prop · H303197 · 2016-07-20 00:00:00 — en yttersta åtgärd för en överskuldsatt individ finns möjligheter till skuld- sanering enligt skuldsaneringslagen (2006:548). I propositionen Skuld- sanering – förbättrade möjligheter för överskuldsatta att starta om på nytt (prop. 2015/16:125) har regeringen föreslagit bl.a. en ny skuldsanerings- lag som syftar till att fler evighetsgäldenärer ska erbjudas en möjlighet att starta om på nytt utan en betungande skuldbörda. har antagit regeringens förslag, som träder i kraft . Några ytterligare åtgärder för att genomföra bolånedirektivet i dessa delar behövs inte. Ändringar i konsumentkreditlagen och Regeringens förslag: Ändringarna i konsumentkreditlagen ska träda i På kreditavtal ingångna före ikraftträdandet ska äldre bestämmelser tillämpas med följande undantag. De nya bestämmelserna om rätten att under ett bostadskreditavtals löptid begära en individuellt anpassad amorteringsplan ska tillämpas även på kreditavtal har som ingåtts före ikraftträdandet. De nya bestämmelserna om konsumentens rätt att under ett bostads- kreditavtals löptid få förklaringar om faktorer som påverkat den er- bjudna räntan ska tillämpas även på kreditavtal som har ingåtts före ikraftträdandet, om informationen finns tillgänglig hos näringsidkaren för konsumenter som ingår motsvarande bostadskreditavtal efter De nya bestämmelserna om konsumentens rätt att under ett bostads- kreditavtals löptid få förklaringar om räntesättningen och andra kost- nader i samband med paketförsäljning ska tillämpas även på kredit- avtal som ingåtts före kraftträdandet, om konsumenten under kredit- avtalets löptid ska ta ställning till ett erbjudande om en finansiell produkt eller tjänst som påverkar räntan. Ändringarna i lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler ska träda i kraft . Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. ändringarna föreslås dock träda i kraft . föreslår att de nya bestämmelserna om förklaringar om räntesättning fullt ut ska gälla även för krediter som ingåtts före lagens ikraftträdande. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller har ingen invändning mot utredningens förslag. styrker dock att en konsument ska kunna begära förklaringar om räntan och dess förhållande till prissättningen av produktpaket även beträffande 2015/16:197 bostadskrediter som har ingåtts före lagens ikraftträdande, eftersom den information som krävs för att uppfylla lagens krav inte finns sparad be- träffande äldre krediter. Skälen för regeringens förslag: De bestämmelser som genomför bolånedirektivet bör träda i kraft . Enligt artikel 42 i bolånedirektivet ska medlemsstaterna ha antagit och offentliggjort de för- fattningar som är nödvändiga för att följa direktivet . Det är inte möjligt att genomföra direktivet . Ändringarna i konsumentkreditlagen och lagen om distansavtal och avtal utanför affärs- lokaler bör dock kunna träda i kraft . Av artikel 43 följer att direktivet bara ska tillämpas på kreditavtal som ingås efter ikraftträdandet. Detta överensstämmer med huvudprincipen i svensk rätt om att civilrättslig lagstiftning inte ska ges retroaktiv effekt. Avsteg från denna huvudregel bör bara komma i fråga om det finns till- räckligt starka skäl för en sådan ordning. Regeringen föreslår därför en motsvarande övergångsbestämmelse i konsumentkreditlagen som den som finns i direktivet. När det gäller bestämmelserna i konsumentkreditlagen om en ökad öppenhet om bolåneräntan och om individuellt anpassade amorterings- planer, finns det emellertid utrymme för en annan lösning. Utredningen föreslår att dessa bestämmelser ska gälla även för krediter som ingåtts före lagens ikraftträdande. avstyrker dock förslaget när det gäller förklaringar om räntesättningen. framhåller att eftersom skyldigheten att tillhandahålla denna information föreslås bli införd först genom de nu aktuella ändringarna finns informationen inte sammanställd och tillgänglig för lån som ingåtts innan skyldigheten infördes. Regeringen kostaterar att bostadskrediter till sin natur är långsiktiga avtal som normalt har en löptid . Om de nya konsu- mentskyddande bestämmelserna om ökad öppenhet om bolåneräntan och om individuellt anpassade amorteringsplaner inte skulle gälla annat än nya avtal, innebär det att det kommer ta mycket innan de nya reglerna får fullt genomslag. En sådan ordning skulle dessutom innebära att kreditgivare under överskådlig framtid skulle behöva upprätthålla två olika system för bostadskrediter som ingåtts före respektive efter lagens ikraftträdande, vilket bör innebära ökade kostnader och administration. Sammantaget finns det enligt regeringens bedömning tillräckligt starka skäl för att ge de nya bestämmelserna retroaktiv tillämpning. finns det ingen anledning att ifrågasätta Svenska Bankföreningens upp- gifter om att en sådan tillämpning i många fall kommer vara omöjligt att uppfylla. Det främjar inte en hög efterlevnad och respekt för konsument- skyddande bestämmelser att införa skyldigheter som i praktiken inte kan följas. Regeringen föreslår därför att de nya bestämmelserna bara ges retroaktiv tillämpning enligt följande. Vad gäller den nya bestämmelsen om en rätt att få en individuell amorteringsplan under ett bostadskreditavtals löptid finns det inget hin- der mot att låta bestämmelsen gälla även för äldre kreditavtal. Konsu- menten ska alltså även beträffande krediter som ingåtts före lagens ikraft- trädande ha rätt att begära att kreditgivaren upprättar ett nytt förslag till amorteringsplan enligt de nya bestämmelserna. Vad gäller bestämmelserna om rätt att få information om de genom- Prop. 2015/16:197 snittliga räntor som kreditgivaren tillämpar, kreditgivarens finansierings- kostnader samt vilka faktorer hänförliga till konsumenten, krediten och säkerheten som påverkat räntan, finns det anledning att tillämpa en an- norlunda ordning. I den utsträckning en kreditgivare erbjuder nya kunder bostadskreditavtal, som motsvarar de avtal som äldre kunder har, kom- mer kreditgivaren behöva sammanställa information om räntesättningen för de nya kunderna. Enligt regeringens bedömning bör även äldre kun- der kunna få del av sådan information som ändå sammanställs, i den ut- sträckning som den är relevant för konsumenten. Regeringen föreslår därför en övergångsbestämmelse med denna innebörd. I fråga om rätten att under ett bostadskreditavtals löptid få information om hur olika produktpaket påverkar vilken ränta som erbjuds och andra kostnader, finns sådan information inte tillgänglig om vilka överväg- anden som näringsidkaren har gjort före lagens ikraftträdande. Även kunder som har ingått avtal före lagens ikraftträdande kommer dock ha möjlighet att förhandla om räntan, t.ex. i samband med att en räntebind- ningsperiod går ut. I den mån ett produktpaket då påverkar den ränta som kreditgivaren erbjuder och andra kostnader, ska de nya bestämmelserna vara tillämpliga. Regeringen lämnar därför ett sådant förslag. 12.2Lagen om verksamhet med bostadskrediter och näringsrättsliga lagändringar Regeringens förslag: Den nya lagen om verksamhet med bostadskre- diter ska träda i kraft . Detsamma ska gälla ändring- arna i kreditupplysningslagen, lagen om utländska filialer m.m., lagen om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet, lagen om penningtvätt och finansiering av terrorism, offentlighets- och sekre- tesslagen och lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter. En kreditgivare, en svensk kreditförmedlare eller en kreditförmed- lare från ett land utanför EES som för lagens ikraftträd- ande driver och har rätt att driva verksamhet med kreditgivning eller kreditförmedling av bostadskrediter ska få driva verksamheten utan tillstånd enligt den nya lagen fram till . En kreditförmedlare från ett annat land inom EES som vid tidpunk- ten för lagens ikraftträdande driver och har rätt att driva verksamhet i med kreditförmedling av bostadskrediter ska få driva verk- samheten enligt den nya lagen fram till , trots att kreditförmedlaren inte har rätt att driva verksamheten här med stöd av bestämmelserna i lagen som baseras på bolånedirektivet om fri rörlig- het för kreditförmedlare inom EES. Ett företag som före har påbörjat verksamhet som avses i denna lag ska uppfylla lagens krav på kunskap och kompetens och de krav som anges i föreskrifter som meddelats på det området . Sanktionsavgifter ska endast få tas ut för överträdelser som har skett efter den nya lagens ikraftträdande. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Den nya lagen och lagändringarna föreslås dock träda i kraft . Utredningen lämnar vidare inget förslag till övergångsbestämmelse för företag som för lagens ikraftträdande redan driver verksamhet med kreditgivning, kreditförmedling eller rådgivning. Utred- ningen lämnar inte heller något förslag på övergångsbestämmelse beträffande sanktionsavgifter. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslagen eller lämnar dem utan invändning. anser att det be- hövs en övergångsbestämmelse som genomför artikel 43.2 i bolånedirek- tivet, dvs. en bestämmelse som reglerar verksamhet som drivs av kredit- förmedlare före . Vidare anser inspektionen att det behöver införas en motsvarande bestämmelse för de kreditgivare som bedrivit verksamhet med tillstånd enligt lagen (2014:275) om viss verk- samhet med konsumentkrediter före den föreslagna lagens ikraftträdande. och anser att den föreslagna övergångsbestämmelsen om kraven på kunskap och kompe- tens bör kompletteras med en lagbestämmelse som, baserad på bolåne- direktivets bestämmelser, skapar en övergångstid för personal med viss yrkeserfarenhet. och an- för även att det är än mer angeläget att införa dessa övergångsbestämmel- ser för det fall genomförandet av direktivet blir försenat. Skälen för regeringens förslag Som framgår av avsnitt 12.1 är ett genomförande av direktivet inte möj- ligt tidigare än och ändringarna i konsumentkredit- lagen (2010:1846) och i lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utan- för affärslokaler föreslås träda i kraft . Regeringen föreslår att även den nya lagen om verksamhet med bostadskrediter och föreslagna ändringar i övriga lagar, dvs. ändringarna i kreditupplys- ningslagen (1973:1173), lagen (1992:160) om utländska filialer m.m., lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksam- het, lagen (2009:62) om penningtvätt och finansiering av terrorism, offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter, ska träda i kraft vid samma tid- punkt. Enligt artikel 43.2 i bolånedirektivet får kreditförmedlare som redan driver kreditförmedlingsverksamhet fortsätta att driva sin verksamhet i enlighet med den nationella rätten ända till , även om de inte har tillstånd i enlighet med de villkor som före- skrivs i nationell rätt i hemmedlemsstaten om införlivande av direktivet. Bestämmelsen innebär t.ex. att en svensk kreditförmedlare som med tillstånd enligt lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter driver verksamhet när genomförandet av bolånedirektivet sker får fortsätta att bedriva sin verksamhet . Enligt artikel 35 i bolånedirektivet ska medlemsstaterna se till att andra tillhandahållare av kreditavtal än kreditinstitut omfattas av ett lämpligt godkännandeförfarande. Någon särskild övergångsbestämmelse beträf- fande dessa finns inte i direktivet. Utredningen har inte föreslagit några övergångsbestämmelser när det gäller tillståndsfrågor. anser att det behövs en över- gångsbestämmelse som genomför artikel 43.2. Vidare anser inspektionen att det behövs en övergångsbestämmelse som gäller verksamhet med kreditgivning av bostadskrediter som drivs med tillstånd enligt lagen om viss verksamhet med konsumentkrediter när den nya lagen träder i kraft. Om ingen övergångsbestämmelse införs kommer tillståndsplikten att gälla när lagen träder i kraft. Vidare är avsikten att Finans- inspektionen ska få rätt att meddela föreskrifter om bl.a. vilket innehåll en ansökan ska ha, vilka krav på insikt och erfarenhet som ska gälla för deltagande i ledningen av kreditförmedlare och om ansvarsförsäkring. Utgångspunkten är att föreskrifterna ska träda i kraft som lagen träder i kraft. Det kan förutses svårigheter för företagen att förbereda an- sökningar om tillstånd eller att ansöka om tillstånd innan lagen och föreskrifter har trätt i kraft. I sammanhanget bör också beaktas att handläggningstiden hos för ett till- ståndsärende torde uppgå till åtminstone . Mot denna bakgrund finns det enligt regeringens bedömning en risk för att företag som kommer att omfattas av tillståndsplikten enligt den före- slagna lagen om verksamhet med bostadskrediter kan tvingas att upphöra med sin verksamhet. Det finns därmed ett behov av övergångsbestäm- melser som tar sikte på tillståndsplikten. Dessa bör införas i lag. När det gäller kreditförmedlare bör en övergångsbestämmelse införas som motsvarar artikel 43.2 i direktivet. Bestämmelsen bör gälla för sven- ska kreditförmedlare och utländska kreditförmedlare utanför EES efter- som dessa behöver tillstånd när den nya lagen har trätt i kraft. Frågan är om övergångsbestämmelsen bör gälla även för kreditgivare. För en sådan ordning talar fördelen av ett enhetligt rättsystem som är enklare att tillämpa för företagen och för tillsynsmyndigheten. Det är där- för regeringens bedömning att även kreditgivarna bör omfattas, om inte bolånedirektivet hindrar det. Enligt artikel 35 ska medlemsstaterna se till att andra tillhandahållare än kreditinstitut omfattas av ett lämpligt god- kännandeförfarande. Detaljerna avseende ett sådant förfarande har över- låtits till medlemsstaterna att utforma. Ett nytt system som börjar gälla utan en övergångsfas kan knappast betecknas som lämpligt. Enligt regeringens mening måste direktivet anses tillåta att ett tillstånds- system för kreditgivare som avses i artikel 35 kan innehålla övergångs- bestämmelser. Övergångsbestämmelsen bör alltså gälla även för de kre- ditgivare som behöver tillstånd när den nya lagen träder i kraft. Bolånedirektivet ger dock inget utrymme att, som föreslår, införa en regel som innebär att verksamheten får fortsätta drivas till eller, om ansökan om tillstånd har kommit in till , till dess att ansökan har prövats slutligt. Bestämmelsen bör i stället utformas i enlighet med direktivet, så att verksamheten i praktiken får drivas från tidpunkten för lagens ikraftträdande. Efter ettårsfristen gäller tillståndsplikt under de förutsättningar som anges i den nya lagen. Det är då inte tillräckligt att en 2015/16:197 ansökan om tillstånd har inkommit till , utan det krävs alltså att ett beslut om tillstånd har fattats för att verksamheten fortsatt ska få bedrivas. Det är således angeläget att företag som avser att fort- sätta driva sin verksamhet efter att den nya lagen har trätt i kraft ansöker om tillstånd enligt den nya lagen. Med hänsyn till att företagen bör få tid att hinna anpassa sig efter den nya lagen bör tidpunkten i övergångsbestämmelsen skjutas fram lika mycket som ikraftträdandet, dvs. till (jfr prop. 2015/16:26 s. 350 f.). I enlighet med det sagda bör övergångsbestämmelsen utformas så att kreditgivare (vilket alltså innefattar svenska och alla utländska, jfr för- fattningskommentaren till 1 kap. 3 § i den nya lagen), svenska kreditför- medlare och kreditförmedlare från länder utanför EES som vid tidpunk- ten för lagens ikraftträdande driver och har rätt att driva verksamhet med kreditgivning eller kreditförmedling av bostadskrediter får fortsätta att driva verksamheten utan tillstånd enligt den nya lagen fram till . Slutligen behövs en särskild övergångsbestämmelse för kreditförmed- lare från andra länder inom EES. För dessa företag kommer ingen till- ståndsplikt gälla när den nya lagen träder i kraft och de uppfyller kraven för att utnyttja EU-systemet med fri rörlighet för kreditförmedlare. Fram till dess att kraven uppfylls bör de kunna driva verksamhet i med stöd av en övergångsbestämmelse. Bestämmelsen bör utformas så att en kreditförmedlare från ett annat land inom EES som för lagens ikraftträdande driver och har rätt att driva verksamhet i med kreditförmedling av bostadskrediter får driva verksamheten enligt denna lag fram till , trots att kreditförmedlare inte har rätt att driva verksamheten med stöd av 3 kap. 6 § i den nya lagen. Övergångsbestämmelser i fråga om hur verksamheten ska drivas Som utgångspunkt ska reglerna i bolånedirektivet och den nya lagen med krav på hur verksamhet med bostadskreditgivning och bostadskreditför- medling till konsumenter ska drivas gälla när den nya lagen träder i kraft. Det finns dock en övergångsbestämmelse i direktivet som anger att ett företag som bedrivit verksamhet med kreditgivning eller kreditförmedling av bostadskrediter före ska uppfylla kraven på kunskap och kompetens (artikel 43.3). Bestämmelsen ger företagen tid på sig att säkerställa att per- sonalen uppfyller direktivets krav på kunskap och kompetens. Utredningen bedömer att denna bestämmelse bör genomföras för att ge företagen så som möjligt att anpassa sig till de krav som kommer att ställas i fråga om kunskap och kompetens i den nya lagen. och framför också synpunkter av den innebörden. Regeringen ansluter sig till denna bedömning och föreslår en övergångsbestämmelse av innebörden att företag som före har drivit verksamhet som avses i lagen ska uppfylla kraven på kunskap och kompetens som föreskrivs i lagen och de före- skrifter som meddelats med stöd av bemyndigandet i lagen senast efter att lagen har trätt i kraft, dvs. och anser vidare Prop. 2015/16:197 att den föreslagna övergångsbestämmelsen avseende kraven på kunskap och kompetens bör kompletteras med en lagbestämmelse som, baserad på artikel 9 och bilaga III till bolånedirektivet, skapar en övergångstid för personal med viss yrkeserfarenhet. Enligt SwedSec och bör det av reglerna framgå att personal som vid lagens ikraftträdande hade utfört arbetsuppgifter med bolån under tre av måste uppfylla kraven på kunskap och kompetens , medan personal med kortare erfarenhet ska ha uppfyllt kraven . Bestämmelserna i bilaga III ger i praktiken en möjlighet till en förläng- ning av tiden innan kravet på kunskap och kompetens ska träda i kraft fullt ut i fråga om erfaren personal. Som framgår av avsnitt 9.6 anser regeringen att det inte handlar om övergångsbestämmelser utan bestäm- melser med krav på hur rörelsen ska bedrivas, som det inte är lämpligt att meddela detaljföreskrifter om i lag. Någon övergångsbestämmelse om denna tidsfrist föreslås därför inte. Behovet av övergångsbestämmelser i övrigt Det bör införas en övergångsbestämmelse om att sanktioner inte ska tillämpas på överträdelser som har skett före den nya lagens ikraftträd- ande (jfr t.ex. prop. 2014/15:57 s. 66). Skäl för att införa övergångs- bestämmelser i övrigt saknas. Regeringens bedömning: Förslagen kommer att medföra vissa kost- nadsökningar för näringsidkare, som i stor utsträckning torde avse an- passningar till de nya kraven . Mer enhetliga regler inom EU leder till förbättrad konkurrens och billigare krediter för konsumenter. Ökade krav på tydlig information och skärpta krav på kreditprövning bör ge konsumenterna möjlighet att göra mer informerade val. Detta kan även leda till minskade över- Konsekvenserna för det allmänna bör inte bli stora. kostnadsökningarna bedöms kunna hanteras inom berörda myndig- heters befintliga ramar. Genom förslagen skapas bättre förutsättningar för ett högt konsumentskydd och en stabil bolånemarknad, vilket bör få positiva effekter på samhällsekonomin i stort. Utredningens bedömning överensstämmer i huvudsak med regering- Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller har ingen invändning mot utredningens bedömning. konsekvenserna för domstolarna inte kan bedömas som obetydliga och pekar på att även om konsekvenserna av nu aktuella förslag inte är stora, blir de sammantagna effekterna stora om lagstiftaren bortser från de 2015/16:197 mindre effekterna. Även påpekar att även om antalet mål inte kan förväntas öka i någon större utsträckning kan ett flertal mindre resurskrävande reformer sammantaget medföra att ett resurstillskott är Förvaltningsrätten i saknar en djupare analys av hur pass komplexa och omfattande de mål som aktualiseras enligt de nya reglerna kan komma att bli. Skälen för regeringens bedömning: Förslagen genomför ett EU- direktiv som endast i viss utsträckning lämnar utrymme för andra natio- nella regleringar än de som följer av direktivet. I den utsträckning som det har varit möjligt att välja olika handlingsalternativ, har regeringen valt alternativ som ger ett högt konsumentskydd utan att orsaka en onödig regelbörda för företagen. Förslagen innebär sammanfattningsvis att högre krav ställs på företag som bedriver verksamhet med bostadskrediter. De företag som berörs är kreditgivare och kreditförmedlare. För att anpassa sig till de nya reglerna kan det förväntas att dessa företag måste ställa i ordning nya datasystem för att hantera de nya kraven. Det kan bl.a. vara fråga om system som kan hantera den nya information som ska lämnas samt system som kan hantera bostadskrediter i utländsk valuta och generera varningar vid kurs- Reglerna om bostadskrediter i utländsk valuta kan dess- utom innebära att nya bolåneprodukter behöver utformas. skapas någon typ av arrangemang för att minska konsumenternas valuta- Även detta kan innebära vissa kostnader i ett initialskede. Kreditförmedlare kommer vidare behöva ha ansvarsförsäkring enligt det Därtill kommer de kostnader som uppstår för att ansöka om tillstånd enligt den nya lagen. Även i övrigt kommer dessa företag behöva införa nya rutiner för han- teringen av bostadskrediter. Bland annat kommer ersättningspolicys och interna riktlinjer för t.ex. värderingar att behöva upprättas. insatser kommer även att krävas för att uppfylla direktivets krav på kun- skap och kompetens. Vidare följer av direktivet ett flertal nya informationskrav. stämmelser som införs i svensk rätt i anledning av detta medför att webb- platser och liknande informationskanaler behöver uppdateras beträffande den allmänna information som ska lämnas. och förhandsinformation måste anpassas till de nya reglerna. dock finnas möjlighet för företagen att effektivisera detta arbete genom att samordna sina insatser i branschorganisationer. framhållas att lagregleringen i stor utsträckning inte innebär någon skärp- ning i förhållande till den praxis som redan tillämpas av kreditgivarna Detta begränsar de kostnader som uppstår. platser och information av marknadsföringskaraktär är dessutom normalt föremål för kontinuerlig uppdatering. Kostnaderna som är förenade med dessa regeländringar bör därför även av denna anledning kunna De nya förslagen bedöms alltså medföra vissa ekonomiska konsekven- ser för företagen. Dessa konsekvenser avser i stor utsträckning omställ- innebär de nya reg- lerna ett tydligare regelverk för bostadskrediter, vilket skapar goda kon- Det faktum att det nu införs EU-gemensamma regler för bostadskrediter gör också att kreditgivare i mindre grad be- höver anpassa sina krediter till olika nationella marknader. Detta kan i sin tur innebära kostnadsbesparingar. Tydligare regler om kreditpröv- ningen kan dessutom medföra minskade kreditförluster för kreditgivare. Den föreslagna regleringen innebär även att de aktuella företagen ska bekosta tillsyn och att de ska betala avgifter för ansökningar m.m. (se avsnitt 10.6). Detta är dock ingen nyordning och de företag som kommer att omfattas av den föreslagna lagen om verksamhet med bostadskrediter omfattas i stället av annan lagstiftning som innehåller motsvarande skyldighet att bekosta verk- samhet. Regleringen kan innebära vissa ökade kostnader för det allmänna, i första hand för och . Dessa myn- digheter kommer att få ett utökat regelverk avseende bostadskrediter att ha tillsyn över, vilket kan antas leda till en större arbetsinsats. De nämnda kostnadsökningarna kan dock hanteras inom ramen för befintliga anslagsnivåer.