prop · H40310 · 2016-11-21 00:00:00 — Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna avstyrker förslaget om en sammanslagning av delmålet om ekonomisk jämställdhet och delmålet om en jämn fördelning av obetalt hem- och omsorgsarbete. Bland de instanser som tillstyrker förslaget, bl.a. Kommuner och Landsting (SKL), (), ingenjörer och Svenskt näringsliv, betonas värdet av att sambandet mellan betalt och obetalt arbete blir tydligare. , i , kvinnolobby m.fl. framhåller att en sammanslagning innebär en nedprioritering av det obetalda hem- och omsorgsarbetet och att de delar av delmålet som inte är kopplade till ekonomisk jämställdhet osynlig- görs. Flera länsstyrelser och kommun anser att delmålet har betydelse för normer kring kön, maskulinitet och feminitet i minst lika hög grad som utbildningsmålet. Skälen för regeringens bedömning Sedan jämställdhetspolitiken formades som ett eget politikområde har kvinnors och mäns möjligheter och villkor när det gäller försörjning och betalt arbete varit i centrum. Reformerna med föräldraförsäkring, utbyggd barn- och äldreomsorg och särbeskattning utgör fortfarande grundpelare i arbetet för ekonomisk jämställdhet. En jämn fördelning av det obetalda arbetet och av föräldraledigheten samt en väl fungerande barn- och äldreomsorg är också viktiga förändringsområden för att eko- nomisk jämställdhet ska kunna nås. Delmålet om ekonomisk jämställdhet och delmålet om en jämn fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet hänger därför särskilt nära samman. Delmålet om ekonomisk jämställdhet är dock väldigt omfattande och en samman- slagning av delmålen riskerar att minska fokus på betydelsen av det obetalda arbetet. Regeringen bedömer därför att det finns skäl att behålla ekonomisk jämställdhet och en jämn fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet som separata mål. Enligt betänkandet från Delegationen för jämställdhet i arbetslivet (JA- delegationen) Hela lönen – (SOU 2015:50) uppgår de strukturella löneskillnaderna mellan kvinnodominerade, offentligt finansierade yrken och ungefär likvärdiga mansdominerade yrken i privat sektor till . När genomsnittskvinnan går i pension har hon tjänat mindre än genom- snittsmannen, beräknat på faktiska löner och arbetstider 2013. Detta får också stora negativa konsekvenser för kvinnors inkomster senare i livet. Av alla kvinnor som gick i pension 2014 fick helt eller delvis garantipension eftersom deras inkomstgrundade pension var så låg. Motsvarande andel bland männen var . Regeringen anser att en viktig del i att nå målet om ekonomisk jämställdhet är att öka kvinnors arbetskraftsdeltagande och minska det ofrivilliga deltidsarbetet. Heltid ska vara norm på hela arbetsmarknaden, deltid en möjlighet. För att detta ska vara möjligt i praktiken behövs ett modernt arbetsliv med en god arbetsmiljö och goda arbetsvillkor. En utbyggd och väl fungerande välfärdssektor är en grundförutsättning för kvinnors arbetskraftsdeltagande. Ett aktivt arbete och ansvarstagande från arbetsmarknadens parter inom ramen för den svenska modellen behövs för att öka förändringstakten mot minskade löne- och inkomstskillnader och för att nå målet om ekonomisk jämställdhet. Utvecklingen är särskilt oroande när det gäller kvinnors sjukskrivningar. Framtidsinriktade åtgärder som rör löner och villkor, såsom arbetstider, osäkra anställningar, arbetsbelastning och psykosocial miljö är centrala Skr. 2016/17:10 för att vända trenden och skapa förutsättningar för ett jämställt arbetsliv som ger kvinnor och män ekonomisk självständighet under hela livet. Delmålet är ekonomisk jämställdhet. Kvinnor och män ska ha samma möjligheter och villkor i fråga om arbete som ger ekonomisk självständighet livet ut. Tyngdpunkten ligger på de ekonomiska villkor kvinnor och män har som individer. Delmålet tar sikte på fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män och omfattar inkomster i form av lön och näringsverksamhet samt avkastning på kapital. Vidare omfattas ersättningar och bidrag från transfereringssystemen samt effekter av skatter och avgifter. Begreppet ekonomisk självständighet innebär att kvinnor och män har samma möjligheter och villkor att försörja sig själva och sina eventuella barn. En utgångspunkt är att kvinnor och män ses som individuellt ansvariga för sin försörjning. Att skatter och socialförsäkringar är knutna till individen främjar en jämn fördelning av både betalt och obetalt arbete. Delmålet omfattar att kvinnor och män ska ha samma möjligheter och förutsättningar när det gäller tillgången till arbete och att de ska ha samma möjligheter och villkor i fråga om anställnings-, löne- och andra arbetsvillkor samt utvecklingsmöjligheter i arbetet. Delmålet omfattar även företagande, att kvinnor ska ha samma möjligheter som män att starta och driva företag som kan växa och generera en inkomst. Det avlönade arbetet ska inte bara ge ekonomisk självständighet i förvärvsaktiv ålder, utan också innebära ekonomisk trygghet och självständighet under pensionsåren. Regeringens bedömning: Ett delmål är jämställd utbildning. Kvinnor och män, flickor och pojkar ska ha samma möjligheter och villkor när det gäller utbildning, studieval och personlig utveckling. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens bedömning. Utredningen föreslog målet Jämställd utbildning. Kvinnor och män, flickor och pojkar, ska ha samma möjligheter och villkor när det gäller livslångt lärande och personlig utveckling. Regeringen bedömer att utbildning och studieval tillsammans med personlig utveckling behöver lyftas fram inom ramen för det jämställdhetspolitiska utbildningsmålet. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslaget eller invänder inte mot det. anser att det är viktigt att ansvaret för förändringsarbetet inom området inte förläggs uteslutande till utbildningsväsendet eftersom utbildningssektorn inte ensam kan förändra könssegregeringen och den könsuppdelade arbetsmarknaden, eller de normer och värderingar som råder kring utbildning. LO varnar för en tolkning av delmålet som innebär att ojämställdhet ska ”utbildas bort”, dvs. att jämställdhet främst ska uppnås genom att kvinnor inom yrken och branscher där korta utbildningar är , utbildar sig bort från sina yrken, livs- och arbetsvillkor. LO anser att jämställdhet ska vara möjligt oavsett klasstillhörighet och utbildnings- bakgrund. Skälen för regeringens bedömning Målet om en jämställd utbildning handlar om att kvinnor och män, flickor och pojkar ska ha samma möjligheter och villkor i fråga om utbildning. Målet är centralt för att kvinnor och män ska kunna nå en ökad ekonomisk självständighet, men också för individens möjligheter till makt och inflytande i samhället samt för den personliga utvecklingen. Bristen på jämställdhet när det gäller utbildning handlar inte om den formella tillgången till utbildning utan om ojämställda förutsätt- ningar, möjligheter och villkor i samband med utbildning. Under förra seklets första hälft fick kvinnor och flickor formellt tillträde till hela utbildningssystemet, men fortfarande råder en påtaglig könssegregering på de flesta utbildningsinriktningar, såväl i nationella program i gym- nasieskolan och som i högskolan. När det gäller resultaten i skolan har flickor länge presterat bättre än pojkar, som de är mer stressade och mår sämre. har andelen kvinnor och män som lämnat gymnasieskolan med ofullständiga betyg ökat. Ökningen är störst bland elever med utländsk bakgrund och särskilt bland män. Könsbundna studieval har i stor utsträckning samband med social bakgrund. En effekt av detta är att unga män från studieovana hem studerar vidare efter gymnasieskolan i långt mindre utsträckning än unga kvinnor med motsvarande bakgrund. De könsbundna studievalen hänger också tätt samman med den köns- uppdelade arbetsmarknaden och yrkesidentitet och kön, vilket också återspeglas på olika utbildningsinriktningar, t.ex. i gymnasieskolan och i högskolan (se t.ex. SOU 2010:99 och SOU 2011:1). , (), utvärdering (IFAU) och anser att det behöver förtydligas vad som avses med begreppen livslångt lärande och personlig utveckling. UKÄ menar att begreppet har en tydlig koppling till fortbildning eller vidareutbildning för vuxna, medan utredningens intention är att delmålet ska omfatta alla utbildningsformer, även förskola, grundskola och gymnasieskola. Vidare menar UKÄ att formuleringen om personlig utveckling är problematisk då den inte går att följa upp. Regeringen anser att begreppet livslångt lärande omfattar lärande ”från vaggan till graven” och därmed bör anses omfatta alla utbildningsformer. Regeringen bedömer dock att begreppet kan tolkas på olika sätt och anser därför att utbildning är ett bättre begrepp då det ännu tydligare omfattar alla utbildningsformer, från förskola till högskola och även kan innefatta mer icke-formella utbildningsformer som fortbildning och vidareutbildning i t.ex. folkhögskolornas och studieförbundens regi. Begreppet personlig utveckling omfattar bl.a. skolväsendets uppdrag att främja barns och elevers allsidiga personliga utveckling till aktiva, kreativa, kompetenta och ansvarskännande individer och medborgare (1 kap. 4 § skollagen [2010:800]). En viktig del av detta uppdrag handlar om att elever och studenter inte ska begränsas av snäva könsnormer i sin personliga utveckling. I bl.a. läroplanen för förskolan (Lpfö98) och i läroplanen för , förskoleklassen och fritidshemmet 2011 (Lgr11) anges att verksamheten ska motverka traditionella könsmönster och könsroller samt att flickor och pojkar ska ha samma möjligheter att pröva och utveckla förmågor och intressen utan begränsningar utifrån stereotypa könsroller. I läroplanen för gymnasieskolan (2011 (Lgr11) anges att eleverna ska uppmuntras att utveckla sina intressen utan fördomar om vad som anses vara kvinnligt och manligt. Att kvinnor och män, flickor och pojkar ska ha samma villkor och möjligheter i fråga om personlig utveckling inbegriper också möjligheten att utveckla sina intressen och ambitioner även inom ramen för icke-formell bildnings- och utbildningsverksamhet, men också i andra samhälleliga sammanhang såsom i föreningslivet. Flera remissinstanser, bl.a. , Universitets- och högskolerådet och , lyfter fram betydelsen av att de könsbundna utbildningsvalen motverkas, inte minst mot bakgrund av den ojämställda arbetsmarknaden. framhåller att det är avgörande att utbildningen redan från förskolan behandlar normer och värderingar för att traditionella könsmönster och de stereotypa val och handlingssätt de leder till ska brytas. Även betonar vikten av att förskolans roll i jämställdhetsarbetet lyfts fram i delmålet. Regeringen delar dessa bedömningar och anser att arbetet för att bryta könssegregeringen inom utbildningen är en strategisk jämställdhetsfråga som behöver förtydligas i målformuleringen. En stor del av en människas identitet och självbild grundläggs tidigt i livet och det är därför särskilt viktigt att ett aktivt jämställdhetsarbete och normkritiskt arbete bedrivs i förskolan men även i och i gymnasieskolan för att ge elever möjligheter att välja utbildning och yrke utan begränsande könsnormer. En viktig del av arbetet för att bryta de könsbundna studievalen handlar om att få normbrytare att också stanna kvar på utbildningen och senare också att arbeta inom ett yrke där de befinner sig i minoritet. Arbetet mot könsbundna studieval och för en jämställd utbildning behöver därför omfatta alla delar av utbildningen, från utbildningsinnehåll till pedagogik och frågor som rör kultur och jargong. Ett annat arbetsområde rör de föreställningar som finns om olika gymnasieprogram och högskoleutbildningar och även den självbild som finns där och som kan verka utestängande utifrån bl.a. kön. I syfte att uppnå målet om en jämställd utbildning, inte minst när det gäller studievalen, behövs dessutom ett brett förändringsarbete på fler områden utanför utbildningssektorn, t.ex. på arbetsmarknaden och i föreningslivet. På så sätt hänger delmålet om utbildning tätt samman med både delmålet om ekonomisk jämställdhet och om en jämn fördelning av makt och inflytande. Delmålet är en jämställd utbildning. Kvinnor och män, flickor och pojkar ska ha samma möjligheter och villkor när det gäller utbildning, studieval 2016/17:10 och personlig utveckling. Delmålet är nytt som självständigt mål. Målet omfattar hela det formella utbildningssystemet från förskola till universitet och högskola, inklusive vuxenutbildning och . Även bildning och utbildning utanför det formella utbildningssystemet omfattas, t.ex. folkhögskolor och studieförbundens utbildningsverk- samhet. Arbetet mot de könsbundna studievalen omfattar alla delar av utbildningen och ger ett strategiskt fokus till arbetet för en jämställd utbildning. Att kvinnor och män, flickor och pojkar ska ha samma möjligheter och villkor när det gäller personlig utveckling handlar om jämställda förutsättningar att utveckla intressen, ambitioner och att nå sin fulla potential utan att hindras av strukturer, fördomar och stereotypa föreställningar utifrån kön. Det finns ett särskilt ansvar inom skolväsendet att främja personlig utveckling. Målsättningen om en jämställd personlig utveckling omfattar även andra arenor utanför den formella och icke-formella utbildningssektorn, t.ex. föreningslivet, och har bäring på flera av de jämställdhetspolitiska delmålen. 3.7Obetalt hem- och omsorgsarbete Regeringens bedömning: Ett delmål är en jämn fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet. Kvinnor och män ska ta samma ansvar för hemarbetet och ha möjlighet att ge och få omsorg på lika villkor. Utredningens förslag: Överensstämmer inte med regeringens bedömning. Regeringen bedömer att delmålet om obetalt hem- och omsorgsarbete bör behållas. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna vill behålla delmålet om en jämn fördelning av obetalt hem- och omsorgsarbete (se avsnitt 3.5). Flera remissinstanser framhåller att en sammanslagning med delmålet om ekonomisk jämställdhet, i enlighet med utredningens förslag, skulle innebära en nedprioritering och ett osynliggörande av det obetalda hem- och omsorgsarbetet, särskilt i de delar som inte har direkt koppling till delmålet om ekonomisk jämställdhet. påpekar att det oavlönade hemarbetet påverkar möjligheten till ett samhälleligt engagemang i politiska frågor, föreningar eller andra delar av det civila samhället, vilket har en tydlig bäring på delmålet om en jämn fördelning av makt och inflytande. LO anser att det är viktigt att mäns rättighet att ge omsorg fortsatt bör betonas i de jämställdhetspolitiska målen. LO framhåller att män som tar ut av föräldraledighet eller VAB-dagar kan bestraffas löne- och karriärmässigt, framför allt inom mansdominerade arbetsplatser i och med att de bryter mot normer om vad som anses vara ett rimligt manligt föräldraskap. Skälen för regeringens bedömning Regeringen delar remissinstansernas bedömning om att det är viktigt att det obetalda hem- och omsorgsarbetet fortsatt finns kvar som ett eget delmål. En viktig målsättning i regeringens politik för välfärd och jämställdhet är att det ska vara möjligt att förena betalt arbete med att ha en familj och att vårda relationerna med närstående. Historiskt har jämställdhetspolitiken huvudsakligen haft fokus på omsorgen om barn och ett jämställt föräldraskap när det gäller det obetalda arbetet. Dagens brist på ett jämställt omsorgsansvar för barn har stora konsekvenser för kvinnors och mäns hälsa, livskvalitet, arbetskraftsdeltagande och inkomster. Att sträva efter ett jämställt föräldraskap är också viktigt ur ett barnperspektiv. Kvinnor och män arbetar i genomsnitt lika många timmar , men män ägnar mer tid åt förvärvsarbete och kvinnor ägnar mer tid åt hemarbete. Män har också mer tid än kvinnor för återhämtning och vila. Utvecklingen när det gäller obetalt arbete har gått åt rätt håll, men utjämningen består till största del av att kvinnor arbetar mindre obetalt, medan ökningen av mäns obetalda arbetstid har ökat marginellt enligt SCB:s tidsanvändningsundersökning. Dessutom påverkas endast kvinnors, inte mäns, totala hushållsarbetstid av föräldraskapet. En hög arbetsbelastning av obetalt och betalt arbete hänger samman med en ökad risk för sjukfrånvaro. Allra störst risk för sjukskrivning löper de kvinnor vars partner inte använder föräldraförsäkringen. En förutsättning för att nå delmålen om både obetalt arbete och ekonomisk jämställdhet är således att män tar ett ökat ansvar för det obetalda hem- och omsorgsarbetet. har äldreomsorgen minskat kraftigt och anhörigomsorgen har ökat. Den största gruppen av dem som ger anhörigomsorg är döttrar till lågutbildade äldre. Denna grupps möjligheter till ekonomisk självständighet genom betalt arbete är sämre än övriga gruppers och har dessutom försämrats . Omsorgsgivandet påverkar också livssituation och självbestämmanderätt för den som tar emot omsorgen och här är kvinnor i klar majoritet. De flesta äldre kvinnor och män föredrar offentlig omsorg framför anhörigomsorg och privat köpta tjänster. En god offentligt finansierad omsorg ökar därför livskvalitet och självbestämmande för äldre kvinnor och män och ger även ökad möjlighet till ekonomisk självständighet för kvinnor i förvärvsaktiv ålder (se avsnitt 2.3.5). Målet är en jämn fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet. Kvinnor och män ska ta samma ansvar för hemarbetet och ha möjlighet att ge och få omsorg på lika villkor. Målet omfattar inte endast fördelningen av obetalt arbete inom ett heterosexuellt par i ett hushåll, utan avser fördelningen mellan kvinnor och män av obetalt arbete på samhällsnivå. Målet omfattar även obetalt hemarbete, omsorgen om barn, äldre och andra närstående. Målet inbegriper både den som ger omsorg och den som tar emot den. Med hemarbete åsyftas det hushålls- och underhållsarbete som utförs i hemmet. Den äldreomsorg och barnomsorg som inte är obetald omfattas av delmål 6, jämställd hälsa (se avsnitt 3.9). Regeringens bedömning: Ett delmål är jämställd hälsa. Kvinnor och män, flickor och pojkar ska ha samma förutsättningar för en god hälsa samt erbjudas vård och omsorg på lika villkor. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens bedömning. Utredningen föreslog delmålet jämställd hälsa, vård och omsorg. Kvinnor och män, flickor och pojkar, ska ha samma möjligheter och villkor när det gäller hälsa, vård och omsorg livet ut. Regeringen bedömer att målsättningen om en jämställd hälsa är kopplad till hälsans bestämningsfaktorer inom folkhälsopolitiken. Att vård och omsorg ska erbjudas på lika villkor för kvinnor och män, flickor och pojkar är en viktig faktor, av flera, för att uppnå en jämställd hälsa. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller invänder inte mot det, däribland , , SKL och flera kommuner. läns landsting () anför att hälsa, vård och omsorg är tre komponenter med olika storheter, där hälsa påverkas av allt som berör en individ medan vård och omsorg är mer avgränsade områden. Det finns en risk att delmålet tillskrivs landsting och kommuner eftersom de ansvarar för den offentligt finansierade vården och omsorgen. Västra () framhåller att det är viktigt att synliggöra att jämställdhet i hälsa både kan handla om att servicen inom vård och omsorg är ojämställd, och att den kan vara en konsekvens av andra ojämställda strukturer i samhället såsom makt, ekonomi och obetalt hem- och omsorgsarbete. kvinnolobby och Unizon framför att de gärna hade sett att delmålet, genom en formulering om jämställd medborgarservice, skulle ha omfattat all gemensamt finansierad service och inte bara vård och omsorg. DO anför att ett omfattande arbete på hälsoområdet bedrivs inom ramen för det som benämns jämlik vård, där skillnader utifrån kön ingår. DO saknar en närmare analys i betänkandet till stöd för att det därutöver i särskild ordning bör genomföras åtgärder specifikt i syfte att uppnå en jämställd vård. Skälen för regeringens bedömning Folkhälsan har i flera hänseenden utvecklats positivt, men en god hälsa är inte jämlikt fördelad i befolkningen. Hälsoskillnaderna mellan olika socioekonomiska grupper fortsätter att öka. Mellan människor i olika yrken, med olika lång utbildning eller med olika stor inkomst finns påtagliga skillnader i hälsa, sjukdomsrisk och förväntad livslängd. Detta är den ojämlika ohälsan. Redan tidigt i livet och finns och uppstår skillnader i förhållanden och villkor som påverkar kvinnors och mäns hälsa och livschanser. Flickor och pojkar med olika familjebakgrund får därför olika förutsättningar, liksom deras föräldrar och andra vuxna har olika villkor och möjligheter till god hälsa. Mycket av detta borde gå att motverka, men verkligheten i dagens är att vi trots en god levnadsstandard och utbyggda trygghetssystem har påtagliga skillnader i hälsa och dödlighet. Utvecklingen inom hälsa, men även villkoren inom vård och omsorg, visar att situationen skiljer sig åt mellan kvinnor och män. Strukturella könsskillnader och jämställdhetsproblem finns t.ex. när det gäller kvinnors och mäns upplevda hälsa. Sämst hälsoutveckling har kvinnor med kort utbildning och kvinnor med funktionsnedsättning. Kvinnor, särskilt unga kvinnor, upplever oftare psykisk ohälsa än män. Självmord är mer än dubbelt så vanligt bland unga män (15–) i jämförelse med unga kvinnor. Strukturella könsskillnader finns även inom hälso- och sjukvården, exempelvis när det gäller förskrivning av läkemedel, liksom bemötande, diagnostisering och behandling. Inom område ska bemötande, behovsbedömning, innehåll och omfattning avseende socialtjänstinsatserna vara jämställda. Utvecklingen när det gäller äldreomsorgens räckvidd, kvalitet och arbetsvillkor är ett jämställdhets- problem som har växt , både sett till trygghet och livskvalitet för äldre kvinnor och män. När det gäller stöd och omsorg till personer med funktionsnedsättning är det bl.a. en större andel män än kvinnor som har insatser enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS, trots att andelen kvinnor som uppger att de har en funktionsnedsättning är högre än andelen män. Också inom andra stöd så som vårdbidrag och handikappersättning har könsskillnader identifierats. Normer om kön och maskulinitet har också en negativ inverkan på mäns hälsa bl.a. genom att män söker vård i mindre utsträckning och i ett senare skede än kvinnor. Flera av de dödsorsaker som är vanligare bland män än bland kvinnor kan relateras till beteenden som risktagande, framför allt inom trafiken, våldsanvändning och hög alkoholkonsumtion. Rätten till bästa möjliga fysiska och psykiska hälsa slås fast bl.a. i FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Rege- ringen anser att strävandena mot en jämlik och jämställd hälsa är en självklar del i arbetet för rätten till hälsa. Regeringens långsiktiga mål är att sluta de påverkbara hälsoklyftorna inom en generation. Arbetet för en god hälsa i befolkningen ska ske utifrån regeringens ambition vad gäller jämställdhet mellan kvinnor och män respektive flickor och pojkar. Delmålet jämställd hälsa harmoniserar väl med det övergripande målet för folkhälsopolitiken om att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen (prop. 2002/03:35, bet. 2002/03:SoU7, rskr. 2002/03:145), liksom med mål för hälso- och sjukvårdspolitiken, politiken för sociala tjänster och funktionshinders- politiken. Delmålet jämställd hälsa harmoniserar även väl med rådande lagstiftning, det vill säga hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), socialtjänstlagen (2001:453) och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Delmålet jämställd hälsa är också tydligt kopplat till de övriga jämställdhetspolitiska delmålen.