prop · H303195d4 · 2016-01-01 00:00:00 — Lagrådet föreslår att paragrafen och rubriken till den ges följande lydelse. Annons om avtal utan föregående annonsering En upphandlande myndighet som avser att ingå avtal efter förhandlat förfarande utan föregående annonsering enligt 6 kap. 12–19 §§ får informera om sin avsikt genom en annons. 10 kap. 7 § Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse. Regeringen får meddela föreskrifter om innehållet i och offentliggörandet av annonser enligt detta kapitel. 10 kap. 8 § I paragrafens andra stycke regleras den upphandlande myndighetens skyldighet att i annons ange hur leverantörerna kan få tillgång till upphandlingsdokumenten när det inte är möjligt för myndigheten att med elektroniska medel ge fri, direkt, fullständig och kostnadsfri tillgång till dokumenten. I andra meningen föreslås att en sådan upplysning ska i förekommande fall innehålla uppgift om tidsfristen för att begära tillgång till dokumentet. Enligt Lagrådets mening är en sådan bestämmelse mindre väl förenlig med offentlighetsprincipen. Leverantören har rätt att när som helst få tillgång till allmänna handlingar. Lagrådet föreslår att paragrafens andra stycke ges följande lydelse. Om myndigheten inte kan ge tillgång till något upphandlingsdokument enligt första stycket, ska myndigheten i annonsen upplysa om hur leverantörerna kan få tillgång till dokumentet på något annat sätt. 10 kap. 9 § I tredje stycket punkt 7 anges att en inbjudan ska innehålla uppgift om kriterier för tilldelning av kontrakt samt kriteriernas inbördes vikt eller kriteriernas prioritetsordning, om detta inte redovisas i förhandsannonsen, i de tekniska specifikationerna eller i inbjudan att komma in med anbud eller att förhandla. Regleringen stämmer överens med punkten 2 h i bilaga IX till LOU-direktivet. En liknande reglering finns i art. 47.5 LUF-direktiv. Där anges emellertid i den engelska språkversionen att uppgiften kan lämnas i ”the specifications”. I den svenska språkversionen av direktivet och 8 kap. 14 § LUF motsvaras detta uttryck av ”förfrågningsunderlaget”. I punkten 2 h har i stället angivits ”tekniska specifikationerna” (”technical specifications” i den engelska språkversionen), vilket framstår som inkonsekvent. Uppgifter om kriterier för val av anbud lämnas rimligen inte i tekniska Innebörden av bestämmelsen torde vara att uppgift om tilldelningskriterier inte behöver lämnas i inbjudan att bekräfta intresse, om den i stället framgår av något annat upphandlingsdokument. Lagrådet föreslår att paragrafen, med redaktionella ändringar, ges följande lydelse. Om en förhandsannons har använts som anbudsinfordran, ska den upphandlande myndigheten vid ett och samma tillfälle skicka en skriftlig inbjudan till samtliga anbudssökande att bekräfta sitt intresse. Först när myndigheten har fått veta vilka anbudssökande som är intresserade, får den ange vilka leverantörer som ska få lämna anbud eller delta i förhandlingar. Om upphandlingsdokumenten har gjorts fritt, direkt, fullständigt och kostnadsfritt tillgängliga med elektroniska medel ska inbjudan innehålla en hänvisning till den internetadress där så skett. Ett upphandlingsdokument som inte har gjorts tillgängligt för anbudssökandena med elektroniska medel eller på något annat sätt, ska bifogas inbjudan. En inbjudan ska dessutom innehålla 1.uppgift om art och mängd av det som ska upphandlas, option på ytterligare avtal och om möjligt beräknad tidsfrist för optionen samt, när det gäller avtal som kan förnyas, art och mängd och, om möjligt, beräknad tidpunkt för kommande annonser om upphandling av varor, tjänster eller byggentreprenader, 2.uppgift om huruvida selektivt förfarande eller förhandlat förfarande med föregående annonsering ska användas, 3.uppgift om dag för leverans av varor eller för påbörjande eller avslutande av tjänsterna eller byggentreprenaderna, 4.uppgift om adress till den upphandlande myndigheten, 5.uppgift om ekonomiska eller tekniska krav, ekonomiska garantier och upplysningar som krävs från leverantörer, 6.uppgift om huruvida anskaffningen av vara avser köp, leasing, hyra eller hyrköp eller en kombination av dessa, 7.uppgift om kriterier för val av anbud samt kriteriernas inbördes vikt eller prioritetsordning, om detta inte redovisas i något annat upphandlingsdokument, samt 8.övriga uppgifter av betydelse för upphandlingen. 10 kap. 10 § I rubriken till paragrafen bör uttrycket ”komma in med anbud” ändras till ”lämna anbud”. Paragrafens andra stycke bör utformas efter förebild av 9 § andra stycket. I tredje stycket punkt 5 används uttrycket ”tekniska specifikationerna”. På samma sätt som i 10 kap. 9 § bör de uppgifter som avses kunna lämnas ”i något annat upphandlingsdokument”. Även i övrigt bör punkten utformas i överensstämmelse med punkt 7 i 9 §, trots att det finns skillnader mellan direktivets bilaga IX punkt 1 e och punkt Lagrådet föreslår att tredje stycket ges följande lydelse. En inbjudan ska dessutom innehålla 1.uppgift om tidsfristen för att begära kompletterande upplysningar och handlingar samt belopp och betalningssätt, om det ska betalas en avgift för handlingarna, 2.uppgift om sista dag för att ta emot anbud samt till vilken adress anbudet ska skickas och på vilket eller vilka språk det ska skrivas, eller, vid konkurrenspräglad dialog, uppgift om dag och plats för dialogens början samt om det eller de språk som ska användas, 3.en hänvisning till annonsen om upphandling eller till förhandsannonsen, om en sådan annons har använts som anbudsinfordran, 4.uppgift om de handlingar som ska bifogas, 5.uppgift om kriterier för utvärdering av anbud samt kriteriernas inbördes vikt eller prioritetsordning, om detta inte redovisas i något annat upphandlingsdokument, samt 6.övriga uppgifter av betydelse för upphandlingen. Lagrådet föreslår att rubriken till kapitlet ges följande lydelse. Tidsfrister för anbudsansökningar och anbud 11 kap. 1 § Paragrafen reglerar de förhållanden som ska beaktas när tidsfristerna bestäms. Det anges i paragrafen att särskild hänsyn ska tas till hur komplicerad upphandlingen är och hur som leverantörerna kan antas behöva för att utarbeta anbudsansökningarna eller anbuden. I 8 § 1 ges en särskild bestämmelse om hur tidsfristen ska bestämmas när anbud inte kan lämnas annat än efter ett besök på plats. Enligt bestämmelsen ska tiden då vara så lång att alla leverantörer ska kunna få kännedom om all den information som behövs för att utarbeta ett anbud. Eftersom 8 § i övrigt reglerar fall där en förlängning av en redan bestämd tidsfrist ska ske föreslår Lagrådet att bestämmelsen i punkt 1 flyttas till första paragrafen. Paragrafen och rubriken kan då, med vissa ytterligare redaktionella ändringar, ges följande lydelse. Förhållanden som ska beaktas när tidsfrister för anbudsansökningar eller anbud bestäms När tidsfrister för anbudsansökningar eller anbud bestäms av den upphandlande myndigheten, ska särskild hänsyn tas till hur komplicerad upphandlingen är och hur som leverantörerna kan antas behöva för att utarbeta anbudsansökningarna eller anbuden. Om anbud inte kan lämnas annat än efter ett besök på plats ska tiden vara så lång att alla leverantörer kan få kännedom om all information som behövs för att utarbeta ett anbud. Vid bestämning av tidsfrister enligt första stycket ska dock bestämmelserna i detta kapitel iakttas. 11 kap. 2 och 3 §§ I paragraferna regleras inom vilka tider anbud ska komma in till den upphandlande myndigheten vid öppet förfarande (2 §) respektive selektivt förfarande, förhandlat förfarande med föregående annonsering, konkurrenspräglad dialog och förfarande för inrättande av innovationspartnerskap (3 §). I båda paragraferna används uttrycket tidsfristen för att ”komma in med” anbudet eller anbudsansökningen. Vad som ska anses uppfylla kravet på att ansökningen eller anbudet har kommit in är inte klart. Det finns här anledning att i stället anknyta till den terminologi som används i avtalslagen för att precisera vad som krävs för att ett anbud eller en accept ska anses ha getts . används uttrycket ”till handa”, vilket betyder att meddelandet ska vara mottagaren till handa på ett sådant sätt att mottagaren kan ta del av innehållet i det. Lagrådet föreslår att paragraferna ges följande lydelse. 2 § Vid öppet förfarande får den tid inom vilken anbudet ska vara den upphandlande myndigheten till handa inte vara kortare än från den dag då annonsen om upphandling skickades för publicering. Första stycket gäller om inte något annat följer av 5–11 §§. 3 § Vid selektivt förfarande, förhandlat förfarande med föregående annonsering, konkurrenspräglad dialog och förfarande för inrättande av innovationspartnerskap får den tid inom vilken anbudsansökningen ska vara den upphandlande myndigheten till handa inte vara kortare än från den dag då annonsen om upphandling skickades för publicering eller, när en förhandsannons har använts som anbudsinfordran, från den dag då inbjudan att bekräfta intresse skickades Detta gäller om inte något annat följer av 10 och Vid selektivt förfarande och förhandlat förfarande med föregående annonsering får den tid inom vilken anbudet ska vara myndigheten till handa inte vara kortare än från den dag då inbjudan att lämna anbud skickades till utvalda anbudssökande. Detta gäller om inte något annat följer av 5–11 §§. 11 kap. 4 § Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse. I 8 kap. 8 och 11 §§ finns bestämmelser om tidsfrister för anbudsansökningar och anbud vid upphandling enligt ett dynamiskt inköpssystem. 11 kap. 5 § Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse. Om den upphandlande myndigheten har förhandsannonserat utan att annonsen använts som anbudsinfordran, får den tid inom vilken anbudet ska vara myndigheten till handa 1.vid öppet förfarande inte vara kortare än från den dag då annonsen om upphandling skickades för publicering, och 2.vid selektivt förfarande och förhandlat förfarande med föregående annonsering inte vara kortare än från den dag då inbjudan att lämna anbud skickades till utvalda anbudssökande. En tidsfrist får förkortas enligt första stycket endast om förhandsannonsen 1. innehöll de uppgifter som anges i bilaga V del B avsnitt I till direktiv /24/EU, i den ursprungliga lydelsen, i den mån uppgifterna fanns att tillgå när förhandsannonsen publicerades, och 2. skickades för publicering minst men högst 12 månader före den dag då annonsen om upphandling skickades för publicering. 11 kap. 6 § Av paragrafen framgår att tidsfristerna i 2 och 3 §§ för vissa typer av förfaranden får förkortas . Enligt Lagrådets mening blir paragrafen tydligare om det i stället anges den kortaste tidsfrist som får tillämpas vid förfarandena om myndigheten tillåter att anbuden skickas in elektroniskt. Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse. Om den upphandlande myndigheten tillåter att anbuden skickas elektroniskt, får tidsfristen 1.vid öppet förfarande enligt 2 § inte vara kortare än , och 2.vid selektivt förfarande eller förhandlat förfarande med föregående annonsering enligt 3 § andra stycket inte vara kortare än . 11 kap. 7 § Lagrådet föreslår att paragrafen och rubriken till den ges följande lydelse. Tidsfrist för anbud efter överenskommelse Vid selektivt förfarande och förhandlat förfarande med föregående annonsering får en upphandlande myndighet, som inte är en central upphandlande myndighet enligt 1 kap. 6 §, komma överens med de utvalda anbudssökandena om en gemensam tid inom vilken anbud ska vara myndigheten till handa. Om en sådan överenskommelse inte nås, får den tid inom vilken anbud ska vara myndigheten till handa inte vara kortare än från den dag då inbjudan att lämna anbud skickades till anbudssökandena. Första stycket gäller inte om tidsfristen ska förlängas enligt 8 §. 11 kap. 8 § Lagrådet har i det föregående föreslagit att punkten 1 flyttas till 1 §. Resterande delar av paragrafen och rubriken till den kan ges följande lydelse. Förlängning av tidsfristen för anbud Den tid inom vilken anbud ska vara den upphandlande myndigheten till handa ska förlängas om 1.kompletterande handlingar eller upplysningar inte kan lämnas ut inom de tidsfrister som anges i 12 kap. 12 §, eller 2.väsentliga ändringar görs i upphandlingsdokumenten. 11 kap. 9 § Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse. Den tid inom vilken anbud ska vara den upphandlande myndigheten till handa ska förlängas , om myndigheten inte med elektroniska medel ger fri, direkt, fullständig och kostnadsfri tillgång till upphandlingsdokumenten 1.från den dag då en annons om upphandling eller en förhandsannons publiceras, eller 2.från och med den dag då en inbjudan att bekräfta intresse skickas till anbudssökandena. Första stycket gäller inte om tidsfristen anges efter en överenskommelse enligt 7 § första stycket eller förkortas vid ett påskyndat förfarande enligt 10 och 11 §§. 11 kap. 10 och 11 §§ Paragraferna behandlar s.k. påskyndat förfarande. Lagrådet föreslår att paragraferna slås ihop till en paragraf. Paragrafen och rubriken till den kan ges följande lydelse. Om det på grund av tidsbrist inte är möjligt att tillämpa de tidsfrister som anges i detta kapitel får vid selektivt förfarande och förhandlat förfarande med föregående annonsering den tid inom vilken anbudsansökningar ska vara den upphandlande myndigheten till handa inte vara kortare än från den dag då annonsen om upphandling skickades för publicering. Om det på grund av tidsbrist inte är möjligt att tillämpa de tidsfrister som anges i detta kapitel får vid öppet förfarande tidsfristen för anbud inte vara kortare än från den dag då annonsen om upphandling skickades för publicering. Vid selektivt förfarande och förhandlat förfarande med föregående annonsering får tidsfristen för anbud dock inte vara kortare än från den dag då inbjudan att lämna anbud skickades till utvalda anbudssökande. Bestämmelserna i första och andra styckena gäller inte om tidsfristen ska förlängas enligt 8 §. 12 kap. 1–5 §§ I paragraferna finns bestämmelser om hur en upphandlande myndighet och leverantörerna ska kommunicera med varandra under en upphandling. Direktivets motsvarande bestämmelser finns i artikel 22. Det är fråga om ett antal regler med ett inbördes samband som inte är helt lätt att läsa ut av bestämmelserna. Svårigheterna hänger delvis samman med den tekniska utvecklingen. I 1 § föreskrivs en huvudregel. Kommunikationen ska ske med hjälp av elektroniska medel. Därmed avses enligt definitionen i 1 kap. 7 § medel som överför signaler via tråd eller radiovågor, på optisk väg eller via andra elektromagnetiska överföringsmedier. Direktivets motsvarande definition i artikel 2.19 är annorlunda utformad. Lagrådet har i det föregående föreslagit att ”elektroniska medel” definieras i närmare anslutning till direktivets bestämmelse. Med elektroniska medel avses där elektronisk utrustning för behandling (även digital komprimering) och lagring av data som sänds, överförs och mottas via kabel, radiovågor, på optisk eller annan elektromagnetisk väg. Att utrustningen ska användas även för lagring är en precisering som underlättar förståelsen av de andra reglerna. Lagrådet återkommer till det. Huvudregeln i 1 § begränsas enligt andra stycket. De elektroniska medlen ska vara icke-diskriminerande och allmänt tillgängliga samt möjliga att använda tillsammans med sådan maskin- och programvara och utrustning som i allmänhet används. I 5 § föreskrivs ett undantag från denna begränsning. En upphandlande myndighet får vid behov anvisa leverantörerna ett lämpligt elektroniskt medel för kommunikation trots att medlet inte uppfyller kraven i 1 § andra stycket. Enligt rubriken före 2–4 §§ innehåller dessa paragrafer bestämmelser om kommunikation med andra medel än elektroniska. I 2 § föreskrivs att en upphandlande myndighet får använda eller anvisa andra medel för kommunikation än elektroniska, om det på grund av upphandlingens beskaffenhet inte är möjligt att använda något elektroniskt medel som uppfyller kraven i 1 § andra stycket. Exempel på sådana situationer lämnas i direktivets artikel 22.1. I dessa fall behöver man inte överväga att med tillämpning av 5 § använda andra elektroniska medel. Vilka kommunikationsmedel som avses framgår inte. Muntlig kommunikation regleras till synes uttömmande i 4 §. Även enligt 3 § får en upphandlande myndighet använda eller anvisa andra medel för kommunikation än elektroniska, nämligen i den utsträckning det är nödvändigt på grund av omständigheter som räknas upp i tre punkter. I dessa fall ska man dock överväga om elektroniska medel enligt 5 § kan användas. Slutligen öppnas alltså i 4 § möjligheter att använda muntlig kommunikation. Det är oklart vad som avses med muntlig kommunikation. Klart är att uttycket omfattar samtal mellan parter som äger rum vid fysiska möten. Antagligen omfattas även traditionella telefonsamtal som äger rum genom användning av trådbunden telefoni eller mobiltelefoni. Sådan kommunikation kan inte sägas utgöra kommunikation med elektroniska medel enligt direktivets definition eftersom definitionen innebär att utrustningen ska användas även för lagring. Men hur ska man bedöma samtal med modern telefonutrustning som äger rum med användning av utrustningens lagringsfunktioner, exempelvis när någon skickar inspelade meddelanden (t.ex. som MMS)? I så fall utgör utrustningen ett kommunikationsmedel som ska väljas i första hand enligt 1 § och någon begränsning i rätten att använda denna form för muntlig kommunikation finns inte. Enligt Lagrådets mening underlättas förståelsen av bestämmelsernas inbördes förhållande om dispositionen ändras så att 5 § placeras efter 1 §. Lagrådet föreslår att paragraferna och deras rubriker ges följande lydelse. Kommunikation med allmänt tillgängliga elektroniska medel 1 § En upphandlande myndighet och en leverantör ska använda elektroniska medel när de kommunicerar med varandra under en upphandling. Myndigheten ska anvisa de elektroniska medel som ska användas. Elektroniska medel som avses i första stycket ska vara icke- diskriminerande och allmänt tillgängliga. Medlen ska vara möjliga att använda tillsammans med sådan maskin- och programvara samt sådan annan utrustning som används i allmänhet. I 2–5 §§ finns bestämmelser om undantag från skyldigheten att kommunicera med allmänt tillgängliga elektroniska medel. Kommunikation med andra medel 2 § En upphandlande myndighet får vid behov anvisa leverantörerna ett lämpligt elektroniskt medel för kommunikation trots att medlet inte uppfyller kraven enligt 1 § andra stycket. Myndigheten ska i sådana fall erbjuda kostnadsfri tillgång till det elektroniska medlet. 3 § Om det på grund av upphandlingens beskaffenhet inte är möjligt att använda något elektroniskt medel som uppfyller kraven enligt 1 § andra stycket, får en upphandlande myndighet använda eller anvisa andra medel för kommunikation. Om förutsättningen enligt första stycket gäller en del av upphandlingen, får myndigheten använda eller anvisa andra medel för kommunikation endast i den delen. 4 § En upphandlande myndighet får använda eller anvisa andra medel för kommunikation än sådana elektroniska medel som avses i 1 § i den utsträckning det är nödvändigt på grund av 1.säkerhetsbrister i allmänt tillgängliga tjänster för elektronisk kommunikation, 2.brister i informationssäkerheten hos myndigheten, eller 3.den särskilt känsliga karaktären hos de uppgifter som ska lämnas. Möjligheten att använda eller anvisa andra medel för kommunikation än elektroniska gäller endast om ett tillräckligt skydd för uppgifterna inte kan ges genom användning av elektroniska medel som avses i 2 §. 5 § Samma lydelse som i 4 § i remissens lagförslag. 12 kap. 6 § Lagrådet föreslår att ordet ”parter” sist i paragrafen stryks. 12 kap. 8 § Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse. En upphandlande myndighet ska se till att kommunikation med elektroniska medel under en upphandling sker på ett säkert sätt med hänsyn till de risker som är förknippade med olika skeden av upphandlingen. Myndigheten ska ha sådan utrustning att den på ett säkert sätt elektroniskt kan ta emot och fastställa exakt tidpunkt för mottagande av anbudsansökningar och anbud samt ritningar och planer i projekttävlingar. Utrustningen ska vara försedd med sådana säkerhetsanordningar att det inom rimliga gränser kan säkerställas att 1.ingen har tillträde till de uppgifter som överförts elektroniskt före utgången av den fastställda tidsfristen, 2.bara behöriga personer därefter kan få tillgång till uppgifterna, och 3.det går att spåra om någon obehörig har tagit del av uppgifterna. Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela närmare föreskrifter om säkerhetsanordningarna. 12 kap. 9 § I paragrafen föreskrivs att uppgifter som har lämnats vid kommunikation under en upphandling ska bevaras säkert. Genom paragrafen ska artikel 22.3 i direktivet genomföras. Direktivets regel är mer upplysande än den föreslagna paragrafen, som talar om säkerhet utan någon precisering. Enligt direktivet ska de upphandlande myndigheterna säkerställa att kommunikationen, informationsutbytet och lagringen av uppgifterna sker på sådant sätt att alla uppgifters integritet och den sekretess som gäller för anbuden och anbudsansökningarna bevaras. En nära till hands liggande tolkning av regeln om att uppgifternas integritet ska bevaras är att uppgifterna ska skyddas mot risken att de förvanskas. Det framgår inte om det är detta som avses med uttrycket att uppgifter ska bevaras säkert. Detta bör klargöras under den fortsatta beredningen, liksom förhållandet till 19 §, som innehåller bestämmelser om hur handlingar ska förvaras när en upphandling har avslutats. Rubrikens utformning bör också övervägas. Vid sidan av detta handlar artikeln om sekretess. Som anges i författningskommentaren finns regler om sekretess i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och i lagen (1990:409) om skydd för företagshemligheter. 12 kap. 10 § I paragrafens första stycke föreskrivs att en upphandlande myndighet inte får ta del av innehållet i anbudsansökningarna och anbuden förrän tidsfristen för att komma in med anbudsansökan respektive anbud har gått ut. I andra stycket föreskrivs en procedur för hur anbud ska öppnas. Till skillnad från första stycket gäller andra stycket inte anbudsansökningar. Under föredragningen har det förklarats med att 9 kap. 7 § i den gällande lagen om offentlig upphandling är utformad på detta sätt. I författningskommentaren till den bestämmelsen anförde regeringen följande (se prop. 2006/07:128 s. 376). Något särskilt förfarande vid öppning av anbudsansökningar är inte föreskrivet i andra stycket. I lagrådsremissen angavs att det saknas skäl att inte hantera anbudsansökningar och anbud på samma sätt. Lagrådet har ansett att detta bör komma till uttryck i lagtexten. Det kan dock, som Lagrådet också framhållit, finnas skäl för en något mindre strikt behandling av anbudsansökningar, jämfört med vad som gäller för anbud. En sådan bestämmelse har därför inte förts in i paragrafen. Det överensstämmer även med vad som gäller enligt . Regeringen ändrade alltså ståndpunkt från lagrådsremissen till propositionen. Något egentligt skäl till detta angavs inte. Som Lagrådet då anförde kan det finnas skäl att behandla anbudsansökningar något mindre strikt än anbud. Emellertid är även anbudsansökningar viktiga och regeringens ursprungliga ståndpunkt låter sig väl försvara. Lagrådet efterlyser en mer ingående diskussion i frågan. 12 kap. 11 § Enligt paragrafen tillåts den upphandlande myndigheten begära att en eller flera leverantörer lämnar, kompletterar, förtydligar eller färdigställer relevant information eller dokumentation. Detta ska gälla om den information eller dokumentation som ska lämnas av leverantörerna är eller verkar vara ofullständig eller felaktig eller om dokument saknas. I andra stycket föreskrivs att åtgärderna ska vara förenliga med principerna om likabehandling och öppenhet. Genom bestämmelsen genomförs artikel 56.3 i direktivet.