prop · H303120 · 2016-03-30 00:00:00 — Emittenten kan medge undantag från handelsförbudet under vissa förutsättningar (artikel 19.12). Dessa förut- sättningar kommer att preciseras i en delegerad akt som kommissionen antar. Den som utarbetar eller sprider investeringsrekommendationer ska enligt marknadsmissbruksförordningen vidta rimliga försiktighetsmått för att säkerställa att informationen presenteras objektivt och att eventuella intressen och intressekonflikter uppges (artikel 20). Reglerna i förord- Prop. 2015/16:120 ningen är kortfattade men de kommer att kompletteras av detaljerade regler i tekniska standarder för tillsyn som kommissionen antar (ar- tikel 20.3). 4.7Den behöriga myndigheten och dess befogenheter Varje medlemsstat ska utse en behörig myndighet som ska säkerställa att förordningen tillämpas i medlemsstaten (artikel 22). Den behöriga myn- digheten ska ha en rad befogenheter för att utreda marknadsmissbruk (artikel 23). Myndigheten ska bl.a. ha rätt att få tillgång till information och data, kunna hålla förhör samt genomföra platsundersökningar och utredningar hos fysiska och juridiska personer. Befogenheterna ska kunna utövas direkt, i samarbete med, eller genom delegering till, andra myndigheter eller marknadsföretag. Den behöriga myndigheten ska också ha möjlighet att besluta om administrativa sanktioner, såsom sanktionsavgifter, både för fysiska och juridiska personer (artikel 30). I förordningen fastslås också skyldigheter för de behöriga myndighet- erna att samarbeta och utbyta information sinsemellan och med Euro- peiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (), i synnerhet när det gäller utredningsverksamhet (artiklarna 24 och 25). De behöriga myndigheterna ska vidare, när det är nödvändigt, komma överens om samarbetsformer med sina motsvarigheter i tredjeländer om bl.a. infor- mationsutbyte (artikel 26). 4.8Ett straffrättsligt direktiv som kompletterar förordningen I samband med att marknadsmissbruksförordningen antogs, antogs även och rådets direktiv /57/EU av om straffrättsliga påföljder för marknadsmissbruk (marknadsmissbruks- direktiv), i det följande benämnt marknadsmissbruksdirektivet. Mark- nadsmissbruksdirektivet kompletterar marknadsmissbruksförordningen i syfte att säkerställa ett effektivt genomförande av förordningens bestäm- melser (skäl 23 till direktivet). Direktivet innebär att medlemsstaterna ska kriminalisera åtminstone allvarliga former av marknadsmissbruk (insiderhandel, olagligt röjande av insiderinformation och marknadsmanipulation) som begås med uppsåt (artiklarna 3–5). Vidare finns bestämmelser om påföljdsnivåer (artikel 7). Tillämpningsområdet är detsamma som för marknadsmissbruksförord- ningen. 2015/16:120 5 Lagstiftning för att möjliggöra viss Regeringens bedömning: I avvaktan på att ny lagstiftning till följd av marknadsmissbruksförordningen och marknadsmissbruksdirektivet kan träda i kraft, bör vissa lagändringar göras för att möjliggöra tillsyn över att bestämmelserna i marknadsmissbruksförordningen följs. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker bedömningen eller har inget att invända mot den. och Ekobrotts- myndigheten påpekar att definitionen av insiderinformation i lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument (marknadsmissbrukslagen) skiljer sig från definitionen i marknadsmissbruksförordningen, vilket skulle kunna innebära problem i den praktiska rättstillämpningen. I promemorian anges att nuvarande bestämmelser i svenska författningar bör kunna tillämpas tillsammans med marknadsmissbruksförordningen i den mån de inte strider mot förordningen och att marknadsmissbrukslagen bör tillämpas till dess att marknadsmissbruksdirektivet är genomfört i svensk rätt. Eftersom förordningen är överordnad svensk rätt är det väsentligt att motiveringen utvecklas och förtydligas. anför att det är beklagligt att den svenska anpassningen till ett viktigt och, redan i sig, svåröverskådligt nytt inte kan hanteras i ett enda lagstiftningsärende och i rätt tid. Vidare är det olyckligt att frågor om ansvarsfördelningen mellan och handelsplatserna inklusive delegation av uppgifter inte har fått ett tydligt svar. , med instämmande av , uppger att det för svensk finansmarknad och för föreningens medlemmar är bekymmersamt med ett försenat genomförande av . I promemorian förs det inte någon diskussion om eventuella effekter av att man i kommer att ha insiderbegrepp och beskrivning av mark- nadsmanipulation som inte överensstämmer med . Därutöver är det mycket olyckligt att det fr.o.m. kommer att finnas svenska regler och regler i marknadsmissbruksförordningen om mark- nadsövervakning och rapporteringsskyldighet som inte överensstämmer med varandra. Regeringen bör utveckla hur marknadsaktörer och andra bör hantera den omständigheten att det på detta område finns bestäm- melser om rapporteringsskyldighet på flera ställen. Även anser att det är beklagligt att den svenska anpassningen till ett viktigt och, redan i sig, svåröverskådligt nytt regelverk inte kan hanteras i ett enda lagstiftningsärende och i rätt tid. Den svenska och den euro- peiska straffrätten kommer exempelvis att ha olika definitioner av insiderinformation och marknadsmanipulation. Skälen för regeringens bedömning En tillfällig lagstiftning bör införas Marknadsmissbruksförordningen är direkt tillämplig och de förbud och påbud som anges i den gäller och ska tillämpas av enskilda fr.o.m. . Bestämmelserna om den behöriga myndighetens tillsyns- och utred- ningsbefogenheter och administrativa sanktioner är emellertid inte direkt tillämpliga. Det förutsätts att medlemsstaterna vidtar nödvändiga åtgärder för att följa dessa bestämmelser (artikel 39.3). Medlemsstaterna ska ha gjort detta och det är då som dessa bestäm- melser ska börja tillämpas. ska medlemsstaterna ha genomfört marknadsmissbruksdirektivet (artikel 13 i direktivet). Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att bl.a. lämna förslag till ändringar och anpassningar av den lagstiftning som rör marknadsmissbruk i syfte att säkerställa att uppfyller EU-rätts- liga krav samt att utredning och bekämpning av marknadsmissbruk ska kunna bedrivas på ett effektivt sätt (dir. 2012:108). Utredningen, som tog namnet marknadsmissbruksutredning, redovisade sitt uppdrag . Utredningen föreslår i betänkandet Marknadsmissbruk II (SOU 2014:46) omfattande ändringar i lagstiftningen på marknadsmiss- bruksområdet. Utredningens förslag är föremål för beredning inom . En promemoria som innehåller för- slag som kompletterar eller avviker från utredningens förslag remittera- des (dnr Fi2016/01010/V). Ny lagstiftning bedöms inte kunna träda i kraft förrän tidigast . Utan någon lagstiftning i kraft som kompletterar marknadsmissbruks- förordningen finns det risk för oklarhet om hur marknadsaktörerna ska agera för att fullgöra sina skyldigheter enligt förordningen, t.ex. till vilken myndighet som de ska göra vissa anmälningar. I avvaktan på att ett fullständigt förslag till ny lagstiftning kan lämnas bör det därför göras vissa lagändringar för att möjliggöra att marknadsmissbruksförordningen följs. Det bör även införas vissa bestämmelser om tillsyn över att förordningen följs. De bestämmelser i marknadsmissbruksförordningen som det är mest angeläget att de kompletteras med bestämmelser i svenska författningar utgörs av dem som motsvarar den nuvarande anmälningsskyldigheten för insynspersoner, handelsförbudet och skyldigheten att föra insiderförteckningar. I den del det inte föreslås några lagändringar i denna proposition bör nuvarande bestämmelser i svenska författningar kunna tillämpas vid sidan av marknadsmissbruksförordningen. Det förutsätter dock att de bestämmelserna inte strider mot förordningens bestämmelser. Exempel- vis bör bestämmelserna i marknadsmissbrukslagen tillämpas till dess marknadsmissbruksdirektivet är genomfört i svensk rätt. När det gäller definitionen av insiderinformation i marknadsmissbruks- förordningen är det, som , , , och påpekar, så att definitionen skiljer sig från definitionen av insiderinformation i marknadsmissbrukslagen. Detsamma gäller defini- tionen av marknadsmanipulation (otillbörlig marknadspåverkan i marknadsmissbrukslagen). När det gäller denna fråga kan det konstateras att marknadsmissbruksdirektiv ska genomföras i svensk rätt. Marknadsmissbrukslagen kan anses utgöra ett partiellt genomförande av det direktivet, eftersom det är i den lagen som marknads- missbruksdirektiv har genomförts i svensk rätt och reglerna i de båda direktiven till viss del överensstämmer. Eftersom definitionerna av insiderinformation och otillbörlig marknadspåverkan är snävare i marknadsmissbrukslagen än marknadsmissbruksdirektiv bör det inte finnas något hinder mot att tillämpa den lagen till dess direktivet har genomförts fullständigt i svensk rätt. Det bör inte innebära några svårigheter för marknadsaktörerna, som är skyldiga att tillämpa marknadsmissbruksförordningen. Det innebär dock att berörda myndig- heter endast kan ingripa mot marknadsaktörer med stöd av nuvarande påföljdsbestämmelser. Detsamma gäller värdepappersinstitutens skyldig- het att rapportera misstänkta transaktioner. Instituten ska följa marknads- missbruksförordningen, som är mer detaljerad än straffbestämmelserna i marknadsmissbrukslagen. En liknande situation gäller för emittenternas skyldighet att offentliggöra insiderinformation, vilket de ska göra enligt bestämmelserna i marknadsmissbruksförordningen. I denna proposition lämnas, som påpekar, inte några förslag när det gäller ansvarsfördelningen mellan och börserna i den delen. Situationen när det gäller ingripande mot den som underlåter att fullgöra sin skyldighet att offentliggöra sådan information kommer därför att vara densamma som . De sanktioner som kan bli aktuella i sådana fall är de disciplinåtgärder som en börs eller ett värdepappersinstitut som driver en handelsplattform (MTF-plattform) kan besluta, dvs. sanktioner på civilrättslig grund. Börsernas och värde- pappersinstitutens regelverk för emittenter hänför sig visserligen till underlåtenhet att offentliggöra kurspåverkande information enligt lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden (11 kap. 6 § och 15 kap. 6 §). Det kan hävdas att begreppet kurspåverkande information i lagen om värdepappersmarknaden är snävare än definitionen av insiderinformation enligt marknadsmissbruksförordningen. På samma sätt som gäller för marknadsmissbrukslagen kan därför bestämmelserna i lagen om värdepappersmarknaden inte anses stå i strid med marknadsmiss- bruksförordningen och börserna kan, med tillämpning av sina regelverk för emittenter, ingripa mot emittenter som inte offentliggör kurspå- verkande information. Det är dock naturligtvis en fördel om börserna och värdepappersinstituten justerar sina regelverk till så att de stämmer överens med marknadsmissbruksförordningens krav när de börjar gälla. Regeringen avser att återkomma med förslag till offent- ligrättsliga sanktioner för åsidosättandet av skyldigheten att offentliggöra insiderinformation enligt marknadsmissbruksförordningen i samband med förslag till de ytterligare lagändringar som krävs för att anpassa svensk rätt till marknadsmissbruksförordningen och genomföra mark- nadsmissbruksdirektivet. Flera av lagförslagen i denna proposition innehåller hänvisningar till bestämmelser i marknadsmissbruksförordningen. För vissa typer av bestämmelser bör hänvisningen avse EU-bestämmelserna i en viss angiven lydelse, s.k. statiska hänvisningar, och utformas enligt nya Prop. 2015/16:120 anvisningar för författningsskrivning. En följd av att ha en statisk hänvisning blir att om EU-bestämmelserna ändras behöver lagstiftaren överväga om någon ändring bör göras i den nationella lagstiftningen. Hänvisningen till EU-bestämmelserna bör vara statisk när paragrafen rör en möjlighet för att ingripa mot enskilda genom t.ex. föreläggande om vite eller sanktioner samt när paragrafen rör undantag från straff. I andra typer av bestämmelser, t.ex. bestämmelser om undantag och lättnader från skyldigheter i marknadsmissbruks- förordningen, är det ändamålsenligt att hänvisningen till förordningen är dynamisk, dvs. avser förordningen i den gällande lydelsen. Om EU-bestämmelsen ändras behöver lagstiftaren därmed inte överväga om någon ändring bör göras i den nationella lagstiftningen. Även i upplysningsbestämmelser anges endast EU-förordningens namn. 5.2Finansinspektionen utses till behörig myndighet Regeringens förslag: ska fullgöra de uppgifter som ska skötas av behörig myndighet enligt marknadsmissbruks- förordningen. En bestämmelse om detta införs i lagen om anmälnings- skyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Varje medlemsstat ska utse en behörig myndighet enligt marknadsmissbruksförordningen (artikel 22). Den behöriga myndigheten ska övervaka att förordningens bestämmelser följs och besluta om sanktioner samt fullgöra de uppgifter i övrigt som anges i förordningen. är den myndighet i som har tillsyn över värdepappersmarknaden och är behörig myndighet enligt marknadsmissbruksdirektiv (se 16 § marknadsmissbrukslagen och 17 § lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instru- ment). Inspektionen har också ett internationellt kontaktnät med andra tillsynsmyndigheter, vilket är av stor betydelse för att kunna samarbeta på det sätt som krävs enligt artiklarna 25 och 26 i förordningen. Finans- inspektionen bör därför vara den behöriga myndigheten i enligt marknadsmissbruksförordningen. En bestämmelse om som behörig myndighet bör tills vidare införas i lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Genom att utses till behörig myndighet får inspek- tionen de befogenheter som den behöriga myndigheten har direkt på grund av förordningen. ta emot anmälningar från marknadsoperatörer (börser) och värdepap- persbolag som driver en handelsplats om finansiella instrument för vilka en ansökan om upptagande till handel har gjorts, som har tagits 2015/16:120 upp till handel eller som handlas på handelsplatsen (artikel 4), ta emot anmälningar från emittenter om återköp av egna aktier i ett återköpsprogram (artikel 5.1–5.3), ta emot uppgifter om stabiliseringstransaktioner från emittenter, erbjudare eller andra personer som genomför stabilisering (artikel 5.4 och 5.5), fastställa godtagen marknadspraxis (artikel 13), ta emot rapporter från marknadsoperatörer och värdepappersbolag som driver en handelsplats samt personer som yrkesmässigt arran- gerar eller genomför transaktioner, om transaktioner som kan utgöra insiderhandel, marknadsmanipulation eller försök till dessa (ar- tikel 16), ta emot information från emittenter och deltagare på marknaden för utsläppsrätter, om uppskjutet offentliggörande av insiderinformation (artikel 17.4), ta emot underrättelser från kreditinstitut eller finansiella institut som avser att skjuta upp offentliggörande av insiderinformation i syfte att bevara det finansiella systemets stabilitet, och ge sitt medgivande till uppskjutandet (artikel 17.5), ta emot anmälningar om transaktioner genomförda av personer i ledande ställning och dem närstående personer hos en emittent, deltagare på marknaden för utsläppsrätter eller auktionsplattformar, auktionsförrättare och auktionsövervakare som är involverade i auk- tioner som anordnas enligt auktioneringsförordningen (artikel 19.1– kommer därutöver vara skyldig att utan dröjsmål översända anmälan, från marknadsoperatörer och värdepappersbolag som driver en handelsplats, om finansiella instru- ment till som i sin tur ska offentliggöra uppgifterna (artikel 4.2 och 4.3), samarbeta med , med andra behöriga myndigheter i andra medlemsstater och med behöriga myndigheter i tredjeländer (artik- larna 24–26). Den omständigheten att utses till behörig myndig- het innebär inte att inspektionen kommer att få möjlighet att besluta om administrativa sanktioner enligt marknadsmissbruksförordningen. I av- snitt 5.5 finns förslag till hur ska ingripa mot vissa överträdelser av marknadsmissbruksförordningen. 5.3Anmälningsskyldighet för personer i ledande ställning och handelsförbud Regeringens förslag: Bestämmelserna om anmälningsskyldighet för personer med insynsställning i lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument upphävs. Även bestämmel- serna i samma lag om förbud för vissa personer med insynsställning och aktiemarknadsbolag att under vissa perioder handla i finansiella instrument relaterade till bolaget upphävs. I lagen införs upplysningar om de bestämmelser om anmälningsskyldighet och handelsförbud som gäller enligt marknadsmissbruksförordningen. ska sköta offentliggörandet av transaktioner som har rapporterats och ska för det ändamålet upprätthålla ett insyns- register. Uppgifter som enligt marknadsmissbruksförordningen ska anmälas till insynsregistret får lämnas av en värdepapperscentral genom automatisk databehandling. Hänvisningen i andra lagar till lagen om anmälningsskyldighet för vissa finansiella instrument ändras så att hänvisning i stället görs till marknadsmissbruksförordningen. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorians förslag skiljer sig från regeringens förslag genom att i promemorians förslag upphävs bestämmelsen i lagen (1998:1479) om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument enligt vilken en central värdepappersförvarare genom automatisk databe- handling får anmäla insynspersoners innehav (8 kap. 3 § tredje stycket). Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att den möjlig- het insynspersoner har att få uppgifter om sitt aktieinnehav överförda från enligt 8 kap. 3 § lagen om värdepappers- centraler och kontoföring av finansiella instrument bör behållas och att bestämmelsen bör anpassas till marknadsmissbruksförordningen. Ett stort antal personer med insynsställning utnyttjar tjänsten och modellen har lett till att anmälningar sker . ser inga hinder mot att tjänsten utvecklas för att uppfylla kraven i artikel 19 i marknadsmissbruksförordningen. , med instämmande av , ifrågasätter varför 2 § lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument inte upphävs när tillämpningen av bestämmelsen upphör i och med att marknadsmissbruksförordningen börjar gälla. Föreningarna anser också att möjligheten enligt 10 § samma lag att låta förvaltare föra över uppgifter till insynsregistret genom automatisk databehandling och för insynspersoner att därmed få dispens från anmälningsskyldigheten bör finnas kvar. Det borde gå att förena reglerna i förordningen med en möj- lighet till förvaltarregistrering och en effektiv överföring av uppgifter. Skälen för regeringens förslag: Regler om anmälningsskyldighet för personer med insynsställning finns i lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. Dessa bestämmelser genomför artikel 6.4 marknadsmissbruksdirektiv (se prop. 2004/05:142 s. 136). I den artikeln anges att personer i ledande ställning och deras närstående ska rapportera egna transaktioner till den behöriga myndig- heten och att uppgifterna ska offentliggöras. Direktivet ger utrymme för relativt omfattande utfyllnad på nationell nivå. Detta utnyttjades vid genomförandet i svensk rätt till att i stor utsträckning behålla den reglering av anmälningsskyldigheten som fanns års direktiv med vissa smärre justeringar (a. prop. 136–146). Enligt lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument är det endast de s.k. insynspersonerna som är anmälningsskyldiga, men en närståendes innehav ska likställas med insynspersonens (5 §). 2015/16:120 bestämmelser om anmälningsskyldighet innehåller den lagen ett förbud för vissa insynspersoner och deras närstående att under månaden före en ordinarie delårsrapport över huvud taget handla med värdepapper utgivna av eller relaterade till det bolag i vilket de har insynsställning (15 §). Enligt marknadsmissbruksförordningen ska personer i ledande ställ- ning och dem närstående personer anmäla sina transaktioner i finansiella instrument relaterade till emittenten, dels till emittenten, dels till den behöriga myndigheten (artikel 19). Reglerna om anmälningsskyldighet är även tillämpliga på personer i ledande ställning hos en deltagare på marknaden för utsläppsrätter och hos auktionsplattformar, auktions- förrättare och auktionsövervakare som är involverade i auktioner som anordnas enligt auktioneringsförordningen (artikel 19.10). avsnitt 4.2 är den svenska auktionsförrättaren, medan auktionsövervakaren och den auktionsplattform som bl.a. använder finns på EU-nivå. Personer i ledande ställning hos dessa företag eller organ ska anmäla transaktioner relaterade till utsläppsrätter (artikel 19.1 b). person i ledande ställning och närstående person definieras i artikel 3.1.25 och 3.1.26 i marknadsmissbruksförordningen. Förordningen innehåller detaljerade regler om vad en anmälan ska innehålla och vilken typ av transaktioner som är anmälningspliktiga, bl.a. pantsättning och utlåning av finansiella instrument som görs av eller på uppdrag av en person i ledande ställning eller en närstående, och transak- tioner som utförs inom ramen för vissa livförsäkringar (kapitalförsäk- ringar) (artikel 19.7). Det finns en tröskel som innebär att anmälnings- skyldigheten endast gäller om transaktionerna under ett kalenderår över- stiger ett sammanlagt belopp om ; ett tröskelvärde som en behörig myndighet kan höja under vissa förut- sättningar (artikel 19.8 respektive 19.9). Detaljerade regler kommer att finnas i en delegerad akt och i tekniska standarder för genomförande som kommissionen antar (artikel 19.13–19.15). I marknadsmissbruksförordningen finns även regler om att personer i ledande ställning hos en emittent av innan offentliggörandet av en delårsrapport eller en bokslutskommuniké inte får handla med instrument som har emitterats av bolaget i fråga eller instrument relaterade till sådana (artikel 19.11). Eftersom bestämmelser om anmälningsskyldighet och handelsförbud finns i marknadsmissbruksförordningen bör bestämmelserna om det i lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instru- I stället bör det tas in en upplysning i lagen om bestäm- melserna i marknadsmissbruksförordningen. även bestämmelser om vilka finansiella instrument som ska anmälas och motsvarande bestämmelser i lagen (2 §) bör, som Svenska Fondhand- lareföreningen och anför, upphävas. Enligt lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument gäller handelsförbudet före offentliggörandet av en delårsrapport även aktiemarknadsbolagens handel med egna aktier (15 § andra stycket 2). Något sådant förbud finns inte i marknadsmissbruks- Förordningen ger viss möjlighet att införa ytterligare anmälningsskyldigheter än de som anges där (artikel 19.2 första stycket). Det kan dock konstateras att marknadsmissbruksförordningen innehåller de förbud och begränsningar som har ansetts nödvändiga för att förhindra marknadsmissbruk. Även bestämmelsen om handelsförbud för aktie- marknadsbolags handel med egna aktier i lagen bör därför upphävas. Emittenter och deltagare på marknaden för utsläppsrätter ska offent- liggöra den information som har anmälts (artikel 19.3). Bestämmelsen gäller även auktionsplattformar, auktionsförrättare och auktionsöver- vakare (artikel 19.11). Det ges dock en möjlighet för medlemsstaterna att i stället föreskriva att en behörig myndighet själv får offentliggöra infor- mationen. Enligt gällande svensk rätt är det som sköter offentliggörandet av de transaktioner som har anmälts. Det sker genom insynsregistret (9 § lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument). Denna ordning fungerar bra och bör behållas.