prop · H4031 · 2016-09-20 00:00:00 — Det finns därmed starkare skäl att ge stöd till investering i ny teknik än att ge stöd till driften av bussarna. Möjligheterna att inom ramen för rådets direktiv /96/EG av om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energi- produkter och elektricitet, EUT L 283, 31.10.2003, s. 51 bevilja nedsatt skatt för elbussar är vidare begränsade. Mot bakgrund av det ovanstående anser regeringen att det saknas tillräckliga skäl för att tillmötesgå SBR:s önskemål. Bland den grupp av aktörer som är skattskyldiga ingår inte enbart stora aktörer som , E.ON, m.fl. utan även mindre företag och ekonomiska föreningar. Exempel på aktörer i den senare gruppen är bostadsrättsföreningar och bostadsbolag som säljer elektrisk kraft till sina medlemmar eller hyresgäster och tar betalt för kraften utifrån uppskattad eller uppmätt Ett annat exempel på någon som under dagens regler blir skattskyldig såsom leverantör är företag som säljer elektrisk kraft till elbilar. Därtill kommer även privatpersoner som säljer elektrisk kraft för eller mer. Dessa aktörer som därmed anses yrkesmässigt leverera elektrisk kraft är skattskyldiga enligt dagens regelverk och ska således anmäla sig till för registrering som skattskyldig samt deklarera och betala in energiskatt till staten. Även om den tidigare beslutade förändringen av undantaget från skatteplikt innebär en möjlighet för en aktör att behålla skattefrihet för egenförbrukad elektrisk kraft trots att denne yrkesmässigt leverererar annan elektrisk kraft så ska de som är skattskyldiga likväl betala in skatt till staten på all den skattepliktiga elektriska kraft som denne själv förbrukat och för den kraft som denne sålt till någon som inte är skattskyldig. För det fall att skattskyldighet som leverantör ersätts av en skattskyldighet för nätinnehavare så kommer dessa elproducenter enbart behöva anmäla sig för registrering som skattskyldig för det fall att de producerar skattepliktig elektrisk kraft som är skattepliktig av annat skäl än att kraften överförts till ett koncessionspliktigt nät. En sådan förändring av skattskyldigheten kan således t.ex. öka viljan för mindre aktörer att tillhandahålla elektrisk kraft bl.a. för laddning av elbilar. De som huvudsakligen kommer att stå för uppbörden av energiskatt på elektrisk kraft med ett sådant förslag är elnätsföretagen (nätinne- havarna). /nätinnehavare bör förstås den som meddelats koncession enligt 2 kap. ellagen. Det är alltså innehavarna av nätkoncession som ska vara skattskyldiga. Som ytterligare förutsättning bör gälla att inne- havaren också överför elektrisk kraft. Skälet till detta är att den som erhållit koncession men endast befinner sig i ett uppbyggnadsskede och som därför ännu inte överför elektrisk kraft inte bör vara skattskyldig. Liksom bör den som framställer skattepliktig elektrisk kraft även i fortsättningen vara skattskyldig, eftersom det, vid sidan av beskattningen av den elektriska kraft som överförs över det allmänna elnätet, bl.a. finns behov av att på enkelt sätt beskatta storskalig egenförbrukning av skattepliktig elektrisk kraft. I likhet med Skogsindustrierna, Sveriges Energiföreningars och SP P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 , och till skillnad från , , , m.fl., anser regeringen att en överflyttning av skattskyldigheten för energi- skatten på elektrisk kraft till elnätsbolagen är i linje med en elhandlarcentrisk modell samt att förslaget, genom att det bidrar till en harmonisering av villkoren för elhandels- företagen i de olika länderna, leder till bättre förutsättningarna för en väl fungerande nordisk slutkundsmarknad för elektrisk kraft. Regeringen aviserade också i budget- propositionen (prop. 2015/16:1 avsnitt 6.22.5) att skattskyldigheten för energiskatten på el skulle ses över i syfte att minska den administrativa bördan. Utgångspunkten för översynen var att skattskyldighet såsom leverantör skulle ersättas med en skattskyldighet för nätinnehavare. arbetar med ett regeringsuppdrag om införandet av en elhandlarcentrisk modell (dnr. M2015/02636/Ee). Uppdraget ska redo- visas . Regeringen föreslår därför att elhandels- företagens och andra elleverantörers roll som skattskyldiga för leveranser till förbrukarna tas över av elnätsföretagen (nätinnehavarna) samt gör bedömningen att skattskyldig i egenskap av producent fortsatt ska vara den som i framställer skattepliktig elektrisk kraft. Undantaget från skattskyldighet som producent för mikroproducenter vars elektriska kraft blir skattepliktig enbart med anledning av att den överförs till ett koncessionspliktigt nät behålls. Förslaget innebär att förekomsten av ”yrkes- mässigt” helt utmönstras ur 11 kap. 5 § LSE. Härigenom tillgodoses den översyn av bestämmelsen som Kammarrätten i efterfrågar. Förslaget att flytta skattskyldigheten till nätföretag i kombination med undantagen från skattskyldighet innebär att mikro- producenter som enbart framställer elektrisk kraft enligt 11 kap. 2 § första stycket 1 a och b LSE kan sälja överskottsel utan att skatt- skyldighet inträder, dvs. i likhet med vad Svensk Solenergi, och Svensk Fjärrvärme efterfrågar. Enligt Utredningen om netto- debitering av el (SOU 2013:46) innebär förändringen av skattskyldighet att nätinne- havarna måste bygga upp system bl.a. för att hantera beskattningen av elektrisk kraft som förbrukas för ändamål som ska beskattas vid en lägre skattenivå vilken ska uppnås genom den P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 För att bygga upp dessa system och inhämta nödvändig information för att hantera skattskyldigheten, krävs att nätinnehavarna ges en förhållandevis för att få systemen och uppgifterna på plats. Regeringen anser i likhet med utredningen att nätinnehavarna bör ges för förberedelsearbete före ikraftträdandet och anser därför att ändringarna bör träda i kraft . Förslagets ikraftträdande skjuts således, i likhet med vad och E.ON efterfrågar, upp jämfört med utredningens ursprungliga förslag till ikraft- trädande. Om regeringen väljer att gå vidare med införandet av en elhandlarcentrisk modell kan det eventuellt behövas vissa kompletterande justeringar i lagen om skatt på energi för att få reformerna att fullt ut samspela med varandra. Förslaget föranleder ändringar i 11 kap. 2 och 5 §§ LSE, se avsnitt 3.9. 6.13.12.2 undantas från skattskyldighet Regeringens förslag: Den myndighet som är systemansvarig enligt 8 kap. 1 § ellagen, dvs. , undantas från kretsen av skattskyldiga. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Det som ska ligga till grund för energibeskattning av elektrisk kraft är den slutliga förbrukningen. Elektrisk kraft som överförs mellan skattskyldiga innan sådan förbrukning sker ska alltså inte beskattas. svenska kraftnäts () verksamhet är koncessionspliktig. En av Svenska kraftnäts huvudsakliga uppgifter är att bygga ut och driva stamnätet. Stamnätet knyter ihop stora produktionsanläggningar, regionnät och utlandsförbindelser. Någon överföring av elektrisk kraft direkt till slut- kunder förekommer inte från stamnätet. Om inget undantag införs skulle bli skattskyldigt med anledning av förslaget i avsnitt 6.13.12.1. Av detta skäl föreslår utredningen om nettodebitering av el samt i SOU 2013:46 (s. 169) respektive SOU 2003:38 (s. 362) att ska undantas från kretsen av skattskyldiga. åstadkoms detta genom att skattskyldighet inte inträder för elektrisk kraft som levereras till en annan skattskyldig. Motsvarande bör gälla också med elnäts- företagen som skattskyldiga, dvs. skattskyldig- heten ska inte inträda för elektrisk kraft som överförs från ett elnätsföretag till ett annat eller från en producent till ett elnätsföretag. Av ovanstående skäl och för att inte onödigt tynga det föreslagna systemet, föreslås därför att undantas från kretsen av skattskyldiga nätinnehavare. Förslaget föranleder ändringar i 11 kap. 5 § LSE, se avsnitt 3.9. 6.13.12.3 Införsel av elektrisk kraft i vissa fall Regeringens förslag: De nuvarande reglerna om skattskyldighet för den för vars räkning elektrisk kraft förs in till landet tas bort. I stället införs en ny regel om skattskyldighet för den som, utan att vara producent eller elnätsföretag, innehar ett elnät för vilket koncession inte meddelats och som via detta elnät för in elektrisk kraft till . Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: I 11 kap. 5 § tredje stycket lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE, anges att den för vars räkning elektrisk kraft förs in till , och den som utan att betala ersättning tar emot skattepliktig elektrisk kraft, anses ha framställt den elektriska kraften. Bestämmelsen innebär att den som väljer att få sin elektriska kraft levererad från ett land utanför , själv blir skattskyldig för sin förbrukning. Motsatsvis gäller att den utländske leverantören inte betraktas som skattskyldig och alltså inte har något ansvar för att skatt betalas för dessa leveranser. Den som för vars räkning elektrisk kraft förs in till anses ha framställt den elektriska kraften och kan därmed själv bli skattskyldig. Ett sådant system skapar sämre möjligheter för utländska leverantörer att komma in på den svenska marknaden, jämfört med svenska elhandelsföretag. Detta eftersom de svenska leverantörerna administrerar uppbörden av den skatt som förbrukaren i slutänden ska betala. Genom att göra elnätsföretagen till skattskyldiga undviker man detta problem. Därför föreslår regeringen ett slopande av bestämmelsen om att den för vars räkning elektrisk kraft förs in till ska anses ha framställt kraften. Eftersom elektrisk kraft i princip endast får föras in till via koncessionspliktiga nät, kommer denna förbrukning ändå att bli beskattad genom att elnätsföretagen enligt förslaget blir skattskyldiga. Det borde inte förekomma att elektrisk kraft förs in till på annat sätt än att den kan skattemässigt fångas upp av elnätsföretagen. För att ändå kunna täcka den situationen att någon olagligt för in elektrisk kraft, bör det finnas en bestämmelse om skattskyldighet även i sådana fall. Därför föreslås att den som, utan att vara nätinnehavare, för in elektrisk kraft till blir skattskyldig, om inte den elektriska kraften går via ett elnät som innehas av en skattskyldig nätinnehavare. En motsvarande regel finns i den finska lagstiftningen som också bygger på nät- innehavarna som skattskyldiga. Bestämmelsen får ses som en säkerhetsåtgärd för att en olaglig införsel av elektrisk kraft ska kunna beskattas, även om den i praktiken inte torde få någon betydelse. Förslagen föranleder ändringar i 11 kap. 5 § LSE, se avsnitt 3.9. 6.13.12.4 Utformningen av reglerna för skattskyldighetens inträde Regeringens förslag: Skyldigheten för producent och elnätsföretag att betala energiskatt inträder dels vid egenförbrukning, dels när elektrisk kraft överförs till någon som inte är skattskyldig. För den som olagligt för in elektrisk kraft till ska skattskyldigheten inträda när kraften förs in. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Skyldighet att betala energiskatt inträder inte för en skattskyldigs förbrukning av elektrisk kraft för vilken skattskyldighet tidigare inträtt. Skyldighet att betala energiskatt inträder inte när elektrisk kraft överförs till det elnät som innehas av den myndighet som är system- ansvarig, dvs. överförs till det av ägda och förvaltade stamnätet. Språkliga förändringar görs i 11 kap. 2, 5, 7, 9 och 11 §§ lagen om skatt på energi som bl.a. ordet ”levereras” och olika former av ordet ”säljer” i dessa bestämmelser ersätts med ”används” och i vissa fall ”överförs”. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har inga synpunkter på förslaget. Vid remissbehandlingen av Skattened- sättningskommitténs betänkande (SOU 2003:38) framhöll att förslaget om när skattskyldigheten skulle inträda borde förtydligas. Enligt Energimyndigheten täckte den föreslagna skrivningen inte in det fallet att en producent eller nätinnehavare överför elektrisk kraft till någon annan än den som förbrukar kraften, t.ex. när en nätinnehavare överför kraft till ett från koncessionsplikt undantaget industrinät med externa kunder. Industrinätsinnehavaren överför i detta fall kraften, men förbrukar den inte bara själv. Skälen för regeringens förslag: Leverans- begreppet i lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE, infördes i och med ikraftträdandet av LSE och ersatte då begreppet "distribuerar" i den upp- hävda lagen (1957:262) om allmän energiskatt (EL). Av förarbetena framgår att man ansåg att det låg närmare till hands att beteckna den som överför kraften – innehavaren av en nät- koncession – som distributör. Skyldigheten att betala skatt inträder enligt nuvarande bestämmelser inte förrän den elektriska kraften faktiskt levereras till förbrukaren respektive förbrukas av producenten eller leverantören. Uttrycket leverans har enligt förarbetena samma innebörd som vad gäller skattskyldighetens inträde vid bränslebeskattningen. Elektrisk kraft kan alltså inte anses ha levererats till den slutlige förbrukaren förrän den passerat förbrukarens mätare. Enligt Skattenedsättningskommitténs förslag i SOU 2003:38 (s. 548) ska begreppet ”levereras” i P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 11 kap. 7 § LSE, i och med att nätinnehavarna skulle ta över rollen som skattskyldiga från elhandelsföretagen, ersättas med begreppet ”överförs”. Vidare föreslår utredningen att för den som själv för in elektrisk kraft, utan att den går via en nätinnehavares elnät, ska skatt- skyldigheten inträda då kraften förs in till . Även i fortsättningen är det den slutliga förbrukningen av elektrisk kraft som ska ligga till grund för beskattning. Elektrisk kraft som överförs mellan skattskyldiga ska alltså inte beskattas. åstadkoms detta genom att skattskyldighet inte inträder för elektrisk kraft som levereras till en annan skattskyldig. Sådana leveranser ska inte redovisas i skatte- deklarationen. Motsvarande bör gälla också för elnätsföretag som skattskyldiga, dvs. skattskyldighet ska inte inträda för elektrisk kraft som överförs från ett elnätsföretag till ett annat eller från en producent till ett elnätsföretag. Skattskyldighet ska inte heller inträda för elektrisk kraft som överförs från ett elnätsföretag till en producent. För att anpassa reglerna om skattskyldighetens inträde till att elnätsföretagen i stället för elhandelsföretagen föreslås bli skattskyldiga, föreslås därför termen ”levereras” i flertalet av paragraferna i 11 kap. LSE ersättas med termerna ”används” respektive ”överförs”. I praktiken får dock överföringen och användningen anses ske . Ett av de lagrum i 11 kap. LSE som föreslås justeras språkligt är 5 § första stycket 3 som reglerar skattskyldigheten för den som fått elektrisk kraft överförd mot försäkran. I lagrådsremissen föreslogs bl.a. att uttrycket ”säljer eller förbrukar” elektrisk kraft ska ersättas med termen ”använder” elektrisk kraft. Det angavs att termen kan anses innefatta såväl försäljning som förbrukning. Lagrådet har emellertid i sitt yttrande pekat på att det inte klart framgår av begreppet ”använder” elektrisk kraft – i den normala betydelsen av termen ”använder” – att uttrycket avser såväl försäljning som förbrukning. Lagrådet har i stället föreslagit formuleringen ”överför eller använder elektrisk kraft”. Regeringen anser att 11 kap. 5 § första stycket 3 LSE ska utformas i enlighet med Lagrådets förslag. Lagrådet har motsvarande synpunkt i fråga om 11 kap. 7 § första stycket 2 LSE där formuleringen ”elektrisk kraft levereras till en köpare eller tas i anspråk för annat ändamål än försäljning” föreslogs ersättas av ”elektrisk kraft används för annat ändamål än som avses i 9 § 1– Lagrådet har föreslagit att lagtexten ska lyda ”elektrisk kraft överförs [till någon annan] eller tas i anspråk för annat ändamål än som avses i 9 § 1–5”. Regeringen anser att de av Lagrådet föreslagna termerna är ändamålsenliga. I förtydligande syfte föreslår regeringen emellertid att de placeras i omvänd ordning enligt följande: ”elektrisk kraft tas i anspråk för annat ändamål än som avses i 9 § 1–5, eller överförs till någon annan”. Med överföring av elektrisk kraft bör förstås inmatning av elektrisk kraft på det elektriska nätet, oavsett om det är fråga om stamnätet eller ett regionalt eller ett lokalt nät, liksom kundernas uttag av elektrisk kraft från det elektriska nätet. Bestämmelsen i 11 kap. 7 § första stycket 1 a LSE bör ges en sådan utformning att det klart framgår att skattskyldighet inträder då elektrisk kraft överförs till någon som inte är skattskyldig i egenskap av producent, elnätsföretag eller frivilligt skattskyldig. Den sistnämnda kategorin skattskyldiga föreslås införas i avsnitt 6.13.4. Det innebär att skattskyldighet ska inträda när elektrisk kraft överförs till någon som är skattskyldig på grund av olaglig införsel av elektrisk kraft. För att undvika dubbelbeskattning när en skattskyldig överför elektrisk kraft till någon annan än den som förbrukar kraften, t.ex. när en nätinnehavare överför kraft till ett från koncessionsplikt undantaget industrinät med en extern kund som är skattskyldig, bör skattskyldighet inte återigen inträda för samma elektriska kraft. Regeringen föreslår därför att skattskyldighet inte ska inträda vid förbrukning av elektrisk kraft för vilken skattskyldighet redan har inträtt. I avsnitt 6.13.12.2 föreslås att ska undantas från kretsen av skattskyldiga. För att inte skattskyldighet enligt det nu lämnade förslaget ska inträda när en skattskyldig överför elektrisk kraft till stamnätet, bör därför även bestämmelserna i 11 kap. 7 § LSE kompletteras med en undantagsregel avseende . Detta undantag bör dock bara gälla för sådan elektrisk kraft som överförs till stamnätet och inte vara tillämpligt när elektrisk kraft i annat fall överförs till , t.ex. för förbrukning i dess kontorslokaler. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Den nu föreslagna ordningen innebär således att producenter och elnätsföretag ska kunna överföra elektrisk kraft till stamnätet utan att detta medför några beskattningskonsekvenser. Regeringen föreslår således att skyldigheten för producent och elnätsföretag att betala energiskatt inträder dels vid egenförbrukning, dels när elektrisk kraft överförs till någon annan än producenter eller elnätsföretag som är skattskyldiga. För den som olagligt fört in elektrisk kraft till ska skattskyldigheten inträda när kraften förs in. Vidare föreslås att skyldighet att betala energiskatt inte inträder när elektrisk kraft överförs till det elnät som innehas av den myndighet som är systemansvarig, dvs. överförs till det av ägda och förvaltade stamnätet. Förslaget föranleder ändringar i 11 kap. 2, 5, 7, 9 och 11 §§ LSE, se avsnitt 3.9. Efter det att de sista företagen lämnat programmet saknar bestämmelserna i lagen om skatt på energi, förkortad LSE som hänvisar till den upphävda lagen om program för energieffektivisering, betydelse. Regeringen föreslår därför att de slopas fr.o.m. . För att bestämmelserna ska kunna tillämpas för äldre perioder även efter ikraftträdandet, exempelvis i samband med omprövningar föreslås att borttagandet kompletteras med en övergångsbestämmelse som innebär att de äldre bestämmelserna fortsatt ska tillämpas för tid före ikraftträdandet. Även de bestämmelser och hänvisningar i skatteför- farandelagen som rör kostnadsränta när befrielse från skatt på energi upphör bör som en konsekvens av det ovanstående slopas fr.o.m. . Förslaget föranleder ändringar i 1 kap. 11 a § och 11 kap. 5 och 9 §§ LSE. samt att 11 kap. 7 a, 7 b, 11 a, 11 b, 11 c och 13 §§ LSE ska upphöra att 6.13.12.5Följdändring med anledning av att gälla, se avsnitt 3.9. lagen om program för energieffektivisering upphört att gälla Regeringens förslag: De bestämmelser i lagen om skatt på energi och i skatteförfarandelagen som hänvisar till den upphävda lagen om program för energieffektivisering ändras så att bestämmelser som enbart reglerar förhållandet till den upphävda lagen tas bort, liksom hänvisningarna i övriga fall. Skälen för regeringens förslag: Efter förslag från regeringen i propositionen Program för energieffektivisering och vissa andra frågor (prop. 2012/13:9) beslutade att lagen (2004:1196) om program för energieffektivisering skulle upphöra att gälla vid utgången av 2012 (bet. 2012/13:NU4, rskr. 2012/13:30, SFS 2012:686). Detta med anledning av att det efter att Europeiska kommissionen hade antagit nya miljöstödsriktlinjer saknas förutsättningar att inleda nya program- perioder efter utgången av 2012. Den upphävda lagen gäller dock för företag som före utgången av 2012 hade godkänts att delta i programmet. De företag som sist godkändes under den upphävda lagen lämnar ändringar i 7 kap. 1 §, 53 kap. 5 § och 65 kap. 1 § skatteförfarandelagen (2011:1244) samt att 65 kap. 12 § skatteförfarandelagen ska upphöra att gälla och att rubriken närmast före sist- nämnda bestämmelse ska utgå, se avsnitt 3.19. Regeringens förslag: Förslagen i avsnitt 6.13.3– 6.13.11 träder i kraft medan övriga förslag i avsnitt 6.13 träder i kraft . För att ansökningar om godkännande som frivilligt skattskyldig ska kunna prövas inför träder bestämmelsen om godkännande av frivilligt skattskyldiga i kraft . Utredningens och promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I regeringens förslag ges dock en möjlighet att godkänna frivilligt skattskyldiga före . Remissinstanserna: menar att övergångsbestämmelserna måste förtydligas, så att det framgår vad som är avgörande för om P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 äldre eller nya bestämmelser ska tillämpas – tidpunkten för elförbrukningen, medgivande av avdrag eller återbetalning eller någon annan tidpunkt. kommun, kommun, IT & Telekomföretagen, Business , Falu kommun och kommun vill ha ett snabbare genomförande. energi anser att ändringen bör träda i kraft . Skälen för regeringens förslag: Ändringarna i lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE, är nödvändiga för att säkerställa att olika EU-rättsliga krav uppfylls. Bland de krav som ska uppfyllas finns dels de krav som uppställs i rådets direktiv /96/EG av om en omstrukturering av gemenskaps- ramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet (EUT L 283, 31.10.2003, s. 51) och i det särskilda tillståndet för att tillämpa nedsatt energiskatt för viss elförbrukning, dels de statsstödskrav om insamling av uppgifter om individuella statliga stöd och stödmottagare för offentliggörande som iakttas fr.o.m. . Då uppfyllandet av kraven är en förutsättning för att bevilja nedsättningarna anser regeringen till skillnad från att de tillkommande kraven ska gälla fr.o.m. . Äldre bestämmelser föreslås fortsätta att gälla för förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandedatumet. Detta innebär att äldre bestämmelser är tillämpliga då den nedsättningsberättigande förbrukningen av elektrisk kraft skett före ikraftträdandet. Förslagen innebär bl.a. att en ny kategori skattskyldiga införs, frivilligt skattskyldiga. För att ska kunna pröva och godkänna frivilligt skattskyldiga inför föreslås att bestämmelsen om godkännande av frivilligt skattskyldiga träder i kraft . För att ge tillräcklig tid för att pröva ansökningarna om frivillig skattskyldighet bör den nya lagen dock träda i kraft efter det att har beslutat att anta regeringens lagförslag. Vid avsaknad av förordningsreglering bör, även vid prövning av en ansökan om godkännande som frivilligt skattskyldig före , kravet på beräknad förbrukning i mycket stor omfattning anses uppfyllt om den sökande kan beräknas förbruka minst 20 giga- wattimmar per kalenderår. De föreslagna förändringarna av energiskatten innebär att såväl företag som myndigheter måste ges tillfälle att anpassa sin verksamhet till Regeringen anser därför att det inte är möjligt att tillmötesgå IT & Telekom- företagen, Business , m.fl. som efterfrågat ett snabbare genomförande.