prop · H40368 · 2016-12-14 00:00:00 — I ljud- och bildupptagningar från förhör i domstol är t.ex. bilduppgiften som utgångspunkt föremål för sekretess. Med hänsyn till risken för kopiering eller spridning anses en- ligt gällande rätt sådana bildupptagningar som regel inte lämpliga att tillhandahålla genom att lämna ut en kopia till parten. 2016/17:68 rätten till insyn enligt genom att parten eller partens ombud eller försvarare får ta del av bildupptagningen i domstolens lokaler (jfr NJA 2008 s. 883). Det bör understrykas att avsikten med att införa en möjlighet att ställa upp förbehåll i samtliga förfaranden enligt inte är att ändra den ordningen. Regeringens grundsyn är att partsinsynen som utgångspunkt alltjämt kan realiseras utan att bildupptagningen lämnar domstolens lokaler (se även prop. Om en part har rätt till en kopia av visst material eller om det annars anses lämpligt att tillhandahålla en sådan kopia, kan ett förbehåll använ- das för att inskränka partens möjlighet att fritt förfoga över sekretessbe- lagda uppgifter i materialet. Ett förbehåll kan dessutom innebära att par- ten inte får en egen kopia utan endast får ta del av sekretessbelagda upp- gifter vid besök hos domstolen. Eftersom förbehållet är straffsanktionerat enligt 20 kap. 3 § BrB kan det antas motverka obehörig spridning av uppgifterna. Frågan om ett tillhandahållande av handlingar med sekretessbelagda uppgifter bör förenas med förbehåll kan aktualiseras i många olika situ- ationer och avse vitt skilda slag av handlingar. Det är därför svårt att närmare ange när det kan vara lämpligt att göra detta. Om det finns en risk för att sekretessbelagda uppgifter används eller sprids på annat sätt än vad som behövs för att föra talan i målet, kan det i de fall det anses lämpligt att en kopia alls bör lämnas ut ofta vara mer lämpligt att lämna kopior till en offentlig försvarare eller en advokat som är ombud i ett mål än till parten själv. Det bör i vart fall gälla när det är fråga om ett brott- mål eller ett indispositivt tvistemål. Som nämns ovan finns det dock situationer där risken för spridning medför att en kopia inte bör lämnas ut. Det finns då ändå en rätt att ta del av handlingen vid besök i dom- stolens lokaler. Även när handlingen tillhandahålls på det sättet kan det vara lämpligt att göra förbehåll som inskränker rätten att förfoga över den. Ett sådant förbehåll kan t.ex. innehålla ett förbud mot att kopiera eller på annat sätt avbilda handlingen eller att avslöja inne- hållet i den. Misstänktas och tilltalades rätt att ta del av material i avslutade förfaranden 8.1Misstänktas rätt att ta del av utredningsmaterial i nedlagda förundersökningar och andra avslutade brottsutredningar Regeringens förslag: Det ska regleras i offentlighets- och sekretess- lagen att den som har varit misstänkt i en avslutad förundersökning som inte har lett till åtal, har rätt att ta del av uppgift i förundersök- ningen, trots att förundersökningssekretess till skydd för enskild gäl- ler för uppgiften. En förutsättning för detta är att den misstänkte har beaktansvärda skäl för sin begäran om att ta del av uppgiften, och det inte bedöms vara av synnerlig vikt för den som uppgiften rör eller någon närstående till denne att uppgiften inte lämnas ut. Det sek- retessbrytande undantaget ska vara tillämpligt även när det är fråga om andra brottsutredningar än förundersökningar och i fråga om den som enbart anmälts för brott. förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser antingen tillstyrker eller har inga invändningar mot utredningens förslag. Hovrätten för betonar att det är angeläget att förslaget genomförs. Rikspolis- styrelsen och anser dock att det för att underlätta rättstillämp- ningen behöver klargöras vad som avses med beaktansvärda skäl. Tull- verket påtalar att detsamma gäller i fråga om uttrycket synnerlig vikt. Skälen för regeringens förslag: Utredningsmaterial i nedlagda förun- dersökningar blir allmänna handlingar senast i samband med nedlägg- ningsbeslutet. Även sedan en förundersökning har lagts ned brukar sek- retess i stor utsträckning gälla för uppgifter som finns i dessa handlingar. är det fråga om förundersökningssekretess enligt 35 kap. 1 § OSL till skydd för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Om inte någon sekretessbrytande bestämmelse är tillämplig krävs för ett utlämnande av sådana uppgifter att det står klart att ett röjande inte leder till någon skada eller men för den enskilde eller någon närstående till honom eller henne. Det gäller alltså en presumtion för sekretess för sådana uppgifter. Sådan förundersökningssekretess kan dock enligt 35 kap. 6 § 1 OSL inte omfatta själva beslutet att lägga ned förundersökningen. I finns bestämmelser om den misstänktes rätt att ta del av utredningsmaterial under ett pågående straffrättsligt förfarande (se närmare avsnitt 6.1). Någon bestämmelse i om rätt till insyn i en nedlagd förundersökning för den misstänkte finns däremot inte. En rätt till insyn i ett utredningsmaterial måste emellertid inte stöd- jas på någon uttrycklig författningsbestämmelse utan kan framgå av allmänna rättsgrundsatser. I praxis har en misstänkt under vissa förutsätt- ningar ansetts ha en rätt till insyn även i nedlagda förundersökningar, om han eller hon har beaktansvärda motiv för sin begäran om insyn (RÅ 1995 ref. 28 och RÅ 2001 ref. 27). Denna insynsrätt är inte en från förundersökningen kvarstående insynsrätt utan det är fråga om en ny insynsrätt som inte nödvändigtvis behöver vara densamma som under det En sådan rätt till insyn kan till- komma även den som under den pågående förundersökningen inte under- rättades om skälig misstanke om brott. Anledningen till det är att det inte är samma skäl som motiverar att den misstänkte får tillgång till utred- ningsmaterial i en pågående förundersökning som i en nedlagd sådan. Enligt regeringen finns det goda skäl för den ordning som vuxit fram i praxis när det gäller misstänktas rätt att ta del av utredningsmaterial i Den som har varit misstänkt för ett brott kan ha ett berättigat intresse av att ta del av det bakomliggande utred- En brottsmisstanke kan ha fått konsekvenser för den enskilde i andra sammanhang som gör att han eller hon har ett intresse av att få reda på vad som skett under förundersökningen. Så kan t.ex. vara fallet om uppgifter i den nedlagda förundersökningen kan ha betydelse i ett pågående rättsligt förfarande vid någon domstol eller förvaltnings- myndighet (jfr RÅ 1995 ref. 28 som gällde en återkallad läkarlegiti- mation och RÅ 2001 ref. 27 som gällde en pågående civilrättslig pro- Det är framför allt behov av rättslig natur som bör leda till att en misstänkt tillåts ta del av utredningsmaterial i en nedlagd förundersök- Det kan dock även finnas andra godtagbara anledningar till att den enskilde vill ta del av utredningsmaterialet. Att en misstänkt endast har ett intresse av att veta vem som har lämnat en viss uppgift bör däremot i normalfallet inte motivera att förundersökningssekretessen får vika. bör därför även fortsättningsvis krävas att en misstänkt som vill ta del av en sekretessbelagd uppgift från en nedlagd förundersökning har beak- tansvärda skäl för sin begäran. det behöver förtydligas vad som avses med beaktansvärda skäl. dock inte möjligt att på ett uttömmande sätt slå fast vad för slags motiv som kan vara beaktansvärda. Detta beror på omständigheterna i det en- Typiskt sett bör det dock krävas att den enskilde kan åbe- ropa omständigheter som ger stöd för slutsatsen att han eller hon har ett behov av att ta del av uppgiften av skäl som objektivt framstår som god- I vilka fall, utöver de nämnda, sådana skäl kan föreligga får utvecklas i rättstillämpningen. Att en misstänkt har beaktansvärda skäl för sin begäran om att få del av utredningsmaterial i en nedlagd förundersökning bör emellertid inte vara tillräckligt för att han eller hon ska få del av materialet. Intresset av att ta del av utredningsmaterialet bör liksom under ett pågående förundersök- ningsförfarande (se närmare avsnitt 6.1) vägas mot sekretessintresset till skydd för annan enskild. Rätten att ta del av utredningsmaterial i en ned- lagd förundersökning för en misstänkt som har beaktansvärda skäl för sin begäran bör alltså inte vara ovillkorlig. Om det är av synnerlig vikt för den som ska skyddas av sekretessen eller för dennes närstående att upp- gift inte lämnas ut bör detta intresse ha företräde framför den misstänktes rätt att ta del av uppgiften. Enligt behöver även uttrycket syn- nerlig vikt förtydligas. Regeringen konstaterar att uttrycket synnerlig vikt förekommer i andra sekretessbrytande bestämmelser, t.ex. i 35 kap. 8 § OSL. Det exemplifieras i förarbetena till den bestämmelsen vad som avses med synnerlig vikt. Det kan t.ex. vara av synnerlig vikt att en iden- titet inte röjs om det finns risk för trakasserier och repressalier. uppgifter i brottsplatsundersökningar, läkarintyg, förhörsutsagor och dylikt kan innehålla så graverande uppgifter för en enskild att de inte bör röjas. Det kan också föreligga en allvarlig risk att andra uppgiftslämnare, exempelvis vittnen, som hörts om känsliga förhållanden, tillfogas allvar- lig skada om uppgifter om dem lämnas ut. Hänsyn bör också kunna tas till närståendes intressen av att uppgifterna inte röjs (prop. 2000/01:109 s. 20). Avsikten är att innebörden av uttrycket synnerlig vikt ska vara densamma i den aktuella bestämmelsen. Den reglering som föreslås om rätt att ta del av utredningsmaterial i nedlagda förundersökningar passar inte in i systema- tik. Rätten till insyn regleras inte i utan följer av all- männa rättsgrundsatser. När en förundersökning har lagts ned eller en brottsutredning annars avslutats blir allt utredningsmaterial allmänna handlingar. En tidigare misstänkts rätt att ta del av sådant material bör enligt regeringen uteslutande hanteras enligt tryckfrihetsförordningens regler om allmänna handlingars offentlighet. För att möjliggöra ett ut- lämnande till någon enskild i fall där uppgifter är sekretessbelagda i förhållande till den enskilde krävs att det i offentlighets- och sekretess- lagen införs en sekretessbrytande bestämmelse som innebär att utläm- nandet tillåts (jfr 35 kap. 8 § OSL). Med hänvisning till vilket sekretess- intresse som varit föremål för viss praxis, ser inte utredningen något påtagligt behov av en sekretessbrytande bestämmelse i förhållande till andra sekretessbestämmelser än förundersökningssekretessen till skydd för enskild i 35 kap. 1 § OSL. Ingen remissinstans invänder mot utred- ningens bedömning i denna del. Regeringen konstaterar att det allmänna kan ha ett starkt intresse av att uppgifter i en förundersökning inte lämnas ut. Det är dock inte särskilt vanligt att det allmänna har sådana intressen i en nedlagd förundersökning. I de fall det finns ett sådant intresse i en nedlagd förundersökning, t.ex. när det gäller uppgifter av betydelse för den brottsbeivrande verksamheten eller för rikets säkerhet, torde dock dessa intressen alltid vara så starka att de inte ska behöva stå tillbaka för den tidigare misstänktes intresse av att ta del av uppgifter. Detta innebär att t.ex. utrikes- och försvarssekretess enligt 15 kap. 1 och 2 §§ och för- undersökningssekretess till skydd för allmänna intressen enligt 18 kap. 1 och 2 §§ inte bryts genom bestämmelsen. Om en konflikt mellan dessa intressen ändå skulle uppstå får den lösas genom att vissa uppgifter maskeras eller på annat sätt utelämnas i det material som lämnas ut (jfr prop. 2000/01:109 s. 20). Den sekretessbrytande bestämmelsen bör alltså gälla endast i förhållande till förundersökningssekretessen till skydd för enskild. Den bör därför placeras i anslutning till den sekretessbrytande bestämmelsen till förmån för målsäganden i 35 kap. 8 § OSL. Möjligheten att ta del av utredningsmaterial i en avslutad utredning bör omfatta även andra brottsutredningar än förundersökningar. En sådan möjlighet bör därmed tillkomma även personer som endast anmälts för brott och inte blivit formellt betraktade som misstänkta. Skälet till detta är att rätten att ta del av utredningsmaterial i nedlagda eller annars av- slutade utredningar inte motiveras av samma hänsyn som insynsrätten under pågående utredningar. Även den som ännu inte underrättats om skälig misstanke om brott i en pågående förundersökning kan alltså ha beaktansvärda skäl för sin begäran om att i efterhand få ta del av det bakomliggande utredningsmaterialet. 8.2Tilltalades rätt att ta del av förundersökningsmaterial och annat utredningsmaterial i avslutade förfaranden Regeringens förslag: Sekretess ska inte hindra att en tilltalad i ett mål som slutligt har avgjorts tar del av det material som föregått av- görandet. Denna rätt att ta del av material gäller även för sådana upp- gifter som inte har haft betydelse för beslutet i åtalsfrågan eller för avgörandet av målet i sak, om det inte av hänsyn till ett allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att den sekretessbelagda uppgiften inte röjs och det står klart att det intresset har företräde framför den enskildes intresse av att ta del av uppgiften. Material ska kunna till- handahållas med ett förbehåll som inskränker den enskildes möjlighet att förfoga över uppgiften. förslag överensstämmer i stora delar med rege- ringens. Utredningen föreslår dock att en förutsättning för att sekretessen ska kunna brytas ska vara att den som dömts genom en lagakraftvunnen dom har beaktansvärda skäl för sin begäran om insyn och något allmänt eller enskilt sekretessintresse av synnerlig vikt inte talar emot ett utläm- nande. Utredningen föreslår inte att domstolens handlingar i målet ska omfattas av bestämmelsen. Utredningen föreslår inte heller att bestäm- melsen ska omfatta den som frikänts för brott. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig särskilt i denna del, däribland ombudsmän (), Kammarrätten i och , är positiva till att det regleras vilken rätt till insyn den som dömts för brott har. JO anser dock att den som anser sig felaktigt dömd bör ges en betydligt starkare ställning när det gäller rätten att ta del av material än den som önskar granska vad som förekommit i en förundersökning som inte lett till åtal. Den dömdes rätt till insyn bör enligt JO utformas så att den helt överensstämmer med den rätt till insyn som en misstänkt har från och med slutdelgivningen. JO anser vidare att en sekretessbrytande regel principiellt även bör omfatta domstolens handlingar i målet. Kammarrätten i pekar på att formen för det slutliga avgörandet inte bör styra vilken rätt till insyn den dömde har, t.ex. kan den situationen uppstå att det vidtas utredningsåt- gärder mellan en dom och ett beslut att inte meddela prövningstillstånd. Skälen för regeringens förslag: När en brottmålsdom får laga kraft upphör den misstänktes rätt enligt att ta del av utred- ningsmaterialet (se närmare avsnitt 4.3.2). Detta hänger samman med att det inte längre pågår något brottmålsförfarande vare sig hos den brottsutredande myndigheten eller hos domstol som den dömde kan göra anspråk på att få insyn i. Om en förundersökning åter- upptas enligt 58 kap. 6 a § RB eller om resning beviljas får den miss- tänkte däremot samma rätt till insyn som han eller hon hade under det föregående brottmålsförfarandet (jfr JO 2007/08 s. 87 och prop. 2011/12:156 s. 35 f.). Har inte förundersökningen återupptagits eller resning beviljats får enligt nuvarande ordning den dömdes begäran om att ta del av utredningsmaterial i stället hanteras enligt reglerna i tryckfrihetsförordningen (jfr nämnda JO-beslut och JK beslut 2008- 12-05, dnr 7417-08-21). Även om det inte längre pågår något brottmålsförfarande kan den som dömts för brott ha ett intresse av att ta del av det bakomliggande utred- Det kan på goda grunder antas att detta är viktigare för den dömde själv än för andra personer. I detta skede är det dock inte behovet av att ta till vara sina intressen i utredningen och att förbereda sitt försvar som motiverar en sådan rätt att ta del av material. det vara att den dömde vill angripa det lagakraftvunna avgörandet med extraordinära rättsmedel, såsom en ansökan om resning eller domvilla. Utredningsmaterialet kan då behöva gås igenom för att det ska vara möj- ligt att ta ställning till om det över huvud taget finns förutsättningar för att ansöka om resning eller begära att förundersökningen ska återupptas. Mot den bakgrunden anser regeringen att den som t.ex. vill undersöka möjligheterna att ansöka om resning bör ha en mer långtgående rätt att ta del av material än vad andra enskilda kan göra gällande med stöd av Detta överensstämmer med den uppfattning JO tidigare gett uttryck för (JO 2007/08 s. 87). som utredningen och flera remissinstanser, bl.a. JO och Kammarrätten i , påtalar regleras vilken rätt att ta del av det bakomliggande utredningsmaterialet som den som dömts för brott har. En fråga som har diskuterats är under vilka förutsättningar den som dömts för brott ska ha rätt att ta del av det bakomliggande utrednings- Här finns det olika synsätt. Utredningen anser inte att insyns- rätten bör vara lika omfattande som en misstänkts rätt till insyn under Den dömdes rätt att ta del av det bakomliggande materialet bör enligt utredningen inte vara helt oberoende av vad för slags syfte som ligger till grund för en begäran från den dömde om att få ta del av materialet. Enligt utredningen bör en prövning göras om den dömde agerar utifrån något beaktansvärt motiv. Önskemålet om att ta del av materialet för att försöka hitta något stöd för att angripa domen genom resning är enligt utredningen ett klart beaktansvärt motiv liksom andra situationer med anknytning till något pågående eller nära förestående Utredningen öppnar dock för att det kan finnas också andra tänkbara och godtagbara motiv. Enligt JO bör däremot den som dömts för brott vara bevarad sin rätt att ta del av material som han eller hon har haft under förundersökning och rättegång. Det spelar enligt detta synsätt inte någon roll om begäran om att få del av material framställs i samband med slutdelgivning eller . att den som anser sig felaktigt dömd bör ges en betydligt starkare ställ- ning när det gäller rätten att ta del av material än den som önskar granska vad som förekommit i en förundersökning som inte har lett till åtal. ligt JO bör det därför inte göras någon prövning av huruvida det finns beaktansvärda skäl för begäran om att få ta del av material och det bör inte finnas någon begränsning av rätten att ta del av sådana uppgifter som kan antas ha betydelse för beslutet i åtalsfrågan. Principiella skäl talar för att den som har dömts för brott ska ha samma rätt att ta del av det material som legat till grund för avgörandet som han eller hon har haft under det pågående brottmålsförfarandet. utredningsmaterial på grund av bestämmelser om gallring och förstörelse inte alltid finns bevarat sedan brottmålsförfarande har avslutats förändrar inte den bedömningen. Sedan ett avgörande har fått laga kraft finns inte i fråga om allt material samma starka skäl att bevara det som under ett I den utsträckning sådant material finns bevarat bör emellertid rätten att ta del av det vara densamma som innan avgörandet. Det innebär att den som har dömts för brott bör ha rätt att ta del av allt material som har haft betydelse för åklagarens ställningstagande i åtals- frågan liksom för rättens avgörande i sak. En sådan regel blir enkel att tillämpa genom att det inte behöver göras någon bedömning av om den dömde har beaktansvärda skäl för sin begäran om att ta del av sådant Den tillgodoser även rättmätiga krav på att den som dömts för brott får möjlighet att noggrant gå igenom den utredning som har lett fram till åtal och fällande dom mot honom eller henne. även om han eller hon inte har för avsikt att angripa domen med något extraordinärt rättsmedel eller behöver materialet i ett annat rättsligt för- Som JO påtalar är den dömdes intresse av detta mer skyddsvärt än det intresse som den som har varit misstänkt i en förundersökning som inte lett till åtal kan ha av att gå igenom utredningsmaterial. rimligt att den dömde ges en mer omfattande rätt till insyn än en miss- tänkt i en nedlagd förundersökning. När det gäller insynen i den del av sidomaterialet som inte kan antas ha haft betydelse i åtalsfrågan bör emellertid den dömdes insynsrätt kunna begränsas, om det finns något allmänt eller enskilt sekretessintresse av synnerlig vikt som har företräde framför den dömdes intresse av att ta del av uppgiften och en upplysning om materialet inte heller kan lämnas utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen ska skydda. Om den som har dömts för brott saknar legitima skäl att vilja ta del av utredningsmaterialet bör således hans eller hennes rätt att ta del av sidomaterial i flertalet fall kunna begränsas med hänsyn till att det finns ett sekretessintresse av synnerlig vikt som talar mot ett utlämnande. Samma förutsättningar gäller under det pågående En annan fråga gäller vilket material som ska omfattas av den dömdes Frågan i denna del gäller framför allt om den dömdes rätt till insyn även bör omfatta sådant material i domstolens brottmålsakt som inte härrör från förundersökningen. Utredningen anser inte att det finns tillräckliga skäl att inkludera material i domstolens brottmålsakt i re- JO anser emellertid att den dömdes rätt till insyn av prin- cipiella skäl bör omfatta även material i denna. Detta bör enligt JO gälla oavsett om det inte i praktiken finns något större problem när det gäller insyn i brottmålsakten. Regeringen instämmer i den bedömningen. reglering kring den dömdes rätt till insyn i bakomliggande utrednings- material bör av tydlighetsskäl omfatta allt material som den som dömts har rätt att ta del av. Regleringen blir på så sätt mer förutsebar och där- med också mer rättssäker för den enskilde som har dömts för brott. bör därför uttryckligen regleras att den dömdes rätt att ta del av material omfattar inte bara uppgift i förundersökning som föregått avgörandet utan även annan uppgift som tillförts målet. När det gäller den närmare lagtekniska lösningen instämmer rege- ringen i utredningens bedömning att en reglering av den dömdes rätt att ta del av det bakomliggande utredningsmaterialet inte bör tas in i rätte- Den grundläggande insynsrätten är inte uttryckligen re- glerad i balken utan anses ha sin grund i en allmän rättsgrundsats. brottmålsförfarande har avslutats är allt egentligt utredningsmaterial Prop. 2016/17:68 allmänna handlingar, oavsett om det tagits in i förundersökningsproto- kollet eller ingår i sidomaterialet (se närmare avsnitt 4.2.4). För flera av dessa handlingar kan det emellertid fortfarande gälla sekretess. Rätten för den dömde att ta del av det bakomliggande utredningsmaterialet bör lämpligen utformas som en i förhållande till honom eller henne sek- retessbrytande bestämmelse. En sådan bestämmelse bör alltså reglera att den som har dömts för brott har rätt att, under vissa närmare angivna förutsättningar, ta del av det bakomliggande utredningsmaterialet trots att sekretess i och för sig gäller för uppgifterna. Den dömdes rätt att ta del av materialet bör gälla oberoende av vilket intresse en sekretessbestämmelse avser att skydda. Bestämmelsen bör därför lämpligen placeras i 10 kap. OSL i anslutning till kollisionsbestämmelserna. Utredningen föreslår vidare att bestämmelsen bara ska gälla i förhållande till den som har dömts för brott, inte till förmån för den som frikänts. Ingen remissinstans har yttrat sig särskilt i denna del. Regeringen anser emellertid att det inte finns skäl att begränsa regleringen till enbart dömda på det sätt som ut- redningen föreslår. Även den som har frikänts kan ha ett berättigat in- tresse av att ta del av det bakomliggande utredningsmaterialet. Mot- svarande rätt har dessutom den som har varit misstänkt i en nedlagd förundersökning eller på annat sätt avslutad brottsutredning (se närmare avsnitt 8.1).