prop · H303175 · 2016-05-24 00:00:00 — Den faktiska begränsningen av direktåtkomsten görs sedan med hjälp av olika tekniska lösningar, beroende på hur omfattningen av direktåtkomsten har begränsats i det enskilda fallet, exempelvis genom olika behörighetsnivåer. Det är den personuppgiftsansvariga myndigheten som ska se till att åtkomsten rent faktiskt begränsas på det sätt som föreskrivs (prop. 2011/12:45 s. 133). har meddelat ett avgörande som avser direktåtkomst. Domstolen anser att gränsdragningen mellan vad som enligt bestämmelsen i 114 kap. 22 § socialförsäkringsbalken är direktåtkomst och annat utlämnande på medium för automatiserad behandling beror på om den aktuella upptagningen kan anses förvarad hos den mottagande myndigheten enligt 2 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen, dvs. om den är tillgänglig för myndigheten med tekniskt hjälpmedel som myndigheten själv utnyttjar för överföring i sådan form att den kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas (Högsta förvaltningsdomstolens dom i mål nr 1356-14). Avgörandet kan tolkas så att den tekniska utformningen av en myndighets system för utlämnande av uppgifter kan bli avgörande för om utlämnandet ska anses som direktåtkomst eller som annat utlämnande på medium för automatiserad behandling. 6.3Utlämnande på medium för automatiserad behandling Det finns inte heller någon legaldefinition av uttrycket utlämnande på medium för automatiserad behandling. För annat elektroniskt utlämnande än genom direktåtkomst brukar uttrycket ”utlämnande på medium för automatiserad behandling” användas i personuppgiftssammanhang. Sådant utlämnande kan exempelvis innebära att elektronisk information överförs via e-post, genom utlämnande av uppgifter på ett flyttbart lagringsmedium – t.ex. flashminne (s.k. usb-minne) – eller genom direkt överföring från ett datorsystem till ett annat, se propositionen Domstolsdatalag (prop. 2014/15:148 s. 75). Vid ett mer omfattande uppgiftsutbyte mellan myndigheter används ofta metoden som innebär direkt överföring från ett datorsystem till ett annat via ett elektroniskt kommunikationsnät, se betänkandet Myndighetsdatalag (SOU 2015:39 s. 125). på medium för automatiserad behandling innebär, till skillnad från vad som är fallet vid direktåtkomst, att den utlämnande myndigheten i varje Prop. 2015/16:175 enskilt fall tar ställning till om uppgifter får lämnas ut och vilka uppgifter som ska lämnas ut. En eventuell sekretessprövning kan därmed göras i samband med utlämnandet i det enskilda fallet (prop. 2011/12:45 s. 135). uppdrag framgår av bl.a. förordningen (2007:782) med instruktion för . Av 1 § första stycket följer att verket ska (1) fastställa och ta ut tullar, mervärdesskatt och andra skatter samt avgifter så att en riktig uppbörd kan säkerställas, och (2) övervaka och kontrollera trafiken till och från utlandet så att bestämmelser om in- och utförsel av varor följs. Enligt 1 § andra stycket ska verka för att kostnaderna för tullprocedurerna minimeras såväl för näringsliv och allmänhet som inom . ska vidare tillhandahålla en god service så att den legitima handeln med tredjeland underlättas i största möjliga utsträckning och så att det legitima varuflödet inom EU inte hindras. har således i uppdrag att förenkla och effektivisera de rutiner som är knutna till tullproceduren. I det innefattas även att bekämpa gränsöverskridande brottslighet. är en del i samhällets gränsskydd med uppgift att försvåra möjligheten att föra in varor och substanser som kan utgöra en fara för medborgarnas säkerhet, miljö och hälsa i och EU. kärnverksamhet är indelad i två avdelningar, Effektiv handel Av intresse här är den verksamhet som gäller Verksamheten under Effektiv handel syftar till att hantera den legala kommersiella godstrafiken och omfattar hela händelseförloppet från det att ett företag beslutar att importera, exportera eller transitera en vara till dess att rätt tull och skatt har betalats till staten. detta avseende är att underlätta handeln mellan svenska aktörer och aktörer i andra länder genom att snabbt och effektivt handlägga frågor om bl.a. uttag av tullar och skatter samt att kontrollera trafiken till och från utlandet så att bestämmelser om in- och utförsel, licenser och kvoter Vid import av varor går vanligtvis förfarandet förenklat beskrivet till på följande sätt. Den som avser att i yrkesmässig verksamhet föra in varor i landet har ofta tillstånd av att ta hem och använda varor innan tull och mervärdesskatt m.m. har betalats. varorna deklareras till och därefter ska inom en fullständig deklaration lämnas in. Detta görs ofta helt elektroniskt med 2015/16:175 hjälp av tulldatasystemet (TDS). Med ledning av de uppgifter som importören lämnar, vanligen genom ett tullombud, fastställer tull etc. för varorna. I samband med detta förfarande kontrollerar även att inget hinder föreligger mot införsel. Vid kontrollen och hanteringen av import- eller exportrestriktioner samarbetar ofta med andra myndigheter, t.ex. och . I det framtida importflödet kommer lämnandet av uppgifter till att ske i fem steg, benämnd pentalogin, med en inledande summarisk införseldeklaration följd av en anmälan om transportmedlets ankomst, en presentation av varan, en deklaration för tillfällig lagring och slutligen en tulldeklaration. Uppgiftsutbytet i exportflödet kommer att ske i tre steg, benämnd trilogin, med en inledande tulldeklaration, en presentation av varan och ett avslutande meddelande om att varan exporterats. Utgångspunkten är att de beskrivna stegen i ett flöde tillsammans ska bilda en väl sammanhållen kedja av aktiviteter där information lämnas elektroniskt till för att bearbetas och kontrolleras. Om en vara kommer från tredjeland till kan det exempelvis gå till så att en skeppsmäklare lämnar en summarisk införseldeklaration och en anmälan om transportmedlets ankomst, att en hamn därefter presenterar varan och lämnar en deklaration om tillfällig lagring och att sedan en annan part, ett tullombud eller en deklarant, lämnar en avslutande tulldeklaration för övergång till fri omsättning. Vid varje steg i kedjan ska således och berörd aktör kommunicera med varandra elektroniskt. hanterar ett stort antal tulldeklarationer. hanterades 6 miljoner tulldeklarationer, varav andelen elektroniska import- och exportärenden utgjorde . Det är under ärendenas handläggning fråga om mycket stora informationsflöden som överförs mellan enskilda och och mellan verket och andra myndigheter. I verksamhet förekommer automatiserad handläggning av ärenden och automatiserade beslut. Verket har inom ramen för tulldatasystemet (TDS) infört en automatiserad tullklarering som innebär att beslut om fastställande av tull kan fattas direkt av systemet beträffande sådana tulldeklarationer som inte har tagits ut för närmare granskning och kontroll. Denna s.k. automatklarering har blivit allt vanligare och är huvudregel. 7.3Uppgifter som behöver kunna lämna ut elektroniskt Som har redogjorts för i tidigare avsnitt förutsätter och rådets förordning (EU) nr 952/2013 av om fastställande av en tullkodex för unionen (unionstullkodexen) att utlämnande av uppgifter sker elektroniskt. De uppgifter som behöver lämna ut utgörs bl.a. av uppgifter i deklarationer. Vilka uppgifter som ska anges i en deklaration regleras i bilaga A och B till de nya akterna, den delegerade förordningen (EU) 2015/2446 och genomförandeförordningen (EU) 2015/2447 som publicerades den 29 de- cember 2015, vilka i stort motsvarar nuvarande bilaga 37 och 38 till Prop. 2015/16:175 Kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen, den s.k. tillämpningskodexen. Det är fråga om standardiserade uppgifter, exempelvis uppgifter i importdeklarationer, dvs. deklarant, avsändare, tullombud, varuslag och vikt. Ytterligare exempel på uppgifter som är aktuella att utbyta är, vad gäller deklarationer: ombud, mottagare, avsändningsland, varuklassificeringsnummer och avgifter. Bilagorna reglerar uttömmande vilken typ av uppgifter som avses. Ytterligare uppgifter som tillförs ärendet av deklaranten, t.ex. på grund av en begäran om det från , eller kompletterande uppgifter från andra ekonomiska aktörer, är uppgifter som kan hänföras till de ursprungliga uppgifterna. Det kan handla om olika typer av anmälningar till verket, t.ex. om att varor har ankommit till ett tullkontor eller till en annan anvisad plats. Deklarationsuppgifterna behöver helt eller delvis kunna göras tillgängliga för tullombud så att denne kan vidta de åtgärder som behövs för sin huvudmans räkning. Uppgifter i deklarationer behöver också kunna lämnas till en tullmyndighet i en annan medlemsstat. Sådan information kan även komma att förmedlas via en annan myndighet. ska vidare expediera olika typer av beslut och meddelanden (t.ex. utlämningsmedgivande) om varors status till ekonomiska aktörer, direkt eller via en annan myndighets portal eller kommissionens system. Verket måste också kunna skicka tullräkningar till ekonomiska aktörer i form av webbtullräkningar eller e-tullräkningar. Hanteringen kräver också att kvittenser av olika slag sänds elektroniskt, t.ex. om att varor ankommit till tullkontor eller annan anvisad plats eller godkänts av tullmyndigheterna eller att varor är tillgängliga för tullkontroller samt anmälningar i syfte att frigöra varor. Av redogörelsen ovan framgår vilka typer av uppgifter som omfattas av unionstullkodexens krav på elektroniskt utbyte. Det är fråga om ett stort antal uppgifter som det åligger att utbyta elektroniskt med andra tullmyndigheter och med berörda enskilda i olika skeden. är det, som framgår, väl avgränsat vilka slags uppgifter det rör sig om. 8Bestämmelser om personuppgiftsbehandling i verksamhet På unionsnivå regleras skyddet för personuppgifter i detta sammanhang genom och rådets direktiv /46/EG av den 24 okto- ber 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskydds- 2015/16:175 direktivet). Dataskyddsregleringen på unionsnivå har varit föremål för översyn och ny reglering, dels en ny förordning, dels ett nytt direktiv, antogs och publicerades . Den nya regleringen ska börja tillämpas . Dataskyddsdirektivet har i svensk rätt genomförts genom personuppgiftslagen (1998:204) och genom de registerförfattningar som specifikt reglerar olika myndigheters personuppgiftsbehandling. När det gäller regleras skyddet av den enskildes personliga integritet bl.a. i lagen (2001:185) om behandling av uppgifter i verksamhet (kallad tulldatalagen) och förordningen (2001:646) om behandling av uppgifter i verksamhet (kallad tulldataförordningen). Denna reglering gäller vid behandling av personuppgifter i verksamhet (i annan verksamhet än den brottsbekämpande och den som äger rum i samband med interna och administrativa åtgärder), om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier (1 kap. 1 § tulldatalagen). Bestämmelserna i 1 kap. 4–6 och 8 §§ samt 2 kap. tulldatalagen gäller även vid behandling av uppgifter om juridiska personer (1 kap. 1 § andra stycket). Av tulldatalagen följer vidare att vissa av bestämmelserna i personuppgiftslagen gäller (1 kap. 3 §). Tillåtna ändamål för behandling av uppgifter regleras i 1 kap. 4, 4 a och 5 §§ tulldatalagen. Enligt 1 kap. 4 § första stycket får uppgifter behandlas för tillhandahållande av information som behövs hos för bestämmande, redovisning, betalning och återbetalning av tull, annan skatt och avgifter (1), övervakning, revision och annan analys- eller kontrollverksamhet (2), fullgörande av åliggande som följer av ett för bindande internationellt åtagande (3), och tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten (4). Nyss nämnda ändamål är s.k. primära ändamål. Enligt andra stycket får uppgifter som behandlas enligt första stycket även behandlas för tillhandahållande av information som behövs i brottsbekämpande verksamhet enligt 7 § lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet. Av 1 kap. 4 a § följer vidare att uppgifter får behandlas för att informera allmänheten om tillstånd och om certifikat för godkända ekonomiska aktörer. Härutöver följer av 1 kap. 5 § att får behandla uppgifter för tillhandahållande av information som behövs i författningsreglerad verksamhet hos någon annan än för fastställande av underlag för samt bestämmande, redovisning, betalning och återbetalning av skatter eller avgifter, revision och annan analys- eller kontrollverksamhet, tillsyn samt lämplighets- och tillståndsprövning och annan liknande prövning, och utsökning och indrivning. Detta är s.k. sekundära ändamål. Ändamålen har således delats in i dels sådana som är direkt anpassade till den verksamhet hos som tulldatalagen avser, dvs. ändamål (1 kap. 4 § första stycket och 4 a §), dels sådana som kan Prop. 2015/16:175 hänföras till andra myndigheters eller enskildas verksamhet eller en annan del av verksamhet, dvs. sekundära ändamål (1 kap. 5 § och 4 § andra stycket). Beträffande gränsdragningen mellan dessa olika typer av ändamål framgår av förarbetsuttalanden att även utlämnande av uppgifter till personer som direkt eller indirekt berörs av ett ärende, t.ex. skattskyldiga, arbetsgivare och borgenärer, omfattas av de primära ändamålen, eftersom ett sådant utlämnande är ett normalt led i myndighetens verksamhet, se propositionen Behandling av personuppgifter inom skatt, tull och exekution (prop. 2000/01:33 s. 99). Bestämmelser om tulldatabasen och dess innehåll finns i 2 kap. 1–4 §§ tulldatalagen. I verksamhet ska det enligt 2 kap. 1 § finnas en samling uppgifter som med hjälp av automatiserad behandling används gemensamt i verksamheten för de i 1 kap. 4–5 §§ angivna ändamålen (tulldatabas). Av 2 kap. 2 § följer att uppgifter om personer som omfattas av verksamhet enligt 1 kap. 4 § 1–3 får behandlas i tulldatabasen samt att uppgifter om andra personer också får behandlas om det behövs för handläggningen av ett ärende. Enligt 2 kap. 3 § får för de ändamål som anges i 1 kap. 4 § följande uppgifter behandlas i tulldatabasen: en fysisk persons identitet och bosättning, en juridisk persons identitet, säte, firmatecknare och andra företrädare, identitetsbeteckningar för transportmedel, containrar och tankar, tulltaxor, registrering för skatter och avgifter, underlag för tull, annan skatt och avgifter, bestämmande av tull, annan skatt och avgifter, revision och annan kontroll av tull, annan skatt och avgifter, tillstånd och licenser som krävs för import eller export av varor, yrkanden och grunder i ett ärende, och beslut, betalning, redovisning och övriga åtgärder i ett ärende. I databasen får även andra uppgifter behandlas som behövs för fullgörande av ett åliggande som följer av ett för bindande internationellt åtagande. Av 4 § tulldataförordningen framgår att i vissa fall har en skyldighet att lämna ut uppgifter som rör import eller export, med hänvisning till bestämmelserna om detta i 11 kap. 6 § och 6 a § tullagen (2000:1281). Eftersom 11 kap. 6 § och 6 a § tullagen har förts över till 1 kap. 4 och 5 §§ i den nya tullagen, se propositionen En ny tullag (prop. 2015/16:79), har hänvisningen i 4 § tulldataförordningen ändrats i enlighet med detta, med i kraftträdande . Av 4 § tulldataförordningen följer också att på begäran av ska lämna ut uppgifter i vissa fall, och av 4 a § samma förordning följer att uppgifter i tulldatabasen på begäran ska lämnas ut till de enheter inom som arbetar med brottsbekämpande verksamhet. I samband med införande av den första författningen om tullregister för fiskala ändamål, tullregisterlagen (1990:137), angavs att det huvudsakliga ändamålet med tullregistret var att uppgiftslämnandet och tullens klareringsrutiner ska automatiseras och rationaliseras, se propositionen om tullregisterlag m.m. (prop. 1989/90:40 s. 18). I motiven uttalades vidare att det är viktigt att karaktären på de uppgifter som får föras in i 2015/16:175 registret slås fast i lag, men att någon detaljreglering inte är möjlig. De uppgifter som tillåts är sådana som krävs för att registret ska kunna fylla sin funktion (prop. 1989/90:40 s. 20). I tulldatabasen registreras alltså standardiserade uppgifter, som uppgifter i importdeklarationer, dvs. deklarant, avsändare, tullombud, varuslag, vikt m.m. Flertalet uppgifter i tulldatabasen hanteras i tulldatasystemet (TDS), såsom deklarationsuppgifter vid import och export, debitering av tull och andra skatter och bearbetning av underlag för statistik. 8.4Särskilt om sätten för utlämnande av uppgifter ur tulldatabasen I 5–7 §§ tulldataförordningen anges de särskilda förutsättningar som gäller vid utlämnande av uppgifter ur tulldatabasen på medium för automatiserad behandling samt vid direktåtkomst. För utlämnande av uppgifter på papper finns däremot ingen särskild reglering utöver gällande regler om sekretess. Utlämnande på medium för automatiserad När det gäller myndigheter får utlämnande till en svensk myndighet av uppgifter i tulldatabasen ske på medium för automatiserad behandling utan att detta särskilt har medgetts i lag eller förordning, jfr prop. 2000/01:33 s. 112 och 223. Av 6 § tulldataförordningen följer att upp- gifter i tulldatabasen får lämnas ut på medium för automatiserad behandling till behörig myndighet i ett annat land om det följer av en internationell överenskommelse eller en författning. alltid lämna ut uppgifter ur tulldatabasen på medium för automatiserad behandling till svenska myndigheter medan utlämnande till utländska myndigheter kräver att det följer av en internationell överenskommelse eller av en författning. När det gäller elektroniskt utlämnande till enskilda har reglerna varit Som nämns ovan i avsnitt 5.1 har bestämmelsen i 2 kap. 5 § tulldatalagen justerats på så sätt att begränsningen, att uppgifter i tulldatabasen får lämnas ut till en enskild på medium för automatiserad behandling endast om regeringen har meddelat föreskrifter om det, inte gäller för vad som följer av tullagstiftningen enligt definitionen i 1 kap. 3 § i den nya tullagen (se prop. 2015/16:79). elektroniskt utlämnande till enskilda om det följer av och rådets förordning (EU) nr 952/2013 av om fastställande av en tullkodex för unionen (unionstullkodexen), bestäm- melserna som kompletterar kodexen både på unionsnivå och på nationell nivå, men också om det följer av svenska tullförfattningar, se avsnitt 8.2.2 i prop. 2015/16:79. I tulldataförordningen är möjligheten till övrigt utlämnande av uppgifter på medium för automatiserad behandling till en enskild begränsad så att den endast omfattar uppgifter om den enskilde själv och om det inte finns hinder mot det enligt någon författning (5 §), 2000/01:33 s. 112 f. Med den enskilde själv har, i detta samman- Prop. 2015/16:175 hang, även intolkats hans eller hennes ombud utifrån artikel 5 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (gemenskapstullkodexen) som föreskriver en ovillkorlig rätt att anlita ett ombud i tullsammanhang (se prop. 2015/16:79 s. 152). När det gäller myndigheter får enligt 2 kap. 7 § tulldatalagen och ha direktåtkomst till vissa närmare angivna uppgifter i tulldatabasen. När det gäller enskilda föreskrivs i 2 kap. 8 § första stycket samma lag att en enskild får ha direktåtkomst till uppgifter om sig själv i databasen som får lämnas ut till honom om regeringen har meddelat föreskrifter om det. I 2 kap. 8 § andra stycket anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om vilka uppgifter som får omfattas av direktåtkomst enligt första stycket. Regeringen har i 7 § första stycket tulldataförordningen föreskrivit dels att en enskild får ha sådan direktåtkomst till uppgifter om sig själv som avses i 2 kap. 8 § första stycket tulldatalagen, dels att meddelar närmare föreskrifter om vilka uppgifter som får omfattas av enskilds direktåtkomst. De skäl som angavs för regleringen om enskildas direktåtkomst i prop. 2000/01:33 var att Internet var ett relativt nytt sätt att göra information tillgänglig och att eftersom fler personer får tillgång till Internet uppkommer frågor om hur de möjligheter som därigenom ges till informationsbehandling ska kunna användas av myndigheter. Regeringen framhöll att en effektiv hantering i många fall kan kräva att enskilda inte endast kan lämna uppgifter till myndigheten utan att de även har möjlighet att ta del av myndighetens uppgifter om dem själva. Regeringen angav som sin principiella uppfattning att den tekniska infrastrukturen för statsförvaltningens kommunikation med medborgare och företag bör bygga på Internet. Vidare anfördes att under förutsättning att säkerheten är tillräckligt hög finns det inte några integritetsskäl som talar mot att enskilda kan ta del av uppgifter om sig själva via Internet. Enligt regeringen skulle denna form av utlämnande endast vara tillåten när det efter särskild prövning anses lämpligt. Samma integritetsrisker som finns vid utlämnande på medium för automatiserad behandling konstaterades givetvis föreligga även vid direktåtkomst. När det gäller myndigheters möjligheter att få direktåtkomst föreslogs att detta skulle regleras i lag. Enligt regeringens mening skulle även enskildas möjligheter till direktåtkomst vara särskilt reglerat. Regeringen angavs med stöd av sin restkompetens kunna meddela föreskrifter om att enskilda får ha direktåtkomst till uppgifter om sig själva, varför regeringen föreslog att en bestämmelse med denna innebörd som information togs in i de föreslagna lagarna (prop. 2000/01:33 s. 113 ff.). Genom föreskrifter om enskilds direktåtkomst till uppgifter om sig själv i tulldatabasen (2014:5) får fysiska och juridiska personer ha tillgång till tjänsten ”Mina sidor” under vissa angivna förut- 2015/16:175 sättningar, som bl.a. innefattar registrering efter anmälan (2–5 §§). I 6 § anges att en enskild får ha direktåtkomst till uppgifter om 1.handläggningsstatus för sökta tillstånd, 2.giltiga och ej giltiga tillstånd, 4.översikt över och innehåll i klarerade tulldeklarationer, 6.status för inlämnade tulldeklarationer, 7.handläggningsstatus för kvotansökan, 8.översikt och status över tullräkningar, och 9.uppgift om varors utförsel. 2015/16:79 föreslogs som nämns i avsnitt 5.1 inga ändringar avseende direktåtkomst. 9 Bestämmelser om sekretess behandlar uppgifter som kan omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL. En uppgift för vilken sekretess gäller får som huvudregel inte röjas för enskilda eller andra svenska myndigheter. En sekretessbelagd uppgift får lämnas till en enskild person eller till en annan myndighet i de fall som anges i OSL eller i lag eller förordning, till vilken OSL hänvisar (8 kap. 1 § OSL). Nedan följer en redovisning av sekretessbestämmelser som kan bli tillämpliga. 9.2Sekretess enligt 27 kap. offentlighets- och sekretesslagen Enligt 27 kap. 1 § första stycket OSL gäller sekretess i verksamhet av visst slag på skatteområdet m.m. för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Enligt 27 kap. 1 § andra stycket 1 gäller sekretess vidare i verksamhet som avser förande av eller uttag ur beskattningsdatabasen enligt lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som har tillförts databasen. Sekretessen är absolut. Av 27 kap. 1 § tredje stycket framgår att med skatt menas i 27 kap. även tull och annan indirekt skatt. Sekretessen omfattar uppgifter om såväl den som är föremål för bestämmande av skatt m.m. som tredje man, vars förhållanden är berörda. Enligt 27 kap. 3 § första stycket OSL gäller sekretessen enligt ovan för uppgift hos , men här är sekretessens styrka begränsad till ett omvänt skaderekvisit, dvs.