prop · H303198 · 2016-08-30 00:00:00 — Utifrån regeringens förslag i budgetpropositionen (prop. 2015/16:1) beslutade om en utbyggnad av motsvarande 2 500 nya och permanenta utbildningsplatser. med 6 000 nya och permanenta utbildningsplatser har avise- Denna förstärkning betyder att framgent kommer att kunna ta emot betydligt fler studerande till utbildningar som matchar Vilka utbildningar finns och hur många studerar i ? Yrkehögskolan består av 16 utbildningsområden. De största utbildningsområdena mätt i antalet utbildningar är ekonomi, administration och försäljning, följt av teknik och tillverkning, hälso- och sjukvård samt socialt arbete och data/it. bedrevs 1 845 yrkeshögskoleutbildningar med drygt 27 000 årsplatser. Liksom i utbildningssystemet i övrigt är flera utbildningsområden inom tydligt könsuppdelade. Exempelvis är utbildningar inom teknik och tillverkning manligt dominerade medan utbildningar inom hälso- och sjukvård samt socialt arbete domineras av kvinnor. var antalet studerande i 46 400, varav 24 100 kvinnor och 22 300 män. Detta är en ökning med 5 700 studerande jämfört med . Medelåldern för de studerande inom var 2015. Medelåldern var för kvinnor och för män. Medelåldern för de antagna har ökat med jämfört med . Andelen utrikes födda har varit oförändrad och utgör av de antagna studerande. Av samtliga antagna har andelen kvinnor och män som är minskat från 2015. var det i genomsnitt drygt två behöriga sökande till varje utbildningsplats inom . Vissa utbildningar har ett högt söktryck medan andra kan ha färre sökande än utbildningsplatser, bl.a. beroende på att få uppfyller behörighetsvillkoren. Det finns två examensnivåer i För att en utbildning ska kunna avslutas med en yrkeshögskoleexamen krävs att den studerande fått lägst betyget Godkänt på alla kurser i utbildningen, uppfyller vissa krav på kunskaper, färdigheter och kompetenser och inom ramen för kursfordringarna har fullgjort ett självständigt examensarbete samt att utbildningen omfattar minst 200 yrkeshögskolepoäng, dvs. En utbildning får avslutas med en kvalificerad yrkeshögskoleexamen om den studerande har fått lägst betyget Godkänt på alla kurser som ingår i utbildningen, uppfyller vissa krav på kunskaper, färdigheter och kompetenser och inom ramen för kursfordringarna har fullgjort ett självständigt examensarbete. Vidare krävs att utbildningen omfattar minst 400 yrkeshögskolepoäng, dvs. är lång, och att minst en fjärdedel av utbildningstiden består av . examina är inplacerade i den nationella referensramen för livslångt lärande Regeringen har infört en nationell referensram för kvalifikationer för livslångt lärande (förordningen [2015:545] om referensram för kvalifikationer för livslångt lärande) i enlighet med och rådets rekommendation om en europeisk referensram för kvalifikationer för livslångt lärande (EUT C 111, . Med kvalifikationer avses ett dokumenterat resultat av lärande i form av kunskaper, färdigheter och kompetenser, t.ex. examina, certifikat och diplom. Såväl den europeiska som den nationella referensramen innehåller åtta nivåer som beskriver det resultat av lärande som är av betydelse för respektive nivå. Den grundläggande idén med den europeiska referensramen för kvali- fikationer för livslångt lärande, och införandet av nationella referens- ramar som anknyter till den referensramen, är att det ska bli enklare för personer, arbetsgivare och utbildningsanordnare i olika länder att förstå på vilken nivå en kvalifikation ligger. Det övergripande syftet är att främja rörlighet och livslångt lärande. I förordningen om har det införts bestämmelser om vilket resultat som krävs för att en yrkeshögskoleexamen respektive en kvalificerad yrkeshögskoleexamen ska kunna utfärdas (2 kap. 13 och 14 §§). Syftet med ändringen är att dessa examina ska kunna nivå- placeras i den nationella referensramen. gången på utbildningar som påbörjas efter . bilaga 2 till förordningen om referensram för kvalifikationer för livslångt lärande anges nu att en yrkeshögskoleexamen motsvarar nivå 5 i den nationella referensramen och att en kvalificerad yrkeshögskoleexamen motsvarar nivå 6. Bilagan i den nya lydelsen tillämpas första gången på examina från utbildningar som påbörjas efter . De flesta får arbete efter en yrkeshögskoleutbildning utvärdering (IFAU) har på uppdrag av regeringen genomfört en registerbaserad kartläggning av studerande i som presenterades i rapporten skolan – vilka söker, vem tar examen och hur går det sedan? (2015:12). Rapporten följer studerande som antogs till den kvalificerade yrkesut- bildningen respektive med avslut senast Rapporten visar i likhet med myndighetens egna årliga uppfölj- ningar att i genomsnitt av de examinerade hade ett arbete året efter avslutad utbildning. Av de antagna är det som examineras och cirka 15– som fullföljer utbildningen utan att ta examen. examensgrad är högre än männens och IFAU:s rapport visar att de examinerade, oavsett kön, förvärvsarbetar i högre utsträckning och har högre inkomster än innan utbildningen. 4.5 Det har vidtagits åtgärder för att ungdomars möjlighet att läsa på ska öka För att säkerställa att håller en eftergymnasial nivå krävs för tillträde till utbildningen i första hand gymnasieexamen eller mot- svarande kunskaper (grundläggande behörighet). behörighet får det även ställas krav på särskilda förkunskaper (3 kap. förordningen om ). Det är rimligt att det finns en möjlig- het att ställa krav på särskilda förkunskaper eftersom en utbildningsan- ordnare tillsammans med arbetslivet i vissa fall kan bedöma att en stu- derande behöver särskilda förkunskaper för att kunna tillgodogöra sig en En kartläggning som Myndigheten för genomfört (U2014/03745/GV) visar att det allt oftare ställs krav på särskilda för- kunskaper för behörighet till yrkeshögskoleutbildning. Ett vanligt krav är arbetslivserfarenhet vilket normalt utesluter ungdomar som kommer Prop. 2015/16:198 direkt från gymnasieskolan. Sådana krav går tvärtemot ambitionen att öka ungdomars intresse för och möjligheter att läsa på . Kraven är även mindre förenliga med bestämmelsen i lagen om om att utbildningen väsentligen ska bygga på de kunskaper som elever får på nationella program i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper. I promemorian En stärkt yrkeshögskola – ett lyft för kunskap (Ds 2015:41) föreslogs därför att andra förkunskapskrav än krav på kunskaper från en eller flera kurser i gymnasieskolans nationella program eller motsvarande kunskaper bara får ställas upp om det finns särskilda skäl. Andra förkunskaper kan exempelvis vara yrkeserfarenhet som är av betydelse för utbildningens speciella inriktning eller det yrkesområde som utbildningen förbereder för. Förslaget trädde i kraft genom en ändring i förordningen om . 4.6Det internationella intresset för är stort som eftergymnasial utbildningsform är i OECD-sam- manhang av stort intresse. I flera OECD-rapporter lyfts fram som ett bra exempel på hur arbetsliv och utbildningsanordnare i nära samarbete kan skapa yrkesutbildningar som är efterfrågade på arbetsmarknaden. Genom att samla alla utbildningar med såväl privata som offentliga utförare i och ge arbetslivet inflytande över utbildningarna grundläggs ett nerifrån och upp-perspektiv och ett entreprenöriellt tillvägagångssätt inom en offentligt finansierad ram. I en av rapporterna, A skills beyond school commentary on (Reviews of Vocational Education and Training, 2013), kommenteras särskilt betydelsen av den nära kopplingen arbetslivsrepresentanterna har till utbildningen. konstaterar att detta är innovativt och att kopplingen till arbetslivet bidrar till att de studerande får den kompetens som är den mest aktuella på arbetsmarknaden. I rapporten lyfter också fram som ett lärande exempel för andra länder och nämner särskilt och samarbetet mellan utbildningsanordnare och arbetslivet. I rapporten pekas dock på risker med att utbildningarna bara får bedrivas under korta perioder. Ett sådant system kan göra att utbildningsanordnarna inte vågar satsa på kompetensutvecklande åtgärder för den undervisande personalen eller på investeringstunga utbildningar även om utbildningarna bedöms vara viktiga för den framtida kompetensförsörjningen, eftersom de inte med säkerhet vet hur länge utbildningarna får ingå i . 4.7 Det behövs ytterligare reformer inom Det finns en principiell skillnad mellan den tidigare kvalificerade yrkes- utbildningen och som återigen fått aktualitet. 2015/16:198 synen på utbildningarnas kontinuitet och långsiktighet. I propositionen Kvalificerad yrkesutbildning (prop. 2000/01:63) betonade regeringen att det varken är rationellt eller effektivt att utbilda enbart med hänsyn till den dagsaktuella arbetsmarknadens behov. Regeringen menade därmed att de utbildningar som genomförs även måste ha ett värde för framtiden. Därför bedömdes att ett medgivande om att starta en kvalificerad yrkesutbildning inte borde omfatta mer än fem utbildningsstarter innan arbetsmarknadens behov omprövades. I propositionen (prop. 2008/09:68) gjorde regeringen en annan bedömning. Där betonades i stället att en utbildning inom normalt bör ge en specialiserad utbildning med inriktning mot ett definierat yrkesområde och vara grundad på faktiskt definierade behov på kort sikt. Den s.k. bemyndiganderamen för ekonomiska åtaganden som på förslag av regeringen fastställer utformades så att utbildningar i endast kunde omfatta två utbildningsstarter om det är fråga långa utbildningar. I propositionen tydliggjordes att borde bli en tydlig karriärväg för yrkesutbildning efter gymnasieskolan. Utbildningar som bara bedrivs har emellertid svårt att möta arbetslivets behov av kompetensförsörjning på medellång eller lång sikt. Osäkerheten när det gäller utbudet av yrkesutbildning innebär också att en elev i gymnasieskolan eller i den kommunala vuxenutbildningen inte kan planera för fortsatta studier i . Enligt lagen om får yrkeshögskoleutbildningar enbart anordnas av statliga universitet och högskolor, kommuner, landsting och enskilda fysiska eller juridiska personer (4 §). Det finns emellertid statliga myndigheter som inte är universitet och högskolor som bedriver eftergymnasiala yrkesutbildningar. När bildades var det dock inte aktuellt att låta även dessa utbildningar ingå i . Trots att merparten av utbildningar har ett högt söktryck finns det utbildningar som inte får tillräckligt med behöriga sökande som de har stor betydelse för kompetensförsörjningen. I syfte att skapa fler ingångar till så att den kan rekrytera fler studerande till utbildningar som är särskilt efterfrågade på arbetsmarknaden och för att avhjälpa kompetensbrister har möjligheten att behörighetskomplettera blivit en angelägen fråga för både utbildningsanordnare och presumtiva studerande. Behörighetskompletterande utbildningar kan dock inte anordnas inom enligt dagens bestämmelser. 5En utbildning bör kunna ingå i än Regeringens bedömning: Ett beslut om att en utbildning ska ingå i bör i regel omfatta fler än två utbildningsomgångar. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. I promemorian föreslås dock att ett beslut om att en utbildning ska ingå i som huvudregel ska omfatta tre utbildningsomgångar. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inte något att invända mot förslaget. Detta gäller bl.a. , , , , , , Arbetsförmedlingen, , , och kommuner, , och Västra , i (LO), i Samverkan (ViS), Stiftelsen , , (), Kommuner och Landsting (SKL), (), , (), IT-&Tele- komföretagen, Svensk Ventilation samt Föreningen och omsorgscollege. De skäl som framförs är bl.a. att kvaliteten och utvecklingen av verksamheten gynnas och att det underlättar för presumtiva studerande att planera inför fortsatta studier inom . Statskontoret anger att förslaget innebär att Myndigheten för kan fördela utbildningsplatser mer effektivt och att vissa utbildningsanordnare får bättre planeringsmöjligheter. understryker vikten av att förslaget inte får motverka syftet med , att svara mot arbetsmarknadens behov av kvalificerad arbetskraft med eftergymnasial yrkesutbildning. anser vidare att regeringen bör överväga att ge Arbetsförmedlingen eller () ett riktat uppdrag att göra prognoser som kartlägger de kompetensbehov som ska tillgodose i syfte att underlätta bedömningen av anordnarnas beskrivning av arbetsmarknadens behov. Statskontoret och påpekar att förslaget ställer ökade krav på Myndigheten för förmåga att bedöma arbetsmarknadens behov. anser att en mer långsiktig, kvalitativ och flexibel yrkeshögskola behövs. Ett antal remissinstanser, främst , i , Stiftelsen i (SKY) och vissa kommuner, bl.a. och kommuner, vill gå längre och föreslår att fyra utbildningsomgångar ska vara huvudregeln. anser att antalet utbildningsomgångar som beviljas som huvudregel ska vara fem. Företagarna anser att det finns anledning att bevilja fler utbildningsomgångar än med nuvarande system när det gäller utbildningar som har en stor och långsiktig efterfrågan på arbetsmarknaden. För andra utbildningar finns däremot enligt Företagarna anledning att vara mindre generös med antalet utbildningsomgångar. Även om promemorian tar upp möjligheten att bevilja färre utbildningsomgångar för yrkesutgångar med osäkert arbetsmarknadsbehov ser Företagarna en risk med den föreslagna huvudregeln om tre utbildningsomgångar. anser att förslaget tyder på att grundtanke om fokusering på kortsiktiga arbetsmarknadsbehov förskjuts. Myndigheten för avstyrker promemorians förslag om att ett beslut som huvudregel ska omfatta tre utbildningsomgångar och 2015/16:198 föreslår i stället att utbildningarna ska få ges i syfte att förena stabilitet med flexibilitet. Skälen för regeringens bedömning Problem med dagens modell En kartläggning som Myndigheten för utfört på uppdrag av regeringen visar att av utbildningar bedrivs med viss kontinuitet, dvs. under fler än två utbildningsomgångar. Myndighetens redovisning omfattar utbildningar som helt eller till största delen bedrivits med samma lärandemål –2017. En betydande andel av utbildningarna i får alltså i praktiken bedrivas än de två utbildningsomgångar som inledningsvis beviljas genom att det fattas förnyade beslut om utbildningsomgångar. Det tyder på att en majoritet av utbildningarna svarar mot behov på arbetsmarknaden som är mer långsiktiga än dagens modell är anpassad för. Kortsiktigheten som präglar dagens modell innebär att utbildningsanordnare lägger tid och resurser på att få nya utbildningsomgångar beviljade i stället för att utveckla kvaliteten i de utbildningar som bedrivs. Vidare innebär kortsiktigheten att utbildningsanordnare som bedriver investeringstunga utbildningar, som ofta är dyra att bedriva, inte får en acceptabel planeringshorisont när utbildningarna endast får ges i två utbildningsomgångar. En annan konsekvens av dagens modell är att elever i gymnasieskolan varken kan eller vågar planera för studier inom eftersom de aldrig kan vara säkra på att den utbildning de önskar gå finns kvar. bör därför inte endast fokusera på kortsiktiga insatser utan också ge utrymme för yrkesutbildning i ett längre tidsperspektiv. Kvaliteten gynnas av en ny modell En ny modell med längre beslutsperioder bör göra det lättare att utveckla utbildningarna inom så att en hög kvalitet uppnås som arbetsmarknadsrelevansen bibehålls. Att nuvarande modell för beslut hämmar en sådan utveckling framförs av majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig över förslaget. Flera remissinstanser, däribland , och , uttrycker i det sammanhanget vikten av att kunna knyta till sig och behålla kompetens för att bedriva utbildning av god kvalitet, liksom att våga satsa på investeringstunga utbildningar. Regeringens bedömning är också att om utbildningar kan bedrivas mer långsiktigt kan insatser för att höja den undervisande personalens kompetens göras i större utsträckning. Detta gynnar de studerande. är kritisk till fler utbildningsomgångar i och anser att det finns en risk att kan komma att likna högskolan. Mot detta kan anföras att det finns andra aspekter än en utbildnings kontinuitet som är mer centrala när det gäller gränsdragningen mellan högskolan och . Den avgörande skillnaden mellan högskoleutbildning och yrkeshögskoleutbildning är att högskoleutbildningen ska vila på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt beprö- vad erfarenhet som den ska vara forskningsanknuten, medan utbildningarna inom ska ha sin grund i kunskap som genererats dels i produktionen av varor och tjänster, dels i vetenskap (Propositionen , prop. 2008/09:68 s. 30 f.). En annan skillnad är att högskoleutbildningen både ska vara användbar i arbetslivet och vara ett led på vägen mot en forskarutbildning och att den ska kvalitetssäkras med dessa utgångspunkter. Yrkeshögskoleutbildningen ska å andra sidan kvalitetssäkras utifrån arbetslivets krav och utbildningens relevans för yrkeskunnandet. Gränsdragningen mot högskolan bör således inte innebära att utbildningar ska styras mot kortsiktiga arbetsmarknadsbehov av eftergymnasial yrkeskompetens. Den bedömning regeringen gjorde i propositionen Kvalificerad yrkesutbildning (prop. 2000/01:63) att det varken är rationellt eller effektivt att utbilda enbart med hänsyn till det dagsaktuella behovet på arbetsmarknaden är lika relevant som när den först gjordes. Om eftergymnasiala yrkesutbildningar ska ha ett värde för framtiden är det centralt att de får bedrivas inom än för att viktig yrkeskunskap ska kunna byggas upp och utvecklas. Det är så högre kvalitet kan uppnås inom . är en del i ett sammanhängande utbildningssystem är det osäkert och svårt, för att inte säga omöjligt, för en elev i gymnasieskolan att planera för fortsatta studier inom . Ett syfte med att införa var att den skulle bli en tydlig karriärväg för yrkesutbildning efter gymnasieskolan, en karriärväg som har saknats i svenskt utbildningsväsende (prop. 2008/09:68 s. 30). För att ska fungera som en länk i ett sammanhängande utbildningssystem bör den därför inte enbart betraktas som en variant av bristyrkesutbildning. ska inte endast fokusera på kortsiktiga insatser utan också ge utrymme för yrkesutbildning i ett längre tidsperspektiv. Om ska bli en tydlig karriärväg för yrkesutbildning efter gymnasieskolan måste presumtiva studerande kunna planera för studier inom . Det är något som flera remissinstanser ger uttryck för, däribland , kommun och . måste få bättre planeringsförutsättningar i form av längre beslutsperioder och ökad kontinuitet. Det skulle även kunna gynna yrkesprogrammen i gymnasieskolan och öka deras attraktivitet eftersom de utgör en viktig väg för behörighet till . Vidare skulle de studerande inom få bättre möjligheter att göra studieuppehåll vid sjukdom eller föräldraledighet. De kan då vara säkrare på att kunna fullfölja studierna innan utbildningen avvecklas. skiljer sig villkoren för en studerande inom i detta avseende radikalt från vad som gäller inom högskolan, där en studerande kan få avsluta sina studier även efter ett längre uppehåll. Om en yrkeshögskoleutbildning bedrivs , i flera omgångar, blir det generellt lättare för studerande att gå in i och ur utbildningen. De får också större möjligheter att delta i utbytesprogram och andra internationella aktiviteter som utbildningsanordnaren erbjuder. Längre beslutsperioder borde även öka de studerandes möjligheter att genomföra utbildningar i reducerad studietakt. Det kan t.ex. vara fråga om studerande som på grund av en funktionsnedsättning har svårt att studera på heltid. Kontinuitet bör förenas med flexibilitet som det finns många fördelar med flera utbildningsomgångar kan det vara riskabelt med långa beslutsperioder eftersom en stor del av det anslag som Myndigheten för disponerar för utbildningskostnader låses upp . Nya utbildningar som efterfrågas på arbetsmarknaden kan få svårt att komma in i därför att medel är bundna under långa perioder. Det kan hindra den flexibilitet som också ska känneteckna utbudet av utbildningar inom , vilket påtalas av Myndigheten för , Företagarna och LO. Utbildningarna inom bör därför få ges i olika antal omgångar. På så sätt kan förena flexibilitet med kontinuitet och långsiktighet. Att yrkeshögskoleutbildningar får ges i olika antal omgångar är också naturligt eftersom de ska tillgodose arbetslivets kompetensbehov inom yrkesområden som sinsemellan kan ha mycket olika förutsättningar och eftersom behovet av kompetent arbetskraft varierar inom olika områden. Strävan efter kontinuerlig förnyelse får inte hindra att det inom finns utbildningar som tillgodoser en stabil efterfrågan på eftergymnasial yrkeskompetens. Utbildningsanordnarna får därmed bättre förutsättningar att utveckla utbildningarna så att kvaliteten höjs och de studerande kan planera sina studier bättre. Det är också angeläget att ta hänsyn till de yrkesutbildningar som ska medverka till att utveckla eller bevara kvalificerat yrkeskunnande inom ett smalt yrkesområde som är av betydelse för individen och samhället. Flera remissinstanser, däribland Statskontoret och , påpekar att förslaget om fler utbildningsomgångar ställer ökade krav på Myndigheten för förmåga att bedöma arbetsmarknadens behov. Myndigheten grundar sina analyser på långsiktiga arbetsmarknadsprognoser från såväl Arbetsförmedlingen som SCB. Myndigheten har dessutom välutvecklade kontakter med branschorganisationer och det arbetsliv som är involverade i utbildningarna. Aktörer med regionalt utvecklingsansvar bidrar också, genom de regionala kompetensplattformarna, med regional kunskap om utbud och efterfrågan när det gäller utbildningar. anser att samarbetet med myndigheten kan stärkas och att verket bl.a. kan bidra i analyser om långsiktiga arbetsmarknadsbehov. Regeringen avser också att överväga förslag om specifika arbetsmarknadsprognoser när det gäller arbetslivsbehov som ska tillgodose. Ett beslut bör i regel omfatta fler utbildningsomgångar än två Av de skäl som anförts bör ett beslut om att en utbildning ska få ingå i i regel omfatta fler än dagens två utbildningsomgångar. En majoritet av remissinstanserna instämmer i denna bedömning. Som ovan nämns får därmed bättre planeringsförutsättningar och kan fungera som en länk i ett sammanhängande utbildningssystem. Dessutom kan resurser i högre grad användas för att främja kvaliteten i Det är också angeläget att hänsyn tas till utbildningarnas Prop. 2015/16:198 olika förutsättningar. Därför bör det antal utbildningsomgångar som beviljas variera med hänsyn till behoven på arbetsmarknaden. Utbildningar som kräver stora investeringar, utbildningar som enbart finns inom , utbildningar som anordnas av statliga myndigheter och utbildningar inom smala yrkesområden bör omprövas med längre mellanrum än andra. Detsamma bör gälla utbildningar inom områden där andra myndigheter än Myndigheten för har ett särskilt ansvar, om utbildningarna fyller ett behov som är samhällsviktigt och därför behöver tas om hand på ett varaktigt sätt. Så kan t.ex. vara fallet inom vårdsektorn där långsiktiga lösningar är av avgörande betydelse för att kunna upprätthålla god kvalitet. När det gäller utbildningar där Myndigheten för har svårt att bedöma hur långsiktigt arbetsmarknadens behov är och innovativa utbildningar där den framtida arbetsmarknaden är osäker kan det dock bli aktuellt att besluta om färre utbildningsomgångar. Den nya modell som regeringen avser att införa bör innebära en effektiviseringspotential genom att resurser som myndigheten tar i anspråk för att bedöma och fatta beslut om utbildningar i stället kan användas för att i högre grad följa upp utbildningarnas kvalitet och utöva tillsyn över dem. Mer resurser bör även kunna läggas på att främja utvecklingen av utbildningarna. Med den nya modellen kan också utbildningarnas resultat i högre grad ligga till grund för bedömningen av en förnyad ansökan om att en utbildning ska få ingå i . Regeringen avser att följa upp den beskrivna modellen med längre beslutsperioder för vissa utbildningar inom . 6Tydligare bestämmelser om anordnarens kompetens att bedriva utbildning bör införas