prop · H303131 · 2016-03-22 00:00:00 — i län anför t.ex. att representanten för studenterna bör vara kvar eftersom den personen, enligt uppfattning, Prop. 2015/16:131 spelar en viktig roll för studenternas inflytande i att påverka sammansätt- ningen i styrelsen som ska leda det lärosäte som de är verksamma vid. () har enligt utredningens delrapport meddelat att de stöder utredningens förslag. Bland enskilda medlemskårer inom SFS finns dock delade meningar, vilket framgår av SFS remissvar. Somliga anser att studenterna inte behöver representeras i nomineringsgruppen eftersom de har representanter i styrelsen. Andra menar att det i stället bör föreskrivas att nomineringsgruppen ska bestå av en studentrepresentant, en lärarrepresentant och en extern representant. För regeringen är det väsentligt med ett starkt studentinflytande vid universitet och högskolor. kan det konstateras att studenterna genom sin reglerade representation i nuvarande förfarande har ett särskilt inflytande i nomineringsprocessen som inte ges till lärare och övriga anställda vid lärosätet. Utredningen, vissa medlemskårer i SFS och t.ex. Försvarshögskolan lyfter fram att såväl studenternas som lärarnas inflytande över styrelsearbetet tillgodoses genom att de enligt högskolelagen har rätt att vara representerade i styrelsen. Som regeringen närmare utvecklar i avsnitt 7.2 föreslår dock regeringen att högskolelagen ska ändras på den punkten så att lärare och studenter, i stället för att vara representerade i styrelsen, ska ha rätt att utse ledamöter i styrelsen. Därutöver har studenterna enligt högskolelagen rätt att vara representerade när beslut fattas eller beredning sker som har betydelse för utbildningen eller studenternas situation. Regeringen anser därför att studentinflytandet inte kommer att påverkas negativt av bedömningen i fråga om att det inte längre ska föreskrivas att en representant för studenterna ska delta i nomineringsförfarandet. Krav på samråd och jämn könsfördelning Regeringens bedömning: Förslag till externa styrelseledamöter bör även i fortsättningen lämnas efter samråd inom och utom Det bör regleras i förordning att nominerings- personerna i sitt förslag ska beakta en jämn könsfördelning bland de ledamöter som regeringen utser. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens bedöm- Utredningen föreslår dock att det i högskoleförordningen ska regleras att vid samrådet ska högskolans styrelse beredas tillfälle att informera om önskvärda kompetenser i styrelsen och lämna synpunkter på personer som ska föreslås. Utredningen avstår från att lämna förslag till reglering om jämn könsfördelning i styrelsen, men anser att samtliga parter som har i uppgift att utse ledamöter i styrelsen, dvs. och studenterna, bör beakta jämställdheten. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser välkomnar utredningens förslag att kravet på samråd med lärosätet ska stärkas. instanser, bl.a. och , påpekar dock att utredningens författningsförslag i frågan är otydligt. ifrågasätter också om det tillkommer något utöver de krav som 2015/16:131 redan finns i högskoleförordningen. När det gäller frågan om en jämn könsfördelning i styrelsen anser Kungl. () att regeringens ansvar i frågan bör förtydligas. TCO ifrågasätter varför ambitionsnivån i utredningen inte är högre eftersom styrelsen är en av de viktigaste ledningsfunktionerna vid högskolan. Enligt TCO är det viktigt att regeringen som beslutande instans har höga ambitioner i fråga om jämn könsfördelning. anser att det bör framgå av högskoleförordningen att styrelserna ska ha en jämn fördelning. Skälen för regeringens bedömning De förändringar av systemet för nominering av ordförande och andra externa ledamöter som beskrivs i avsnitt 6 har till syfte att ytterligare stärka både regeringens och högskolornas inflytande över nomineringsprocessen och därmed skapa bättre förutsättningar för att styrelsen får en ändamålsenlig kompetens. Det är också viktigt att ge nomineringspersonerna så goda förutsättningar som möjligt för arbetet att ta fram förslag. Ett led i detta är att uppdraget är tydligt och att de centrala utgångspunkterna för arbetet framgår. Regeringen vill i detta sammanhang särskilt lyfta vikten av att nomineringspersonerna i sitt arbete strävar efter en jämn könsfördelning i styrelsen och behovet av samråd inom och utom högskolan. Nomineringspersonerna ska i sitt förslag beakta en jämn könsfördelning Regeringen anser att en jämn representation av kvinnor och män i beslutande organ är en viktig demokratifråga. Målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män har samma makt att forma samhället och sina egna liv. Ett delmål är en jämn fördelning av makt och inflytande och att kvinnor och män ska ha samma rätt och möjlighet att vara aktiva samhällsmedborgare och att forma villkoren för beslutsfattandet. Målet har legat till grund för regeringens arbete med att åstadkomma en jämn representation av kvinnor och män i statliga styrelser och kommittéer. I likhet med utredningen bedömer regeringen att det bästa vore om könsfördelningen i hela styrelsen för ett universitet eller en högskola var jämn. Även och lyfter vikten av denna fråga i sina remissvar. Regeringen konstaterar dock, liksom utredningen, att det finns svårigheter med att reglera fördelningen mellan kvinnor och män i styrelsen som helhet, eftersom rektorn ska ingå och lärare och studenter utser representanter i styrelsen. Dessutom kan mandatperioden för dessa ledamöter vara en annan än den som gäller för de externa ledamöterna. Regeringen kan dock påverka könsfördelningen bland de ledamöter som regeringen utser. framgår det av regeringens beslut med uppdrag till nomineringsgrupperna att en jämn könsfördelning ska eftersträvas. Som TCO anför i sitt yttrande är det viktigt att regeringen har höga ambitioner gällande frågan om en jämn könsfördelning i styrelserna. Regeringen anser också i enlighet med vad som anförs i den jämställdhetspolitiska propositionen Makt att forma samhället och sitt eget liv – nya mål i jämställdhetspolitiken (prop. 2005/06:155, bet. 2005/06:AU11, rskr. 2005/06:257) att en jämn fördelning mellan kvinnor och män ökar förutsättningarna för ett bredare beslutsunderlag och bättre beslut. Det är därför angeläget att de förslag som lämnas av nomineringspersonerna innebär en jämn könsfördelning bland de externa ledamöterna. Till skillnad från utredningen bedömer regeringen därför att det bör regleras i förordning att nomineringspersonerna i sitt förslag ska beakta en jämn könsfördelning bland de ledamöter som regeringen utser. Fortsatt krav på samråd inom och utom högskolan Enligt 2 kap. 7 a § högskoleförordningen ska nomineringsgruppens förslag föregås av ett samråd inom och utom högskolan. Hur samrådet har fungerat i praktiken beskrivs i universitets- och högskoleförbunds rapport av utseende av externa ledamöter i lärosätenas styrelser. Förbundet har kartlagt rektorernas erfarenheter av nomineringsgruppernas arbete fram till dess att ett slutligt förslag lämnas till regeringen. Av rapporten framgår att kontakten mellan nomineringsgrupper och rektorer har varierat mycket både i omfattning och när i processen gruppen har tagit kontakt med rektorn. Enligt utredningen har bristande kommunikation mellan rektorn och nomineringsgrupper i några fall bidragit till att styrelsen inte har fått den sammansättning när det gäller kunskap och kompetens som lärosätet har önskat. Mot den bakgrunden bedömer utredningen att uppdraget till nomineringsgrupperna bör förstärkas med ett tydligare krav på samråd med det aktuella lärosätet. Utredningen föreslår därför att högskolans styrelse ska beredas tillfälle att informera om önskvärda kompetenser i styrelsen och lämna synpunkter på personer som ska föreslås. Många remissinstanser, däribland , välkomnar förslaget om tydligare krav på samråd med lärosätet. Flera lärosäten framför dock i sina yttranden att utredningens förslag är otydligt och att det är oklart på vilket sätt samrådet kommer att stärkas med den föreslagna författningsändringen. Regeringen anser i likhet med vad utredningen och många remissinstanser har betonat att det är angeläget att nomineringspersonerna samråder med eller högskolan, men även med andra berörda delar av samhället. Ett krav på samråd inom och utom högskolan finns i högskoleförordningen, och som SUHF och utredningen har påtalat, är det av största vikt att nomineringspersonerna tar samrådskravet på allvar. Inte minst samrådet med det aktuella lärosätet är viktigt för att kunna identifiera kompetensbehoven i styrelsen och ge den en ändamålsenlig sammansättning. Detta överensstämmer med vad regeringen anförde i propositionen Nya myndigheter inom utbildningsområdet m.m. (prop. 2011/12:133). Enligt regeringens mening kommer universitetens och högskolornas inflytande över styrelsens kompetensförsörjning att öka till följd av regeringens bedömning att lärosätena bör ges möjlighet att föreslå en av nomineringspersonerna. Detta skapar också förutsättningar för bättre dialog och samråd mellan nomineringspersoner och lärosätet. Regeringen har förtroende för att nomineringspersonerna kommer att utföra sin uppgift på ett ansvarsfullt sätt. Mot den bakgrunden ser regeringen i motsats till utredningen inga behov av att i högskoleförordningen utöka det krav på samråd som redan finns. Det finns dock skäl för regeringen att följa utvecklingen. 2015/16:131 I propositionen Frihet att välja – ett ökat inflytande för universitet och högskolor när styrelseledamöter utses (prop. 2006/07:43, bet. 2006/07:UbU11, rskr. 2006/07:122) anförde regeringen att det blir naturligt att följa förslaget från ett lärosäte på externa ledamöter, om inte starka skäl talar för något annat, t.ex. att jämställdhetsaspekten inte har beaktats. Regeringen konstaterar att nomineringspersonerna liksom de nomineringsgrupper som finns har ett självständigt uppdrag att lämna förslag till externa styrelseledamöter. Regeringen vill emellertid i enlighet med vad utredningen framhållit betona att det är regeringen som beslutande instans som inom ramen för givna föreskrifter gör den slutliga bedömningen av om en föreslagen person ska utses eller inte. 7 Styrelsens sammansättning och ansvar Styrelsen är lärosätets högsta beslutande organ. Enligt 2 kap. 2 § högskolelagen har styrelsen inseende över högskolans alla angelägenheter och svarar för att dess uppgifter fullgörs. Styrelsens uppgifter preciseras i bl.a. högskoleförordningen. Uppgifterna avser både frågor av principiell karaktär, som att besluta om verksamhetens övergripande inriktning och lärosätets organisation, och mer specifika uppgifter när det gäller t.ex. årsredovisning och andra frågor som gäller intern styrning och kontroll. Styrelsen är kollektivt ansvarig för verksamheten inför regeringen. Det är därför viktigt att ledamöterna i sitt styrelsearbete står obundna av partsintressen och uteslutande företräder myndigheten. I det följande gör regeringen vissa överväganden i frågor om styrelsens sammansättning och ansvar. Externa ledamöter bör vara i majoritet Regeringens bedömning: De ledamöter i styrelsen för ett universitet eller en högskola som utses av regeringen bör även fortsättningsvis utgöra majoriteten av styrelsens ledamöter. Utredningens förslag överensstämmer inte med regeringens. ningen föreslår att antalet ledamöter ska kunna variera och att majori- teten av styrelsens ledamöter därmed inte behöver utgöras av ledamöter som regeringen utser. Remissinstansernas synpunkter: Remissutfallet är blandat. ett brett stöd för att antalet ledamöter i styrelsen ska kunna variera. anser t.ex. att förslaget på lämpligt sätt ger möjlig- het för framför allt de mindre lärosätena att anpassa storleken på styrel- Flera remissinstanser motsätter sig dock att majoriteten i styrelsen inte behöver utgöras av ledamöter som regeringen utser. påpekar att det vore tveksamt med hänsyn till möjligheter till ansvars- utkrävande och revision. betonar att de externa ledamöterna har en viktig roll i att bidra till lärosätets utveckling. framför att den principiella frågan om extern Prop. 2015/16:131 eller intern majoritet bör utredas ytterligare. och Linnéuniversitetet anser att förslaget bör utredas ytterligare och bli föremål för en genomgripande diskussion. Skälen för regeringens bedömning Styrelsen vid ett universitet eller en högskola ska enligt 2 kap. 1 § högskoleförordningen bestå av ordföranden och fjorton andra ledamöter. Av högskolelagen framgår att rektor ingår i styrelsen. Lärarna och studenterna har vardera tre representanter i styrelsen. Regleringen i fråga om antalet ledamöter och sammansättningen innebär att majoriteten av ledamöterna utses av regeringen. Utredningen anser att dagens styrelser i vissa fall är för stora och att regleringen om ett fast antal ledamöter innebär en alltför rigid och likformig styrning av universiteten och högskolorna. Utredningen föreslår därför att lärosätena ska kunna föreslå ett lägre antal ledamöter till regeringen och att styrelsen för ett universitet eller en högskola ska kunna bestå av ordföranden och minst sex och högst fjorton andra ledamöter. En följd av utredningens förslag är att externa ledamöter inte längre behöver vara i majoritet. Regeringen kan i likhet med många remissinstanser, t.ex. och , se fördelar med ett system som vid behov ger en möjlighet att ha ett lägre antal ledamöter i styrelsen för att möta de olika villkor och förutsättningar som finns hos lärosätena. En mindre styrelse kan i vissa fall skapa bättre förutsättningar för ökad ansvarskänsla bland ledamöterna och mer dynamik i diskussionerna. Men, som t.ex. Statskontoret påpekar, finns det också vissa fördelar med en stor styrelse som kan vara viktiga. med ett större antal ledamöter kan ge bättre möjligheter till bred förankring, både inom och utom lärosätet. En större styrelse är också en förutsättning för att lärare och studenter ska kunna vara representerade med flera ledamöter vardera, som styrelsen har externa ledamöter i majoritet. Att externa ledamöter är väl representerade i styrelsen är en viktig utgångspunkt för regeringens överväganden. Till skillnad från utredningen delar regeringen således uppfattningen som förs fram av flera remissinstanser, bl.a. Statskontoret, i län, , Kungl. i och Kommuner och Landsting, att det är angeläget att styrelseledamöter som utses av regeringen även fortsättningsvis ska vara i majoritet. Det finns flera skäl som talar för detta. Det är ett viktigt sätt att ge regeringen möjlighet att utkräva ansvar och att styra sina myndigheter. Det är mot den bakgrunden tveksamt med en styrelse där majoriteten består av ledamöter som inte utses av regeringen. Det är också en viktig uppgift för en styrelse att göra strategiska prioriteringar på en övergripande nivå. Enligt regeringens mening kan det ge bättre förutsättningar för ett effektivt arbete i styrelsen om majoriteten av ledamöterna är externa, bl.a. eftersom de inte påverkas personligen av besluten. Dessutom utgör de externa ledamöterna en viktig kontaktyta utåt och bidrar med kompetens från det omgivande samhället. 2015/16:131 Det finns således starka skäl som talar för att det inte bör göras några förändringar i fråga om styrelsens sammansättning på det sätt som utredningen har föreslagit. Regeringen bedömer därför att de ledamöter som utses av regeringen även fortsättningsvis bör utgöra majoriteten av styrelsens ledamöter. Däremot finns det, som många remissinstanser framhåller, fördelar med en möjlighet att vid behov ha ett lägre antal ledamöter i styrelsen och det kan därför finnas anledning att överväga en sådan förändring. Risken för intressekonflikter behöver beaktas när externa styrelseledamöter utses Eftersom ledamöter i en styrelse för en statlig myndighet ska stå obundna av partsintressen och uteslutande företräda myndigheten är det viktigt att de personer som utses inte representerar eller anser sig representera särintressen i sitt styrelseuppdrag. När externa ledamöter i universitetens eller högskolornas styrelser ska utses är det således viktigt att bedöma risken för möjliga intressekonflikter. tog bl.a. upp frågan om intressekonflikter när utskottet //14 granskade förfarandet för nominering till högskolestyrelser. Utskottets granskning behandlade bl.a. regeringens bedömning att verksamma riksdagsledamöter med hänsyn till ansvarsfördelningen mellan riksdag, regering och myndighet, inte bör vara styrelseledamöter i bl.a. statliga universitet och högskolor. Granskningen visade även att regeringen vid handläggning av ärenden om att utse styrelseledamöter också beaktar risken för att andra intressekonflikter gör sig gällande. Utskottet konstaterade att frågan om det finns en intressekonflikt är en delikat bedömningsfråga som behöver avgöras med utgångspunkt i omständigheterna i det enskilda fallet. Detta kan eventuellt enligt utskottets mening aktualisera behovet av sakliga och konkreta vägledande kriterier som stöd inför dessa bedömningar. Kriterier skulle även underlätta nomineringsgruppernas arbete, konstaterade utskottet. Utskottet förutsatte att regeringen överväger behovet av sådana kriterier. Det bör, som framgår av avsnitt 6, vara regeringen som efter förslag från två nomineringspersoner beslutar om vilka ledamöter som ska ingå i en högskolas styrelse utöver rektorn och representanter för lärare och studenter. Att bedöma om det finns risker för eventuella jävsliknande situationer eller andra intressekonflikter för personer som omfattas av nomineringspersonernas förslag är en naturlig uppgift för både nomineringspersonerna och regeringen när beslut ska fattas i sådana ärenden. Med tanke på mångfalden i universitetens och högskolornas verksamhet konstaterar regeringen att det knappast är möjligt att föreskriva om konkreta kriterier som täcker in alla de möjliga intressekonflikter som skulle kunna tänkas uppstå. Regeringen anser i likhet med utredningen att vad som kan anses utgöra intressekonflikter får bedömas från fall till fall utifrån sådana principer som kommer till uttryck i t.ex. förvaltningslagens (1986:223) bestämmelser om jäv. Även bl.a. högskolans inriktning och den verksamhet som den föreslagna personen har sin hemvist i kan ha betydelse vid bedömningen. därför inte att ta fram några kriterier som stöd inför bedömningar om möjliga intressekonflikter för styrelseledamöter i just universitetens och Prop. 2015/16:131 högskolornas styrelser. För att upprätthålla förtroendet för lärosätenas verksamhet är det viktigt att regeringen men också nomineringspersonerna i sitt arbete överväger om föreslagna personer har engagemang som inte är förenliga med uppdraget som ledamot i styrelsen, och därmed riskerar att ge upphov till intressekonflikter. 7.2Lärare och studenter ska ha rätt att utse ledamöter i styrelsen – inte vara representerade Regeringens förslag: Högskolelagen ska ändras så att lärare och studenter, i stället för att ha rätt att vara representerade i styrelsen, ska ha rätt att utse ledamöter i styrelsen. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. ser positivt på att även lärare och studenter benämns ledamöter och inte representanter, i syfte att betona alla ledamöters gemensamma ansvar för helheten. anser att förslaget minskar risken för misstolkningar kring representation och olika särintressen i styrelsen. påpekar dock att förslaget kan uppfattas som att lärare och studenter ges en rätt att utse inte bara lärare och studenter till ledamot utan vem som helst. Vissa studentkårer, t.ex. Lunds universitets studentkårer, motsätter sig förslaget av samma anledning, medan andra, enligt remissvaret från , menar att det inte är någon skillnad mot förfarandet att utse representanter, vilka har möjlighet att inte vara studenter. Skälen för regeringens förslag: Enligt högskolelagen har lärare och studenter vid högskolan rätt att vara representerade i styrelsen. Lärarnas representanter utses enligt högskoleförordningen genom val inom högskolan och studenterna utser sina representanter i enlighet med bestämmelser i studentkårsförordningen (2009:769). Som beskrivits i föregående avsnitt är styrelsen kollektivt ansvarig inför regeringen för myndighetens verksamhet och det är viktigt att ledamöterna i sitt styrelsearbete står obundna av partsintressen och uteslutande företräder högskolan. Mot den bakgrunden anser utredningen att nuvarande lydelser i högskoleförfattningarna om att lärare och studenter har rätt att vara representerade kan vara vilseledande på så sätt att formuleringen ger intryck av att dessa ledamöters ansvar är begränsat till att representera och bevaka lärares respektive studenters särskilda intressen i stället för att ha ansvar för högskolans hela verksamhet. Enligt utredningen upplever också flera rektorer och styrelseordförande som utredningen talat med att styrelsens ledamöter i vissa fall anser sig representera olika avgränsade intressen. För att öka tydligheten i fråga om styrelsens helhetsansvar föreslår utredningen att lärarna och studenterna i högskoleförfattningarna ska benämnas på motsvarande sätt som de ledamöter som utses av regeringen, dvs. ställer sig, liksom den övervägande delen av remissinstanserna, däribland 2015/16:131 , och , bakom detta förslag. Som utredningen framhåller bidrar naturligtvis styrelsens ledamöter med olika kompetens och erfarenhet, men de har ändå i styrelsearbetet samma gemensamma ansvar och uppgifter enligt högskoleförfattningarna. Regeringen föreslår därför att högskolelagen ska ändras så att lärare och studenter i stället för att ha rätt att vara representerade i styrelsen ska ha rätt att utse ledamöter i styrelsen. Med anledning av och vissa studentkårers påpekande om att förslaget kan uppfattas som att lärarna och studenterna kan utse andra personer till ledamöter än lärare respektive studenter, vill regeringen understryka att någon ändring i sak i fråga om vilka ledamöter som ska ingå i en styrelse inte är avsedd, utan att förslaget endast avser att tydliggöra alla styrelseledamöters kollektiva ansvar oavsett av vem de utses. Det ligger självklart i lärarnas och studenternas intresse att utse ledamöter som är lärare respektive studenter och inte heller nuvarande bestämmelser utesluter att andra än lärare och studenter utses. Regeringen avser att i de förordningar som ansluter till högskolelagen göra följdändringar i linje med detta förslag. I anslutning till förslaget föreslås också vissa omformulerade upplysningsbestämmelser i 1 kap. 4 och 7 §§ högskolelagen, i syfte att tydligare uttrycka att föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har sin grund i regeringens s.k. restkompetens enligt 8 kap. 7 § regeringsformen. Det gäller föreskrifter om vilket antal ledamöter som lärare och studenter har rätt att utse och hur de ska utses, liksom med vilket antal studenterna har rätt att vara representerade enligt 1 kap. 7 § högskolelagen när beslut fattas eller beredning sker som har betydelse för utbildningen eller studenternas situation och hur dessa representanter ska utses. Genom de föreslagna ändringarna i 1 kap. 4 och 7 §§, kan den nuvarande upplysningen i 1 kap. 8 § högskolelagen om regeringens rätt att meddela föreskrifter tas bort. Regeringens förslag: Ändringarna i högskolelagen ska träda i kraft Regeringens bedömning: Förändringarna i förordningar för hög- skolorna som ansluter till högskolelagen och i studentkårsförord- ningen med anledning av de föreslagna ändringarna i högskolelagen bör träda i kraft som ändringarna i lagen. Utredningens förslag: Utredningen har inte föreslagit några bestämmelser om ikraftträdande. Remissinstanserna har inte lämnat synpunkter i fråga om ikraft- trädande- och övergångsbestämmelser. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Lagändringarna bör träda i kraft . Förordningsändringarna bör träda i kraft för att nomineringspersoner ska kunna utses och