i den humanitära krisen i och dess Utvecklingsaktörer måste öka sin närvaro i sköra stater och humanitära kriser för att avlasta de humanitära aktörerna och för att främja långsiktiga lösningar på utdragna kriser, inklusive långdragna flyktingsituationer med individer fast i nödlidande. och utvecklingsaktörer måste förbättra sitt samarbete och i högre grad använda gemensam analys, planering och målformulering. arbetsfördelning baserat på respektive aktörs mandat ska vägleda arbetet. De humanitära aktörernas opartiska uppdrag och särart måste Humanitära aktörer verkar också ofta i samma kontexter som militära aktörer, ibland utsända av FN. humanitära och militära aktörer ska ske i enlighet med FN:s riktlinjer på Kvinnor och flickor är särskilt utsatta Kvinnor och flickor är särskilt utsatta i humanitära kriser. humanitära bistånd ska bidra till att stärka kvinnors och flickors rätt till skydd i humanitära kriser samt stärka deras möjlighet att spela en aktiv roll i respons till humanitära kriser. I flera katastrofsituationer har man exempelvis kunnat påvisa en kraftig ökning av tonårsgraviditeter, barns giftermål och könsrelaterat våld. Kvinnor spelar ofta en central roll i humanitära kriser och det är avgörande att humanitära insatser stöder kvinnors och flickors deltagande i beslutsfattande processer. Kvinnors, mäns, flickors och pojkars särskilda behov och förutsättningar ska tas i beaktande. Hänsyn ska tas till barns särskilda behov och förutsättningar. Det är centralt att det finns ett särskilt perspektiv för barns och ungas situation och att förutsättningar skapas för att barn snabbt ska kunna återgå till en så normaliserad vardag som möjligt, bland annat genom att barn och unga ges utbildningsmöjligheter. Det är även viktigt att se de särskilda behov och den utsatthet som personer med funktionsnedsättning har i humanitära kriser. slår vakt om det humanitära tillträdet Det faktum att tillträdet till krisområden för humanitära aktörer minskar radikalt i flera humanitära kriser understryker vikten av att de humanitära principerna lyfts fram och bekräftas. har varit en av de främsta tillskyndarna av internationell humanitär rätt och ett princip- baserat humanitärt bistånd. Regeringen avser att fortsätta arbeta aktivt för att främja de humanitära principerna, tillträde och skydd som en förutsättning för ett effektivt humanitärt bistånd. verka för att stärka respekten för och efterlevnaden av internationell ska verka för säkert och obehindrat humanitärt tillträde till nödlidande människor och att det respekteras av alla Likaså ska stödja åtgärder för att öka säkerheten för humanitär personal i fält. Humanitära insatser ska ske utifrån ett konfliktkänsligt arbetssätt (”Do no harm”) och en förståelse för hur en humanitär insats påverkar sammanhanget i vilken den görs. Humanitära aktörer måste analysera den lokala situationen och dess risker systematiskt för att säkra att genomförandet inte uppfattas som partiskt eller orsakar andra problem. Stort behov av ökad och mer effektiv humanitär finansiering Kostnaderna för att möta världens humanitära behov har ökat dramatiskt . De beräknades uppgå till . Att öka de humanitära bidragen och att bredda givarbasen är nödvändigt för att möta världens humanitära behov. Såväl finansiering som insatser måste bli mer innovativa och flexiblare. Regeringen avser att arbeta vidare med det s.k. Grand som fastslogs mellan de största humanitära givarna och genomförande aktörerna vid världstoppmötet för humanitära frågor och som syftar till att öka det humanitära responssystemets transparens, effektivitet och samordning. Humanitärt stöd ska även i högre utsträckning ske utifrån katastrofdrabbade befolkningars egna prioriteringar och gå via lokala aktörer för att säkerställa lokalt ägarskap och ökad motståndskraft, samt ta vara på och bygga lokal kapacitet. Det är viktigt att tillgängliga medel används så effektivt som möjligt. måste fler länder och aktörer förmås bidra till de humanitära insatserna. Det är viktigt att bidra till en god dialog och partnerskap mellan traditionella och icke-traditionella givare för att bland annat öka det globala samförståndet kring de humanitära principerna och bredda givarbasen. finansiella stöd ska, i enlighet med principerna för ett gott humanitärt givarskap, vara snabba, flexibla och förutsägbara. Fleråriga stöd ska användas i de fall behoven är förutsägbara. Flexibel finansiering gör det möjligt för mottagande organisationer att anpassa insatser till utvecklingen i det område där de genomförs och att underlätta planeringen. humanitära bistånd ska vidare utgå från de humanitära principerna, vara behovsbaserat, fördelas i proportion till humanitära behov och grunda sig på behovsbedömningar. Regeringen kommer därför att arbeta för mer flexibel humanitär finansering baserad på behov, i syfte att se till att det humanitära biståndet är så effektivt som möjligt och kommer de mest utsatta till del. fortsätter att lägga stor vikt vid icke-öronmärkt kärnstöd till de humanitära organisationerna. De icke-öronmärkta stöden bidrar till att de humanitära organisationerna snabbt kan reagera på hastigt uppkomna eller förvärrade kriser. Kärnstöd innebär också att hela organisationens verksamhet stöttas, inte endast de delar som givare väljer ut. Detta stärker organisationernas demokratiska processer och bidrar till ett opolitiskt och behovsbaserat humanitärt bistånd. Vidare innebär kärnstödens flexibilitet fördelar för organisationerna i samband med upphandling, vilket leder till ökad effektivitet. kommer att fortsätta stödja gemensamma fonder på såväl global nivå, genom , (CERF) som på regional samt landnivå genom FN:s humanitära landfonder. Samordning i det humanitära ekosystemet 2016/17:60 har spelat en viktig roll i att utveckla och stärka det internationella humanitära systemet. är också en av initiativtagarna och en av de största givarna till för humanitär samordning (UNOCHA). Regeringen kommer att använda denna särställning till att se till att det humanitära systemet anpassas bättre till dagens utmaningar. Öppenhet, ökad samverkan och förbättrade arbetssätt är ledord i detta reformarbete. ska fortsätta att spela en ledande roll för att främja och utveckla arbetet med humanitära reformer. Europeiska unionen är genom kommissionens generaldirektorat för humanitärt bistånd och civilskydd och medlemsstaternas bilaterala humanitära bistånd världens största humanitära givare. EU:s samlade kraft är central i arbetet för att utveckla och stärka det humanitära systemet. EU:s gemensamma resurser innebär ett viktigt instrument för att kraftfullt bemöta humanitära kriser. Vidare är EU en viktig aktör för att säkra ett principdrivet, behovsbaserat humanitärt bistånd. Regeringen ska bidra till att EU fortsatt bedriver en humanitär verksamhet baserad på de humanitära principerna och att EU utvecklar sitt arbete med att stärka bryggan mellan humanitärt bistånd och långsiktigt utvecklingssamarbete. 7 Samverkan och synergier Regeringen ser att det globala, regionala, bilaterala och multilaterala utvecklingssamarbetet tillsammans med det humanitära biståndet och samverkan inom ramen för EU:s utvecklingssamarbete skapar en helhet. Insatser och arbetssätt kompletterar varandra inom såväl som mellan olika kanaler. Dialog och påverkansarbete är viktiga verktyg inom hela utvecklingssamarbetet. Synergier och komplementaritet eftersträvas. bilaterala, regionala och tematiska utvecklingssamarbete har bilateralt utvecklingssamarbete med enskilda länder och regioner som styrs av geografiska strategier. tematiska strategier med ett övergripande strategiskt fokus. Sida, och i några fall samt , har i uppdrag av regeringen att genomföra strategierna. och regionala utvecklingssamarbetet utvecklar en bredd av relationer med aktörer från olika delar av samhället. möjlighet att föra en bilateral dialog om prioriterade frågor. är ett effektivt verktyg för att arbeta med motvindsfrågor i enskilda länder, i olika sammanhang och på olika nivåer. utvecklingssamarbetet innebär att är närvarande i prioriterade länder vilket möjliggör en kontinuerlig dialog samt analys och uppföljning av verksamheten. Genom att utgå ifrån principerna för ett effektivt utvecklingssamarbete såsom exempelvis ägarskap, anpassning och ömsesidigt ansvarsutkrävande stärker förutsättningarna för ett effektivt bilateralt utvecklingssamarbete och långvariga relationer