prop · H40328 · 2016-10-13 00:00:00 — Att, som anser, begränsa de tillgängliga rättsmedlen till enbart överprövningar av upphandlingar är enligt regeringens uppfattning inte lämpligt, särskilt mot bakgrund av att tjänstekontrakt som avser kollektivtrafik omfattats av de bestämmelser som genomför rättsmedelsdirektiven och att kollektivtrafik på buss och med spårvagn alltjämt kommer att omfattas av den regleringen. I sammanhanget kan det påpekas att bestämmelserna om interimistiska beslut vid överprövning av en upphandling och av ett avtals giltighet har förtydligats och att användarnas intresse, allmänintresset och övriga berörda intressen ska beaktas vid skadeavvägningen (se prop. 2015/16:129). Regeringen finner därför att de rättsmedel som står till buds enligt den föreslagna lagen om upphandling av koncessioner ska göras tillämpliga även vid upphandlingar av sådana kollektivtrafiktjänster som är i fråga. verket har vidare påtalat att den i utkastet föreslagna regleringen innebär att överträdelser av andra artiklar i EU:s kollektivtrafikförordning inte omfattas av rättsmedel. Regeringen instämmer i att det kan finnas skäl att låta sådana överträdelser omfattas av prövning. Det saknas emellertid beredningsunderlag för att utvidga den rättsliga prövningen till att även omfatta sådana överträdelser. Som vissa remissinstanser påpekar innehåller några paragrafer i kapitlet om överprövning i den föreslagna lagen om upphandling av koncessioner hänvisningar till överträdelser av ”någon annan bestämmelse i denna lag”. De bestämmelser som en domstol vid en prövning enligt dessa paragrafer ska tillämpa är enbart sådana som gäller för den upphandling som är aktuell i målet. Detta gäller naturligtvis även vid överprövningar av de tjänster som är aktuella. Med andra ord ska en domstol enbart tillämpa de bestämmelser i lagen om upphandling av koncessioner som gjorts tillämpliga genom förslagen i detta lagstiftningsärende. Någon särskild bestämmelse som förtydligar detta är emellertid enligt regeringens uppfattning inte nödvändig. En jämförelse kan i detta sammanhang också göras med t.ex. 16 kap 13 § andra stycket i den föreslagna lagen om upphandling av koncessioner. Den bestämmelsen anger att ett avtal ska förklaras ogiltigt om det har slutits i strid med vissa uppräknade paragrafer, t.ex. bestämmelserna om avtalsspärr. Om avtalsspärr inte gäller vid den aktuella upphandlingen ska rätten naturligtvis inte förklara avtalet ogiltigt såsom stridande mot avtalsspärren. Detta måste anses underförstått i bestämmelsen. De aktuella bestämmelserna i koncessionslagen bör göras tillämpliga även när det gäller direkttilldelningar och nödåtgärder. Enligt artiklarna 2 b i båda rättsmedelsdirektiven, i lydelse enligt ändringsdirektivet, får medlemsstaterna göra undantag från avtalsspärren bl.a. när upphandlingsdirektiven inte kräver att upphandlingen föregås av annonsering i Europeiska unionens tidning. Enligt upphandlingslagarna gäller därför inte någon avtalsspärr när kontrakt tilldelas utan föregående annonsering (se prop. 2009/10:180 del 1 s. 115 f.). Artikel 7.2 i EU:s kollektivtrafikförordning innebär att en behörig myndighet ska informera om en planerad direkttilldelning genom förhandsannonsering i Europeiska unionens tidning senast innan tilldelningen. Själva direkttilldelningen föregås dock inte av annonsering. Eftersom s.k. interna kontrakt inte omfattas av upphandlingslagstiftningen saknas bestämmelser om avtalsspärr i sådana fall. Det finns därför inte skäl att tillämpa avtalsspärr vid direkttilldelning till ett internt företag enligt artikel 5.2 i EU:s kollektivtrafikförordning. Till följd av nödåtgärdens brådskande natur, och då den är begränsad i tiden, bör avtalsspärren inte heller göras tillämplig vid sådana beslut som omfattas av artikel 5.5 i EU:s kollektivtrafikförordning. En avtalsspärr har till syfte att möjliggöra överprövningar av upphandlingen. I fråga om direkttilldelningar av avtal till extern tredje part kan den behöriga myndigheten ha bjudit in eller tagit in anbud från fler än ett kollektivtrafikföretag. Avtalen kan också – i förhållande till avtal som kan direktupphandlas enligt upphandlingslagstiftningen i övrigt – ha ett betydligt större värde och kan löpa . Enligt regeringens uppfattning bör därför bestämmelserna om avtalsspärr göras tillämpliga vid direkttilldelning av avtal om allmän trafik till extern tredje part. I den mån det finns flera anbudsgivare, bör den behöriga myndigheten ha en skyldighet att underrätta anbudssökare och anbudsgivare om tilldelnings- Avtalsspärren innebär att den behöriga myndigheten inte får ingå avtal förrän har gått från det att underrättelsen skickats. Bestämmelserna i den föreslagna lagen om upphandling av koncessioner om såväl skyldigheten att informera anbudssökande eller anbudsgivare om beslutet som avtalsspärr bör därför göras tillämpliga vid direkttill- delningar av avtal av mindre värde eller avtal som rör järnvägstransport. I fall av direkttilldelning av avtal enligt EU:s kollektivtrafikförordning kan avtal ha ingåtts för en ansökan om överprövning. sådana fall är det själva avtalet som kan angripas genom överprövning av En invändning som kan göras är att förutsättningarna för att tillämpa direkttilldelning inte är uppfyllda och att upphandlingen borde ha föregåtts av en annons om upphandling, dvs. att det rör sig om en otillåten direkttilldelning. I fall av utvidgning av ett befintligt avtal enligt artikel 5.5 är det ett ingånget tilläggsavtal som kan angripas genom en sådan överprövning. Även när det gäller ett beslut att ålägga ett kol- lektivtrafikföretag att fullgöra viss allmän trafikplikt kan den behöriga myndigheten ha ingått avtal med det ålagda kollektivtrafikföretaget vid tidpunkten för en ansökan om överprövning. Ansökan kan då avse giltig- heten av avtalet. I samtliga fall gäller att om något avtal inte har tecknats vid ansökningstillfället får ansökan ses som en begäran om överprövning av en upphandling. När överprövningsbestämmelserna i 16 kap. i den föreslagna lagen om upphandling av koncessioner ska tillämpas om avtal direkttilldelats eller om nödåtgärder vidtagits, bör några av bestämmelserna ha en anpassad I 16 kap. 6 § första stycket i den föreslagna lagen anges att rätten ska besluta att upphandlingen ska göras om eller att den får avslu- tas först sedan rättelse har gjorts, om den upphandlande myndigheten eller enheten har brutit mot de grundläggande principerna i 4 kap. 1 § eller någon annan bestämmelse i lagen och detta har medfört att leve- rantören har lidit eller kan komma att lida skada. trädelser av andra bestämmelser i lagen bör i stället avse överträdelser av de bestämmelser om direkttilldelning som föreslås eller av relevanta delar av artikel 5 i EU:s kollektivtrafikförordning. när det i 16 kap. 20 § i den föreslagna lagen om upphandling av kon- cessioner hänvisas till ”bestämmelserna i denna lag”. Med andra ord kan ett kollektivtrafikföretag få ersättning för en skada som har uppkommit om bestämmelserna om direkttilldelning eller nödåtgärder inte följts. det lagförslag som remitterats till Lagrådet angavs att skyldigheten att ersätta skada gällde den behöriga myndighet som inte följt bestämmel- Som Lagrådet påpekar är dock syftet med den föreslagna bestäm- melsen att reglera när skadeståndsskylighet inträder, inte vem skade- Regeringen har därför utformat bestämmelsen i enlighet med Lagrådets förslag. En behörig myndighet eller den till vilken befogenhet att ingå avtal har överlämnats enligt 3 kap. 2 § kollek- tivtrafiklagen ska alltså vara skyldig att ersätta den skada som har upp- kommit för ett kollektivtrafikföretag, om bestämmelserna om direkttill- delning eller nödåtgärder inte följts. och nödåtgärder bör också vara utgångspunkten vid rättens prövning av ett avtals giltighet enligt 16 kap. 13 § i den föreslagna lagen. om allmän trafik direkttilldelas till en extern tredje part bör avtalet vidare kunna förklaras ogiltigt, om direkttilldelningen har skett utan att den behöriga myndigheten iakttagit skyldigheten i artikel 7.2 i förordningen Prop. 2016/17:28 att i förväg offentliggöra viss information eftersom denna bestäm- melse är av vikt för att säkerställa insyn i sådana fall. Som nämnts tidigare finns i EU:s kollektivtrafikförordning anvisning om hur värde ska beräknas enligt förordningen. När det gäller upphandlingsskadeavgift ska därför, vid bestämmande av avgiftens storlek, värdet beräknas enligt vad som anges i förordningen. Överklagande av vissa beslut om nödåtgärder Ett beslut om åläggande att fullgöra allmän trafikplikt enligt artikel 5.5 har också verkningar för det ålagda kollektivtrafikföretaget. Av nämnda artikel framgår även att kollektivtrafikföretaget ska ha rätt att överklaga ett sådant beslut. I utkastet till lagrådsremiss föreslås att det förs in en särskild bestämmelse i kollektivtrafiklagen att kollektivtrafikföretaget får överklaga beslutet om åläggande till allmän förvaltningsdomstol. Detta följer dock redan av allmänna förvaltningsrättsliga principer och förvaltningslagens (1986:223) allmänna regler om överklagande. Någon särskild bestämmelse om detta är därmed inte nödvändig att föra in i lagen. I den utsträckning någon annan än det berörda kollektivtrafikföretaget skulle påkalla prövning av beslutet, får domstolen pröva om talerätt föreligger. 10Upphandlingsdirektivens undantag för kollektivtrafik genomförs Regeringens förslag: Det ska föras in bestämmelser i de föreslagna lagarna om offentlig upphandling och upphandling inom försörjningssektorerna som undantar upphandling som avser tjänstekontrakt för kollektivtrafik på järnväg, med tunnelbana eller på vatten från de lagarnas tillämpningsområde. Det ska föras in en upplysningsbestämmelse i den föreslagna lagen om upphandling av koncessioner som talar om att det i lagen om kollektivtrafik finns anvisningar om vilka bestämmelser i den förstnämnda lagen som ska tillämpas när kollektivtrafik ska upphandlas enligt EU:s kollektivtrafikförordning. Upphandlingspromemorians och kollektivtrafikpromemorians förslag överensstämmer inte med regeringens. I promemoriorna föreslås att vissa bestämmelser i de föreslagna lagarna om offentlig upphandling och upphandling inom försörjningssektorerna ska tillämpas vid upphandling av kollektivtrafik. Remissinstanserna: Ingen remissinstans uttalar sig i frågan. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans uttalar sig särskilt i frågan om huruvida undantagen bör genomföras. 2016/17:28 Skälen för regeringens förslag: Artikel 10 i i LOU-direktivet och artikel i LUF-direktivet gör undantag från direktivens tillämpningsområden för tjänstekontrakt som avser kollektivtrafik på järnväg eller tunnelbana. I artikel 10.3 i LUK-direktivet görs undantag från det direktivets tillämpningsområde för koncessioner för kollektivtrafik i den mening som avses i EU:s kollektivtrafikförordning. Upphandlingspromemorian föreslår att LOU- och LUF-direktivens undantag inte genomförs. Promemorian föreslår i stället, sammanfattningsvis, att det tas in bestämmelser i de föreslagna lagarna om offentlig upphandling och om upphandling inom försörjningssektorerna som kompletterar bestämmelserna i kollektivtrafikförordning med anvisningar om hur tilldelning av tjänstekontrakt som avser kollektivtrafik på järnväg, med tunnelbana och på vatten ska gå till. Förslaget i kollektivtrafikpromemorian innebär att den bestämmelse som föreslås i betänkandet En lag om upphandling av koncessioner (SOU 2014:69) om genomförande av LUK-direktivets undantag inte införs och att det i stället tas in bestämmelser i den föreslagna lagen om upphandling av koncessioner som på motsvarande sätt som i de två andra föreslagna upphandlingslagarna kompletterar EU:s kollektivtrafikförordning. I denna proposition föreslås bestämmelser som kompletterar EU:s kollektivtrafikförordning i fråga om hur tjänstekontrakt som avser kollektivtrafik på järnväg, med tunnelbana och på vatten ska upphandlas. Enligt vad som föreslås ska bestämmelserna placeras i lagen (2010:1065) om kollektivtrafik och inte i respektive upphandlingslag. Vidare föreslås att den föreslagna lagen om upphandling av koncessioner ska tillämpas vid sådana upphandlingar. Mot denna bakgrund bör LOU- och LUF-direktivens bestämmelser om undantag för kollektivtrafik nu genomföras. Förslaget avser även upphandling av koncessioner för kollektivtrafik. Även vid sådana upphandlingar föreslås alltså bestämmelserna i förslaget till lag om upphandling av koncessioner tillämpas. Undantaget i LUK- direktivet bör därför inte genomföras. Däremot bör det i lagen föras in en upplysningsbestämmelse som erinrar om att det i lagen om kollektivtrafik finns anvisningar om vilka bestämmelser i den förstnämnda lagen som ska tillämpas när kollektivtrafik ska upphandlas enligt EU:s kollektivtrafikförordning. I enlighet med vad som anförts i avsnitt 9.1 bör hänvisningen till förordningen vara dynamisk, dvs. avse den gällande lydelsen. 11 Miljökrav vid upphandling av Prop. 2016/17:28 kollektivtrafik enligt EU:s Regeringens förslag: Lagen om miljökrav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster ska gälla även när kollektivtrafik ska upphandlas enligt EU:s kollektivtrafikförordning. Upphandlingspromemorians och kollektivtrafikpromemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens. Den lagtekniska utformningen är dock annorlunda. Remissinstanserna: Ingen remissinstans uttalar sig i frågan. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De remissinstanser som uttalar sig särskilt till- styrker eller har inget att erinra. Skälen för regeringens förslag: Lagen (2011:846) om miljökrav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster gäller vid upphand- lingar enligt eller LUF, om upphandlingen avser köp eller leasing av bilar, eller köp av persontransporttjänster som tillhandahålls av ett kollektivtrafikföretag inom ramen för ett avtal om allmän trafik. innehåller bestämmelser om hur bilars energi- och miljöpåverkan ska Lagen innebär att upphandlande myndigheter och enheter kan ställa krav på kollektivtrafikföretagets fordonspark genom att vid upp- handlingar av kollektivtrafiktjänster beakta fordons energi- och miljö- Lagen genomför och rådets direktiv /33/EG av om främjande av rena och energieffektiva vägtrans- Direktivet ska tillämpas på avtal om inköp av vägtransport- fordon som görs dels av (i) upphandlande myndigheter eller upphand- lande enheter, i den mån de omfattas av skyldigheterna i upphandlings- direktiven, dels av (ii) operatörer som tillhandahåller allmännyttiga tjänster inom ramen för avtal om allmän trafik enligt EU:s kollektiv- trafikförordning, på en nivå över ett tröskelvärde som inte överskrider tröskelvärdena i LOU- och LUF-direktiven. Direktivet ställer alltså krav på sådana operatörer som tillhandahåller kollektivtrafiktjänster inom ramen för avtal om allmän trafik att vid inköp av fordon beakta dess energi- och miljöpåverkan. Enligt vad som anges i propositionen Miljö- krav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster genom- fördes direktivets krav i denna del genom att låta bestämmelserna i lagen omfatta upphandling av den tjänst som kollektivtrafikföretag tillhanda- Upphandlande myndigheter och enheter ska således beakta kraven 2010/11:118 s. 23). Det står klart att direktivet omfattar inköp av vägtransportfordon som används av ett kollektivtrafikföretag för att tillhandahålla kollektivtrafik- tjänster inom ramen för ett avtal om allmän trafik. direktivet betydelse enligt vilket regelverk kollektivtrafikföretaget har 2016/17:28 kollektivtrafik enligt och och omfattas därmed av lagens krav. Mot bakgrund av att det nu införs undantag för vissa kollektivtrafiktjänster i de föreslagna nya lagarna om offentlig upphandling och upphandling inom försörjningssektorerna omfattas sådan upphandling inte längre av ordalydelsen i lagen om miljökrav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster. I enlighet med vad som anförts ovan bör den lagens bestämmelser gälla oavsett om tilldelningen av ett tjänstekontrakt för kollektivtrafik omfattas av upphandlingsdirektiven eller om den har sin grund i EU:s kollektivtrafikförordning. En sådan ordning motsvarar i sak det som gäller enligt nuvarande lagstiftning. I propositionen Nytt regelverk om upphandling har regeringen föreslagit följdändringar i bl.a. lagen om miljökrav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster, innebärande att den även ska gälla vid upphandling enligt lagen om upphandling av koncessioner (se prop. 2015/16:195 del 2 s. 909). Lagen om miljökrav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster bör gälla även vid upphandling av kollektivtrafik som sker enligt artikel 5 i EU:s kollektivtrafikförordning, när den behöriga myndigheten använder sig av tekniska specifikationer eller tilldelningskriterier. En bestämmelse om detta bör föras in i kollektivtrafiklagen. Som påpekar är lagen tillämplig endast vid köp av kollektivtrafiktjänster som ska bedrivas med ett fordon som i 2 § lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner betecknas som personbil, buss eller lastbil. Mot bakgrund av att den reglering som föreslås kommer att gälla bl.a. kollektivtrafik med buss – om denna upphandlas i form av en koncession – bör det i den föreslagna bestämmelsen förtydligas att det är för sådana upphandlingar som miljöbilslagen ska tillämpas. 12.1Tillsyn över upphandling av kollektivtrafik enligt EU:s kollektivtrafikförordning Regeringens förslag: Bestämmelserna om tillsyn i den föreslagna lagen om upphandling av koncessioner ska gälla vid upphandling av kollektivtrafik enligt de bestämmelser som föreslås och enligt artikel 5 i EU:s kollektivtrafikförordning. Upphandlingspromemorians och kollektivtrafikpromemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens. Den lagtekniska utformningen är dock annorlunda. Remissinstanserna (upphandlingspromemorian): Ingen remissinstans uttalar sig särskilt i frågan. Remissinstanserna (kollektivtrafikpromemorian): och tillstyrker att reglerna om tillsyn i den föreslagna lagen om upphandling av koncessioner görs tillämpliga även för koncessioner för kollektivtrafik. anför att införandet av tillsynsregler m.m. liknande dem som gäller vid upp- handling av koncessioner i övrigt bidrar till enhetlighet på upphandlingsområdet. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: , som tillstyrker att bestämmelserna om tillsyn i lagen om upphandling av koncessioner tillämpas, anser att det är viktigt att den myndighet som utövar tillsyn över det övriga upphandlingsregelverket också utövar tillsyn över den föreslagna regleringen. Verket menar dock att det är svårt att bedöma om den föreslagna uppdelningen av tillsynsansvaret är effektiv och lämplig. har inga invändningar mot förslaget men noterar att vissa andra delar av EU:s kollektivtrafikförordning innehåller moment som normalt omfattas av bedömning enligt upphandlingsregelverket, varför det är viktigt att gränsdragningen mellan de två tillsynsmyndigheterna klargörs. Transportstyrelsen välkomnar förslaget men anser att det bör övervägas om den myndighet som ska utöva tillsyn över tilldelning enligt artikel 5 i EU:s kollektivtrafikförordning även ska ansvara för tillsynen över vissa andra bestämmelser i förordningen som hör samman med reglerna om tilldelning av avtal. tillstyrker förslaget, då en samordning av tillsynen på upphandlingsområdet främjar en enhetlig tillsynspraxis. () ifrågasätter om det är ändamålsenligt att bryta ut tillsynsansvaret för upphandling och lägga det på en annan myndighet än den som ansvarar för tillsynen av kollektivtrafikmyndigheternas övriga uppgifter. Skälen för regeringens förslag: Upphandlingar som sker enligt och omfattas av tillsyn. Eftersom tjänstekoncessioner faller utanför tillämpningsområdet för dessa lagar omfattas de inte av någon tillsyn. Upphandlingar som kommer att genomföras enligt de föreslagna nya lagarna om offentlig upphandling och upphandling inom försörjningssektorerna ska, liksom tidigare, stå under tillsyn. Även i förslaget till lag om upphandling av koncessioner finns bestämmelser om tillsyn över upphandlingar enligt den lagen. Tjänstekontrakt för kollektivtrafik med buss eller spårvagn ska tilldelas enligt de föreslagna nya lagarna om offentlig upphandling och upphandling inom försörjningssektorerna. Upphandling som avser sådana kontrakt kommer därmed automatiskt också stå under tillsyn i enlighet med vad som föreskrivs i dessa lagar. Även upphandlingar som omfattas av det nu aktuella lagstiftningsärendet bör stå under tillsyn. Genom att den föreslagna lagen om upphandling av koncessioner föreslås tillämpas vid sådan upphandling är det rimligt att denna upphandling ställs under samma tillsyn som är fallet vid annan upphandling enligt lagen. Även avtalstilldelning i form av direkttilldelning eller nödåtgärder enligt EU:s kollektivtrafikförordning bör ställas under sådan tillsyn. Regeringen, liksom bl.a. , och , ser positivt på att regleringen kring tillsyn över upphandlingar bidrar till en enhetlig tillämpning inom hela upphandlingsområdet. En reglering med innebörd att bestämmelserna om tillsyn i den föreslagna lagen om upphandling av koncessioner ska tillämpas vid upphandling av kollektivtrafik enligt EU:s kollektivtrafikförordning bör därför införas. Som regeringen anför i propositionen Nytt regelverk om upphandling är avsikten att den myndighet som ska vara tillsyns- myndighet över lagen om upphandling av koncessioner ska framgå av förordning (se prop. 2015/16:195 del 2 s. 861). När det gäller Kommu- nals synpunkt konstaterar regeringen att det inte är ovanligt att myndig- heter står under tillsyn av flera organ. står med andra ord under viss tillsyn medan annan verksamhet som myndigheten i fråga bedriver kan stå under annan tillsyn. finner inte skäl att ordna tillsynen på annat sätt på kollektivtrafikområdet. Vissa remissinstanser, bl.a. , Transportstyrelsen och lyfter frågan om avgränsningen av det före- slagna tillsynsansvaret och påpekar att det finns vissa andra bestämmel- ser i EU:s kollektivtrafikförordning som har ett nära samband med regle- ringen av tilldelning av avtal enligt artikel 5. Regeringen är medveten om att det finns vissa gränsdragningsproblem i fråga om vilka bestämmelser som ska omfattas av den tillsyn som är i fråga. dock att den reglering som föreslås i utkastet i fråga om tillsyn av upp- handlingen av kollektivtrafik inte bör utökas till att avse även andra bestämmelser i kollektivtrafikförordning. Tillsyn över krav på offentliggöranden Regeringens förslag: Den myndighet som regeringen bestämmer ska utöva tillsyn över att kravet i EU:s kollektivtrafikförordning på offentliggörande av årliga rapporter följs. meddela de förelägganden som behövs för sådan tillsyn och vid behov få förena föreläggandet med vite. förslag överensstämmer inte med regeringens. inte något förslag om tillsyn över efterlevnaden av EU:s kollektivtrafik- Remissinstanserna (upphandlingspromemorian): Ingen remiss- instans uttalar sig särskilt i frågan om tillsyn. Remissinstanserna (kollektivtrafikpromemorian): Trafikanalys och Transportstyrelsen påtalar att de behöriga myndigheterna generellt inte publicerar årliga rapporter enligt vad som krävs i EU:s kollektivtrafik- förordning och att det saknas tillsynsmyndighet för förordningen. portstyrelsen anser att det behövs ett tillsynsmandat för att kontrollera att förordningens krav uppfylls. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer delvis med Utkastet föreslår en mer omfattande tillsyn. Remissinstanserna: Trafikanalys välkomnar förslaget om tillsyn över anser att frågan om vilka delar av EU:s kollektivtrafikförordning som ska omfattas av tillsyn bör välkomnar förslagen om tillsyn men konstaterar att ansvaret i fråga om kollektivtrafik är utspritt på flera myndigheter och anser att mer