prop · H303189 · 2016-06-21 00:00:00 — Det finns inte heller några uppgifter som pekar på att mer än något fåtal sådana fartyg kan komma antas utnyttja Prop. 2015:16/189 rätten att utföra cabotagetransporter i . De eventuella ökningar av kostnaderna för Domstolar som kan uppstå till följd av förslaget bör i vilket fall som helst kunna hanteras inom befintliga ramar. Förslaget bedöms inte få några effekter på jämställdheten, miljön, möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen, den kommunala självstyrelsen, det brottsförebyggande arbetet eller den offentliga servicen. I avsnitt 5.1.1 har föreslagits att begreppet inlandssjöfart bör knytas till den sjöfart som sker av fartyg med s.k. gemenskapscertifikat eller Rhencertifikat som utfärdas med stöd av direktiv /87/EG om tekniska föreskrifter för fartyg i inlandssjöfart. Detta sammanfaller med önskemål från flera branschaktörer som anser att man inte ska behöva tillämpa inlandssjöfartens arbetstidsregler om man inte har valt att certifiera sina fartyg för just inlandssjöfart. Det finns än så länge inga rederier som har certifierat fartyg för inlandssjöfart enligt de bestämmelser som genomför direktivet 2006/87/EG. För det fall något rederi väljer att certifiera något fartyg enligt bestämmelserna om inlandssjöfart är det framför allt när det gäller den maximala veckoarbetstiden och rätten till årlig betald hälsoundersökning som förslaget innebär förändringar. I avsnitt 5.1.3 har redogjorts för de föreslagna bestämmelserna om arbetstid och viloperioder. Den maximala veckoarbetstiden är lägre jämfört med vilotidslagens motsvarande bestämmelser. Som mest kan det skilja . Arbetstagarna kan dock ha ett högre skydd enligt befintliga kollektivavtal jämfört med den minimireglering som vilotidslagen anger. Det är därför inte säkert att någon skillnad i praktiken kommer att uppstå. Alla arbetstagare ska enligt förslaget i avsnitt 5.1.8 ha rätt till en årlig hälsoundersökning som ska bekostas av arbetsgivaren. En rätt till kostnadsfri hälsoundersökning finns , men den ska endast vara ”regelbunden”. Något krav att den ska vara årlig kan inte anses föreligga. Med regelbunden kan möjligen avses så ofta som . En godstransportköpare har flera faktorer att ta hänsyn till i valet av transport som exempelvis pris, tillförlitlighet och frekvens. farten är ett nytt trafikslag att ta ställning till även om dess fördelar som energieffektivitet och avsaknad av trängsel är kända från den vanliga Det är svårt att generellt bedöma i vilken utsträckning trans- portköpare kommer att välja inlandssjöfarten. 2015:16/189 av direktivet bedöms inte komma att påverka transportköparnas beslutsprocess eller passagerares val av transporter. Bestämmelserna ger generellt sett arbetstagarna ett högre skydd än det de har enligt nuvarande regler. En höjning av skyddet för arbetstagaren är också i linje med regeringens mål om högre socialt skydd rent allmänt för mobila arbetstagare. Detta bekräftas också av , och Trafikanalys som ser positivt på förslaget. Till exempel innebär förslaget att den maximala veckoarbetstiden blir lägre. Det föreslås vidare en rätt till årlig kostnadsfri hälsoundersökning vilket innebär en högre frekvens av undersökningar jämfört med dagens regler. Detta kan medföra positiva effekter för den enskilde då denne oftare kan få information om sitt hälsotillstånd och vidta eventuella åtgärder. 7.1Förslaget till lag om arbetstid vid inlandssjöfart I paragrafen anges vad lagen innehåller och dess tillämpningsområde. Lagen omfattar arbetstagare som antingen ingår i besättningen eller har andra uppgifter ombord. De är i praktiken sådan s.k. resandepersonal som avses i punkt 2 l i bilagan till direktivet och är därmed också att anse som mobila arbetstagare i direktivets mening. Direktivets definition av begreppet mobil arbetstagare har inte förts in i lagen då det inte fyller någon ytterligare funktion. Lagen omfattar arbete ombord på farkoster, dvs. fartyg och flytande utrustning, se definition i 2 §. Det faktum att lagen gäller vid inlandssjöfart innebär dock att det inte är tillräckligt att arbetet utförs ombord på fartyget eller den flytande utrustningen för att lagen ska vara tillämplig. Arbetet ska ske för fartygets eller den flytande utrustningens räkning, jfr kravet i punkt 2 l i bilagan till direktivet på att arbetet ska ske i samband med person- eller godstransport. Arbete ombord på t.ex. en muddringsplattform omfattas således endast när plattformen är under förflyttning samt ankring, förtöjning eller liknande, men inte under själva muddringsarbetet som normalt sköts av någon som inte behöver ha t.ex. behörighet som . Vad som avses med inlandssjöfart framgår av 2 §. I andra stycket görs ett undantag från lagens tillämpningsområde för en person som arbetar ombord på en farkost som ingår i ett företag som personen driver även om personen anses som arbetstagare i det egna företaget. Det kan tänkas att en sådan företagare är anställd i t.ex. det egna aktiebolaget och alltså anses som arbetstagare där. Det kan dock antas att en sådan företagare inte anses vara en arbetstagare. Även om en sådan företagare är arbetstagare i det egna företaget omfattas han ändå inte av lagen. En person som utför fartygsarbete och som inte omfattas av lagen, omfattas i stället av lagen (1998:958) om vilotid för sjömän, jfr 2 § 4 arbetstidslagen (1982:673) och 1 § lagen om vilotid för sjömän. Detta innebär t.ex. att egenföretagare även fortsättningsvis omfattas av lagen om vilotid för sjömän, även om de arbetar på en sådan farkost som lagen om arbetstid vid inlandssjöfart omfattar. Undantaget från lagens tillämpningsområde gäller bara när personen arbetar ombord på den egna farkosten och inte för det fall personen arbetar på en farkost som ägs av någon annan. Lagen gäller endast om inlandssjöfarten är yrkesmässig. Detta innebär att t.ex. statsfartyg inte omfattas. Lagen gör vidare inte någon skillnad mellan svenska och utländska farkoster, utan gäller trafik som sker med alla farkoster, oavsett i vilket land farkosten är registrerad. Paragrafen, som genomför punkt 1.1–1.2 i bilagan till direktivet, har behandlats i avsnitt 5.1.1, men även delvis i avsnitt 5.1.2. 2015:16/189 2 § Paragrafen förklarar vissa uttryck som används i lagen. Punkterna 1 och 3–5 genomför punkterna 2 a och c–e i bilagan till direktivet. Punkt 2 innehåller en definition av flytande utrustning som är hämtad från direktiv /87/EG. Punkt 6 anger att begreppet inlandssjöfart är kopplat till fartyg som har certifikat för inlandssjöfart enligt 3 kap. 1 a § fartygssäkerhetslagen (2003:364). Inlandssjöfart är sådan sjöfart som utförs med farkoster med antingen s.k. gemenskapscertifikat för inlandssjöfart eller certifikat utfärdat i enlighet med artikel 22 i den reviderade konventionen för sjöfarten på , s.k. Rhencertifikat. Paragrafen har behandlats i avsnitt 5.1.1 och 5.1.3. Paragrafen innebär att arbetstidens fastställande ska utgå från en åtta timmars arbetsdag. Bestämmelsen är att anse som en utgångspunkt som konkretiseras i 4–8 §§ där det anges närmare vilka maximinivåer som gäller för arbetstiden. Paragrafen genomför punkt 3.1 i bilagan till direktivet och har behandlats i avsnitt 5.1.3. Paragrafen genomför punkt 3.2 i bilagan till direktivet och har behandlats i avsnitt 5.1.3. Paragrafen genomför punkt 3.3–3.4 i bilagan till direktivet och har behandlats i avsnitt 5.1.3. Första och andra styckena genomför punkten 4 i bilagan till direktivet. Tredje stycket anger hur vilan får delas upp under en 24-timmars- Bestämmelsen ger arbetstagarna ett högre skydd än det som gäller enligt punkt 7 i bilagan till direktivet. Skälet till detta är att punkt 1.4 i bilagan till direktivet innebär att om det finns befintliga nationella bestämmelser som ger arbetstagarna ett högre skydd ska dessa gälla i Bestämmelserna i 4 § tredje stycket lagen om vilotid för sjömän ger arbetstagarna ett högre skydd än direktivet. Den lagen har tidigare gällt samtliga sjömän, jfr avsnitt 5.1.2. Tredje stycket har således fått samma innehåll som 4 § tredje stycket lagen om vilotid för sjömän. Paragrafen har behandlats i avsnitt 5.1.3. Paragrafen innehåller bestämmelser som möjliggör undantag från hur viloperioderna enligt 6 § tredje stycket får delas upp. innebär dels att proceduren för att göra sådana undantag är densamma som enligt 3 § lagen om vilotid för sjömän, dels att undantagen är möj- liga att göra för samma krets av arbetstagare som enligt 3 a § lagen om vilotid för sjömän, och dels att undantagen i sak inte får innehålla sämre villkor för arbetstagarna än vad som är möjligt enligt lagen om vilotid för Paragrafen har behandlats i avsnitt 5.1.3. Första stycket genomför punkt 5.1 i bilagan till direktivet. Normgivningsbemyndigandet i andra stycket är avsett att användas för att genomföra punkt 5.2–5.3 i bilagan till direktivet. Paragrafen har behandlats i avsnitt 5.1.3. Paragrafen genomför punkt 8 i bilagan till direktivet och har behandlats i avsnitt 5.1.4. Paragrafen genomför punkt 9 i bilagan till direktivet och har behandlats i avsnitt 5.1.5. Paragrafen innehåller bestämmelser om begränsningar av nattarbetstiden för minderåriga. Bestämmelsen är i sak identisk med 5 § lagen om vilotid för sjömän men har fått en något annorlunda redaktionell utformning. Möjligheterna att använda minderåriga för fartygsarbete är inte avsedda att vara annorlunda jämfört med sådant fartygsarbete som omfattas av lagen om vilotid för sjömän. Paragrafen genomför punkt 11 i bilagan till direktivet och har behandlats i avsnitt 5.1.5. Paragrafen genomför punkt 13 i bilagan till direktivet och har behandlats i avsnitt 5.1.6. Paragrafen genomför punkt 12 i bilagan till direktivet och har behandlats i avsnitt 5.1.7. Första stycket genomför punkt 14.1 första meningen i bilagan till direktivet. Normgivningsbemyndigandet i andra stycket är avsett att användas för att genomföra punkt 14.1 andra meningen i bilagan till direktivet. Paragrafen har behandlats i avsnitt 5.1.8. Paragrafen innehåller en upplysning om att bestämmelser om tillsyn och om inskränkningar att använda farkoster finns i fartygssäkerhetslagen. I fartygssäkerhetslagen finns bestämmelser om tillsyn i 5 kap. och bestämmelser om inskränkningar att använda fartyg i 6 kap. Bestämmelserna i dessa kapitel har justerats så att det framgår att de är tillämpliga på även tillsyn enligt denna lag, jfr avsnitt 5.4. I övrigt har paragrafen behandlats i avsnitt 5.1.10. 2015:16/189 16 § Normgivningsbemyndigandet i paragrafen avser att möjliggöra sanktionsavgifter som därmed genomför artikel 3 i direktivet. Paragrafen har behandlats i avsnitt 5.1.11. 7.2Förslaget till lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160) I paragrafen finns upplysningar om att bestämmelser om arbetstid finns i en rad andra författningar. I första stycket har en språklig justering gjorts. I andra stycket har införts en upplysning om att bestämmelser om arbetstid och vilotid även finns i lagen om arbetstid vid inlandssjöfart. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.2. 7.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:958) om vilotid för sjömän I paragrafen har en ny punkt 4 införts. Denna lag har tidigare omfattat sjömän på alla svenska fartyg, oavsett i vilken trafik fartyget har gått i, dvs. även fartyg som endast har trafikerat t.ex. svenskt inre vatten har omfattats av lagen. Genom införandet av lagen om arbetstid vid inlandssjöfart omfattas arbetstagare på fartyg och andra farkoster i inlandssjöfart av den lagen. Det har därför införts ett undantag i denna lag med innebörden att arbete som omfattas av lagen om arbetstid vid inlandssjöfart inte längre omfattas av denna lag. Egenföretagare omfattas således fortfarande av denna lag. I paragrafen har också en språklig ändring gjorts. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.1.2. 7.4Förslaget till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen (2003:364) 5 kap. 1 och 5 §§, 6 kap. 1 § Paragraferna har kompletterats så att det anges att tillsynen (5 kap.) respektive möjligheten att besluta om förbud (6 kap.) även omfattar lagen om arbetstid vid inlandssjöfart. Eftersom lagen om arbetstid vid inlandssjöfart omfattar farkoster, dvs. såväl fartyg som flytande utrustning, har i 5 kap. 1 § angetts att vid tillsyn avses med fartyg även flytande utrustning. På så sätt har klargjorts att den tillsyn av bestämmelserna i lagen om arbetstid vid inlandssjöfart, som således sker med stöd av fartygssäkerhetslagen, även omfattar flytande utrustning. Vidare har i 5 kap. 5 § gjorts en redaktionell ändring. Paragraferna har behandlats i avsnitt 5.1.10. L 367/86 Europeiska unionens officiella tidning RÅDETS DIREKTIV 2014/112/EU av om genomförande av det europeiska avtal om arbetstidens förläggning i vissa avseenden vid trans porter på inre vattenvägar, som ingåtts av European Barge Union (EBU), () och Europeiska transportarbetarfederationen(ETF) (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 155.2, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och av följande skäl: (1)Arbetsgivare och arbetstagare, nedan kallade arbetsmarknadens parter, kan i enlighet med artikel 155.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) gemensamt begära att avtal som ingåtts av dem på unionsnivå i frågor som omfattas av artikel 153 i EUF-fördraget ska genomföras genom ett beslut av rådet på förslag av kommissionen. (2)Genom en skrivelse av informerade European Barge Union (EBU), () och Europeiska transportarbetarfederationen (ETF) kommissionen om sin önskan att inleda förhandlingar i enlighet med artikel 155.1 i EUF-fördraget i syfte att ingå ett avtal på unionsnivå. (3)ingick EBU, och ett europeiskt avtal om arbetstidens förläggning i vissa avseenden vid transporter på inre vattenvägar (nedan kallat avtalet). (4)Avtalet inbegrep en gemensam begäran om att avtalet ska genomföras genom ett beslut av rådet på förslag från kommissionen i enlighet med artikel 155.2 i EUF-fördraget. (5)Det lämpligaste instrumentet för att genomföra avtalet är ett direktiv. (6)Kommissionen har informerat om detta förslag. (7)Kommissionen har utarbetat ett förslag till direktiv i enlighet med sitt meddelande av om anpassning och främjande av den sociala dialogen på gemenskapsnivå med beaktande av avtalsparternas represen tativitet och lagligheten av samtliga artiklar i avtalet. (8)För att bidra till en konsekvent rättslig ram när det gäller arbetstidens förläggning bör befintlig unionslagstiftning beaktas vid genomförandet av detta direktiv, och, mot bakgrund av avtalets innehåll, bör och rådets direktiv /88/EG (1) särskilt beaktas. I det direktivet fastställs miniminormer för hälsa och säkerhet avseende förläggningen av arbetstid, inbegripet arbetstiden för arbetstagare vid transporter på inre vattenvägar. (9)Det bör vara möjligt för medlemsstaterna att överlåta åt arbetsmarknadens parter att, på deras gemensamma begäran, genomföra detta direktiv, under förutsättning att medlemsstaterna vidtar alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att direktivets mål kan uppnås. (1) och rådets direktiv /88/EG av om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (EUT L 299, 18.11.2003, s. 9). Europeiska unionens officiella tidning L 367/87 (10)I enlighet med artikel 14 i direktiv /88/EG fastställs det i det här direktivet och det bifogade avtalet mer detaljerade föreskrifter för förläggningen av mobila arbetstagares arbetstid vid transporter på inre vattenvägar än de i det direktivet. (11)Detta direktiv ska gälla utan att det påverkar tillämpningen av eventuell unionslagstiftning som är mer detaljerad eller som ger en högre skyddsnivå för mobila arbetstagare vid transporter på inre vattenvägar. (12)Detta direktiv bör inte användas för att motivera en sänkning av den allmänna skyddsnivån för arbetstagare inom de områden som omfattas av avtalet. (13)Genom detta direktiv och det bifogade avtalet fastställs miniminormer. Medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter bör kunna bibehålla eller införa förmånligare bestämmelser. (14)Detta direktiv står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt artikel 31. (15)Eftersom målen med detta direktiv, som syftar till att skydda arbetstagarnas hälsa och säkerhet i en väsentligen gränsöverskridande sektor, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, utan snarare kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. (16)Genomförandet av avtalet bidrar till att nå de mål som anges i artikel 151 i EUF-fördraget. (17)I enlighet med Europeiska unionens domstols (1) fasta rättspraxis kan det faktum att en verksamhet som avses i ett direktiv ännu inte förekommer i en medlemsstat inte frigöra den medlemsstaten från sin skyldighet att anta lagar och förordningar som säkerställer att alla direktivets bestämmelser införlivas på ett korrekt sätt. Såväl rätts säkerhetsprincipen som behovet av att säkerställa att direktivet genomförs i lagar och inte endast de facto kräver att alla medlemsstater återger reglerna i direktivet i fråga inom ramen för en tydlig, precis och transparent struktur där obligatoriska bestämmelser fastställs. Denna skyldighet gäller för medlemsstaterna för att föregripa förändringar av situationen i dem och för att säkerställa att det för alla juridiska personer i gemenskapen, inklusive dem i medlemsstater där en särskild verksamhet som avses i ett direktiv inte förekommer, med tydlighet och precision framgår vad som under alla omständigheter är deras rättigheter och skyldigheter. Enligt rättspraxis är det endast när införlivande av ett direktiv är meningslöst av geografiska orsaker som detta inte är obligatoriskt. Medlemsstaterna bör i sådana fall informera kommissionen om detta. (18)I enlighet med den gemensamma politiska förklaringen av från medlemsstaterna och kommissionen om förklarande dokument (2), har medlemsstaterna åtagit sig att, i de fall detta är berättigat, låta anmälan av införlivandeåtgärder åtföljas av ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan de olika delarna i ett direktiv och motsvarande delar i de nationella instrumenten för införlivande. Med avseende på detta direktiv anser lagstiftaren att översändandet av sådana dokument är berättigat. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Genom detta direktiv genomförs det europeiska avtal om arbetstidens förläggning i vissa avseenden vid transporter på inre vattenvägar som ingicks av European Barge Union (EBU), () och Europeiska transportarbetarfederationen(ETF), så som det återges i bilagan därtill. 1.Medlemsstaterna får bibehålla eller införa förmånligare bestämmelser än de som fastställs i detta direktiv. (1) Se bland annat domstolens dom av i mål C-343/08, kommissionen mot Republiken , 2010, s. I-275. (2) EUT C 369, 17.12.2011, s. 14. L 367/88 Europeiska unionens officiella tidning 2.Genomförandet av detta direktiv får inte i något fall användas för att motivera en sänkning av den allmänna skyddsnivån för de arbetstagare som omfattas av detta direktiv. Detta ska inte påverka medlemsstaternas och arbetsmark nadens parters rätt att, om förhållandena ändras, införa andra lagar, författningar eller avtalsbestämmelser än de som gäller när detta direktiv antas, under förutsättning att miniminormerna i detta direktiv uppfylls. 3.Tillämpningen och tolkningen av detta direktiv ska inte påverka tillämpningen av någon annan unionsbestämmelse eller nationell bestämmelse, sedvana eller praxis som ger förmånligare villkor för de berörda arbetstagarna. Medlemsstaterna ska fastställa vilka sanktioner som är tillämpliga vid överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvän diga för att följa detta direktiv. De ska genast underrätta kommissionen om detta. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna Europeiska unionens officiella tidning L 367/89 Europeiskt avtal om arbetstidens förläggning i vissa avseenden vid transporter på inre vattenvägar Av följande skäl: 1.I direktiv /88/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden fastställs allmänna miniminormer som, med undantag av de områden som avses i punkt 20.1 (dygnsvila, raster, veckovila och nattarbetets längd), gäller även för arbetstidens förläggning vid transporter på inre vattenvägar. Eftersom de särskilda arbets- och levnadsförhål landena vid transporter på inre vattenvägar inte beaktas i tillräcklig utsträckning i dessa bestämmelser, behövs mer detaljerade föreskrifter i enlighet med artikel 14 i direktiv /88/EG. 2.Dessa mer detaljerade föreskrifter ska säkerställa en hög nivå på arbetsmiljöskyddet för dem som arbetar vid transporter på inre vattenvägar. 3.Inlandssjöfart är ett transportsätt med internationell prägel. Även den sjöfart som bedrivs på europeiska vatten vägar är i huvudsak gränsöverskridande. Därför bör man vid de europeiska transporterna på inre vattenvägar verka för att skapa lika ramvillkor på arbetsmarknaden inom sektorn och förhindra illojal konkurrens som beror på skillnader i lagstiftningen om arbetstidens förläggning. 4.Europeiska unionen har mot bakgrund av transportsektorns betydelse för den ekonomiska konkurrenskraften satt som mål att uppmuntra de transportsätt som kännetecknas av lägre energiintensitet, större miljövänlighet och högre säkerhet (1). Transporter på inre vattenvägar är ett miljövänligt transportsätt med ledig kapacitet som kan bidra till att på ett hållbart sätt minska godstransporterna på europeiska vägar och järnvägar. 5.Arbetsorganisationen varierar inom sektorn. Antalet arbetstagare och arbetstiden ombord varierar beroende på arbetsorganisationen, företaget, det geografiska verksamhetsområdet, ruttens längd och farkostens storlek. Vissa fartyg seglar kontinuerligt, dvs. dygnet runt, och arbetstagarna arbetar i skift. Andra fartyg, särskilt från medels tora företag, drivs däremot i regel , fem eller . Arbetstagarnas arbetstid ombord sammanfaller vid transporter på inre vattenvägar inte med farkostens driftstid. 6.Ett särdrag vid transporter på inre vattenvägar är att arbetstagarna kanske inte enbart har sin arbetsplats ombord, utan även logi eller bostad. Det är därför vanligt att även viloperioder tillbringas ombord. Många arbetstagare vid transporter på inre vattenvägar, i synnerhet de som har långt till sin hemort, arbetar flera på varandra följande dagar ombord för att spara in restid och därefter kunna tillbringa hemma eller på en annan fritt vald ort. Till exempel har en arbetstagare med en arbetsrytm på 1:1 samma antal vilo- och arbetsdagar. Därför kan antalet på varandra följande arbetsdagar ombord liksom antalet vilodagar vara jämförelsevis större än vid en anställning på land. 7.Den genomsnittliga arbetstiden vid transporter på inre vattenvägar omfattar vanligen en betydande andel jourtid (t.ex. på grund av oförutsägbara väntetider vid slussar eller vid lastning och lossning av farkosten) som även kan inträffa .