prop · H303169 · 2016-05-10 00:00:00 — HBCDD listades på kandidatförteckningen på grund av sina miljöfarliga egenskaper, stora volym och spridda användning och krävs tillstånd för att få använda ämnet. stod för underlaget när HBCDD listades i kandidatförteckningen. har även varit pådrivande för att få till en utfasning av HBCDD globalt genom och beslut togs om detta tillägg . och flera andra medlemsländer har fasat ut HBCDD från den största användningen som flamskyddsmedel i isoleringsmaterial. Ett antal företag har ansökt om tillstånd för fortsatt användande av HBCDD. Kommissionen föreslog mycket korta tillstånd med relativt omfattande villkor för användningen. Dessa röstades igenom . var ett av två medlemsländer som röstade nej, ett tredje medlemsland avstod från att rösta. Invändningarna var dels att det inte gått att bedöma riskerna för miljön eller vilka åtgärder för riskhantering som behövs för att minimera exponeringen, dels att det skickar negativa signaler i det globala utfasningsarbetet inom . 2015/16:169 En process pågår under Reachförordningen för att reglera användningen av DBDE. Ämnet har vidare nominerats för global utfasning under och beslut förväntas 2017. Hormonstörande ämnen är sådana ämnen som är främmande för kroppen och kan störa kroppens eget hormonsystem. Många viktiga processer i kroppen styrs av hormoner som verkar vid mycket låga halter i kroppen. Ämnena kan exempelvis orsaka cancer eller påverka ämnesomsättningen och förmågan att få barn. Fosterstadiet är mest kritiskt för effekter. Om ett utsätts för ett hormonstörande ämne kan det innebära effekter på hjärnans utveckling eller ökad risk för att drabbas av sjukdomar i vuxen ålder. Hos en vuxen människa kan kroppen själv reglera nivåerna av hormoner. Men i och små barn är denna mekanism inte lika utvecklad vilket ökar risken för att ett hormonstörande ämne kan ha oåterkalleliga effekter. Hormonstörande ämnen är därför ett prioriterat område för Kemikalieinspektionen inom handlingsplanen för en giftfri vardag. Myndigheten har dels medverkat i att utveckla bedömningsgrunder för misstänkt hormonstörande ämnen, dels tagit fram förslag till reglering på nationell nivå och inom EU för misstänkta eller kända hormonstörande ämnen, se bl.a. avsnitt 4.4 om bisfenol A och andra bisfenoler samt avsnitt 4.5 om ftalater. 4.7.1 Svensk seger om EU-kriterier för hormonstörande ämnen väckte talan mot kommissionen inför tribunalen (Europeiska domstolens förstainstansrätt), rörande kommissionens un- derlåtenhet att besluta om kriterier för hormonstörande ämnen. fråga om en s.k. passivitetstalan (”failure to act”) som förs i enlighet med artikel 265 i Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (FEUF). Målet publicerades i Europeiska unionens officiella tidskrift (EUT) den 1 (mål nr C521/14). Den rättsliga grunden är artikel 5.3 i EU:s biocidförordning (förord- ning 528/2012). I den artikeln har rådet och gett kom- missionen i uppdrag att besluta en delegerad akt med vetenskapliga krite- rier för att identifiera hormonstörande ämnen. skulle ha beslutats . Kriterierna behövs för att EU:s biocidförordning och andra regelverk på kemikalieområdet ska kunna säkerställa en hög skyddsnivå för männi- skors hälsa och miljön. Utan dessa kriterier är det mycket svårt att kom- ma överens om vilka ämnen som har hormonstörande egenskaper och påbörja en utfasning av dem i samhället. Kommissionen har inte beslutat kriterierna och har förklarat detta med att konsekvenserna av olika kriterier först måste analyseras. sionen har därför utfört ett offentligt samråd om olika övergripande krite- rier och har aviserat att den avser att analysera kriteriernas konsekvenser för tillgången på växtskyddsmedel och biocidprodukter. Regeringen argumenterade i målet vid domstolen att kommissionens Skr. 2015/16:169 skäl för att inte besluta kriterierna är otillräckliga. bygger på vetenskapliga bedömningar, inte samhällsekonomiska avvägningar. En konsekvensanalys och samråd saknar därför betydelse för fastställande av vetenskapliga kriterier. Regeringens inställning är att kommissionen självklart kan genomföra en konsekvensanalys och ett offentligt samråd om kriterierna, t.ex. som ett underlag för att föreslå ändringar i de rättsakter som hänvisar till dessa. En sådan konsekvensanalys och samråd får dock inte innebära att kriterierna försenas. Rådet beslutade att intervenera till stöd för . Beslutet fattades med bred majoritet. Rådet anser att målet gäller en principiellt viktig fråga, nämligen vilket handlingsutrymme kommissionen har när lagstiftaren (rådet och parlamentet) har överfört lagstiftande befogenheter till kommissionen. utskott för rättsliga frågor beslutade att skulle intervenera till stöd för . Dom i målet meddelades . Domstolen gav rätt i att kommissionens agerande i frågan strider mot . Domstolen uttalar i domen att det datum som anges i EU:s biocidförordning är bindande och att förordningen inte kräver att en konsekvensanalys görs innan kriterierna beslutas. antog en rådsdeklaration där kommissionen uppmanas att följa domen. 4.7.2Kemikalieinspektionen utvecklar bedömningen av hormonstörande ämnen Kemikalieinspektionens insatser har bidragit till en ökad kunskap om de hormonstörande ämnenas egenskaper och hur de bör utvärderas. Kemikalieinspektionen har i genomfört seminarier för att dis- kutera hur kriterier för att identifiera hormonstörande ämnen bör vara uppbyggda, hur de olika regelverken som myndigheterna ansvarar för kommer att påverkas och hur man kan underlätta att använda alternativa testmetoder till djurförsök i lagstiftningen. Vidare har myndigheten be- lyst att de hormonstörande ämnen som kan ge skador i miljön oftast även kan skada människor och tvärtom. Kemikalieinspektionen har publicerat en rapport om svårigheten att vetenskapligt fastställa säkra nivåer under vilka hormonstörande ämnen inte orsakar skador på människa och miljö. Myndigheten har även pre- senterat ett positionsdokument för kommissionen om dessa svårigheter. Kemikalieinspektionen har dessutom inom ramen för det nordiska samar- betet publicerat en rapport om kostnader för hälsoeffekter inom EU kopplat till exponering för hormonstörande ämnen. Kemikalieinspektionen har deltagit aktivt i planerings- och arbetsgrup- per under kommissionen, under de perioder kommissionen har önskat involvera medlemsstaternas experter. deltagande har varit att kriterierna ska identifiera hormonstörande ämnen baserat på inneboende egenskaper utan att väga in ämnenas effektnivåer, och att regleringen av hormonstörande ämnen bedöms ämne för ämne i ett senare skede. har kommissionen valt att ut- 2015/16:169 veckla förslag till kriterierna på egen hand, utan medlemsstaternas medverkan. Kadmium är en giftig metall som kan orsaka benskörhet, njurskador och cancer hos människor. Kadmium är också giftigt för andra organismer. Metallen kan finnas i uppladdningsbara batterier, konstnärsfärger, elektronik, gammal plast och som förorening i livsmedel, tobak och fosforgödselmedel. Kadmium sprids också genom förbränning av kol. Det vanligaste sättet att få i sig kadmium är via maten. Det beror på att kadmium finns i berggrunden och att växter lätt tar upp ämnet från marken. Kadmium tillförs också marken från olika gödselprodukter och via luftutsläpp från bl.a. el- och värmeproduktion och felaktig förbränning av uppladdningsbara batterier. Den svenska befolkningen får överlag i sig något för mycket kadmium via vegetabilier. Kadmium är också giftigt för andra organismer. 4.8.1Kommissionen föreslår begränsningar för kadmium i gödselmedel EU:s nuvarande gödselmedelförordning ställer inte upp några krav på innehåll av farliga ämnen. För att motverka föroreningar i livsmedelskedjan och minska skador i miljön föreslog kommissionen i sitt förslag till ny gödselmedelsförordning harmoniserade gränsvärden för sex tungmetaller, däribland kadmium. Enligt förslaget ska gränsvärdet för kadmium i fosforgödselmedel skärpas från /kg fosfor till /kg fosfor och till /kg fosfor . Det gällande svenska gränsvärdet är /kg fosfor. Regeringen analyserar nu förslaget. 4.8.2EU säger nej till begränsning i konstnärsfärger När penslar tvättas i vasken sköljs kadmium från konstnärsfärger ut i avloppet. Detta kadmium kan hamna i avloppsreningsverkens slam. Om slammet sprids på kan detta kadmium hamna i våra livsmedel. Kemikalieinspektionen föreslog därför en begränsning av kadmium i konstnärsfärger inom ramen för Reachförordningen. ansåg att bidraget av kadmium till födan från användningen av kadmium i konstnärsfärger var för litet för att motivera en begränsning. Den samhällsekonomiska kommittén bedömde att nyttan av en begränsning inte stod i proportion till kostnaden. Baserat på dessa bedömningar valde kommissionen att inte lägga fram något förslag till begränsning. 4.8.3Harmoniserad klassificering för kadmiumföreningar Kemikalieinspektionen har –2014 föreslagit att sex kadmiumföreningar identifieras som särskilt farliga ämnen. Dessa ämnen – kadmiummetall, -oxid, -sulfid, -sulfat, -klorid och -fluorid – finns nu listade på kandidatförteckningen eftersom ämnena är klassificerade som cancerframkallande och skadar njurar och benvävnad. Vissa av föreningarna har också fortplantningsstörande egenskaper och kan påverka arvsmassan. Kemikalieinspektionen har också föreslagit att ytterligare tre kadmiumföreningar – -hydroxid, -karbonat och -nitrat – ska få en harmoniserad klassificering som cancerframkallande och mutagena. För dessa ämnen kommer en analys av lämpliga åtgärder för riskhantering att tas fram . Kvicksilver är ett av de allra farligaste miljögifterna och utgör ett hot mot både miljön och mot människors hälsa. Det är en lättflyktig metall som kan spridas långa sträckor via luften. Kvicksilver kan i naturen omvand- las till den mycket giftiga formen metylkvicksilver som kan skada det Höga halter av kvicksilver i fisk är ett välkänt pro- blem och befolkningsgrupper som äter mycket fisk och skaldjur är sär- Kommissionen presenterade ett förslag till genom- förande av Minamatakonventionen om kvicksilver. rar samtliga delar av kvicksilvrets livscykel, från brytning till avfallshan- tering inklusive utsläpp till luft. Förslaget består av ett utkast till rådsbe- slut för ratificeringen samt ett utkast till förordning. Förslaget till förordning syftar till att anpassa EU-lagstiftningen till Detta innebär en översyn av nuvarande regler i framförallt och rådets förordning (EG) nr 1102/2008 av om exportförbud för metalliskt kvicksilver och vissa kvicksilverföreningar och kvicksilverblandningar och säker förvar- ing av metalliskt kvicksilver. Regeringen har välkomnat att dokumenten presenteras nu eftersom det är viktigt att EU och dess medlemsländer snabbt ratificerar konventionen så att denna kan träda i kraft och genomföras. Vi anser dock att förslagets ambitionsnivå är för låg. har ett totalförbud mot kvicksilver och regeringen fortsätter att verka inom EU för att kvick- silver ska fasas ut. Regeringen avser att i rådet arbeta för en högre ambi- tionsnivå i regleringen av användningen av kvicksilver och för att Sve- rige fortsatt ska kunna behålla en hög skyddsnivå nationellt. Minamatakonventionen träder i kraft efter den 50:e ratifi- ceringen av konventionen. hade 23 länder tillträtt och konventionen beräknas träda i kraft . ska hållas efter det att konventionen trätt i kraft. 2015/16:169 part vid mötet ska man ha ratificerat konventionen innan partsmötet. Detta innebär att kommissionens förslag måste hanteras skyndsamt. Kemikalieinspektionen har tagit fram en riskhanteringsanalys för dentalt amalgam. Utgångspunkten är att dentalt amalgam bör betraktas på ett liknande sätt som andra kvicksilverföreningar som redan är begränsade inom EU. Huvudalternativet är därför en EU-begränsning. Myndighetens analys bör kunna bidra till en fördjupad diskussion i rådsförhandlingarna om genomförandet av Minamatakonventionen. Förslaget har presenterats vid ett arbetsgruppsmöte och övriga medlemsstater har haft möjlighet att lämna synpunkter . Kemikalieinspektionen kommer att ta ställning till fortsatta initiativ. Bly är en giftig metall som kan skada nervsystemet och påverka t.ex. förmågan till inlärning. Eftersom hjärnan och nervsystemet utvecklas under fosterstadiet och barndomen är och barn särskilt känsliga för exponering. Det har inte gått att fastställa en säker nivå för exponering, vilket gör ett fortsatt arbete för att barn inte ska få i sig bly angeläget. Bly används t.ex. i bilbatterier, fiskesänken, ammunition och i lödpunkter i elektronik. Det kan också blandas med andra metaller för att underlätta tillverkningen av delar där formen är viktig, t.ex. i nycklar och vattenkranar. I plast kan blyföreningar användas för att öka hållbarheten och ge färg. Blyföreningar kan också användas i målarfärg. Bly är förbjudet i bensin, målarfärg, leksaker, elektriska produkter och smycken. Det är också förbjudet att använda blyhagel för jakt i våtmarksområden och för sportskytte, t.ex. för lerduveskytte. Kemikalieinspektionen har prioriterat att utvidga regleringen av bly i konsumentvaror. 4.10.1Bly begränsas i konsumentprodukter på svenskt initiativ Bly och blyföreningar kan finnas i konsumentvaror som avsiktligt tillförd blymetall, som förorening eller som tillsats i metallegeringar. Bly kan också finnas i färgen på en vara och i plast (som stabilisator i polymerer). Små barn kan, på grund av sitt beteende att stoppa föremål i munnen, utsättas för upprepad exponering för bly som avges från konsumentvaror som innehåller bly eller blyföreningar. Kemikalieinspektionen föreslog därför 2012 en begränsning av bly i konsumentvaror inom ramen för Reachförordningen. Kommissionen beslutade om begränsningen m2015. Begränsningen innebär att bly och blyföreningar inte får släppas ut på marknaden eller användas i konsumentvaror om blykoncentrationen i varorna eller i åtkomliga delar av dem är 0,05 viktprocent eller högre. Regeln gäller om barn under normala eller rimligen förutsebara förhållanden kan stoppa varorna i munnen. Den nya regeln ska tillämpas fr.o.m. . Varor som släppts ut på marknaden före detta datum omfattas inte av regeln. Flera varutyper är undantagna från förbudet, bl.a. nycklar och hänglås. 2015/16:169 Det finns också ett undantag för varor för vilka det går att visa att bly inte frigörs över en viss halt. 4.10.2Sverige ifrågasätter tillstånd för blykromater Blykromater är en typ av blyföreningar. Exponering för blykromater kan skada fortplantningsförmågan och misstänks orsaka cancer. Det krävs därför tillstånd enligt Reachförordningen för att sälja och använda blykromater i EU. Ett företag har sökt tillstånd för att få sälja färger som innehåller blykromater för vissa användningar. har drivit på för att inte ge detta tillstånd eftersom det inte är visat att riskerna för människors hälsa och miljön är tillräckligt kontrollerade och eftersom det finns fullgoda alternativ för alla användningar. För att uppmärksamma frågan och för att driva på för att beslut om tillstånd inte ska ges har , utöver arbetet i ordinarie kommittéer, träffat representanter från ansvariga direktorat vid kommissionen. Klimat- och miljöministern har också tillsammans med Närings- och innovationsministern skrivit ett brev till ansvariga kommissionärer. Även svensk och europeisk industri har reagerat, eftersom den europeiska industrin har fasat ut användningen av blykromater i färg. De har också angett att det finns fullgoda alternativ som fungerat väl . Frågan diskuterades i . Kommissionen hade till detta möte presenterat ett formellt förslag till tillstånd med en lång rad villkor. och flera andra medlemsstater var kritiska till förslaget. Kommissionen väntas nu lägga fram ett nytt förslag med skärpta villkor. Nanomaterial är ytterst små material som brukar definieras som att minst en dimension av partiklarna i materialet är av storleksordningen 1–100 En nanometer är en miljondels millimeter. storlek förhåller sig till en fotbolls storlek som en fotbolls storlek till jor- Ordet nano härstammar från grekiskans nanos som betyder dvärg. Nanomaterialets extremt lilla storlek innebär att ett ämne kan få helt andra egenskaper än samma ämne i större form. framställs för att utnyttja dessa egenskaper. Nanotekniken har under det pekats ut som ett område som kommer att skapa stor nytta för samhället, såsom nya jobbtillfällen, ökad konkurrenskraft för industrin, förbättrad sjukvård och ett mer hållbart användande av värld- är osäkerheten stor när det gäller nanomaterials miljö- och hälsoeffekter. Det beror bl.a. på att provbearbetning och testmetoder i många fall behöver anpassas till nanomaterialens egenska- För vissa nanomaterial har också oroande rön kommit från forskar- världen, t.ex. har vissa former av kolnanorör i försök visat sig ge upphov till samma skadliga effekter som asbest. Ett av etappmålen under miljökvalitetsmålet Giftfri miljö anger att rele- vanta regelverk ska ställa krav på kunskap och uppgifter 2015/16:169 om förekomst av nanopartiklar och nanomaterial. Kunskapen och uppgifterna ska vara tillräckliga för att bedöma och minimera hälso- och miljöeffekter av nanopartiklar och nanomaterial. 4.11.1 driver på för ökad kunskap inom EU Miljö- och hälsoriskerna med nanomaterial är delvis okända och kunskap saknas om hur nanomaterial används i produkter på marknaden. förordningen togs fram innan frågan om risker med nanomaterial hade uppmärksammats brett och tar därför inte särskild hänsyn till nanomate- rialens specifika egenskaper. Nanopartiklar kan vara mer reaktiva än par- tiklar av samma ämne i större storlek (bulkämnen) på grund av att storle- ken ger partiklarna en betydligt större yta. Det är, i många fall, inte möj- ligt att dra slutsatser om nanomaterials egenskaper på grundval av kun- skap om bulkämnen. De behöver alltså bedömas separat. Enligt Reachförordningen ska tillverkare och importörer registrera ämnen som de hanterar i mängder om minst ett ton . riskbedömning ska göras för varje identifierad användning om den till- verkade eller importerade mängden överstiger . nanomaterialets särskilda egenskaper (låg densitet och stor yta) räcker det ofta med små volymer för att ge den önskade funktionen. bär att nanomaterial sällan tillverkas eller importeras i sådana mängder att den särskilda riskbedömningen behöver göras. terial ofta större reaktivitet per vikt- och volymenhet jämfört med bulk- materialet och nanomaterial kan ha andra negativa hälso- och miljöeffek- ter än bulkämnet. Tonnagegränserna för nanomaterial behöver därför ses över för att säkerställa att de är relevanta. Det finns således ett stort behov av att anpassa lagstiftningen inom EU och säkerställa att etappmålet om nanopartiklar och nanomaterial uppnås. Kommissionen har dock ännu inte föreslagit några ändringar i den rikt- uppmanade , tillsammans med tio andra medlems- stater, kommissionen att lägga fram förslag om nödvändiga anpassningar och att vidta åtgärder för att få kunskap om vilka nanomaterial som finns publicerade kommissionen ett meddelande om den andra översynen av lagstiftningen om nanomaterial (KOM (2012) 572 slutlig). Kommissionen klargör där att den är övertygad om att Reachförordning- en utgör bästa möjliga ram för riskhantering av nanomaterial när de före- kommer som ämnen eller blandningar. De anser dock att det visat sig nödvändigt att införa mer specifika krav för nanomaterial. en drog slutsatsen att ändringar i bilagorna kunde förutses och meddelade också att den skulle följa utvecklingen noga och rapportera till , rådet och den Europeiska ekonomiska och sociala skickade återigen tillsammans med ett antal andra medlemsstater ett brev till kommissionen för att påminna om det tidigare brevet och om slutsatserna i den regulatoriska översynen om att den nuvarande informationen om nanomaterial är otillräcklig för att iden- tifiera risker eller säker användning. Ministrarna tryckte i brevet på vik- ten av att kommissionen, i enlighet med EU:s sjunde miljöhandlingspro- Skr. 2015/16:169 gram, vidtar alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa spårbarhet och en säker hantering av tillverkade nanomaterial till 2015. Frågan lyftes också, tillsammans med andra kemikalierelevanta frågor vid miljörådet (se Reach Up-initiativet i avsnitt 3.1). 4.11.2Kemikalieinspektionen hämtar in information om nanomaterial i kemiska produkter Kemikalieinspektionen fick i regleringsbrevet i uppdrag att utreda en skyldighet att lämna information om förekomst av nanomaterial vid registrering till produktregistret. Kemikalieinspektionen föreslår att information om nanomaterial registreras till det befintliga produktregistret dit företagen måste anmäla kemiska produkter. Förslaget innebär att den som anmäler produkter till produktregistret ska, utöver den information som registreras, lämna ytterligare information om de nanomaterial som produkten innehåller. Myndigheten föreslår att detta ska gälla för nanomaterial som tillsatts produkten avsiktligt, oavsett nanomaterialets koncentration. Den som registrerar en produkt som innehåller nanomaterial ska lämna information om fysikaliska och kemiska parametrar för de nanomaterial som produkten innehåller. Reglerna bör föras in i Kemikalieinspektionens föreskrifter. Genom att utvidga produktregistret blir det möjligt att få kunskap om vilka nanomaterial som finns på marknaden i kemiska produkter. För det fall allvarliga risker visar sig föreligga kan uppgifter i registret möjliggöra spårbarhet. De åtgärder som Kemikalieinspektionen föreslår syftar till att skapa en överblick över de nanomaterial som används i . Uppgifterna ska användas för statistik över användningen och kan användas för tillsyn samt som underlag för framtida regelutveckling inom hälsa, miljö och arbetsmiljö. Den kan även användas för analys av trender, framtagande av indikatorer, uppföljning av miljömålen och forskning. Kemikalieinspektionen kommer att remittera sitt förslag till ändrade föreskrifter. Plattform för säker hantering av nanomaterial Den snabba utvecklingen av nanomaterial, med delvis okända hälso- och miljörisker, ställer krav på att lagstiftningen anpassas samt att kunskaps- uppbyggnad sker genom forskning, myndigheter och andra aktörer. ökad samverkan mellan olika aktörer som arbetar för en ökad nano- säkerhet bör effektivisera arbetet och ge en bra bas för att driva på säkerhetsarbetet nationellt, inom EU och internationellt. Som ett led i arbetet för att nå miljökvalitetsmålet Giftfri miljö har regeringen upp- dragit åt Swetox att etablera en svensk plattform för att samordna och förmedla kunskap om nanosäkerhet mellan olika aktörer i samhället. Swetox avser att utveckla en plattform som ska skapa möjligheter till såväl fysiska möten mellan olika aktörer som webbaserad kommuni- kation och information. Den webbaserade delen av plattformen ska möj- liggöra en överblick av pågående relevant arbete på policynivå och i 2015/16:169 forskningsvärlden, såväl i som i andra länder samt inom EU, och internationella organisationer. Syftet är att ge en samlad bild om kunskapsläget, att identifiera behov av ytterligare kunskap samt att informera om pågående arbeten för att underlätta kommunikation och utökat samarbete mellan olika aktörer. Swetox kommer att samarbeta nära med Kemikalieinspektionen, som arbetar brett med nanosäkerhet. 4.11.4Globala informationsinsatser och utveckling av testmetoder Den globala kemikaliestrategin SAICM identifierade nanomaterial som en framkantsfråga. och utveckling () och för utbildning och forskning (UNITAR) har inom ramen för SAICM tagit fram åtgärder relaterade till nanoteknik och tillverkade nanomaterial, bl.a. genom insatser för att öka informationen om nanosäkerhet (se . utvärderar om befintliga testmetoder kan användas för att testa nanomaterial och om dessa metoder är tillräckliga. verkar för att ska utveckla riktlinjer för testmetoder. Fungerande testmetoder är viktigt för att kunna riskbedöma olika nanomaterial.