prop · H303197 · 2016-07-20 00:00:00 — I huvudsak står de aktuella företagen redan under nämnda myndigheters tillsyn. När det gäller konsekvenserna för Domstolar gör Domstols- verket och bedömningen att den sammantagna effekten av denna och andra lagändringar kan bli märkbar. Förvaltningsrätten i saknar en djupare analys av hur pass komplexa och omfat- tande de mål som aktualiseras enligt de nya reglerna. Regeringen konsta- terar emellertid att de företag som ställs under tillsyn enligt den före- slagna lagen om verksamhet med bostadskrediter i praktiken redan står under tillsyn enligt annan lagstiftning på finansmarknadsområdet. De beslut om ingripande och åtgärder som kan fattas enligt den föreslagna lagstiftningen, och som alltså kan bli föremål för prövning i domstolarna, bygger helt på förlagor i befintlig lagstiftning. Det är mot denna bak- grund svårt att se att de nya reglerna kommer att leda till fler eller mer komplicerade mål. Däremot kan i viss utsträckning de ökade kraven på tydlig information leda till färre tvister och till att färre personer hamnar i betalningssvårigheter. Detta kan eventuellt leda till färre mål för dom- stolarna. Sammantaget bedöms förslagen endast ha marginell inverkan på måltillströmningen till domstolarna. Det övergripande syftet med regeringens förslag är att skapa bättre förutsättningar för ett högt konsumentskydd och en stabil bolånemark- nad. Förslagen ska motverka kreditgivning som leder till överskuld- sättning och andra ekonomiska problem för konsumenterna. Den svenska bolånemarknaden lever i och för sig i många avseenden redan upp till högt ställda krav på konsumentskydd. Förbättrad information och tyd- ligare avtalsvillkor bidrar till att fler konsumenter får en större förståelse för erbjudna bostadskrediter och att de ges möjlighet till aktiva och infor- merade val. I förlängningen kan detta leda till att färre personer drabbas av överskuldsättning och till att alla bolånetagare ges bättre möjlighet att planera sin ekonomi. Genom harmoniseringen blir dessutom konkur- rensen bättre på bostadskreditmarknaden inom EU. En bättre konkurrens torde leda till att kostnaderna för konsumenterna minskar. Sammantaget bedömer regeringen att förslagen får positiva effekter på samhällsekonomin i stort. 2015/16:197 14 14.1Förslaget till lag om verksamhet med bostadskrediter Lagen är ny och innehåller näringsrättsliga bestämmelser för verksamhet som kreditgivare och kreditförmedlare driver med bostadskrediter. I lagen genomförs och rådets direktiv /17/EU av om konsumentkreditavtal som avser bostadsfastighet och om ändring av direktiven /48/EG och 2013/36/EU och förord- ning (EU) nr 1093/2010 (bolånedirektivet). Lagens utformning följer den struktur och systematik som är gemensam för andra lagar inom finans- marknadsområdet, bl.a. lagen (2004:297) om bank- och finansierings- rörelse och lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsument- krediter. Den nya lagen innehåller regler om krav på tillstånd för att driva verk- samhet med kreditgivning eller kreditförmedling. Sådant tillstånd ger även rätt att tillhandahålla rådgivning. Vidare innehåller lagen bestäm- melser om verksamhetens utövande, bl.a. om krav på kunskap och kompetens hos personal i företagen och om företagens ersättningssystem. Företagen som omfattas av lagen står under tillsyn av som också har rätt att ingripa vid misskötsamhet. I lagen finns även särskilda bestämmelser som gäller vid gränsöver- skridande situationer. En svensk kreditförmedlare har t.ex. rätt att verka inom EES-området med stöd av tillstånd från hemlandet utan att behöva tillstånd från värdlandet. Det finns även bestämmelser om samarbete mellan myndigheter i olika länder. För banker och andra kreditinstitut gäller endast bestämmelser om verksamhetens utövande. Kreditinstitutens verksamhet på området regleras nämligen i andra författningar, t.ex. i lagen om bank- och finansieringsrörelse. Den nya lagen kommer att gälla för företag som enligt hittillsvarande reglering omfattats av lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter. För att driva yrkesmässig verksamhet med bostadskrediter till konsumen- ter kommer företag att behöva tillstånd enligt den nya lagen och följa de regler som gäller för sådan verksamhet. Ett tillstånd enligt den nya lagen ger även rätt att driva verksamhet som avses i lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter. Något tillstånd enligt den lagen är alltså inte nödvändigt, men företaget måste följa rörelsereglerna beträffande sådan verksamhet som avses i den lagen. 1 § Denna lag gäller yrkesmässig verksamhet med kreditgivning, kreditförmed- ling och rådgivning i fråga om bostadskrediter till konsumenter. Bestämmelser om bostadskrediter finns också i konsumentkreditlagen (2010:1846). I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. Paragrafen innehåller även en upplysningsbestämmelse. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Av första stycket framgår att lagen gäller yrkesmässig verksamhet med kreditgivning, kreditförmedling och rådgivning i fråga om bostads- krediter till konsumenter. Med yrkesmässig verksamhet avses att någon handlar för ändamål som har samband med den egna näringsverksamheten. I detta ligger också ett krav på att verksamheten utförs mot ersättning. Med kreditgivning och kreditförmedling avses sådan verksamhet som utförs av en kreditgivare respektive kreditförmedlare. Begreppen kredit- givare och rådgivning definieras i 7 §. Med kreditförmedlare, konsument och bostadskredit avses detsamma som i konsumentkreditlagen, se 6 §. Andra stycket innehåller en upplysning om att bestämmelser om bostadskrediter också finns i konsumentkreditlagen. 2 § För verksamhet som drivs av ett kreditinstitut enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse gäller denna lag endast såvitt avser 1.4 kap. 1–12 §§ samt 7 kap. 1 § 5–9, om institutet är svenskt, och 2.4 kap. 1, 2 och 7–10 §§ samt 7 kap. 1 § 5 och 6, om institutet är utländskt. I paragrafen görs undantag från lagens tillämpningsområde för kredit- institut. Övervägandena finns i avsnitt 9.1 och 9.11. Av paragrafen framgår att endast vissa bestämmelser i lagen gäller för svenska och utländska kreditinstitut som bedriver verksamhet i enlighet med lagen om bank- och finansieringsrörelse. och utländskt kreditinstitut definieras i 1 kap. 5 § 10 och 21 den lagen. Paragrafen innebär att ska följa lagens rörelse- regler om krav på kreditgivare och kreditförmedlare avseende hederlig- het och beaktande av konsumentens intressen, kunskap och kompetens, ersättningssystem, oberoende kreditförmedling, rådgivning, riktlinjer för utlåning och värdering av en säkerhet för en bostadskredit. Även före- skrifter som har meddelats med stöd av relevanta bemyndiganden ska tillämpas, se 7 kap. 1 § 5–9. För utländska kreditinstitut gäller lagens rörelseregler om krav på hederlighet och beaktande av konsumentens intressen, kunskap och kom- petens, oberoende kreditförmedling och rådgivning. Även föreskrifter som har meddelats med stöd av relevanta bemyndiganden ska tillämpas, se 7 kap. 1 § 5 och 6. Regleringen innebär att kreditinstituten undantas från lagens regler om tillståndsplikt och registrering. Ett kreditinstitut kan alltså bedriva kredit- givning, kreditförmedling och rådgivning beträffande bostadskrediter utan tillstånd enligt 2 kap. eller 3 kap. Regler om tillståndsplikt och registrering för kreditinstituten finns i lagen om bank- och finansierings- rörelse. Vidare innebär regleringen att inte heller bestämmelserna om tillsyn och ingripanden i lagen är tillämpliga på kreditinstitut. Tillsynen över kreditinstituten ska i stället följa regelverket i lagen om bank- och finan- sieringsrörelse (se 13 kap. 2 § i den lagen). Tillsynen enligt den lagen omfattar nämligen även andra författningar som reglerar kreditinstitutens verksamhet. Om ett kreditinstitut inte följer de bestämmelser i förevar- 2015/16:197 ande lag som är tillämpliga på verksamheten, följer alltså möjligheten att ingripa av 15 kap. lagen om bank- och finansieringsrörelse. 3 § För utländska kreditgivares och kreditförmedlares verksamhet i gäller denna lag i tillämpliga delar. Beträffande 4 kap. gäller för utländska kredit- förmedlare från ett land inom EES endast 1, 2 och 7–10 §§. Bestämmelser som gäller för filialer till utländska kreditgivare och kreditför- medlare finns också i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. Paragrafen anger vilka bestämmelser som är tillämpliga i fråga om en ut- ländsk kreditgivare eller en utländsk kreditförmedlare som bedriver verk- samhet med bostadskrediter i . Övervägandena finns i avsnitt 9.1, 9.11, 9.12 och 10.4. I första stycket anges att lagens bestämmelser gäller för utländska kreditgivare och utländska kreditförmedlare i tillämpliga delar. Bestäm- melser som är tillämpliga på de utländska aktörerna finns i alla lagens kapitel. I vissa bestämmelser anges det uttryckligen att de är tillämpliga på utländska aktörer (t.ex. i 2 och 3 kap.), medan detta följer av andra bestämmelser genom att de är generellt tillämpliga oavsett om aktören är utländsk eller svensk (t.ex. 4 och 7 kap.). Av andra meningen framgår att bestämmelserna om verksamheten i 4 kap. inte fullt ut gäller för utländska kreditförmedlare från ett land inom EES. Endast lagens bestämmelser om kraven på hederlighet och beaktande av konsumentens intressen, kunskap och kompetens, obero- ende kreditförmedling och rådgivning ska tillämpas. Bestämmelsen i andra meningen gäller inte kreditgivare. I andra stycket finns en upplysning om att lagen om utländska filialer m.m. också gäller för verksamhet som bedrivs här genom filial. Åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism 4 § Bestämmelser om skyldighet för företag som driver verksamhet med kredit- givning, kreditförmedling och rådgivning i fråga om bostadskrediter att med- verka till att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism finns i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Paragrafen innehåller en upplysning om att det i lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism finns bestämmelser med skyl- digheter för den som driver verksamhet med bostadskrediter att med- verka till att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism. En motsvarande bestämmelse finns i 3 § lagen (2014:275) om viss verksam- het med konsumentkrediter. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. 5 § Kreditgivare och kreditförmedlare som driver verksamhet enligt denna lag får tillhandahålla rådgivning om bostadskrediter till konsumenter. Andra än de som anges i första stycket får tillhandahålla rådgivning om bostadskrediter till konsumenter endast om det sker vid enstaka tillfällen i sam- band med annan yrkesmässig verksamhet som regleras av bestämmelser i lag eller annan författning eller av etiska regler som avser yrkesverksamheten i fråga. I paragrafen anges vilka som får tillhandahålla rådgivning om bostads- krediter till konsumenter. Övervägandena finns i avsnitt 9.1 och 9.3. Av första stycket framgår att kreditgivare och kreditförmedlare som driver verksamhet enligt denna lag får tillhandahålla rådgivning om bostadskrediter till konsumenter. En definition av begreppet rådgivning finns i 7 § 8. Det krävs inget särskilt tillstånd för att bedriva rådgivning, utan den rätten följer med rätten att driva verksamhet med kreditgivning Detta innebär att företag som antingen verkar med tillstånd enligt lagen eller annars enligt bestämmelserna i lagen (t.ex. vissa utländska kreditförmedlare) också kan lämna råd om bostads- krediter i sin verksamhet. Av andra stycket följer till att börja med ett förbud för andra än kredit- givare och kreditförmedlare att tillhandahålla rådgivning om bostads- krediter till konsumenter. Förbudet gäller dock inte för kreditinstituten (se 2 §). Förutsättningarna för dem att tillhandahålla rådgivningstjänster framgår av bestämmelser i lagen (2004:297) om bank- och finansierings- Vidare omfattas inte rådgivning som sker utan kommersiellt syfte av förevarande lag (se 1 §). Exempel på sådan rådgivning som inte omfattas av lagen, och som alltså inte är förbjuden, är den som utövas Om någon bryter mot förbudet, kan ingripa enligt 6 kap. 16 §. Vidare görs ett undantag från förbudet. Undantaget innebär att andra aktörer än kreditgivare och kreditförmedlare får tillhandahålla rådgivning vid enstaka tillfällen i samband med annan yrkesmässig verksamhet som är reglerad i lag eller av etiska regler. Exempel på yrkeskategorier som driver sådan yrkesmässig verksamhet och som kan omfattas av undan- taget är advokater och fastighetsmäklare. Om rådgivning sker mer än vid enstaka tillfällen, t.ex. regelmässigt, eller tillhandahålls i samband med verksamhet som inte är reglerad på det sätt som föreskrivs i bestämmel- sen, gäller inte undantaget från förbudet att tillhandahålla rådgivning. I paragrafen genomförs artikel 22.6. 6 § Med kreditförmedlare, konsument och bostadskredit avses detsamma som i konsumentkreditlagen (2010:1846). Enligt paragrafen avses med begreppen kreditförmedlare, konsument och bostadskredit detsamma som i konsumentkreditlagen. definieras i 2 och 48 §§ i den lagen. Definitionen av begreppet kreditför- medlare i 48 § konsumentkreditlagen avser förmedlare av alla slags Eftersom lagens tillämpningsområde är begränsat till bostads- krediter kommer begreppet kreditförmedlare att avse endast förmedlare I paragrafen genomförs artikel 3.1 och 3.3 d och delvis artikel 4. Övervägandena finns i avsnitt 6.1 och 9.1. 7 § I denna lag avses med 1. behörig myndighet: en utländsk myndighet eller ett annat utländskt organ som har utsetts av ett annat land enligt bolånedirektivet, 2. bolånedirektivet: och rådets direktiv /17/EU av den om konsumentkreditavtal som avser bostadsfastighet och om ändring av direktiven /48/EG och 2013/36/EU och förordning (EU) nr 1093/2010, i den ursprungliga lydelsen, EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 4. filial: ett avdelningskontor med självständig förvaltning, varvid även en utländsk kreditgivares eller kreditförmedlares etablering av flera driftställen ska anses som en enda filial, 5. hemland: det land där en kreditförmedlare är upptagen i ett register över kreditförmedlare enligt bolånedirektivet, 6. kreditgivare: den som lämnar bostadskredit, 7.kvalificerat innehav: ett direkt eller indirekt ägande i ett företag, om inne- havet, beräknat på det sätt som anges i 1 kap. 5 a § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, representerar eller mer av kapitalet eller av samtliga röster eller annars möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av företaget, 8.rådgivning: personliga rekommendationer till en konsument om bostads- 9. utländsk kreditförmedlare från ett land inom EES: en fysisk eller juridisk person som är upptagen i ett register över kreditförmedlare i ett annat land inom EES enligt bolånedirektivet. I paragrafen förklaras några av lagens begrepp. Övervägandena finns i avsnitt 9.1 och 9.3. I första punkten definieras begreppet behörig myndighet. Begreppet omfattar myndigheter och andra organ som har utsetts av andra länder i enlighet med artikel 5 i bolånedirektivet. I andra punkten förklaras bolånedirektivet och det framgår att uttrycket avser direktivet i den ursprungliga lydelsen. Det är alltså fråga om en så kallad statisk hänvisning till direktivet. Av tredje punkten framgår att med EES avses Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. I fjärde punkten anges vad som avses med filial. Motsvarande defini- tion finns i annan näringsrättslig lagstiftning, t.ex. 1 kap. 5 § 6 lagen om bank- och finansieringsrörelse. Enligt femte punkten avses med hemland det land där en kreditför- medlare är upptagen i ett register över kreditförmedlare enligt bolåne- direktivet. Definitionen är av betydelse vid tillämpningen av de underrätt- elseförfaranden som i olika sammanhang ska iakttas när en kreditförmedlare med ett hemland inom EES avser att bedriva eller bedriver verksamhet i , se 3 kap. 6 § och 6 kap. 14, 15 och 17 §§. I sjätte punkten definieras begreppet kreditgivare. Definitionen av kreditgivare är något snävare än den i konsumentkreditlagen (2010:1846) och omfattar inte den som övertar den ursprungliga kreditgivarens ford- ran. Med kreditgivare avses alltså endast den som lämnar krediten. I sjunde punkten anges vad som avses med kvalificerat innehav genom en hänvisning till 1 kap. 5 a § lagen om bank- och finansieringsrörelse. Bestämmelsen är utformad med 6 § andra stycket lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter som förebild. Enligt åttonde punkten avses med rådgivning personliga rekommenda- tioner till en konsument om bostadskreditavtal. Rådgivning är något annat än marknadsföring och försäljning. Det är fråga om att ge rekom- mendationer eller handlingsalternativ som är utformade efter kundens särskilda behov och förutsättningar. Rådgivning kan lämnas såväl vid personliga möten som via olika medel för distanskommunikation. 2015/16:197 givning om bostadskrediter kan omfatta rekommendationer gällande olika avtalsvillkor, t.ex. vilken räntebindningstid som ska väljas. Att en- bart erbjuda och bevilja ett visst bostadskreditavtal är inte rådgivning, även om detta sker med utgångspunkt i konsumentens individuella för- hållanden. Det utgör inte heller rådgivning att lämna sådan information eller sådana förklaringar till kunden som krävs enligt konsumentkredit- lagen, t.ex. för att uppfylla god kreditgivningssed. Slutligen utgör det inte rådgivning att föra en diskussion och lämna förslag om amorterings- planer enligt 13 d § konsumentkreditlagen. Begreppet är avsett att mot- svara vad som i svensk rätt allmänt avses med rådgivning (se t.ex. prop. 2002/03:133 s. 13). I nionde punkten anges vad som menas med utländsk kreditförmedlare från ett land inom EES. Definitionen har betydelse för tillämpningen av det särskilda underrättelseförfarande som möjliggör för kreditförmedlare inom EES att verka inom hela unionen, se bl.a. 3 kap. 6 §. I paragrafen genomförs delvis artikel 4. 8 § Ett företag som driver eller avser att driva verksamhet enligt denna lag ska anses ha en nära förbindelse med ett annat företag, om 1. det ena företaget direkt eller indirekt genom dotterföretag äger av kapitalet eller disponerar över av samtliga röster i det andra företaget, 2.det ena företaget direkt eller indirekt utgör moderföretag till det andra eller det finns en annan likartad förbindelse mellan företagen, eller 3.båda företagen är dotterföretag till eller har en likartad förbindelse med en och samma juridiska person eller står i ett motsvarande förhållande till en och samma fysiska person. En nära förbindelse har även en fysisk person och ett företag som driver eller avser att driva verksamhet enligt denna lag, om a)äger av kapitalet i företaget, b)disponerar över av samtliga röster i företaget, eller c)på annat sätt har sådant inflytande över företaget att personens ställning motsvarar den som ett moderföretag har i förhållande till ett dotterföretag, eller 2. det finns en annan likartad förbindelse mellan denna person och företaget. I paragrafen, som utformas i enlighet med Lagrådets förslag, anges vad som avses med nära förbindelse. Begreppet används i bestämmelser som rör förutsättningar för tillstånd till verksamhet som kreditgivare eller kreditförmedlare av bostadskrediter (se 2 kap. 2 § respektive 3 kap. 2 §). Innebörden av begreppet överensstämmer med den i 1 kap. 6 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Bedömningen av om det föreligger en nära förbindelse motsvarar alltså den bedömning som gäller för t.ex. kreditinstitut. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Förutsättningar för kreditgivare att driva verksamhet med bostadskrediter 1 § Ett svenskt aktiebolag, en svensk ekonomisk förening eller ett svenskt försäkringsföretag kan få tillstånd av att driva verksamhet med kreditgivning enligt denna lag. Paragrafen innehåller bestämmelser om krav på tillstånd för svenska kreditgivare att driva verksamhet enligt denna lag och om vilka som kan få ett sådant tillstånd. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. Av paragrafen följer att det krävs tillstånd av för att driva verksamhet med kreditgivning av bostadskrediter till konsumen- ter. Vidare framgår av paragrafen att endast svenska aktiebolag, svenska ekonomiska föreningar och svenska försäkringsföretag kan få tillstånd. avses detsamma som i 1 kap. 3 § försäkrings- rörelselagen (2010:2043). Det är alltså fråga om försäkringsaktiebolag, ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar. Det finns inga undantag från tillståndsplikten. En konsekvens av det är att fysiska per- soner eller andra juridiska personer än de angivna alltså inte får driva sådan verksamhet. Bestämmelsen gäller inte utländska kreditgivare. För dem gäller 7 §. I paragrafen genomförs delvis artikel 35. 2 § Tillstånd enligt 1 § ska ges om 1.bolagsordningen eller stadgarna inte strider mot denna lag eller någon annan författning av betydelse för den planerade verksamheten och i övrigt innehåller de särskilda bestämmelser som behövs med hänsyn till omfattningen och arten av verksamheten, 2.det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas i enlighet med denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksam- het, 3.den som har eller kan förväntas komma att få ett kvalificerat innehav i före- taget bedöms som lämplig att utöva ett väsentligt inflytande över ledningen av företaget, och 4.den som ska ingå i företagets styrelse eller vara verkställande direktör, eller vara ersättare för någon av dem, har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen och även i övrigt är lämplig för en sådan uppgift. Om företaget har eller kan förväntas komma att få en nära förbindelse med någon annan, får dock tillstånd ges bara om förbindelsen inte hindrar en effektiv tillsyn av företaget. I paragrafen anges förutsättningarna för att få tillstånd att driva verk- samhet med kreditgivning enligt denna lag. Övervägandena finns i av- snitt 9.2. I första stycket anges de villkor som måste vara uppfyllda för att få tillstånd. Stycket är utformat med förebild i andra bestämmelser på finansmarknadens område, t.ex. 3 kap. 2 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och 6 § lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter. Vid den ägarprövning som ska utföras enligt tredje punkten ska också kriterierna i 3 § beaktas. Vad som avses med kvalificerat innehav anges i 1 kap. 7 § 7. Enligt fjärde punkten ska prövning ske av företagets ledning. Som Lagrådet påpekar omfattas styrelsesuppleanter och vice verkställande direktörer som inte har trätt i styrelseledamots eller verkställande direk- törens ställe av prövningen enligt punkten eftersom de vid förfall för ordinarie organledamot ska ingå i företagets ledning (jfr Lagrådets yttrande i prop. 2013/14:107 s. 138). I andra stycket regleras situationen där företaget har eller kan förväntas komma att få en nära förbindelse med någon annan. I sådant fall får till- stånd bara ges under förutsättning att tillsynen kan bedrivas effektivt. Bestämmelsen syftar till att hindra att tillstånd ges till ett företag som ingår i en företagsgrupp vars organisation försvårar tillsynsarbetet. Mot- svarande bestämmelser finns i bl.a. 3 kap. 2 § fjärde stycket lagen om bank- och finansieringsrörelse och 7 § andra stycket lagen om viss verk- samhet med konsumentkrediter. I 7 kap. 1 § 1 finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilket innehåll en ansökan om tillstånd enligt lagen ska ha. 3 § Vid bedömningen enligt 2 § första stycket 3 av om en innehavare är lämplig ska innehavarens anseende beaktas. Det ska också beaktas om det finns skäl att anta att 1.innehavaren kommer att motverka att företagets verksamhet drivs på ett sätt som är förenligt med kraven i denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksamhet, eller 2.innehavet har samband med eller kan öka risken för