prop · H303151 · 2016-03-22 00:00:00 — Om det finns anledning att på nytt döma till en påföljd som motsvarar den tidigare bör domstolen i stället i enlighet med huvudregeln döma särskilt för den nya brottsligheten. Utredningen föreslår att det efter ett undanröjande av en ungdomspåföljd inte ska få väljas annan påföljd än just en ungdomspåföljd, utom för det fallet att den tidigare påföljden var sluten ungdomsvård. Det förslaget förutsätter att det alltid finns en tillämplig ungdomspåföljd. Eftersom regeringen inte nu behandlar utredningens förslag om ett heltäckande påföljdssystem för unga kan någon sådan begränsning inte ställas upp. Inte heller i övrigt bör någon begränsning ställas upp i fråga om den nya påföljdens art. På motsvarande sätt som när den undanröjda påföljden avser fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn eller sluten ungdomsvård ska domstolen ta skälig hänsyn till vad den dömde har undergått med anledning av den tidigare domen. Regeringen föreslår därför sammanfattningsvis att rätten får undanröja en tidigare ungdomsvård eller ungdomstjänst och döma till gemensam påföljd för den samlade brottsligheten om den tidigare domen fått laga kraft. Ett sådant beslut får endast meddelas om det finns särskilda skäl och om domen meddelas innan påföljden helt har verkställts. Domstolen ska ta skälig hänsyn till vad den dömde har undergått till följd av den tidigare domen. 2015/16:151 Beräkning av strafftid vid undanröjd ungdomsvård och ungdomstjänst Kriminalvården har i sitt remissyttrande uppmärksammat frågan om avräkning bör ske för frihetsberövanden som föregått en undanröjd ungdomstjänst eller ungdomsvård samt anfört att om avsikten är att sådan tid ska kunna avräknas bör detta regleras. Utredningen har inte tagit ställning till frågan om sådana frihetsberövanden bör omfattas av regleringen om obligatorisk avräkning. Antalet domar i vilka domstolen kommer att undanröja en ungdomsvård eller ungdomstjänst och i stället välja fängelse som gemensam påföljd enligt de nya reglerna får antas komma att bli relativt få. Möjligheten kommer dock att finnas och det kan inte uteslutas att det kan förekomma. Det praktiska tillämpningsområdet kan antas bli något större i anledning av förslaget om att en ungdomsvård eller ungdomstjänst ska kunna undanröjas och sluten ungdomsvård i stället väljas som gemensam påföljd. Enligt regeringens mening finns det inte skäl att bedöma frihetsberövanden som kan föregå ungdomsvård och ungdomstjänst annorlunda än sådana som föregått skyddstillsyn eller villkorlig dom och som kan bli föremål för undanröjande enligt 34 kap. . För dessa påföljder gäller att avräkning ska ske då påföljden undanröjs och ersätts av ett fängelsestraff eller en sluten ungdomsvård (19 a § andra stycket strafftidslagen och 10 a § lagen [1998:603] om verkställighet av sluten ungdomsvård). Någon motsvarande reglering finns som Kriminalvården påpekat inte för ungdomsvård och ungdomstjänst. Mot den bakgrunden föreslår regeringen att om en ungdomsvård eller ungdomstjänst undanröjs och rätten i stället dömer ut ett fängelsestraff eller en sluten ungdomsvård för den samlade brottsligheten ska ett frihetsberövande som föregått ungdomsvården eller ungdomstjänsten anses som tid under vilken den utdömda påföljden verkställts i anstalt. Ungdomsvård och ungdomstjänst ska därför läggas till i 19 a § andra stycket strafftidslagen. Motsvarande tillägg bör göras i 33 kap. 6 § andra stycket . Kriminalvården har också framfört att regleringen om beräkning av strafftid bör kompletteras när det gäller förutsättningarna för avräkning av frihetsberövande som föregått en undanröjd sluten ungdomsvård. Hur de befintliga reglerna för beräkning av strafftid i en sådan situation ska tillämpas har varit föremål för diskussion . Den frågan får anses omfattas av det uppdrag avseende en översyn av strafftidslagen som regeringen beslutat (dir. 2014:132). I uppdraget ingår bl.a. att föreslå hur bestämmelserna om beräkning av den tid verkställigheten ska pågå kan utformas på ett mer ändamålsenligt och rättsäkert sätt och med utgångspunkt i bestämmelsernas syfte ta ställning till när tid för frihetsberövande bör få avräknas. Regeringen lämnar mot den bakgrunden inte något förslag i detta lagstiftningsärende i fråga om förutsättningarna för avräkning av frihetsberövanden som föregått sluten ungdomsvård. Regeringens förslag: Om rätten beslutat att en tidigare utdömd ungdomsvård eller ungdomstjänst ska avse även tillkommande brott och den tidigare domen därefter ändras av högre rätt ska frågan om påföljd för den tillkommande brottsligheten efter anmälan av åklagare prövas på nytt i domstol om konsumtionsdomen fått laga kraft. Regeringens bedömning: Ungdomsvård och ungdomstjänst bör inte omfattas av möjligheten till omprövning då en tidigare dom ändras efter det att påföljden i den domen har beaktats vid ny påföljdsbestämning. Ungdomsvård och ungdomstjänst bör inte omfattas av möjligheten till omprövning i de fall rätten har underlåtit att beakta en tidigare utdömd påföljd när det tillkommande brottet har skett i tiden före den tidigare domen. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: Endast en remissinstans har särskilt kommenterat förslaget eller bedömningen. har ifrågasatt om inte också ungdomstjänst bör omfattas av möjligheten till omprövning i de fall en tidigare dom ändras efter det att påföljden i den domen har beaktats vid Förslaget och bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig över förslaget Skälen för regeringens förslag och bedömning Den tidigare domen ändras efter konsumtionsdom Den föreslagna möjligheten att meddela konsumtionsdom efter en tidigare dom på ungdomsvård eller ungdomstjänst förutsätter inte att den tidigare domen fått laga kraft. Det kommer alltså att vara möjligt att besluta att en tidigare utdömd ungdomsvård eller ungdomstjänst ska omfatta ytterligare brott, även om den tidigare domen ännu inte fått laga Detta motsvarar också vad som gäller vid en konsumtionsdom efter en tidigare dom på fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn eller sluten Om den tidigare domen skulle ändras av högre rätt efter överklagande innebär detta dock att förutsättningarna för beslutet att meddela konsumtionsdom har ändrats. Om exempelvis åtalet enligt den första domen skulle ogillas och någon påföljd inte döms ut kommer inte heller någon påföljd att finnas för den senare brottsligheten. vad som gäller när den tidigare domen är fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn eller sluten ungdomsvård bör frågan om påföljd för den tillkommande brottsligheten därför kunna prövas på nytt om den tidigare domen ändras av högre rätt (34 kap. 10 § första stycket första meningen På motsvarande sätt som i dessa fall bör detta ske efter anmälan av åklagare. Vidare bör krävas att den dom, i vilken det beslutats att tidigare påföljd ska avse även den tillkommande brottsligheten, har fått laga kraft. I annat fall har åklagaren fortfarande möjlighet att uppnå samma resultat genom att överklaga den domen. Regeringen föreslår därför att om domstolen beslutat att en tidigare utdömd påföljd avseende ungdomstjänst eller ungdomsvård ska avse även tillkommande brott och den tidigare domen därefter ändras av högre rätt får frågan om påföljd för den tillkommande brottsligheten prövas på nytt i domstol efter anmälan av åklagare, dock endast om konsumtionsdomen fått laga kraft. Den tidigare domen ändras efter det att den har beaktats vid ny påföljdsbestämning Regeringen föreslår ändringar i fråga om vad som bör gälla vid påföljdsbestämningen när det i en senare process behandlas brott som begåtts innan en tidigare dom har börjat verkställas (34 kap. 3 § andra stycket och 34 kap. 7 § andra stycket ), se avsnitt 5.7. Enligt nuvarande bestämmelser om detta ska det i möjligaste mån iakttas att fängelsestraffet i den tidigare och den senare domen inte överstiger vad som skulle ha dömts ut för den samlade brottsligheten om brotten hade prövats (34 kap. 3 § andra stycket ). Motsvarande gäller när påföljden bestäms till sluten ungdomsvård (34 kap. 7 § andra stycket). Bestämmelserna ska tillämpas även om den första domen inte fått laga kraft. Skulle en ändring ske av den första domen efter ett överklagande kan följden bli att påföljden i den andra domen framstår som för lindrig. För dessa fall finns en möjlighet till omprövning efter anmälan av åklagare när påföljden i den senare domen bestämts till fängelse eller sluten ungdomsvård (34 kap. 10 § första stycket andra meningen). I enlighet med regeringens förslag (avsnitt 5.9) kommer omprövningsmöjligheten att gälla i de fall den tidigare domen avser fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn eller sluten ungdomsvård men begränsas till att endast omfatta nyupptäckt brottslighet. Utredningen anser att övriga ungdomspåföljder bör lämnas utanför omprövningsmöjligheten. Som skäl för det anförs att det – särskilt vad gäller ungdomsvård – kan vara förenat med betydande svårigheter att värdera i vilken omfattning domstolen har tagit hänsyn till mängdreduktionen. Som framhållit skulle dock kunna övervägas att också låta ungdomstjänst omfattas eftersom ingripandenivån även i det fallet bestäms utifrån brottslighetens allvar. I likhet med utredningen anser regeringen emellertid att behovet av en sådan omprövningsmöjlighet vid ungdomstjänst inte framstår som så påtagligt att det uppväger de olägenheter som en ny process innebär. Särskilt i de fall valet av påföljd gjorts utifrån en behovsprövning skulle det kunna vara olämpligt att riva upp påföljdsvalet. En senare dom på ungdomstjänst eller ungdomsvård bör därför inte kunna omprövas på denna grund. Omprövning efter särskild talan Om den tilltalade dömts till fängelse eller sluten ungdomsvård för ett brott som begåtts innan en påföljd som dömts ut för något annat brott har börjat verkställas, och det inte framgår att domstolen har beaktat den tidigare domen vid den senare påföljdsbestämningen finns en särskild möjlighet till omprövning (34 kap. 10 § andra stycket ). 2015/16:151 Domstolen ska då, efter anmälan från åklagare sedan båda domarna fått laga kraft, bestämma vad den dömde ska undergå till följd av den senare domen. Regeln om gemensam straffmätning vid flerfaldig brottslighet ska enligt regeringens förslag tillämpas även på ungdomsvård och ungdomstjänst. Det framstår dock som mindre angeläget att i efterhand kunna korrigera en underlåtenhet att beakta principen om gemensam straffmätning vid dessa påföljder jämfört om det är fråga om en frihetsberövande påföljd. Det skulle innebära ett nytt påföljdsval och medföra särskilda överväganden hänförliga till detta i samband med en omprövning. Regeringen instämmer mot den bakgrunden i utredningens bedömning att ungdomsvård och ungdomstjänst inte bör omfattas av omprövningsregeln. Undanröjande efter särskild talan Regeringens förslag: Om rätten undanröjer mer än en ungdomspåföljd får en ny gemensam påföljd bestämmas för den Talan om undanröjande får, utöver vad som gäller , tas upp av den rätt där en talan om undanröjande av en ungdomspåföljd redan är anhängiggjord. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna har inte särskilt kommenterat förslaget. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med Remissinstanserna: Attunda tingsrätt har anfört att det borde införas en ordning som möjliggör för domstolen att ta ställning till en fråga om undanröjande av en tidigare ungdomspåföljd på grund av misskötsamhet eller ändrade förhållanden inte bara genom ett särskilt beslut utan även i en dom där frågan om ansvar för nytt eller nya brott prövas. En gemensam påföljd ska få dömas ut om domstolen undanröjer mer än Med regeringens förslag ges rätten en möjlighet att vid tillkommande brottslighet i vissa fall undanröja en tidigare dom på ungdomsvård eller ungdomstjänst och döma till en gemensam påföljd för den samlade Ett sådant undanröjande kan avse antingen en påföljd i en dom eller flera tidigare ungdomspåföljder som dömts ut vid olika Möjligheten till undanröjande efter särskild talan kan inte undvaras eftersom frågan kan bli aktuell även när den unge inte står under åtal för ytterligare brott. Utredningen föreslår i det avseendet inte Inte heller regeringen ser något behov av detta. Möjligheten bör därför finnas för de fall när den unge i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en föreskrift vid ungdomsvård, dvs. när det är den unges misskötsamhet som ger anledning till ett undanröjande. Möjligheten att undanröja en ungdomsvård bör också finnas kvar om den planerade vården eller de 2015/16:151 planerade åtgärderna inte kommer till stånd eller i väsentlig grad kommit att avvika från vad som planerats. Detsamma bör gälla om en dom på ungdomstjänst inte till väsentlig del kan fullgöras inom skälig tid. Liksom bör det vid undanröjande efter särskild talan vara möjligt att döma också till annat än en ungdomspåföljd. Utredningen pekar emellertid på att det med nuvarande lagstiftning inte synes vara möjligt att döma till en gemensam påföljd för den samlade brottsligheten om det är fråga om undanröjande av flera tidigare ungdomspåföljder efter särskild talan. I lagrådsremissen gjordes, i likhet med utredningen, bedömningen att det finns skäl för att i sådant fall kunna samordna handläggningen. Om prövningen leder till att det finns anledning att undanröja flera tidigare påföljder, exempelvis om den unge dömts först till ungdomstjänst och därefter till ungdomsvård och det visar sig omöjligt att verkställa någon av dessa, bör det vara möjligt för domstolen att bestämma en ny gemensam påföljd för den samlade brottsligheten. Det bör, som utredningen framhåller, vara möjligt att som ny påföljd välja annan än en ungdomspåföljd, om övriga förutsättningar för ett sådant påföljdsval är uppfyllda. Den påföljd som ersätter de undanröjda påföljderna ska dock vara tillräckligt ingripande för den samlade brottsligheten. Domstolen måste vidare beakta vad den unge redan undergått till följd av den undanröjda påföljden. Någon motsvarande bestämmelse finns, som Lagrådet konstaterat, inte när det gäller undanröjande på grund av misskötsamhet av villkorlig dom eller skyddstillsyn. Utredningen har inte lämnat något sådant förslag och något behov av en sådan ordning har inte heller framkommit. Regeringen föreslår därför att om mer än en ungdomsvård eller ungdomstjänst undanröjs ska rätten få bestämma en ny gemensam påföljd för den samlade brottsligheten. En rationell hantering av frågan om undanröjande bör vara möjlig Ett mål om undanröjande av en dom på ungdomsvård eller ungdomstjänst får tas upp av den domstol som först avgjort det mål där påföljden dömts ut (38 kap. 3 § första stycket ). Ett sådant mål får också tas upp av en domstol, där ett brottmål mot den dömde är anhängigt, eller av domstolen i den ort, där den dömde mera varaktigt uppehåller sig, om domstolen med hänsyn till utredningen samt kostnader och andra omständigheter finner det lämpligt (tredje stycket). Bestämmelserna gör det möjligt att väcka särskild talan om undanröjande vid den domstol där den unge står under åtal för nytt brott. Det kan i så fall vara lämpligt att domstolen först prövar det nya åtalet och för det fall den tidigare påföljden undanröjs i brottmålet kan den särskilda talan om undanröjande återkallas. I annat fall kan frågan prövas i omedelbar anslutning till brottmålet. Det praktiska behovet av en sådan ordning som Attunda tingsrätt förordar framstår mot den bakgrunden som relativt litet. Om det skulle vara fråga om undanröjande efter särskild talan av flera ungdomspåföljder som dömts ut vid olika tillfällen och en sådan talan redan anhängiggjorts när fråga uppkommer om undanröjande av en annan av påföljderna finns också skäl att samordna processen. Detta torde vara en ovanlig situation och normalt kan antas att redan nuvarande regler gör det möjligt med en prövning i samma domstol. utredningen menar bör dock den domstol, där den första talan väckts, Prop. 2015/16:151 också vara behörig att ta upp en senare väckt talan om undanröjande av en påföljd avseende ungdomsvård eller ungdomstjänst redan på den grunden att det redan finns ett mål om undanröjande anhängiggjort där. En sådan möjlighet bör därför införas. Regeringen föreslår därför att en särskild talan om undanröjande av en påföljd avseende ungdomsvård eller ungdomstjänst, utöver vad som gäller , ska få tas upp av den rätt där en annan sådan talan är anhängiggjord. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Bestämmelserna i ska tillämpas i sin äldre lydelse för gärningar som begåtts innan ändringarna trätt i kraft, om det leder till lindrigare påföljd. särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer med regeringens utom vad gäller det föreslagna datumet för ikraftträdande. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har invänt mot utredningens förslag och bedömning. Förslaget och bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens utom vad gäller det föreslagna datumet för ikraftträdande. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte haft någon synpunkt på bedömningen och förslaget i utkastet till lagrådsremiss. har påpekat att det i många fall kommer att bli svårt att avgöra vilket regelverk, det föreslagna eller det befintliga, som ska tillämpas. har invänt att det föreslagna regelsystemet kommer att medföra inte obetydliga tillämpningsproblem ifråga om när nya eller gamla regler ska tillämpas. Kriminalvården har anfört att förslagen kommer att ge upphov till behov av ändringar i myndighetens klientadministrativa system. För att hinna göra dessa ändringar bedömer Kriminalvården att det behövs cirka från det att lagen är framtagen till dess att den träder i kraft. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Lagändringarna bör träda i kraft . Regeringen föreslår att så sker . Svårare brottspåföljd får inte åläggas för en gärning än den som var föreskriven när gärningen begicks, 2 kap. 10 § första stycket regeringsformen. En motsvarande bestämmelse finns i artikel 7 i den europeiska konventionen om skyddet för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. Vidare gäller att straff ska bestämmas efter den lag som gällde när gärningen företogs men att, om en annan lag gäller när dom meddelas, den lagen ska 2015/16:151 tillämpas om den leder till frihet från straff eller till lindrigare straff, 5 § andra stycket lagen (1964:163) om införande av , förkortad BrP. Enligt regeringens bedömning bör ny brottslighet mer konsekvent behandlas som återfall i brott. Den bedömningen återspeglas i regeringens förslag om hur domstolen ska bestämma påföljd för brott som en tidigare dömd person har gjort sig skyldig till, när brottet är begånget före den tidigare domen eller efter domen men innan den tidigare påföljden helt har verkställts eller annars upphört. Enligt förslaget ska domstolen när det är fråga om ny brottslighet som huvudregel döma ut en ny påföljd. Vidare begränsas möjligheterna för domstolen att välja en konsumtionsdom eller att undanröja en tidigare påföljd och döma till gemensam påföljd. På samma sätt kommer enligt regeringens förslag gemensam straffmätning inte längre omfatta ny brottslighet. Det medför att ny brottslighet kan ges en, jämfört med dagens system, mer ingripande reaktion. Detsamma gäller för regeringens förslag om hur regleringen vid ändrade förhållanden ska tillämpas. Regeringens förslag kan också i någon mån medföra effekter för möjligheten för åklagare att meddela åtalsunderlåtelse och förundersökningsbegränsning. Även regeringens förslag avseende ungdomstjänst och ungdomsvård kan i något fall komma att ge upphov till ett mer ingripande resultat. I något fall kan dock förslagen om ungdomsvård och ungdomstjänst ge ett omvänt resultat, t.ex. genom att en konsumtionsdom beslutas. Förslagen kan alltså medföra en mer ingripande straffrättslig reaktion än vad som hade varit fallet enligt nu gällande reglering. Att på ett mer uttömmande sätt ge anvisningar om hur domstolarna ska bedöma en given situation låter sig inte göras. Av regleringen i regeringsformen och BrP följer att de föreslagna bestämmelserna, om de leder till mer ingripande resultat, inte ska tillämpas på gärningar som begåtts före de nya reglerna trätt i kraft. Någon särskild regel om detta behövs därför inte. Regeringen gör bedömningen att det bör göras skillnad mellan ny och nyupptäckt brottslighet där ny brottslighet konsekvent ska behandlas som återfall. Mot bl.a. den bakgrunden föreslår regeringen ett flertal förändringar i 34 kap. . Ny påföljd ska enligt regeringen vara huvudregeln vid tillkommande Förslagen innebär därför minskade möjligheter för domstolarna att besluta konsumtionsdom och att besluta att undanröja en tidigare påföljd och besluta en gemensam påföljd för den samlade Regeringen föreslår också att åtskillnaden mellan ny och nyupptäckt brottslighet ska få genomslag i regleringen om gemensam Förslaget innebär ett minskat tillämpningsområde för den Vidare föreslår regeringen bl.a. att ungdomsvård och ungdomstjänst ska omfattas av regleringen 34 kap. vilket ökar förutsättningarna för en ändamålsenlig påföljdsbestämning för unga Prop. 2015/16:151 lagöverträdare. Unga som begår brott ska liksom i första hand Konsekvenserna av förslagen kommer i vissa fall att bli mer ingripande straffrättsliga reaktioner och fler lagföringar. De minskade möjligheterna att meddela konsumtionsdom kan i någon mån medföra konsekvenser för åklagarnas möjligheter att besluta om åtalsunderlåtelse och förundersökningsbegränsning. Det kan inte uteslutas bl.a. en ökad arbetsbelastning för och , i den mån fler ärenden kommer att leda till åtal. En något ökad ärendetillströmning för domstolarna kan också uppkomma och möjligen en ökad belastning för Kriminalvården. Till följd av det kan kostnader uppkomma för , , , domstolar och Kriminalvården. Den kostnaden som kan uppkomma får anses rymmas inom respektive myndighets ram. 9.1Förslaget till lag om ändring i 6 § Om den dömde inte iakttar vad som åligger honom eller henne enligt den villkorliga domen, får rätten, under förutsättning att en åklagare före prövotidens utgång väcker talan om det, efter omständigheterna 1.besluta att varning ska meddelas den dömde, 2.meddela föreskrift enligt 5 § eller ändra tidigare meddelad föreskrift, 3.undanröja den villkorliga domen och bestämma annan påföljd för brottet. Åtgärd enligt första stycket 1 eller 2 får inte beslutas efter prövotidens utgång. Om den villkorliga domen undanröjs, ska rätten, när den nya påföljden bestäms, ta skälig hänsyn till böter som dömts ut enligt 2 § och till vad den dömde undergått till följd av föreskrift om samhällstjänst. I ett sådant fall får rätten döma till fängelse än som är föreskrivet för brottet. Har uppgift som avses i 2 a § andra stycket lämnats i domen, ska rätten, om den dömer till fängelse, beakta detta när straffets längd bestäms. Paragrafen innehåller bestämmelser om att rätten, på talan av åklagare, kan besluta vissa åtgärder när den dömde åsidosätter sina skyldigheter med anledning av en villkorlig dom. Paragrafen har ändrats genom att en hänvisning i tredje stycket till 34 kap. 5 § utgått. Det är en följd av ändringarna i 34 kap. som innebär att möjligheterna att i en konsumtionsdom förena en tidigare utdömd villkorlig dom med förstärkande inslag har slopats (se avsnitt 5.4). Vissa språkliga ändringar har också gjorts. 7 § Om den dömde inte iakttar vad som åligger honom eller henne till följd av domen på skyddstillsyn, får övervakningsnämnden, utöver att meddela föreskrift enligt 26 kap. 15 § eller fatta beslut i fråga som avses i 37 kap. 7 § första stycket, 1.besluta att varning ska meddelas den dömde, eller 2.besluta om övervakning av den dömde efter det att av prövotiden har förflutit, dock längst till prövotidens utgång.