prop · H303100d8 · 2016-01-01 00:00:00 — värdet är noll 2016, och negativt 2017, beror framför allt på ökade utgifter för migration och integration dessa år. Den aktiva finanspolitiken i statens budget (rad 6 i tabell 7.6) är i stort sett neutral sett över hela prognosperioden. Det strukturella sparandet påverkas även av förändringar i ålderspensionssystemets och kommunsektorns sparande. Sparandet försvagas i både pensionssystemet och kommunsektorn 2016–2018, vilket har en expansiv effekt. har sparandet i kommunsektorn och pensionssystemet en mer eller mindre neutral effekt på efterfrågan. Nettot av alla dessa förändringar i sparandet har en expansiv effekt på efterfrågan i ekonomin 2016 och 2017, då det strukturella sparandet försvagas, medan det håller tillbaka efterfrågan 2018–2020. Statens finanser förstärktes med , men uppvisade fortsatt underkott. Budgetsaldot i redovisningsstrukturen för statens budget beräknas vända till ett överskott 2017, medan statens finansiella sparande enligt NR prognostiseras vara positivt . Både det finansiella sparandet och budgetsaldot beräknas förstärkas med . beräknas statens finansiella sparande uppnå ett överskott på medan statens budgetsaldo beräknas till . Det finansiella sparandet i staten Statens inkomster utgörs i huvudsak av inkomster från skatt på arbete samt skatt på kapital och konsumtion. Dessa inkomster uppgick till av statens totala inkomster. Av resterande del svarade kapitalinkomster för , medan transfereringarna från övriga sektorer uppgick till . Enligt NR redovisas även vissa kalkylmässiga poster, i huvudsak kapitalförslitning, som inkomster. Dessa poster uppgick till av inkomsterna . I huvudsak var det staten som svarade för den kraftiga förbättringen av de offentliga finanserna . Underskottet i statens finanser minskade som andel av BNP mellan dessa år. den starka tillväxten i ekonomin, i kombination med att regeringen sedan den tillträdde fört en stram ekonomisk politik, men också av den extra inbetalningen av bolagsskatt 2015 om . beräknas statens finanser försämras marginellt, trots den snabba konjunkturuppgången (se tabell 7.7). Till stor del förklaras detta av att de högre skatteinbetalningar som gjordes 2015 faller bort. Utgifterna för det exceptionellt höga antalet asylsökande bidrar också till att statens finansiella sparande ligger kvar på en oförändrad nivå. Tabell 7.7 Statens inkomster och utgifter –2020 Miljarder kronor, om inte annat anges Utfall , prognos –2020 -0,1 -0,2 -0,2 1Inklusive beräkningsteknisk överföring till hushållen 2017–2019. 2Inklusive räntor på pensionsskulden. Källor: och egna beräkningar. Även 2017 beräknas statens finansiella sparande vara i stort sett oförändrat jämfört med och 2016. Detta beror på de fortsatt ökande kostnaderna för asylsökande, på att utgifterna tillfälligt var lägre som en följd av de utgiftsbegränsande åtgärder som genomförts och på reglering av den retroaktiva rabatten på medlemsavgiften till EU. Det höga resursutnyttjandet i ekonomin medför att inkomsterna stärks och staten väntas redovisa överskott . som inkomsterna växer snabbare än BNP medför den automatiska budgetförstärkningen att utgifterna minskar i förhållande till BNP. Från statens finansiella sparande till budgetsaldo Statens finansiella sparande visar förändringen av den finansiella förmögenheten, exklusive effekten av värdeförändringar. Budgetsaldot visar statens lånebehov (i tabell 7.8 med omvänt tecken) och därmed dess påverkan på statsskulden. Det finansiella sparandet påverkas inte av försäljningar eller köp av finansiella tillgångar, t.ex. aktier, eller ökad utlåning, eftersom sådana transaktioner inte förändrar den finansiella förmögenheten. Däremot påverkas budgetsaldot och statsskulden av dessa transaktioner. Förutom denna skillnad avviker redovisningen i statens budget i flera andra avseenden från redovisningen i NR. Budgetsaldot redovisas kassamässigt, medan NR tillämpar en periodiserad redovisning. Denna skillnad påverkar framför allt redovisningen av skatteintäkter och ränteutgifter. Det finansiella sparandet 2015 blev ca högre än budgetsaldot (se tabell 7.8). Enligt redovisningsprinciperna för statens budget försämrade räntorna budgetsaldot med i förhållande till det finansiella sparandet. I huvudsak svarade valuta- och kursdifferenser för denna skillnad. De kassamässigt inbetalda skatterna beräknas bli lägre än de prognostiserade debiterade skatteintäkterna, vilket ytterligare tynger saldot i förhållande till det finansiella sparandet. Skillnaden förklaras både av uppbördsförskjutningar, huvudsakligen hänförliga till juridiska personer, och av betalningsförskjutningar, främst gentemot kommuner och landsting. Det innebär att de intäkter som hör till kommunsektorn inte beräknas bli fullt så stora som de utbetalningar staten gjort till sektorn under kalenderåret. Däremot innebar försäljningar av aktieinnehav och extra utdelningar att budgetsaldot förstärktes med ca i förhållande till sparandet enligt NR. Övriga finansiella transaktioner, som framför allt avser lån till för upplåning i utländsk valuta och till , försämrade budgetsaldot med ca jämfört med sparandet enligt NR-redovisningen. beräknas det finansiella sparandet bli marginellt starkare än budgetsaldot. De kassamässiga räntorna beräknas stärka saldot med ca jämfört med de periodiserade räntorna, medan de kassamässiga inkomsterna från skatter i stället beräknas försvaga budgetsaldot med ca . beräknas försäljningar av aktieinnehav och extrautdelningar m.m. förstärka budgetsaldot med . transaktioner försvagar slutligen budgetsaldot med i förhållande till sparandet enligt NR. förstärks budgetsaldot kraftigt av att de kassamässiga skatterna blir ca högre än de periodiserade. Den stora periodiseringseffekten beror bl.a. på bolagens ovanligt höga inbetalningar av periodiserade preliminärskatter 2015, som i sin tur påverkat prognosen för bolagens slutliga skatt 2015. Detta påverkar, via preliminärskatterna, periodiseringseffekten 2017. De debiterade preliminärskatterna beror således i hög grad på den slutliga skatten 2015. I övrigt förstärker de kassamässiga räntorna och det beräkningstekniska antagandet om försäljningar av statens aktieinnehav budgetsaldot i förhållande till det finansiella sparandet, medan övriga finansiella transaktioner försämrar saldot. Sammantaget beräknas budgetsaldot bli högre än det finansiella sparandet. Tabell 7.8 Statens finansiella sparande och budgetsaldo 2015–2020 Utfall , prognos –2020 Räntor, periodisering, Köp och försäljning av 1 Inkluderar justeringar avs. Källor: , och egna beräkningar. –2020 medför periodiseringarna och övriga finansiella transaktioner att det finansiella sparandet i stället överstiger budgetsaldot med 6–. Enligt budgetlagen (2011:203) ska budgeten omfatta alla inkomster och utgifter samt andra betalningar som påverkar statens lånebehov. Ett budgetöverskott innebär ett minskat lånebehov för staten, vilket i sin tur medför att statsskulden normalt minskar. Det motsatta förhållandet gäller vid ett budgetunderskott. För att statens budgetsaldo ska överensstämma med statens lånebehov redovisas nettoutlåning och en kassamässig korrigeringspost på utgiftssidan av statens budget. Underskottet i statens budgetsaldo minskar 2016 och vänds till överskott 2017 visade statens budget ett underskott på . Underskottet beräknas minska till 2016, för att därefter vända till ett överskott . Utvecklingen av saldot redovisas i tabell 7.9 och diagram 7.3. Tabell 7.9 Statens budgetsaldo 2015–2020 Utfall , prognos –2020 In-/utlåning från Anm.: Beloppen är avrundade och stämmer därför inte alltid överens med summan. 1Inklusive förändring av anslagsbehållningar. 2Avser utgifterna under utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. 3Avser infrastrukturlån (netto). Källor: , och egna beräkningar. Varierande nivå på statsskuldsräntorna Utgifterna för statsskuldsräntorna varierar mycket . Avgörande för ränteutgifternas nivå är statsskuldens storlek, inhemska och utländska räntenivåer samt den svenska kronans växelkurs. Den upplåningsteknik som väljer kan på kort sikt få betydande effekter på de kassamässiga ränteutgifterna, främst genom att utgifterna omfördelas över tiden, t.ex. genom över- eller underkurser i samband med emissioner av statsobligationer. Överkurser (eller underkurser) uppstår om marknadsräntan understiger (överstiger) obligationens kupongränta vid emissionstillfället. Köparen av obligationen är då beredd att betala ett högre (lägre) pris eftersom detta kompenseras av en högre löpande avkastning fram till obligationen förfaller. Överrespektive underkursen utgörs av skillnaden mellan nuvärdet av obligationens kassaflöden diskonterade med gällande marknadsräntor (obligationens pris vid emissionstillfället) och det nominella belopp som betalar tillbaka till långivaren då obligationen förfaller. uppgick ränteutgifterna till , vilket var ca högre än vad som ursprungligen anvisades i statens budget . Jämfört med beräkningen i samband med budgeten påverkades ränteutgifterna av att valutakursförlusterna och kursförlusterna blev högre än budgeterat (ca 10 respektive ). Detta motverkades dock till stor del av högre överkurser vid emission (ca ) och lägre utgifter för lån i svenska kronor (ca ). Valutakursförluster uppstår på instrument i utländsk valuta om valutakursen vid förfallotidpunkten är högre än då kontraktet ingicks. Kursdifferenser (kursförluster i detta fall) uppstår när köper tillbaka obligationer och marknadsräntorna inte är desamma som kupongräntan (egentligen är detta samma sak som en över- eller underkurs fast vid en köptransaktion istället för en säljtransaktion). förväntas ränteutgifterna uppgå till , vilket motsvarar en minskning med ca jämfört med föregående år. Den lägre utgiftsnivån förklaras främst av gynnsammare kurseffekter. belastades räntebetalningarna bl.a. med valutakursförluster i schweizerfranc, som uppgick till , till följd av den schweiziska beslut att överge kopplingen till euron . Därutöver realiserade valutakursförluster mot den amerikanska dollarn och det brittiska pundet . Vid sidan av valutakursförlusterna betalade även ut i upplupen inflationskompensation i samband med att ett realobligationslån förföll 2015. Någon motsvarande betalning kommer inte äga rum 2016. Diagram 7.3 Statens budgetsaldo 2000–2020 Utfall , prognos –2020 -50 -100 -150 00 01 02 03 04 05 06 07 Källor: och egna beräkningar. –2020 finns huvudsakligen två sinsemellan motverkande faktorer som påverkar ränteutgifterna: stigande marknadsräntor och en minskande statsskuld. Ränteutgifterna förväntas uppgå till 14–under dessa år. Ränteutgifterna har sjunkit kraftigt , framför allt på grund av att räntenivåerna är markant lägre. av uppgick de genomsnittliga ränteutgifterna till ca , vilket motsvarade av BNP. har ränteutgifterna i genomsnitt uppgått till ca eller av BNP. Valutakurseffekter på lån i står för merparten av nettoutlåningen nettoutlåning är en post på budgetens utgiftssida som har stor betydelse för budgetsaldot. Nettoutlåningen omfattar både löpande statlig verksamhet, som t.ex. studielån, och tillfälliga poster, som oftast beslutas med kort varsel och därför inte går att förutse. På grund av dessa engångseffekter varierar nettoutlåningen kraftigt . har , 2009 och 2013, tagit upp lån i för förstärkning av valutareserven. Dessa lån uppgick till sammanlagt . Vid omsättning av enskilda lån uppstår valutakursdifferenser, vilket påverkar nettoutlåningen. Fram förväntas valutakursförluster hänförliga till lån uppstå motsvarande , vilket ökar nettoutlåningen. förväntas nettoutlåning uppgå till ca , varav merparten utgörs av ovan beskrivna valutakursdifferenser till följd av lån i . Den s.k. stabilitetsavgiften, som betalas av banker och finansiella institut, ersätts 2016 av en resolutionsavgift. Avgiftsuttaget för resolutionsavgiften bedöms bli ungefär dubbelt så högt som avgiftsuttaget för stabilitetsavgiften, vilket innebär att nettoutlåningen beräknas minska. Statens budgetsaldo justerat för större engångseffekter förbättras försämrade engångseffekter budgetsaldot med (se tabell 7.10). Det var framför allt det tillfälliga stödet till kommunerna, som utbetalades , och tidigareläggningar av utgifter hänförliga till 2016 till 2015 som medförde engångsvisa negativa effekter . Även upplåning för förstärkning av valutareserven påverkade saldot negativt. Den ökade skulden till följd av upplåningen för valutareserv motsvaras dock av en motsvarande fordran på banken. Tabell 7.10 Statens budgetsaldo samt justering för större engångseffekter 2015–2020 Utfall , prognos –2020 Anm.: Beloppen är avrundade och stämmer därför inte alltid överens med summan. 1Avser nettot av inleverans av myndighetskapital till inkomsttitel och minskning av behållning på kontot i . 2För görs ett beräkningstekniskt antagande om försäljningsinkomster från statens aktier motsvarande . 3Avser lån i . Källor: och egna beräkningar. –2020 beräknas de större engångseffekterna påverka budgetsaldot med mellan -5 och . görs ett beräkningstekniskt antagande om försäljningar av aktier i statliga bolag om , vilket innebär en förbättring av saldot med motsvarande belopp. Trots att avgiftsinkomsterna var lägre än pensionsutbetalningarna var det finansiella sparandet i ålderspensionssystemet positivt 2015. Överskottet motsvarade eller av BNP (se tabell 7.11), och förklaras av att direktavkastningen på AP- fondernas tillgångar var tillräckligt stor för att täcka avgiftsunderskottet. Detta förväntas också vara fallet 2016. bedöms kapitalinkomsterna inte vara tillräckligt stora för att täcka avgiftsunderskottet, vilket innebär att det finansiella sparandet i ålderspensionssystemet bedöms bli negativt. Tabell 7.11 Ålderspensionssystemets inkomster och utgifter –2020 Miljarder kronor om inte annat anges Utfall 2014, prognos 2016–2020 -0,1 -0,2 -0,1 -0,1 Anm.: Beloppen är avrundade och stämmer därför inte alltid överens med summan. Källor: och egna beräkningar. Alla inkomst- och tilläggspensioner som erhålls efter är följsamhetsindexerade. I ett läge då pensionssystemets finanser är i balans bygger följsamhetsindexeringen på förändringen av inkomstindex. Om pensionssystemets skulder överstiger systemets tillgångar aktiveras balanseringen, vilket innebär att följsamhetsindexeringen bygger på förändringen av balansindex, i stället för inkomstindex. Balanseringen är ett sätt att genom en justering av indexeringen säkerställa att pensionssystemets utgifter inte överstiger dess inkomster. Diagram 7.4 Utvecklingen av inkomstindex och balansindex 2009–2020 Index (1999=100) Fastställda tal 2009–2016, prognos 2017–2020 Källor: och egna beräkningar. Balansindex bestäms utifrån utvecklingen av inkomstindex och balanstalets storlek. Om balanstalet överstiger 1,0000 kommer balansindex att utvecklas starkare än inkomstindex det givna året, och omvänt kommer om balanstalet understiger 1,0000 balansindex i stället att ha en svagare utveckling än inkomstindex. Balanseringen är aktiverad så länge balansindex understiger nivån för inkomstindex. Balanseringen förväntas vara aktiverad (vilket framgår av att den tjockare linjen i diagram 7.4 ligger under den tunnare ). Detta innebär att pensionerna stiger mer än utvecklingen av inkomstindex om balanstalet överstiger 1,0000. Till följd av det låga balanstalet utvecklades balansindex negativt 2014, trots att inkomstindex ökade . –2018 överstiger balanstalet 1,0000, vilket innebär att balansindex ökar mer än inkomstindex under dessa år (se tabell 7.12). Eftersom balanseringen inte är aktiverad 2018–2020 bestäms följsamhetsindexeringen av inkomstindex . Tabell 7.12 Inkomstindex, balanstal och balansindex 2015– 2020 Procentuell förändring om inte annat anges Fastställda tal 2015–2016, prognos 2017–2020 1Följsamhetsindexering innebär att inkomst- och tilläggspensionerna räknas om med utvecklingen av inkomstindex (eller balansindex) minus . motsvarar det förskott som läggs till pensionen när den beviljas. 2Balanstalet uttrycker inte procentuell förändring, utan anger systemets tillgångar i förhållande till dess skulder. Källor: och egna beräkningar. I beräkningarna tillämpas de förändrade regler för balanseringen och utformningen av inkomstindex som beslutats efter förslag i propositionen En jämnare och mer aktuell utveckling av inkomstpensionerna (prop. 2014/15:125). De nya reglerna syftar till att jämna ut svängningarna mellan åren. Den nya balanseringen innebär i korthet att enbart en tredjedel av balanseringseffekten påverkar pensionerna. Den nya utformningen av inkomstindex innebär bl.a. att det ska beräknas utifrån förändringen av den nominella genomsnittsinkomsten mellan de två närmast föregående åren. beräknas inkomstindex som ett genomsnitt av de tre senaste årens reala utveckling av pensionsgrundande inkomst, med tillägg av det senaste årets utveckling av konsumentprisindex. Det finansiella sparandet för kommunsektorn (kommuner och landsting) uppgick preliminärt till -, eller -0,av BNP 2015 (se tabell 7.13). bedöms kommunsektorn redovisa ett lägre finansiellt sparande jämfört med föregående år. Till stor del beror det på att det tillfälliga stödet till kommunsektorn om som beslutade om i nationalräkenskaperna tas upp som en inkomst 2015. Stödet väntas dock till stor del förbrukas 2016 och därmed belasta utgiftssidan . utvecklas skatteunderlaget i kommunsektorn starkt 2016 till följd av det förbättrade läget på arbetsmarknaden. Den genomsnittliga skattesatsen i kommunsektorn höjdes dessutom eller per i beskattningsbar inkomst. Även statsbidragen ökar i hög takt 2016, främst till följd av ett högt antal asylsökande, men även till följd av satsningar inom bl.a. utbildningsområdet. Skatteinkomsterna fortsätter att utvecklas i hög takt 2017, för att sedan dämpas något 2018– 2020. avtar ökningen av statsbidragen successivt . Tabell 7.13 Kommunsektorns finanser 2015–2020 Miljarder kronor om inte annat anges Utfall , prognos –2020 Skatter och bidrag, -0,1 -0,3 -0,4 -0,4 -0,5 -0,5 Anm.: Skatter och bidrag som andel av BNP inkluderar intäkter från den kommunala fastighetsavgiften. Faktisk utveckling av statsbidrag. Den större delen av skillnaden mellan resultatet och det finansiella sparandet förklaras av redovisningen av investeringar och avskrivningar. Balanskravet och kravet på god ekonomisk hushållning för kommuner och landsting är kopplade till resultatet, medan det finansiella sparandet är kopplat till målet för den offentliga sektorns finansiella sparande (se vidare avsnitt 8). 1Utfall 2015 enligt NR, vilket kan skilja sig från regeringens prognos på offentliga sektorns skatteintäkter som redovisas i avsnitt 5.2. 3Inkluderar nettoköp av mark och fastigheter. Källor: och egna beräkningar. Den goda inkomstutvecklingen fram ger utrymme för en stark ökning av den kommunala konsumtionen. bidrar den demografiska utvecklingen till att behovet av kommunala välfärdstjänster ökar successivt . Även investeringsbehovet är stort. Det finansiella sparandet och resultatet bedöms därmed komma att försämras successivt . Det finansiella sparandet uppgår till -0,av BNP 2020. Även resultatet bedöms minska och uppgå till 2020. Det innebär att sektorn som helhet bedöms klara det kommunala balanskravet under hela prognosperioden. Diagram 7.5 Utvecklingen av kommunsektorns inkomster och utgifter samt finansiellt sparande 2000–2020 Utfall –2015, prognos –2020 Finansiellt sparande (höger axel) 00 01 02 03 04 05 06 07 Källor: och egna beräkningar. Den offentliga sektorns nettoförmögenhet består av både realkapital och finansiella tillgångar, med avdrag för skulder. Realkapitalet, eller kapitalstocken, innefattar både materiella tillgångar, som t.ex. byggnader och anläggningar, och immateriella tillgångar, som t.ex. dataprogram. Större delen av den offentliga sektorns kapitalstock består av byggnader, vägar och annan infrastruktur som inte ger någon direkt avkastning. En del av kapitalstocken används för produktion av offentliga tjänster, som t.ex. skolor, sjukhus och kontorsbyggnader, medan andra delar, t.ex. infrastrukturen, ger en samhällsekonomisk avkastning. Däremot ingår inte marktillgångar, eftersom dessa inte finns redovisade i den officiella statistiken. De finansiella tillgångarna omfattar såväl olika fordringar på den privata sektorn som aktier. Aktieinnehaven kan vara likvida tillgångar förknippade med ett tydligt avkastningskrav, som t.ex. AP-fondernas aktieinnehav. Innehaven kan också vara en form för kontroll av realkapital, som t.ex. statens ägande av . Diagram 7.6 Den offentliga sektorns konsoliderade nettoförmögenhet fördelad på sektorer förmögenhet utgörs av finansiella tillgångar. –ökade nettoförmögenheten med av BNP. har den dock minskat med som andel av BNP (se diagram 7.6). Det beror framför allt på ökningen av bruttoskulden, som redovisats ovan. Tabell 7.14 Den offentliga sektorns konsoliderade tillgångar Skulderna omfattar finansiella skulder samt statens och den kommunala sektorns åtaganden Anm.: Statens nettoförmögenhet inklusive kommunsektorns löneskatt uppgick Källor: och egna beräkningar. skulden, av vilken statsskulden utgör en över- vägande del, redovisas till nominellt värde. finansräkenskaperna definieras skulden till sitt Den offentliga sektorns finansiella nettoför- mögenhet ligger huvudsakligen i AP-fonderna i ålderspensionssystemet, medan statens finans- och den nominellt värderade Maastrichtskulden. iella nettoförmögenhet är negativ. Vid utgången av 2015 beräknas den offentliga sektorns finansiella tillgångar och skulder har sektorns totala nettoförmögenhet ha uppgått till i stort sett varit lika stora (se Den offentliga sektorns kapitalinkomster i form av räntor och utdelningar, som huvud- Den finansiella nettoförmögenheten, dvs. sakligen är hänförliga till ålderspensions- skillnaden mellan finansiella tillgångar och systemet, överstiger ränteutgifterna. skulder, uppgick till eller skulden inkluderar statens och kommunsektorns åtaganden för de förmånsbestämda tjänste- pensionerna som intjänats . sektorer visar att statens andel av förmögenheten totala skulderna för de fonderade avgifts- är lägst då den offentliga sektorns skuld huvud- bestämda tjänstepensionerna ingår, i likhet med sakligen består av statsskulden. premiepensionssystemet, inte i den offentliga kommunala sektorns och statens nettoför- sektorn utan redovisas i försäkringssektorn. tillgångar, medan ålderspensionssystemets netto- 22 Kommunsektorns pensionsskuld avseende förmånsbestämda tjänstepensioner intjänade ingår inte. Diagram 7.7 Den offentliga sektorns finansiella nettoförmögenhet 1990–2020 Utfall –2015, prognos –2020 Total nettoställning, höger axel Källor: och egna beräkningar. Den finansiella nettoförmögenheten minskade från av BNP av BNP 2015 (se diagram 7.7 tabell 7.15). Av minskningen var hänförlig till den starka BNP-tillväxten (se sista raden i tabell 7.15). Övriga förändringar som främst avser värdeförändringar svarade i stället för en förstärkning på . Tabell 7.15 Den offentliga sektorns finansiella nettoförmögenhet 2015–2020 Utfall , prognos –2020 -9,8 -9,6 -9,5 -9,0 -8,0 -6,5 -0,6 -1,0 -1,4 -1,8 -2,3 -2,8 -1,0 -1,7 -1,5 -1,1 -0,7 -0,2 -0,4 -0,7 -0,4 -0,2 -0,1 -0,2 -0,1 -0,2 -1,2 -1,0 -0,7 -0,6 -0,6 -0,7 Källor: och egna beräkningar. Underskottet i det finansiella sparandet och den fortsatt starka konjunkturtillväxten medför att den finansiella nettoförmögenheten, i frånvaro av värdeförändringar, minskar som andel av BNP 2016. Den finansiella nettoförmögenheten fortsätter att minska som andel av BNP 2017–2020. skotten i det finansiella sparandet mot slutet av perioden kompenserar inte den minskning av förmögenhetskvoten som följer av att BNP ökar. Den finansiella nettoförmögenheten beräknas 2020 uppgå till ca , vilket motsvarar av BNP. Fram beräknas den finansiella nettoförmögenheten i absoluta tal ha minskat med jämfört med , vilket till stor del beror på förändringen av det ackumulerade finansiella sparandet.