prop · H303197 · 2016-07-20 00:00:00 — finns det få så dana institut i unionen, deras marknadsandel är begrän sad och de är bara verksamma i ett fåtal medlemsstater, särskilt efter finanskrisen. Av samma skäl bör det i detta direktiv inte heller införas något ”pass” för dessa institut. (76)Medlemsstaterna bör fastställa regler om vilka sanktioner som ska tillämpas vid överträdelser av de nationella be stämmelser som antagits till följd av detta direktiv och de bör se till att dessa genomförs. Medlemsstaterna bör fort farande ha rätt att välja sanktioner, men de fastställda sanktionerna bör vara effektiva, proportionella och av skräckande. (77)Konsumenterna bör ha tillgång till klagomåls- och pröv ningsförfarande utanför domstol för att lösa tvister som följer av de rättigheter och skyldigheter som fastställs i detta direktiv, och som uppstår mellan kreditgivare och konsumenter samt mellan kreditförmedlare och kon sumenter. Medlemsstaterna bör se till att deltagande i sådana alternativa tvistlösningsförfaranden inte är frivil ligt för kreditgivare och kreditförmedlare. För att de al ternativa tvistlösningsförfarandena ska fungera väl i fall som rör gränsöverskridande verksamhet bör medlemssta terna kräva och uppmana till samarbete mellan de organ som ansvarar för att finna en lösning i klagomåls- och prövningsärenden utanför domstol. Medlemsstaternas or gan för klagomåls- och prövningsärenden utanför dom stol bör uppmanas att delta i nätverket för klagomål mot finansiella tjänster (FIN-Net), ett nätverk för lösning av finansiella tvister för nationella system utanför domstol med ansvar för att hantera tvister mellan konsumenter och tillhandahållare av finansiella tjänster. (1) EUT L 176, 27.6.2013, s. 1. (78)För att säkerställa en konsekvent harmonisering och be akta utvecklingen på marknaderna för kreditavtal eller utvecklingen när det gäller kreditprodukter eller utveck lingen av de ekonomiska förhållandena och i syfte att närmare precisera vissa krav i detta direktiv bör befogen heten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF- fördraget delegeras till kommissionen med avseende på ändring av standardformuleringen eller instruktionerna om hur faktabladet fylls i och ändra anmärkningarna eller uppdatera antagandena för beräkningen av den ef fektiva räntan. Det är av särskild betydelse att kommis sionen genomför lämpliga samråd under sitt förbere dande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds till parlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt. (79)För att underlätta för kreditförmedlare att tillhandahålla sina tjänster över nationsgränser bör med hänsyn till samarbete, informationsutbyte och tvistlösning mellan behöriga myndigheter de behöriga myndigheter som sva rar för godkännande av kreditförmedlare vara de myn digheter som agerar under överinseende av den europe iska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndigheten) enligt och rådets förordning (EU) nr 1093/2010 av om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska bankmyn digheten) (2) eller andra nationella myndigheter under förutsättning att de samarbetar med de myndigheter som agerar under överinseende av Europeiska bankmyn digheten vid utförandet av sina uppgifter enligt detta direktiv. (80)Medlemsstaterna bör utse behöriga myndigheter med be fogenhet att se till att detta direktiv verkställs och säker ställa att dessa myndigheter har utrednings- och verkstäl lighetsbefogenheter och tillräckliga resurser så att de kan fullgöra sitt uppdrag. Behöriga myndigheter skulle, när det gäller vissa aspekter av detta direktiv, kunna agera genom ansökan till domstolar som är behöriga att fatta ett rättsligt beslut, inbegripet, när så är lämpligt, genom överklagande. Detta skulle kunna möjliggöra för med lemsstaterna att, särskilt om detta direktivs bestämmelser införlivas med civillagstiftningen, överlåta verkställandet av dessa bestämmelser på ovannämnda organ och dom stolarna. Medlemsstaterna bör kunna utse olika behöriga myndigheter för att genomdriva de vittomfattande krav som anges i detta direktiv. Medlemsstaterna skulle till exempel för vissa bestämmelser kunna utse behöriga myndigheter med ansvar för verkställande av kon sumentskyddsbestämmelser och för andra besluta att utse tillsynsmyndigheter. Möjligheten att utse olika behö riga myndigheter bör inte påverka kraven på löpande tillsyn och samarbete mellan de behöriga myndigheterna, enligt detta direktiv. (2) EUT L 331, 15.12.2010, s. 12. L 60/48 Europeiska unionens officiella tidning (81)Det är nödvändigt att kontrollera att detta direktiv fun gerar effektivt och att framsteg görs i fråga om upprät tandet av en inre marknad med ett starkt konsument skydd för kreditavtal som avser bostadsfastighet. I denna översyn bör det bl.a. ingå en bedömning av efterlevnaden av och konsekvenserna av detta direktiv, en bedömning av huruvida tillämpningsområdet för detta direktiv fort farande är lämpligt, en analys av tillhandahållandet av kreditavtal från andra tillhandahållare än kreditinstitut, en bedömning av behovet av ytterligare åtgärder, t.ex. ett pass för andra tillhandahållare samt en undersökning av om ytterligare rättigheter och skyldigheter behöver införas för skedet efter det att kreditavtal ingåtts. (82)Åtgärder från medlemsstaternas sida enbart leder sanno likt till olika regelsystem, vilket kan undergräva eller skapa nya hinder för den inre marknadens funktion. Ef tersom målet för detta direktiv, nämligen att skapa en effektiv och konkurrenskraftig inre marknad för kredit avtal som avser bostadsfastighet och säkerställa ett starkt konsumentskydd, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av åtgärdens verkningar, kan uppnås bättre på unions nivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidia ritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unio nen (). I enlighet med proportionalitetsprin cipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. (83)Medlemsstaterna får besluta att vissa aspekter som om fattas av detta direktiv ska införlivas genom tillsyns bestämmelser i nationell lagstiftning, till exempel bedöm ningen av konsumentens kreditvärdighet, och att andra ska införlivas i civil- eller straffrätt, till exempel kraven vad gäller ansvarsfulla låntagare. (84)Medlemsstaterna har i enlighet med medlemsstaternas och kommissionens gemensamma politiska förklaring om förklarande dokument av (1) åtagit sig att, i motiverade fall, till anmälan av deras införlivandeåtgärder bifoga ett eller flera dokument i vilka förhållandet mellan ett direktivs beståndsdelar och mot svarande delar i de nationella införlivanderättsakterna re dovisas. Med avseende på detta direktiv anser lagstiftaren att översändandet av sådana dokument är berättigat. (85)Europeiska datatillsynsmannen avgav ett yttrande (2) på grundval av artikel 28.2 i Europapar lamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den om skydd för enskilda då (1) EUT C 369, 17.12.2011, s. 14. (2) EUT C 377, 23.12.2011, s. 5. gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen be handlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (3). HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. SYFTE, TILLÄMPNINGSOMRÅDE, DEFINITIONER OCH I detta direktiv fastställs ett gemensamt ramverk för vissa aspek ter på medlemsstaternas lagar och andra författningar om avtal som gäller konsumentkredit som garanteras av en inteckning eller på annat vis avser bostadsfastighet, inklusive en skyldighet att genomföra en kreditprövning innan en kredit beviljas, som en grund för utvecklingen av effektiva kreditriskprinciper när det gäller bostadsfastigheter i medlemsstaterna, samt för vissa försiktighets- och tillsynskrav, inbegripet för etablering och övervakning av kreditförmedlare, utsedda representanter och andra tillhandahållare än kreditinstitut. 1.Detta direktiv ska inte hindra medlemsstaterna från att behålla eller införa striktare bestämmelser för att skydda kon sumenterna, förutsatt att sådana bestämmelser står i överens stämmelse med deras förpliktelser enligt unionsrätten. 2.Trots vad som sägs i punkt 1 får medlemsstaterna inte behålla eller införa bestämmelser i sin nationella rätt som av viker från de som fastställs i artikel 14.2 och del A i bilaga II avseende standardinformation innan avtal ingås genom ett stan dardiserat EU-faktablad och artikel 17.1–17.5, 17.7 och 17.8 och bilaga I vad gäller en gemensam, konsekvent unionsstan dard för beräkning av effektiv ränta. 1.Detta direktiv ska tillämpas på a)kreditavtal som garanteras av en inteckning eller annan i en medlemsstat allmänt förekommande jämförbar säkerhet i bostadsfastighet eller för vilka det som säkerhet finns en rättighet med anknytning till bostadsfastighet, och b)kreditavtal i syfte att förvärva eller behålla äganderätt till mark eller till en befintlig eller planerad byggnad. (3) EGT L 8, , s. 1. Europeiska unionens officiella tidning L 60/49 Detta direktiv ska inte tillämpas på följande: a)Kapitalfrigörningskreditavtal där kreditgivaren i)bidrar med en klumpsumma, periodiska betalningar eller andra former av kreditbetalningar mot ett belopp som härrör från den framtida försäljningen av bostadsfastighet eller en till bostadsfastighet knuten rättighet, och ii)inte kommer att kräva återbetalning av krediten förrän en eller flera angivna situationer uppkommer i konsumen tens liv, så som fastställts av medlemsstaterna såvida inte konsumenten bryter mot sina avtalsförpliktelser, vilket ger kreditgivaren rätt att säga upp kreditavtalet. b)Kreditavtal där krediten beviljas en arbetstagare av dennes arbetsgivare, räntefritt eller till en lägre effektiv ränta än på marknaden, som en biverksamhet och inte generellt erbjuds allmänheten. c)Kreditavtal där krediten beviljas räntefritt och utan några andra avgifter än sådana som täcker kostnader som direkt avser ställandet av säkerhet för krediten. d)Kreditavtal i form av kontokredit enligt vilka krediten ska betalas tillbaka inom en månad. e)Kreditavtal som är resultatet av en förlikning i domstol eller annan i lag bemyndigad instans. f)Kreditavtal som avser uppskjuten betalning, utan avgift, av en existerande skuld, och som inte omfattas av punkt 1 a. 3.Medlemsstaterna får besluta att inte tillämpa a)artiklarna 11 och 14 samt i bilaga II på konsumentkredit avtal som garanteras av en inteckning eller annan i en med lemsstat allmänt förekommande jämförbar säkerhet i bo stadsfastighet eller garanteras av en till bostadsfastighet knu ten rättighet, vars syfte inte är förvärv eller behållande av rättighet till bostadsfastighet, under förutsättning att med lemsstaterna tillämpar artiklarna 4 och 5 i samt bilagorna II och III till direktiv /48/EG på sådana kreditavtal, b)detta direktiv på kreditavtal som avser fast egendom om det i kreditavtalet fastställs att den fasta egendomen inte får användas som bostadshus, bostadslägen het eller annan typ av bostad av konsumenten eller en av konsumentens familjemedlemmar och att den ska användas som bostadshus, bostadslägenhet eller annan typ av bostad på basis av ett hyresavtal, c)detta direktiv på kreditavtal som avser krediter som beviljas en begränsad målgrupp enligt en lagbestämmelse med ett allmännyttigt syfte och med en ränta som är lägre än kre diträntorna eller räntefritt eller på andra villkor som är mer fördelaktiga för konsumenten än de som råder på mark naden och till krediträntor som inte är högre än de på marknaden, d)detta direktiv på överbryggningskredit, e)detta direktiv på kreditavtal där kreditgivaren är en organi sation som omfattas av artikel 2.5 i direktiv /48/EG. 4.De medlemsstater som utnyttjar den möjlighet som avses i punkt 3 b ska se till att ett lämpligt ramverk tillämpas på nationell nivå för denna typ av kredit. 5.De medlemsstater som utnyttjar den möjlighet som avses i punkt 3 c eller e ska se till att lämpliga alternativa arrangemang tillämpas för att säkerställa att konsumenterna får information om de huvudsakliga utmärkande dragen för samt riskerna och kostnaderna med sådana kreditavtal innan avtal ingås och att reklamen för sådana kreditavtal är rättvisande, klar och inte vilseledande. I detta direktiv används följande definitioner: 1.konsument: en konsument enligt definitionen i artikel 3 a i direktiv /48/EG. 2.kreditgivare: en fysisk eller juridisk person som inom ramen för sin närings- eller yrkesverksamhet beviljar eller förbin der sig att bevilja en kredit som omfattas av artikel 3. 3.kreditavtal: ett avtal genom vilket en kreditgivare beviljar eller förbinder sig att bevilja en konsument en kredit som omfattas av artikel 3, i form av betalningsanstånd, lån eller annan liknande finansieringslösning. 4.sidotjänst: en tjänst som konsumenten erbjuds i anslutning till kreditavtalet. L 60/50 Europeiska unionens officiella tidning 5.kreditförmedlare: en fysisk eller juridisk person som inte fun gerar som kreditgivare eller notarie och som inte bara an tingen direkt eller indirekt introducerar en konsument för en kreditgivare eller kreditförmedlare och som inom ramen för sin närings- eller yrkesverksamhet mot ersättning, som kan utgöras av pengar eller annan form av avtalad ekono misk förmån, a)presenterar eller erbjuder kreditavtal till konsumenter, b)bistår konsumenter genom att utföra annat förberedelse arbete eller annan administration innan avtal ingås vad gäller kreditavtal, än sådant som avses i led a, eller c)ingår kreditavtal med konsumenter som ombud för kre ditgivaren. 6.koncern: en grupp av kreditgivare som ska omfattas av en sammanställd redovisning enligt och rådets direktiv /34/EU av om års bokslut, koncernredovisning och rapporter i vissa typer av företag (1). 7.anknuten kreditförmedlare: en kreditförmedlare som verkar som ombud för och under fullt och ovillkorligt ansvar av a)endast en kreditgivare, b)endast en koncern, eller c)ett antal kreditgivare eller koncerner som inte företräder huvuddelen av marknaden. 8.utsedd representant: en fysisk eller juridisk person som utövar verksamhet som avses i led 5 och som agerar som ombud för och under fullt och ovillkorligt ansvar av endast en kreditförmedlare. 9.kreditinstitut: enligt definitionen i artikel 4.1.1 i förordning (EU) nr 575/2013. 10.andra tillhandahållare än kreditinstitut: kreditgivare som inte är kreditinstitut. a)varje fysisk person som arbetar för kreditgivaren eller kreditförmedlaren som direkt deltar i verksamhet som (1) EUT L 182, 29.6.2013, s. 19. omfattas av detta direktiv eller som har kontakt med konsumenter i samband med verksamhet som omfattas av detta direktiv, b)varje fysisk person som arbetar för en utsedd represen tant som har kontakt med konsumenter i samband med verksamhet som omfattas av detta direktiv, c)varje fysisk person som direkt leder eller övervakar fysiska personer som avses i leden a och b. 12.sammanlagt kreditbelopp: sammanlagt kreditbelopp enligt de finitionen i artikel 3 l i direktiv /48/EG. 13.konsumentens sammanlagda kreditkostnad: kreditens totala kostnad för konsumenten enligt definitionen i artikel i direktiv /48/EG, inklusive kostnaden för fastighets värdering om sådan värdering krävs för att få krediten men exklusive avgifter för överföring av äganderätt till fastighet. Denna omfattar inte avgifter som ska betalas av konsumen ten på grund av bristande efterlevnad av de skyldigheter som fastställs i kreditavtalet. 14.sammanlagt belopp som ska betalas av konsumenten: samman lagt belopp som ska betalas av konsumenten enligt defini tionen i artikel 3 h i direktiv /48/EG. 15.effektiv ränta: konsumentens sammanlagda kreditkostnad, uttryckt i procent av den sammanlagda krediten, i förekommande fall med tillägg av de kostnader som avses i artikel 17.2, och motsvarande på årsbasis det samlade nu värdet av alla nuvarande och framtida åtaganden (kreditut nyttjanden, avbetalningar och avgifter) som avtalats mellan kreditgivaren och konsumenten. 16.kreditränta: kreditränta enligt definitionen i artikel 3 j i direktiv /48/EG. 17.kreditprövning: bedömning av utsikterna att den skuldförbin delse som följer av kreditavtalet kommer att fullgöras. 18.varaktigt medium: varaktigt medium enligt definitionen i artikel 3 m i direktiv /48/EG. a) om kreditgivaren eller kreditförmedlaren är en fysisk person, den medlemsstat där denne har sitt huvudkontor. Europeiska unionens officiella tidning L 60/51 b)om kreditgivaren eller kreditförmedlaren är en juridisk person, den medlemsstat där dennes säte är beläget, eller om denne enligt sin nationella rätt inte har något säte, den medlemsstat där dennes huvudkontor är be läget. 20.värdmedlemsstat: den medlemsstat, utom hemmedlemsstaten, där kreditgivaren eller kreditförmedlaren har en filial eller tillhandahåller tjänster. 21.rådgivningstjänster: tillhandahållande av personliga rekom mendationer till en konsument avseende en eller flera kre ditavtalstransaktioner som utgör en verksamhet som är skild från beviljandet av en kredit och från den kreditför medlingsverksamhet som anges i led 5. 22.behörig myndighet: en myndighet som utsetts som behörig av en medlemsstat i enlighet med artikel 5. 23.överbryggningskredit: ett kreditavtal som antingen har obe stämd löptid eller som ska återbetalas , som används av konsumenten som en tillfällig finansie ringslösning under övergången till ett annat finansiellt ar rangemang för den fasta egendomen. 24.ansvarsförbindelse eller garanti: ett kreditavtal som tjänar som garanti för en annan separat men anknuten transaktion, där det kapital som säkrats med fast egendom endast utnyttjas vid inträffande av en händelse eller händelser som särskilt anges i avtalet. 25.värderelaterat kreditavtal: ett kreditavtal där det återbetal ningspliktiga kapitalet är baserat på en i avtalet fastställd procentandel av värdet på den fasta egendomen vid tid punkten eller tidpunkterna för återbetalning av kapitalet. 26.bindningsförfarande: erbjudande eller försäljning av ett kredit avtal i ett paket med andra separata finansiella produkter eller tjänster där kreditavtalet inte görs tillgängligt för kon sumenten separat. 27.paketeringsförfarande: erbjudande eller försäljning av ett kre ditavtal i ett paket med andra separata finansiella produkter eller tjänster där kreditavtalet också görs tillgängligt för konsumenten separat men inte nödvändigtvis på samma villkor som när det paketeras med de kompletterande tjäns terna. 28.lån i utländsk valuta: ett kreditavtal där krediten är a)denominerad i en annan valuta än den i vilken kon sumenten erhåller sin inkomst eller innehar de tillgångar från vilka krediten ska återbetalas, eller b)denominerad i en annan valuta än valutan i den med lemsstat där konsumenten är bosatt. Medlemsstaterna ska utse nationella behöriga myndigheter med befogenhet att se till att detta direktiv tillämpas och verk ställs och ska säkerställa att dessa myndigheter har utrednings- och verkställighetsbefogenheter och tillräckliga resurser så att de kan fullgöra sitt uppdrag på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. De myndigheter som avses i första stycket ska antingen vara offentliga myndigheter eller organ som erkänts enligt nationell rätt eller enligt nationell rätt för ändamålet uttryckligen bemyn digade offentliga myndigheter. De får inte vara kreditgivare, kreditförmedlare eller utsedda representanter. 2.Medlemsstaterna ska säkerställa att de behöriga myndig heterna, alla personer som arbetar eller har arbetat för de be höriga myndigheterna samt revisorer och experter som arbetar på deras uppdrag är bundna av tystnadsplikt. Ingen förtrolig information som erhålls i tjänsten får röjas till någon person eller myndighet utom i sammanfattad eller aggregerad form, dock med förbehåll för fall som omfattas av straffrätt eller detta direktiv. Detta ska emellertid inte hindra de behöriga myndig heterna från att utbyta eller överföra förtrolig information i enlighet med nationell rätt och unionsrätten. 3.Medlemsstaterna ska se till att de myndigheter som givits behörighet att säkerställa tillämpningen och verkställandet av artiklarna 9, 29, 32, 33, 34 och 35 i detta direktiv är någon, eller båda, av följande: a)behöriga myndigheter enligt definitionen i artikel 4.2 i för ordning (EU) nr 1093/2010, eller b)andra myndigheter är de behöriga myndigheter som avses i led a, under förutsättning att nationella lagar eller andra författningar kräver att dessa behöriga myndigheter samarbe tar med de behöriga myndigheter som avses i led a närhelst så krävs för att de ska kunna utföra sitt uppdrag enligt detta direktiv, även när det gäller att samarbeta med europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndigheten) () enligt vad som krävs i detta direktiv. 4.Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen och om valet av behöriga myndigheter och eventuella ändringar vad gäller detta, med uppgift om eventuell arbetsdelning mellan olika behöriga myndigheter. Den första underrättelsen av detta slag ska ske möjligt och . L 60/52 Europeiska unionens officiella tidning De behöriga myndigheterna ska utöva sina befogenheter i enlighet med nationell rätt antingen a)direkt enligt sina egna befogenheter eller under tillsyn av de rättsliga myndigheterna, eller b)genom ansökan till domstolar som är behöriga att fatta de beslut som krävs, inbegripet när så är lämpligt, genom över klagande om ansökan om att fatta det nödvändiga beslutet avslås, utom för artiklarna 9, 29, 32, 33, 34 och 35. 6.Om en medlemsstat har mer än en behörig myndighet på sitt territorium ska medlemsstaten se till att deras respektive uppdrag är tydligt definierade och att det råder ett nära sam arbete dem emellan så att de kan fullgöra sina respektive upp drag på ett effektivt sätt. 7.Kommissionen ska minst en gång i Europeiska unionens officiella tidning offentliggöra en förteckning över de behöriga myndigheterna och kontinuerligt uppdatera den på sin webbplats. Finansiell utbildning av konsumenter 1.Medlemsstaterna ska främja åtgärder för att stödja utbild ning av konsumenter när det gäller ansvarsfullt låntagande och skuldhantering, särskilt avseende hypotekslåneavtal. Det är nöd vändigt med tydlig och allmän information om kreditgivnings processen för att ge vägledning åt konsumenter, särskilt åt dem som tar ett hypotekslån . Information om den vägledning som konsumentorganisationer och nationella myn digheter kan ge konsumenter är också nödvändig. 2.Kommissionen ska offentliggöra en bedömning av den finansiella utbildning som finns att tillgå för konsumenter i medlemsstaterna samt redovisa exempel på bästa praxis som kunde utvecklas vidare för att öka konsumenternas finansiella medvetenhet. KRAV PÅ KREDITGIVARE, KREDITFÖRMEDLARE OCH Uppföranderegler vid tillhandahållandet av konsumentkrediter Medlemsstaterna ska kräva att kreditgivare, kreditförmed lare eller utsedda representanter när de sätter samman kredit produkter, beviljar, förmedlar eller tillhandahåller rådgivnings tjänster beträffande krediter och, i förekommande fall, komplet terande tjänster, åt konsumenter och när de genomför ett kreditavtal agerar hederligt, rättvist, transparent och professio nellt, med beaktande av konsumentens rättigheter och intressen. När det gäller beviljande, förmedling eller tillhandahållande av rådgivningstjänster avseende krediter och i tillämpliga fall sido tjänster ska verksamheten grunda sig på information om kon sumentens förhållanden och eventuella särskilda krav som kon sumenten framfört samt rimliga antaganden om riskerna för konsumentens situation under kreditavtalets löptid. När det gäl ler sådant tillhandahållande av rådgivningstjänster ska verksam heten därutöver grunda sig på den information som krävs enligt artikel 22.3 a. 2.Medlemsstaterna ska se till att kreditgivares arvodering av sin personal och sina kreditförmedlare respektive kreditförmed lares arvodering av sin personal och sina utsedda representanter inte inkräktar på skyldigheten som föreskrivs i punkt 1.