prop · H40348 · 2016-12-06 00:00:00 — För att fastställa om en enhet är en passiv icke-finansiell enhet, ska det rapporteringsskyldiga finansiella institutet inhämta ett intygande om detta från kontohavaren. Ett sådant intygande behöver dock inte inhämtas, om det utifrån den information som det rapporteringsskyldiga finansiella institutet har tillgång till eller information som är allmänt tillgänglig kan antas att kontohavaren är 1.en aktiv icke-finansiell enhet, eller 2.ett annat finansiellt institut än en sådan investeringsenhet som avses i2 kap. 9 § första stycket 2 i en stat eller jurisdiktion som inte är en deltagande jurisdiktion. Vid tillämpning av första stycket 2 ska ett finansiellt instituts fasta driftställe i en annan stat eller jurisdiktion anses vara ett finansiellt institut i den staten eller finansiella institutet efter det att finansiella institutet efter det att 1–4 §§ 1–4 §§ medför att det finns skäl att anta medför att det finns skäl att anta att ett intygande eller annan att ett intygande eller annan kontot är oriktig eller inte kontot är oriktig eller inte tillförlitlig, ska enheten på nytt tillförlitlig, ska institutet på nytt 1–4 §§. Om något annat inte anges 1–4 §§. Om något annat inte anges i 2 kap. 20 § är i 2 kap. 20 § är rapporteringspliktigt konto om det rapporteringspliktigt konto om det därefter fortfarande finns skäl att därefter fortfarande finns skäl att anta att intygande eller annan anta att intygande eller annan Om informationen i första stycket avser information för att fastställa om en enhet är en passiv icke-finansiell enhet, ska den anses vara en sådan enhet, om det rapporteringsskyldiga finansiella institutet inte får ett intygande eller annan dokumentation som tyder på att så inte är fallet. Ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut får tillämpa bestämmelserna i 6 kap. vid granskning av ett nytt konto som innehas av en enhet i stället för bestämmelserna i detta kapitel, om kontohavaren hos det rapporteringsskyldiga finansiella institutet eller hos en till detta närstående enhet även har ett eller flera befintliga konton. Ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut får tillämpa bestämmelserna i 6 kap. vid granskning av ett nytt konto som innehas av en enhet i stället för bestämmelserna i detta kapitel, om 1.kontohavaren hos det rapporteringsskyldiga finansiella institutet eller hos en till detta närstående enhet i även har ett eller flera befintliga konton, 2.det nya och de befintliga kontonas saldon eller värden räknas samman vid beräkning av saldo eller värde enligt 4–8 kap., 3.det rapporteringsskyldiga finansiella institutet uppfyller kraven enligt lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism avseende det eller de befintliga konton som avses i 1, och 4. öppnandet av det nya kontot kunduppgifter av andra skäl än att kraven enligt denna lag. Om ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut i enlighet med första stycket tillämpar bestämmelserna i 6 kap. vid granskningen av ett nytt konto och ett av de konton som avses i första stycket är ett rapporteringspliktigt konto, ska samtliga sådana konton som avses i första stycket anses vara rapporteringspliktiga, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §. Intyganden och annan dokumentation som det rapporteringsskyldiga finansiella institutet inhämtar eller har tillgång till enligt 6 kap. 2–5 §§ med avseende på ett sådant konto som avses i första stycket, får användas vid granskningen av samtliga sådana konton som avses i första stycket. Ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut får betrakta ett finansiellt konto som är en andel i ett gruppförsäkringsavtal med kontantvärde eller i ett grupplivränteavtal som ett konto som inte är rapporteringspliktigt fram till dess att ett belopp ska betalas ut till försäkringstagaren eller förmånstagaren om andelen uppfyller samtliga följande krav: grupplivränteavtal som är ställt till en arbetsgivare och täcker minst anställda hos arbetsgivaren. kopplat till deras andel och att ange förmånstagare för den förmån Ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut får betrakta ett finansiellt konto som är en andel i ett gruppförsäkringsavtal med kontantvärde eller i ett grupplivränteavtal som ett konto som inte är rapporteringspliktigt fram till dess att ett belopp ska betalas ut till den anställde eller försäkrade eller till förmånstagaren om andelen uppfyller samtliga följande krav: 1.Andelen är i ett gruppförsäkringsavtal med kontantvärde eller i ett grupplivränteavtal som är ställt till en arbetsgivare eller annan gruppföreträdare och täcker minst 25 anställda eller försäkrade. 2.De anställda eller försäkrade har rätt att erhålla kontraktsvärdet som är kopplat till deras andel och att ange förmånstagare för den förmån som ska betalas ut vid den anställdes eller försäkrades död. Det sammanlagda belopp som Det sammanlagda belopp som ska betalas till den anställda ska betalas till den anställde eller försäkrade eller till förmåns- tagaren med anledning av andelen tagaren med anledning av andelen överstiger inte 1 000 000 US- överstiger inte 1 000 000 US- Vid tillämpning av första stycket avses med gruppförsäkringsavtal med kontantvärde ett försäkringsavtal med kontantvärde 1.som täcker fysiska personer som är anslutna genom en arbetsgivare, branschorganisation, fackförening eller annan förening eller grupp, och 2.avseende vilket det för varje medlem i gruppen eller kategori av medlemmar inom gruppen betalas en premie som fastställs utan hänsyn till medlemmarnas personliga hälsoförhållanden annat än ålder, kön och rökvanor. Vid tillämpning av första stycket avses med grupplivränteavtal ett livränteavtal i vilket rättighetsinnehavarna är fysiska personer som är anslutna genom en arbetsgivare, branschorganisation, fackförening eller annan förening eller grupp. Bestämmelserna i 2 kap. 11 § tredje stycket tillämpas första gången i fråga om . Bestämmelserna i 2 kap. 11 § fjärde stycket tillämpas första gången i fråga om . 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i de nya 2 kap. 18 a, 21 a och 21 b §§ och 3 kap. 11 § samt i 1 kap. 2 §, 2 kap. 1 och 22 §§, 3 kap. 1 och 2 §§, 6 kap. 3 §, 7 kap. 3 och 5 §§ och 8 kap. 5 § i den nya lydelsen tillämpas första gången i fråga om uppgifter som avser . 3.Bestämmelserna i 5 kap. 5 § och 7 kap. 6 § i den nya lydelsen tillämpas första gången i fråga om uppgifter som avser . 2.3Förslag till lag om ändring i lagen (2015:912) om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton Härigenom föreskrivs1 att 3–5 §§ lagen (2015:912) om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton ska ha följande lydelse. ska underrätta en annan stats eller jurisdiktions behöriga myndighet om har skäl att tro att felaktig eller ofullständig information har lämnats av ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut i den andra staten eller jurisdiktionen eller att ett sådant finansiellt institut har begått en överträdelse av sina skyldigheter att lämna uppgifter. Om har skäl att tro att felaktig eller ofullständig information har lämnats av ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut i en annan stat eller jurisdiktion eller att ett sådant finansiellt institut har begått en överträdelse av sina skyldigheter att lämna uppgifter, ska lämna underrättelse om detta till den andra statens eller jurisdiktionens behöriga myndighet med vilken automatiskt utbyte av upplysningar sker i enlighet med det multilaterala avtalet mellan behöriga myndigheter om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. Om en annan stats eller jurisdiktions behöriga myndighet underrättar om att myndigheten har skäl att tro att felaktig eller ofullständig information har lämnats av ett svenskt rapporteringsskyldigt finansiellt institut eller att ett sådant finansiellt institut har begått en överträdelse av sina skyldigheter att lämna uppgifter, ska vidta de åtgärder som är möjliga enligt svensk lagstiftning för att inhämta korrekt Om en annan stats eller jurisdiktions behöriga myndighet med vilken automatiskt utbyte av upplysningar sker i enlighet med det multilaterala avtalet mellan behöriga myndigheter om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton underrättar om att myndigheten har skäl att tro att felaktig eller ofullständig information har lämnats av ett svenskt rapporteringsskyldigt finansiellt institut eller att ett 1 Jfr rådets direktiv /16/EU av om administrativt samarbete i fråga om beskattning, i lydelsen enligt rådets direktiv /107/EU. och fullständig information eller för att avhjälpa överträdelserna. Upplysningar som tar emot från en behörig myndighet i en annan stat eller jurisdiktion inom ramen för det automatiska informationsutbyte som avses i rådets direktiv /107/EU om ändring av direktiv /16/EU vad gäller obligatoriskt automatiskt utbyte av upplysningar i fråga om beskattning i dess lydelse och upplysningar som avses i det multilaterala avtalet mellan behöriga myndigheter om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton i dess lydelse , får användas endast för beskattningsändamål och endast i fråga om de skatter som omfattas av lagen (1990:313) om Europaråds- och OECD- konventionen om ömsesidig handräckning i skatteärenden. Upplysningarna får användas även för andra ändamål om den myndighet som tillhandahåller upplysningarna tillåter det. För användning och vidarebefordran av upplysningar som tar emot från en behörig myndighet i en annan stat eller jurisdiktion inom ramen för det automatiska informationsutbyte som avses i rådets direktiv 2014/107/EU om ändring av direktiv /16/EU vad gäller obligatoriskt automatiskt utbyte av sådant finansiellt institut har begått en överträdelse av sina skyldigheter att lämna uppgifter, ska vidta de åtgärder som är möjliga enligt svensk lagstiftning för att inhämta korrekt och fullständig information eller för att avhjälpa överträdelserna. Upplysningar som tar emot från en behörig myndighet i en annan stat eller jurisdiktion inom ramen för det automatiska informationsutbyte som avses i det multilaterala automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton, får användas endast för beskattningsändamål och endast i fråga om de skatter som omfattas av lagen (1990:313) om Europaråds- och OECD- konventionen om ömsesidig handräckning i skatteärenden. Upplysningarna får användas även för andra ändamål om den myndighet som tillhandahåller upplysningarna tillåter det. För användning och vidarebefordran av upplysningar som tar emot från en behörig myndighet i en annan stat eller jurisdiktion inom ramen för det automatiska informationsutbyte som avses i rådets direktiv 2011/16/EU av om administrativt samarbete i fråga om beskattning, i lydelsen enligt rådets direktiv /107/EU, gäller 20–23 §§ lagen (2012:843) om administra- vad som sägs i första stycket, även tivt samarbete inom Europeiska unionen i fråga om beskattning. Europeiska unionen i fråga om beskattning. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning undertecknade ett multilateralt avtal om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton, MCAA. En engelsk och en fransk språkversion av avtalet undertecknades. Avtalet genomfördes i svensk lag enligt förslag i propositionen En global standard för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton (prop. 2015/16:29). Avtalet innebär att de gemensamma rapporteringsnormerna (Common Reporting Standard, CRS) ska genomföras och tillämpas i . Vid möte antogs ändringar i rådets direktiv /16/EU om administrativt samarbete i fråga om beskattning (DAC 2). DAC 2 innebär att CRS tas in i direktivet. Såväl DAC 2 som MCAA och CRS inklusive en svensk översättning finns som bilagor till prop. 2015/16:29. Inom har promemorian Vissa ändringar vad gäller automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton tagits fram med förslag till författningsändringar som behöver göras vad gäller automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. Promemorians lagförslag finns i bilaga 1. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Remissvaren finns tillgängliga i ärendet (Fi2016/02342/S3). Regeringen beslutade att inhämta lagrådets yttrande över de förslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Regeringen har följt Lagrådets synpunkter och förslag. Regeringen behandlar vissa av Lagrådets synpunkter under avsnitt 5.4. I övrigt behandlas Lagrådets synpunkter i författningskommentaren. Vissa språkliga och redaktionella ändringar har även gjorts i förhållande till lagrådsremissens lagförslag. Bakgrund – Den globala standarden för automatiskt utbyte av upplysningar om Det multilaterala avtalet mellan behöriga myndigheter om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton, MCAA, innebär att standard för sådant informationsutbyte ska genomföras och Avtalet hade undertecknats av 87 stater och jurisdiktioner. Vissa av dessa, bl.a. och nästan alla övriga medlemsstater, åtar sig att ha genomfört avtalet till den och att påbörja utbytet . Andra åtar sig att ha genomfört avtalet till och att påbörja utbytet under Vid möte antogs rådets direktiv /107/EU om ändring av direktiv /16/EU vad gäller obligatoriskt automatiskt utbyte av upplysningar i fråga om beskattning, 2016/17:48 DAC 2. Direktivet innebär att globala standard för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton tas in i . globala standard för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton består av två delar. Den ena delen är modeller för avtal om att genomföra och tillämpa de gemensamma rapporteringsnormerna (Common Reporting Standard, CRS) och den andra delen är CRS. Till CRS finns även en kommentar som innehåller vägledning för tolkning och tillämpning. På webbportal för automatiskt informationsutbyte (/tax/automatic-exchange) publiceras det även löpande Frågor & Svar till ytterligare vägledning för tolkning och tillämpning av CRS och dess kommentar. Svaren på frågorna är resultatet av diskussioner mellan de stater och jurisdiktioner som deltar i arbete. Hela den globala standarden, inklusive kommentarer, finns att tillgå på webbportal för automatiskt informationsutbyte. MCAA och DAC 2 genomfördes i svensk lagstiftning enligt förslag i prop. 2015/16:29 En global standard för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. Lagstiftningen trädde i kraft . Den största delen av bestämmelserna togs in i den nya lagen (2015:911) om identifiering av rapporteringspliktiga konton vid automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton, i den nya lagen (2015:912) om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton och i det nya 22 b kap. i skatteförfarandelagen (2011:1244). 5 Ändringar i den globala standarden 2015/16:29 beslutades har diskussionerna inom när det gäller tolkning och tillämpning av de gemensamma rapporteringsnormerna (Common Reporting Standard, CRS) fortsatt och på vissa områden har det lett till att ytterligare Frågor & Svar har publicerats på webbportal för automatiskt informationsutbyte. Diskussioner har även ägt rum mellan företag och myndigheter i samt mellan myndigheter i och myndigheter i andra länder, inte minst mellan de nordiska länderna. Allt detta har resulterat i att det kunnat identifieras vissa området där det finns behov av justeringar i den svenska lagstiftningen avseende den globala standarden för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. I vissa delar finns motsvarande behov också i den svenska lagstiftningen avseende avtalet mellan och förenta stater för att förbättra internationell efterlevnad av skatteregler och för att genomföra FATCA (). Förslag till dessa justeringar finns i följande avsnitt. Förslag ges också till några ändringar som inte har någon direkt koppling till det automatiska utbytet om finansiella konton. Precisering av identifikationsuppgifter i Regeringens förslag: Bestämmelserna i skatteförfarandelagen om att uppgift ska lämnas om utländskt skatteregistreringsnummer ska lyftas ut ur lagtexten. Regeringens bedömning: Bestämmelserna bör i stället tas in i skatteförfarandeförordningen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: När det gäller mer allmänna synpunkter på samtliga förslag i promemorian har Kammarrätten i , Justitiekanslern, , , , , och inga synpunkter på eller någonting att invända mot förslagen. tillstyrker förslagen men anser att vissa bestämmelser bör träda i kraft tidigare än som föreslås samt att allmänmotivering och författningskommentar bör utvecklas ytterligare. påtalar även ett fortsatt behov av översyn av reglerna för uppgiftslämnande och innehållande av skatt, dels när det gäller vilket värde som ska rapporteras avseende ett livränteavtal och den närmare innebörden av begreppet kontantvärde, dels mer allmänt när det gäller uppgiftslämnande och innehållande av skatt enligt bl.a. skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, och skatteförfarandeförordningen (2011:1261), förkortad SFF. vid har generellt inga invändningar mot förslagen men anser att det vore önskvärt att frågan om vilket rättskällevärde OECD- materialet har lyfts fram i det fortsatta lagstiftningsarbetet. anför att mindre institut inte ska behöva lägga ned resurser i högre grad än nödvändigt. finner att det i det aktuella ärendet, i den mån det finns alternativ, bör väljas de lösningar som medför minst administrativ börda och som innebär att kan anses leva upp till sina internationella åtaganden. och , med instämmande av och , tillstyrker förslagen till övervägande del men motsätter sig viss befintlig och utökad uppgiftsskyldighet. konstaterar att nuvarande förslag inte på något sätt innebär förbättringar i fråga om lagstiftningens förutsägbarhet, tydlighet eller överskådlighet och inte heller i fråga om de integritets-, sekretess- och dataskyddsfrågor som samfundet tidigare uppmärksammat. efterfrågar ett specifikt förtydligande. När det gäller det specifika förslag som behandlas i detta avsnitt anför , med instämmande av , Svensk Försäkring och , att uppgifter om utländsk födelseort, skatteregistreringsnummer och födelsedatum är högst integritetskänsliga och att det, med hänvisning till 8 kap. 2 § regeringsformen, är rimligt att inkrävande av denna känsliga information sker med stöd av lag och inte förordning. , anför även att det är viktigt att det i den fortsatta processen klargörs hur det garanteras att bestämmelserna i 33 § personuppgiftslagen (1998:204), om förbud mot överföring av personuppgifter till tredje land, beaktas. instämmande av , Svensk Försäkring och , anför vidare att det på ett tydligare sätt bör redovisas om och hur de riktlinjer som ”Article 29 Data Protection Working Party” tagit fram har beaktats i det aktuella lagstiftningsärendet. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Informationsutbytet mellan skattemyndigheter i olika länder är omfattande, särskilt mellan skattemyndigheterna i , och ökar successivt. alltmer fokus riktats mot automatiskt informationsutbyte. informationsutbyte innebär att myndigheterna översänder information till varandra om inkomster och tillgångar som personer med hemvist i de andra länderna har haft . För att uppgifterna ska vara till nytta i den mottagande staten måste myndigheterna där kunna identifiera den person som uppgifterna avser. En persons namn och adress har visat sig ofta vara otillräckliga för att kunna identifiera en Det är därför viktigt att få uppgift om personens skatteregistreringsnummer i det egna landet. Om utbytet av upplysningar i praktiken ska kunna leda till att skatteflykt och skatteundandragande förhindras är det viktigt att uppgifterna kan användas i de länder som tar Detta är i sin tur även viktigt för att ska kunna ställa motsvarande krav på uppgifter som tar emot genom utbyte Förekomsten av skatteregistreringsnummer inom ramen för utbytet av upplysningar torde även förbättra rättsäkerheten för enskilda eftersom risken minskar för att fel person antas vara den som Av 24 kap. 4 § första stycket 1 SFL följer att alla kontrolluppgifter ska innehålla nödvändiga identifikationsuppgifter för den kontrolluppgifts- skyldige och den som kontrolluppgiften lämnas för. identifikationsuppgifterna är anges närmare i 5 kap. SFF. I 22 a kap. 5 § SFL anges det att en av de uppgifter som ska lämnas om alla rapporteringspliktiga konton är amerikanskt skatteregistrerings- nummer () för den som kontrolluppgiften lämnas för, om den Vidare anges att om amerikanskt skatteregistrerings- nummer saknas för en fysisk person som kontrolluppgift ska lämnas för, ska kontrolluppgiften i stället innehålla uppgift om födelsedatum. (2015:62) om identifiering av rapporteringspliktiga konton med anledning av , förkortad IDKL, finns bestämmelser om när och hur amerikanskt skatteregistreringsnummer ska inhämtas. nya konton (konton som öppnas eller senare) ska amerikanskt skatteregistreringsnummer som huvudregel inhämtas i ett intygande när det har klarlagts att kontot är ett rapporteringspliktigt I övergångsbestämmelserna till IDKL anges att rapporterings- skyldiga finansiella institut ska ha inhämtat amerikanskt skatteregistreringsnummer för specificerade amerikanska personer när det gäller befintliga konton (konton som har öppnats före registreringsnummer och när det ska göras. När den kontrolluppgiftsskyldige har inhämtat skatteregistreringsnummer i enlighet med bestämmelserna i finns det hos den kontrolluppgiftsskyldige och måste då ingå i de uppgifter som lämnas i kontrolluppgiften. Det innebär alltså t.ex. att det inte finns något undantag från skyldigheten att inkludera skatteregistreringsnummer i kontrolluppgiften för befintliga konton efter att detta måste ha inhämtats av alla rapporteringsskyldiga finansiella institut . Skatteregistreringsnummer är en identifikationsuppgift för den som kontrolluppgiften lämnas för och i 24 kap. 4 § 1 SFL anges redan att alla kontrolluppgifter ska innehålla nödvändiga identifikationsuppgifter för den uppgiftsskyldige och den som kontrolluppgiften lämnas för. Vilka dessa nödvändiga identifikationsuppgifter är anges sedan i 5 kap. SFF. För att 22 a kap. SFL ska överensstämma med denna systematik i SFL och SFF finner regeringen att bestämmelserna om att en kontrolluppgift enligt 22 a kap. SFL ska innehålla uppgift om amerikanskt skatteregistreringsnummer ska lyftas ut ur lagtexten och i stället tas in i förordningsform. 22 b kap. SFL förhåller sig på motsvarande sätt till lagen (2015:911) om identifiering av rapporteringspliktiga konton vid automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton, förkortad IDKAL. Regeringen finner att även bestämmelserna i 22 b kap. 5 § SFL om att uppgifter ska lämnas om skatteregistreringsnummer () för den som kontrolluppgiften lämnas för samt att kontrolluppgiften, om skatteregistreringsnummer saknas för en fysisk person, i stället ska innehålla uppgift om födelsedatum och födelseort (om den uppgiften finns i det finansiella institutets elektroniskt sökbara databaser), ska lyftas ut ur lagtexten och i stället tas in i förordning. När det gäller det som , med instämmande av , Svensk Försäkring och , anför om att det är fråga om känsliga uppgifter och att det är rimligt att inkrävande av dessa sker med stöd av lag, konstaterar regeringen att identifikationsuppgifter, eftersom det är fråga om uppgifter för att identifiera en specifik person, till sin natur är personliga. Eftersom det i 24 kap. 4 § 1 SFL anges att kontrolluppgifter ska innehålla nödvändiga identifikationsuppgifter kommer sådana även fortsättningsvis att inhämtas med stöd av lag. De bestämmelser som finns i förordningsform preciserar endast vilka specifika identifikationsuppgifter som ska lämnas i vilka kontrolluppgifter. Detta är den rådande systematiken för identifikationsuppgifter i SFL och SFF. Det saknas enligt regeringens mening skäl att frångå denna systematik när det gäller kontrolluppgifter enligt 22 a och 22 b kap. SFL.