prop · H40322 · 2016-10-25 00:00:00 — Ett beslut om betalningssäkring får fattas bara om skälen för beslutet uppväger det intrång eller men i övrigt som beslutet innebär för den som beslutet gäller eller för något annat motstående intresse. 9 § Beslut om betalningssäkring enligt 8 § fattas av den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av beslut om sanktionsavgift eller återföring. En ansökan om betalningssäkring ska göras av . I fråga om en sådan ansökan ska 46 kap. 9–13 §§, 14 § första stycket 1 och andra stycket första meningen samt 20–22 §§ skatteförfarandelagen (2011:1244) tillämpas. Vid tillämpningen ska det som anges där om gälla för . 10 § Vid prövning av verkställighet av ett beslut om betalningssäkring ska 69 kap. 13–18 §§ och 71 kap. 1 § första stycket skatteförfarandelagen (2011:1244) tillämpas. Vid tillämpningen ska det som anges där om gälla för . Befogenheter enligt andra lagar 11 § I 6 kap. 22 § första stycket 9 lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation finns bestämmelser om rätt för att få ut uppgifter från den som tillhandahåller ett elektroniskt kommunika- tionsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst. 12 § I 22 kap. 2 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden finns bestämmelser om rätt för att besluta om handels- stopp. 13 § I 3 kap. 1 § lagen (2016:000) om straff för marknadsmissbruk på värdepappersmarknaden finns bestämmelser om skyldighet för Finans- inspektionen att anmäla till åklagare när det finns anledning att anta att ett brott enligt den lagen har begåtts. 14 § och åklagare ska samarbeta för att underlätta utredningar om brott enligt lagen (2016:000) om straff för mark- nadsmissbruk på värdepappersmarknaden och utredningar om överträdelser som anges i 5 kap. 1 § denna lag. 15 § ska inom ramen för sin befogenhet, efter begäran från en utländsk myndighet som har behörighet att utöva tillsyn motsvarande den övervakning som inspektionen utövar enligt denna lag, lämna eller kontrollera information som behövs för att den utländska myndigheten ska kunna utöva sin tillsyn. Detta gäller dock bara i den utsträckning det följer av ett avtal om samarbete som Finansinspek- tionen, med stöd av regeringens bemyndigande, har ingått med den utländska myndigheten. Om en begäran avser rättslig hjälp i brottmål, gäller i stället lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. 4 kap. Undersökningar efter beslut av domstol Förutsättningar för beslut om undersökning 1 § får på ansökan av besluta att inspektionen får genomföra en undersökning i en fysisk eller juridisk persons verksamhetslokaler för att utreda om personen har överträtt något av förbuden i artikel 14 a, 14 b eller 15 i marknadsmissbruksför- ordningen. En sådan ansökan får bifallas, om 1.det finns anledning att anta att en överträdelse har skett, 2.den som undersökningen avser inte rättar sig efter ett föreläggande enligt 3 kap. 1 § eller det annars finns risk för att bevis undanhålls eller förvanskas, och 3.vikten av att åtgärden vidtas är tillräckligt stor för att uppväga det in- trång eller annat men som åtgärden innebär för den som drabbas av åtgärden. 2 § Ett beslut enligt 1 § får avse även annan fysisk eller juridisk person än den som är föremål för utredning, om 1.det som föreskrivs i 1 § 1 och 3 är uppfyllt, 2.det finns särskild anledning att anta att bevis finns hos personen, och 3. personen inte rättar sig efter ett föreläggande enligt 3 kap. 1 § eller Prop. 2016/17:22 det annars finns risk för att bevis undanhålls eller förvanskas. 3 § Ett beslut om undersökning enligt 1 § får meddelas utan att den som ansökan avser har fått tillfälle att yttra sig, om det kan befaras att under- sökningen annars skulle förlora i betydelse. Beslut enligt första stycket ska skickas endast till . När undersökningen börjar ska inspektionen överlämna ett exemplar av beslutet till den som undersökningen ska genomföras hos. 4 § Ett beslut om undersökning enligt 1 § ska innehålla uppgifter om 1.föremålet för och syftet med undersökningen, 2.tidpunkten när undersökningen ska börja, 3.Finansinspektionens befogenheter enligt 5 § första stycket och 6 §, 4.uppgift om möjligheten enligt 9 och 10 §§ att undanta uppgifter och handlingar från undersökning. Beslutet gäller , om rätten inte bestämmer något annat. 5 § När genomför en undersökning enligt 1 § har inspektionen rätt att 1.granska bokföring och andra affärshandlingar, 2.ta kopior av eller göra utdrag ur bokföring och affärshandlingar, 3.begära muntliga förklaringar direkt på platsen, och 4.få tillträde till lokaler, markområden, transportmedel och andra ut- rymmen som disponeras eller kan antas disponeras i verksamheten. I fråga om elektroniskt lagrad information får åtgärderna i första stycket 1 och 2 genomföras hos , om den som under- sökningen genomförs hos samtycker till att informationen flyttas till inspektionens lokaler. Denne har rätt att följa de åtgärder som inspek- tionen vidtar. 6 § Om åtgärderna i 5 § första stycket 2 inte är tillräckliga, får Finans- inspektionen ta hand om en handling. När en handling tas om hand får även pärm, mapp eller liknande för- varingsmaterial tas med. Om en upptagning som kan uppfattas bara med tekniska hjälpmedel tas om hand, ska ett exemplar lämnas kvar om det är möjligt. Rätt att tillkalla juridiskt biträde 7 § Den som ska genomföra en undersökning hos enligt 1 § har rätt att tillkalla ett juridiskt biträde. I avvaktan på att ett sådant biträde inställer sig får inte påbörja undersökningen. Detta gäller dock inte, om 1.undersökningen härigenom onödigt fördröjs, eller 2.undersökningen har beslutats enligt 3 § första stycket. 8 § får begära handräckning av Kronofogdemyndig- heten för att genomföra de åtgärder som avses i 5 § första stycket 1, 2 och 4 eller 6 §. Vid handräckning gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om verk- ställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet eller avhysning. ska dock inte underrätta den som undersökningen ska genomföras hos innan verkställighet sker. Undantag av handlingar från undersökning 9 § Åtgärder enligt 5 eller 6 § får inte avse 1.en handling som inte får tas i beslag enligt 27 kap. 2 § rättegångs- balken, eller 2.en handling som inte omfattas av beslutet i 1 §. 10 § Om anser att en viss handling bör omfattas av en undersökning och den som åtgärden avser åberopar att den ska undan- tas enligt 9 §, ska handlingen förseglas och skyndsamt över- lämnas till av . Tingsrätten ska utan dröjsmål pröva om handlingen ska omfattas av undersökning. 11 § ska lämna tillbaka handlingar och annat som har tagits om hand så snart de inte längre behövs. Om den som beslutet om en undersökning enligt 1 § gäller har försatts i konkurs när handlingarna ska lämnas tillbaka, ska 1.överlämna handlingarna till konkursförvaltaren, och 2.underrätta den som beslutet gäller om att handlingarna har över- lämnats till konkursförvaltaren. ska på begäran av den som beslutet gäller pröva om en handling ska lämnas tillbaka. 1 § ska ingripa mot den som har överträtt 1.förbudet mot insiderhandel eller olagligt röjande av insiderinfor- mation i artikel 14 i marknadsmissbruksförordningen, eller 2.förbudet mot marknadsmanipulation i artikel 15 i marknadsmiss- bruksförordningen. 2 § ska ingripa mot den som har åsidosatt sina skyldigheter enligt marknadsmissbruksförordningen, genom att 1. låta bli att inrätta och upprätthålla effektiva arrangemang, system och förfaranden i enlighet med det som anges i artikel 16.1 eller 16.2, eller att rapportera till i enlighet med det som anges Prop. 2016/17:22 där, 2.låta bli att uppfylla det som anges om offentliggörande av insider- information till allmänheten i artikel 17.1, 17.2 och 17.8, 3.låta bli att informera om ett försenat offentlig- görande i enlighet med det som anges i artikel 17.4, eller, trots begäran från inspektionen, lämna en sådan skriftlig förklaring som avses i artikel 17.4 tredje stycket om att det har funnits förutsättningar för att skjuta upp offentliggörandet, 4.låta bli att upprätta, uppdatera eller bevara en insiderförteckning eller att i övrigt uppfylla de krav som ställs i artikel 18.1–18.6, 5.låta bli att till samt berörda företag eller organ som avses i artikel 19.1 och 19.10 göra en anmälan om egna transak- tioner i enlighet med det som anges i artikel 19.1, 19.2, 19.6 och 19.7, eller låta bli att uppfylla informationsplikten enligt artikel 19.5 andra stycket, 6.låta bli att uppfylla informationsplikten eller skyldigheten att föra en förteckning i enlighet med det som anges i artikel 19.5 första stycket, 7.genomföra transaktioner i strid med förbudet i artikel 19.11, eller 8.låta bli att uppfylla det som föreskrivs om investeringsrekommen- dationer eller annan information i artikel 20.1. 3 § Ingripande enligt 1 eller 2 § sker genom beslut om 1.föreläggande att vidta en viss åtgärd eller upphöra med ett visst agerande, 3.förbud enligt 4 § första stycket 1, 4.förbud enligt 4 § första stycket 2, 5.återföring enligt 5 §, eller 6.sanktionsavgift enligt 6, 7 eller 8 §. Ett föreläggande enligt första stycket 1 och ett förbud enligt första stycket 4 får förenas med vite. 4 § Den som har överträtt marknadsmissbruksförordningen på ett sätt som anges i 1 eller 2 § och som var anställd i eller arbetade för ett värde- pappersinstitut när överträdelsen begicks, får , dock högst , förbjudas 1.att vara styrelseledamot eller verkställande direktör, eller ersättare för någon av dem, i ett svenskt värdepappersinstitut, eller 2.att handla med vissa finansiella instrument för egen räkning. Vid upprepade överträdelser som anges i 1 § första stycket får ett be- slut enligt första stycket 1 gälla permanent. Den som har meddelats ett förbud enligt första stycket 2 får, efter till- stånd av , avyttra sådana finansiella instrument som omfattas av förbudet. 5 § Den som har överträtt marknadsmissbruksförordningen på ett sätt som anges i 1 eller 2 § och därigenom har erhållit en vinst eller undvikit en kostnad, ska åläggas att betala ett belopp som motsvarar värdet av den ekonomiska fördelen, om detta kan fastställas (återföring). Betalningsskyldighet enligt första stycket ska dock inte åläggas någon om det är uppenbart oskäligt. Beloppet tillfaller staten. 6 § För en överträdelse som anges i 1 § ska sanktionsavgiften som högst fastställas till det högsta av 1. för en juridisk person: a)ett belopp som per i svenska kronor motsvarade , b)av den juridiska personens eller, i förekommande fall, koncernens omsättning närmast föregående räkenskapsår, c)den vinst som den juridiska personen, eller någon annan, erhållit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller d)de kostnader som den juridiska personen, eller någon annan, undvikit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, 2. för en fysisk person: a)ett belopp som per i svenska kronor motsvarade , b)den vinst som den fysiska personen, eller någon annan, erhållit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller c)de kostnader som den fysiska personen, eller någon annan, undvikit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa. Avgiften tillfaller staten. 7 § För en överträdelse som anges i 2 § 1–3 ska sanktionsavgiften som högst fastställas till det högsta av 1. för en juridisk person: a)ett belopp som per i svenska kronor motsvarade , b)av den juridiska personens eller, i förekommande fall, koncernens omsättning närmast föregående räkenskapsår, c)den vinst som den juridiska personen, eller någon annan, erhållit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller d)de kostnader som den juridiska personen, eller någon annan, undvikit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, 2. för en fysisk person: a) ett belopp som per i svenska kronor motsvarade , b)den vinst som den fysiska personen, eller någon annan, erhållit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller c)de kostnader som den fysiska personen, eller någon annan, undvikit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa. Avgiften tillfaller staten. 8 § För en överträdelse som anges i 2 § 4–8 ska sanktionsavgiften som högst fastställas till det högsta av 1. för en juridisk person: a)ett belopp som per i svenska kronor motsvarade b)av den juridiska personens eller, i förekommande fall, koncernens omsättning närmast föregående räkenskapsår, c)den vinst som den juridiska personen, eller någon annan, erhållit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller d)de kostnader som den juridiska personen, eller någon annan, undvikit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, 2. för en fysisk person: a)ett belopp som per i svenska kronor motsvarade , b)den vinst som den fysiska personen, eller någon annan, erhållit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller c)de kostnader som den fysiska personen, eller någon annan, undvikit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa. Avgiften tillfaller staten. 9 § Om en överträdelse som anges i 6, 7 eller 8 § har skett under den juridiska personens första verksamhetsår eller om uppgifter om omsätt- ningen annars saknas eller är bristfälliga, får omsättningen uppskattas. Föreläggande om rättelse i vissa fall 10 § får, i andra fall än de som anges i 1 eller 2 §, förelägga den som åsidosätter sina skyldigheter enligt marknadsmiss- bruksförordningen, eller denna lag, att göra rättelse. Ett sådant före- läggande får förenas med vite. 11 § Ett ingripande enligt 1 § får inte ske om överträdelsen ligger till grund för en anmälan om brott enligt 3 kap. 1 § lagen (2016:000) om straff för marknadsmissbruk på värdepappersmarknaden eller en av någon annan anledning inledd förundersökning avseende samma fysiska person. Ingripande får dock ske, om åklagaren har beslutat att inte inleda för- undersökning eller att lägga ned förundersökningen eller om över- trädelsen på annat sätt är föremål för utredning om brott och inte har prövats slutligt. 12 § Ett ingripande enligt 1 § får inte ske om överträdelsen redan omfattas av ett väckt åtal, ett utfärdat strafföreläggande eller ett beslut om åtalsunderlåtelse. 13 § Ett ingripande enligt denna lag får inte ske om överträdelsen omfattas av ett föreläggande om vite och överträdelsen ligger till grund för en ansökan om utdömande av vitet. 14 § Ett ingripande för en överträdelse som anges i 1 § får ske bara om sanktionsföreläggande har delgetts den som ingripandet riktas mot från den tidpunkt då överträdelsen ägde rum. Ett ingripande för en överträdelse som anges 2 § får ske bara om en upplysning om att frågan om ingripande har tagits upp av Finansinspek- tionen har delgetts den som ingripandet riktas mot från det att överträdelsen ägde rum. 15 § Vid valet av ingripande ska ta hänsyn till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått. Särskild hänsyn ska tas till överträdelsens konkreta och potentiella effekter på det finansiella systemet, skador som uppstått och graden av ansvar. 16 § Utöver det som anges i 15 § ska det i försvårande riktning beaktas om den som har begått överträdelsen har begått en överträdelse. Vid denna bedömning bör särskild vikt fästas vid om överträdelserna är likartade och den tid som har gått mellan de olika överträdelserna. I förmildrande riktning ska det beaktas om den som har begått över- trädelsen 1.i väsentlig utsträckning genom ett aktivt samarbete har underlättat utredningen, 2.har vidtagit åtgärder efter överträdelsen för att undvika att den upprepas, och 3.förorsakas men till följd av att han eller hon på grund av över- trädelsen blir eller kan antas bli avskedad eller uppsagd från anställning eller drabbas av annat hinder eller synnerlig svårighet i yrkes- eller näringsutövning. 17 § får avstå från ingripande, om 1.överträdelsen är ringa eller ursäktlig, 2.personen i fråga gör rättelse, 3.något annat organ har vidtagit åtgärder mot personen och dessa åtgärder bedöms tillräckliga, eller 4.det annars finns särskilda skäl. 18 § När sanktionsavgiftens storlek ska fastställas, ska särskild hänsyn tas till sådana omständigheter som anges i 15 och 16 §§ samt till den berörda personens finansiella ställning och, om det går att fastställa, den vinst som personen, eller någon annan, erhållit till följd av regelöver- Prop. 2016/17:22 trädelsen eller de kostnader som undvikits. 19 § Frågor om ingripanden för överträdelser som anges i 1 § prövas av genom sanktionsföreläggande. Ett sanktionsföreläggande innebär att den som ingripandet riktas mot föreläggs att inom godkänna ett beslut om ingripande enligt 3 §. När föreläggandet har godkänts, gäller det som ett domstolsavgörande som har fått laga kraft. Ett godkännande som görs som angetts i föreläggandet är utan verkan. 20 § Ett sanktionsföreläggande ska innehålla uppgift om 1.den person som föreläggandet avser, 2.överträdelsen och de omständigheter som behövs för att känneteckna 3.de bestämmelser som är tillämpliga på överträdelsen, och 4.den sanktion som föreläggs personen. Föreläggandet ska också innehålla en upplysning om att talan om sanktion kan komma att väckas vid domstol, om föreläggandet inte godkänns inom den tid som anger. 21 § Om ett sanktionsföreläggande inte har godkänts inom angiven tid, får väcka talan vid om att sanktion ska beslutas. Verkställighet av beslut om sanktionsavgift och återföring 22 § En sanktionsavgift ska betalas till efter det att ett beslut om den har fått laga kraft eller ett sanktionsföreläggande godkänts eller den som anges i beslutet eller föreläggandet. 23 § beslut om sanktionsavgift får verkställas enligt utsökningsbalken, om avgiften inte har betalats inom den tid som anges i 22 §. 24 § Om sanktionsavgiften inte har betalats inom den tid som anges i 22 §, ska lämna den obetalda avgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. 25 § En sanktionsavgift som har beslutats faller bort i den utsträckning verkställighet inte har skett från det att beslutet fick laga kraft eller sanktionsföreläggandet godkändes. 26 § Det som sägs om sanktionsavgift i 22–25 §§ gäller även för återföring enligt 5 §. Handläggning i domstol m.m. 1 § Beslut om sanktionsföreläggande enligt 5 kap. 19 § får inte över- klagas. Andra beslut som meddelar enligt denna lag och marknadsmissbruksförordningen får, om inte annat anges, över- klagas till allmän förvaltningsdomstol. Detta gäller dock inte ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223). Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. får bestämma att ett beslut om föreläggande eller förbud enligt denna lag ska gälla . 2 § beslut enligt 4 kap. 11 § tredje stycket får överklagas till . 3 § Om inte annat föreskrivs i denna lag, ska för talan enligt 5 kap. 21 § gälla vad som i allmänhet är föreskrivet om mål som rör allmänt åtal för brott där det inte är föreskrivet svårare straff än böter. Offentlig försvarare får inte förordnas för en juridisk person. Offentlig försvarare får förordnas för en fysisk person, om det finns särskilda skäl. Stämningsansökan ska innehålla de uppgifter som anges i 5 kap. 20 § första stycket samt de bevis som åberopas och vad som ska styrkas med varje bevis. 4 § Om inte annat föreskrivs i denna lag, ska ansökningar enligt 4 kap. 1 §, prövningar enligt 4 kap. 10 § och överklaganden av beslut enligt 4 kap. 11 § tredje stycket handläggas enligt lagen (1996:242) om dom- stolsärenden. I sådana ärenden ska 31 kap. tillämpas i fråga om rättegångskostnader. 5 § Talan om att döma ut vite som förelagts av allmän domstol med stöd av 5 kap. 3 § förs av vid en tingsrätt. är alltid behörig att pröva talan enligt första stycket. 6 § Ett sanktionsföreläggande som har godkänts ska efter klagan undan- röjas under de förutsättningar som anges i 59 kap. 6 § första stycket . Vid tillämpningen ska det som anges om strafföre- läggande och den misstänkte i stället gälla sanktionsföreläggande respek- tive den som ingripandet riktats mot. Den som vill klaga ska göra det skriftligen hos från det att föreläggandet godkändes. I mål om klagan på ett sanktionsföreläggande är den enskildes motpart. Har ett sanktionsföreläggande undanröjts, får den som det riktats mot inte därefter påföras en svårare sanktion för samma överträdelse. 7 § I mål om undanröjande av godkänt sanktionsföreläggande enligt 6 § andra stycket ska 52 kap. 2, 3 och 5–12 §§ tillämpas. Vid tillämpningen ska det som anges om hovrätt i stället gälla tings- rätten. I fråga om överklagande av tingsrättens beslut med anledning av klagan på sanktionsföreläggande gäller 49 och 52 kap. . Hovrättens beslut får inte överklagas. Rätten får besluta att sanktionsföreläggandet tills vidare inte får verk- 1.Denna lag träder i kraft . 2.Ingripande får ske endast för överträdelser som har ägt rum efter ikraftträdandet. 2016/17:22 2.2 Förslag till lag om straff för marknadsmissbruk Härigenom föreskrivs1 följande. 1 kap. Allmänna bestämmelser 1 § I denna lag finns bestämmelser om straff för insiderhandel, obehörigt röjande av insiderinformation och marknadsmanipulation (marknads- missbruk) som begås på värdepappersmarknaden. Finansiella instrument som omfattas av lagen 2 § Bestämmelserna i denna lag tillämpas på 1.finansiella instrument som är upptagna till handel på en reglerad marknad eller en MTF-plattform eller för vilka en ansökan om upp- tagande till sådan handel har lämnats in, 2.finansiella instrument som handlas på en MTF-plattform, och 3.finansiella instrument vilkas värde är beroende av ett sådant finan- siellt instrument som avses 1 eller 2. 3 § Bestämmelserna i denna lag gäller inte för 1.handel med egna aktier i återköpsprogram eller stabilisering av värdepapper, förutsatt att handeln utförs i enlighet med artikel 5 i mark- nadsmissbruksförordningen, och 2.transaktioner eller andra åtgärder som avses i artikel 6 i mark- nadsmissbruksförordningen. 4 § I denna lag betyder finansiellt instrument: det som anges i 1 kap. 4 § första stycket 1 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, godtagen marknadspraxis: det som anges i artikel 3.1.9 i marknads- missbruksförordningen, handel på värdepappersmarknaden: handel på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet (EES), handel på en MTF-plattform eller en motsvarande plattform utanför EES, eller handel med eller genom någon som yrkes- mässigt driver sådan verksamhet som avses i 2 kap. 1 § lagen om värde- pappersmarknaden, insiderinformation: sådan information som anges i artikel 7 i mark- nadsmissbruksförordningen, 1 Jfr och rådets direktiv /57/EU av om straffrättsliga sanktioner för marknadsmissbruk (marknadsmissbruksdirektiv), i den marknadsmissbruksförordningen: och rådets för- Prop. 2016/17:22 ordning (EU) nr 596/2014 om marknadsmissbruk (marknadsmissbruks- förordning) och om upphävande av och rådets direk- tiv 2003/6/EG och kommissionens direktiv /124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG, MTF-plattform: sådan handelsplattform som anges i 1 kap. 5 § 12 lagen om värdepappersmarknaden, reglerad marknad: det som anges i 1 kap. 5 § 20 lagen om värdepap- persmarknaden, referensvärde: det som anges i artikel 3.1.29 i marknadsmissbruks- förordningen, och spotavtal avseende råvaror: det som anges i artikel 3.1.15 i marknads- missbruksförordningen. 1 § För insiderbrott döms 1.den som har insiderinformation och som för egen eller någon annans räkning förvärvar eller avyttrar finansiella instrument som informationen rör genom handel på värdepappersmarknaden, eller ändrar eller återkallar en order avseende sådana finansiella instrument, 2.den som har insiderinformation och som med råd eller genom upp- maning föranleder någon annan att förvärva eller avyttra finansiella instrument som informationen rör genom handel på värdepappersmark- naden, eller att ändra eller återkalla en order avseende sådana finansiella instrument, eller