prop · H30393 · 2016-02-16 00:00:00 — utövar PTS tillsyn och marknadskontroll när det gäller radioutrustning, i den mån det inte ankommer på att göra detta enligt förordningen (1993:1068) om elektrisk materiel, se 7 § förordningen (2000:124) om radio- och teleterminalutrustning. I praktiken innebär det att PTS ansvarar för marknadskontroll över radiokraven och över skyddskraven på elektromagnetisk kompatibilitet och att ansvarar för marknadskontroll över säkerhetskraven för elektrisk utrustning. Regeringens avsikt är att PTS och även fortsättningsvis bör ha i uppdrag att utöva tillsyn och marknadskontroll över radioutrustning, enligt den uppdelning som gällt. Detta kan regleras i förordning. Särskilt om ljudradio- och tv-utrustning Till skillnad från vad som tidigare gällt kommer den nya lagen att omfatta ljudradio- och tv-utrustning. Som anges i avsnitt 5.7 finns det vissa krav på utformningen av sådan utrustning i föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen (1998:31) om standarder för sändning av radio- och TV-signaler. Det gäller bl.a. att viss tv-utrustning ska ha minst ett öppet standardiserat gränssnitt som möjliggör enkel anslutning av kringutrustning. Som Myndigheten för radio och tv har uppmärksammat innebär detta att kan det uppstå en viss överlappning mellan dessa krav och de väsentliga kraven enligt den nya radioutrustningslagen. Enligt artikel 3.3 i direktivet får nämligen Europeiska kommissionen bl.a. anta delegerade akter som anger kategorier eller klasser av radioutrustning som ska uppfylla det väsentliga kravet att utrustningen kan anslutas till gränssnitt av lämplig typ. 2015/16:93 finns det inget som tyder på att kommissionen kommer att meddela någon delegerad akt enligt artikel 3.3 när det gäller ljudradio- eller tv-utrustning. I den mån så sker senare kommer tillsynen enligt lagen om standarder för sändning av radio- och TV-signaler att avse att berörd tv-utrustning har minst ett öppet gränssnitt av standardiserad typ medan marknadskontrollen enligt radioutrustningslagen kommer att avse att kontrollera att gränssnitt är utformade i enlighet med den delegerade akten. Risken för praktiska tillämpningsproblem får därför bedömas som liten. Regeringens förslag: En marknadskontrollmyndighet ska få meddela de förelägganden och förbud som behövs för att den nya lagen, föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen och direkt tillämpliga rättsakter som har meddelats med stöd av direktiv /53/EU ska följas. I fråga om radioutrustning som uppfyller föreskrivna krav men ändå utgör en risk för människors hälsa eller säkerhet, eller för andra intressen som de väsentliga kraven avser att skydda, ska en marknadskontrollmyndighet få meddela förelägganden och förbud som begränsar eller förbjuder att utrustningen tillhandahålls på marknaden eller som avser att utrustning ska dras tillbaka eller återkallas från marknaden. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna stöder förslaget eller lämnar det utan invändning. Skälen för regeringens förslag Det förhållandet att det i artikel 39 i radioutrustningsdirektivet anges att artiklarna 15.3 och 16–29 i förordning (EG) nr 765/2008 ska tillämpas innebär att marknadskontrollmyndigheten måste ges de befogenheter som behövs för att utföra marknadskontrollen. Med stöd av artikel 19 i EU- förordningen gäller vissa befogenheter direkt för marknadskontrollmyndigheterna. Andra befogenheter i EU-förordningen kräver kompletterande lagstiftning. Ytterligare befogenheter framgår av radioutrustningsdirektivet. Nedan redogörs närmare för vilka förelägganden och förbud marknadskontrollmyndigheterna ska kunna meddela. Enligt artikel 20.1 i förordning (EG) nr 765/2008 ska medlemsstaterna säkerställa att produkter som utgör en allvarlig risk återkallas eller dras tillbaka eller att tillhandahållandet av dem förbjuds. I förordningen ställs inga krav på att kunna förelägga någon att vidta åtgärder för att få radioutrustningen att överensstämma med kraven. Det kan dock vara användbart med en sådan befogenhet för marknadskontrollmyndigheterna, särskilt som krav på åtgärder för att radioutrustning ska uppfylla föreskrivna krav framstår som mer proportionellt vid ringa brister än krav på att dra tillbaka eller återkalla utrustningen i fråga (jfr prop. 2010/11:65 s. 70 och 2015/16:64 s. 67). Enligt artikel 40.1 andra stycket i radioutrustningsdirektivet ska en marknadskontrollmyndighet som konstaterar att radioutrustning som utgör en risk inte uppfyller föreskrivna krav, utan dröjsmål ålägga de berörda ekonomiska aktörerna att vidta lämpliga korrigeringsåtgärder för att utrustningen inom rimlig tid ska uppfylla kraven, dras tillbaka eller återkallas. Enligt artikel 42.1 i direktivet ska en marknadskontrollmyndighet som konstaterar att radioutrustning som överensstämmer med föreskrivna krav ändå utgör en risk för människors hälsa eller säkerhet eller skydd av andra samhällsintressen som omfattas av direktivet, kunna ålägga den berörda ekonomiska aktören att säkerställa att radioutrustningen inte längre utgör en sådan risk eller för att dra tillbaka eller återkalla utrustningen inom en rimlig tid. Föreläggande att låta utföra en provning Av artikel 21.4 i direktivet framgår att en marknadskontrollmyndighet ska ha befogenhet att i vissa fall begära att tillverkaren eller en importör på egen bekostnad låter utföra en provning av utrustningen för att kontrollera att den uppfyller de väsentliga kraven. Förelägganden att åtgärda bristande formell överensstämmelse I artikel 43 i direktivet ställs krav på att marknadskontrollmyndigheterna ska ges befogenheter när det gäller formell bristande överensstämmelse. De ska kunna meddela de förelägganden som behövs för att en ekonomisk aktör ska åtgärda följande formella brister: –CE-märkning saknas eller har anbringats på felaktigt sätt, –identifikationsnumret för det organ som har bedömt radioutrustningens överensstämmelse med de väsentliga kraven har anbringats på felaktigt sätt på radioutrustningen, –EU-försäkran om överensstämmelse har inte upprättats eller har upprättats på felaktigt sätt, –den tekniska dokumentationen är inte tillgänglig eller är ofullständig, –radioutrustningens identifieringsmärkning saknas eller är felaktig eller ofullständig, –kontaktuppgifter till tillverkare och importör saknas eller är felaktiga eller ofullständiga, –bruksanvisning, säkerhetsinformation, kopia av EU-försäkran om överensstämmelse eller av en förenklad sådan försäkran eller information om användningsbegränsningar följer inte med radioutrustningen, –kravet på identifiering av ekonomiska aktörer är inte uppfyllt, och –radioutrustningen har inte registrerats. Om den bristande överensstämmelsen fortsätter ska lämpliga åtgärder vidtas för att begränsa eller förbjuda tillhandahållandet av motsvarande radioutrustning på marknaden eller se till att den dras tillbaka eller återkallas. De ekonomiska aktörernas samarbetsskyldighet Enligt artikel 40.1 första stycket i direktivet ska marknadskontrollmyndigheten kunna kräva att de ekonomiska aktörerna samarbetar med myndigheten vid dennas utvärdering av radioutrustning som det finns tillräckliga skäl att anta utgör en risk i förhållande till de intressen som de väsentliga kraven avser att skydda. Denna befogenhet speglar den skyldighet som ekonomiska aktörerna har enligt artikel 10.12, 12.9 och 13.5 i direktivet att på begäran samarbeta med behöriga myndigheter om de åtgärder som vidtas för att undanröja riskerna med radioutrustning som tillhandahålls på marknaden. Tillfälliga förelägganden och förbud Enligt artikel 40.4 första stycket i direktivet ska marknadskontrollmyndigheterna ha befogenheten att vidta lämpliga tillfälliga åtgärder för att förbjuda eller begränsa tillhandahållandet av radioutrustning, dra tillbaka utrustningen från marknaden eller återkalla den. Bestämmelsen tar sikte på situationer då en ekonomisk aktör inte har agerat enligt myndighetens förelägganden och förbud inom en rimlig tid som myndigheten har fastställt i förhållande till typen av risk. Åtgärderna är tillfälliga eftersom Europeiska kommissionen ska pröva om de är berättigade innan de får gälla definitivt, se artikel 40.5–8 och 41. Hur befogenheterna bör genomföras För att genomföra de ovan beskrivna bestämmelserna bör marknadskontrollmyndigheterna ges motsvarande befogenheter i den nya lagen. Bestämmelserna i artikel 40–42 i radioutrustningsdirektivet utgör en vidareutveckling och utökning av de förfaranden för skyddsåtgärder som finns i artikel 9 direktiv. Artikel 9 direktiv har genomförts genom 10 § RTTL, se prop. 1999/2000:51 s. 21 och 27. I 10 § första stycket RTTL anges att tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som behövs för efterlevnaden av lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. I paragrafens andra stycke anges att tillsynsmyndigheten, i fråga om radioutrustning som har orsakat eller med fog kan antas komma att orsaka skadlig störning, får meddela förelägganden eller förbud som begränsar eller förbjuder utsläppande på marknaden eller avser återkallelse från marknaden, även om utrustningen i övrigt uppfyller unionsrättens krav. Även i andra EU-direktiv finns det krav på att marknadskontrollmyndigheter ska kunna ålägga någon att vidta åtgärder som att förbjuda att en produkt släpps ut på marknaden eller besluta att en produkt ska dras tillbaka eller återkallas från marknaden, se t.ex. artikel 6 och 8 i det s.k. allmänna produktsäkerhetsdirektivet (2001/95/EG) och artikel 40, 42, 43 och 45 i det s.k. leksaksdirektivet (2009/48/EG). De angivna bestämmelserna i leksaksdirektivet motsvarar i huvudsak artikel 39–41 och 43 i radioutrustningsdirektivet. För att genomföra kraven i det allmänna produktsäkerhetsdirektivet har det i 27 § första stycket produktsäkerhetslagen (2004:451) införts en bestämmelse om att tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att lagen och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen ska efterlevas. I andra stycket i samma paragraf anges att förelägganden och förbud får meddelas även om en vara ska anses säker eller uppfyller andra kriterier för bedömning av varors säkerhet, om det visar sig att varan trots detta är farlig (se prop. 2003/04:121 s. 130 f.). För att genomföra kraven i leksaksdirektivet har det i 27 § lagen (2011:579) om leksakers säkerhet införts en bestämmelse om att en mark- nadskontrollmyndighet får meddela de förelägganden som behövs för att Prop. 2015/16:93 lagen och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen ska efterlevas (se prop. 2010/11:65 s. 72, jfr också prop. 2015/16:64 s. 66 f.). De befogenheter i förordning (EG) nr 765/2008 och i radioutrustningsdirektivet som nämnts ovan motsvarar i huvudsak de befogenheter som gäller enligt leksaksdirektivet och som har genomförts i 27 § lagen om leksakers säkerhet. I leksaksdirektivet finns dock ingen motsvarighet till artikel 42 i radioutrustningsdirektivet om marknadskontrollmyndighetens befogenheter i fråga om utrustning som utgör en risk trots att den överensstämmer med föreskrivna krav. Av systematiska skäl bör regleringen av marknadskontrollmyndighetens befogenheter i den nya radioutrustningslagen ske med motsvarande reglering i lagen om leksakers säkerhet som förebild. Härutöver bör det införas en särskild bestämmelse som genomför artikel 42 i direktivet. Den bör lämpligen utformas med den liknande bestämmelsen i 10 § andra stycket RTTL som förebild. Europeiska kommissionen har i vissa fall möjlighet att införa krav genom delegerade akter (se artikel 3.3, 4.2 och 5.2) eller genomförandeakter (se artikel 2.2, 4.3, 5.3, 8.2, 10.10, 33.4 och 42.4). I den mån dessa får formen av direkt tillämpliga rättsakter måste marknadskontrollmyndigheten kunna ingripa mot överträdelser av dessa rättsakter. Detta bör framgå av lagen. Sammanfattningsvis bör det i den nya radioutrustningslagen anges att en marknadskontrollmyndighet får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att lagen, föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen och direkt tillämpliga rättsakter som har meddelats med stöd av direktiv /53/EU ska följas. Vidare bör det i fråga om radioutrustning som uppfyller föreskrivna krav men ändå utgör en risk för människors hälsa eller säkerhet eller för andra intressen som de väsentliga kraven avser att skydda, anges att en marknadskontrollmyndighet får meddela förelägganden och förbud som begränsar eller förbjuder att utrustning tillhandahålls på marknaden eller som avser att utrustningen ska dras tillbaka eller återkallas från marknaden. 6.12.3Vite och omedelbar verkställighet av beslut Regeringens förslag: Ett föreläggande eller förbud eller ett beslut om åtgärd enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008, i den ursprungliga lydelsen, ska förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. ska få bestämma att ett föreläggande eller förbud eller ett beslut om åtgärd enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008, i den ursprungliga lydelsen, ska gälla . Promemorians förslag: I promemorian föreslås att besluten ska gälla , om inte något annat har bestämts. I övrigt överensstämmer promemorians förslag med regeringens förslag. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i anser att det bör övervägas att införa en bestämmelse som utesluter ett vitesföreläggande mot någon i de fall ett ärende om sanktionsavgift för samma gärning som föreläggandet gäller redan har inletts. Övriga remissinstanser stöder förslaget eller lämnar det utan invändning. Skälen för regeringens förslag Enligt artikel 46 i direktivet ska medlemsstaterna fastställa regler för påföljder för ekonomiska aktörer vid överträdelser av de nationella bestämmelser som genomför direktivet. gäller enligt 10 § tredje stycket RTTL att förelägganden och förbud får förenas med vite. På andra håll i produktlagstiftningen finns det vitesbestämmelser som är skarpare formulerade än 10 § tredje stycket RTTL. I 31 § produktsäkerhetslagen (2004:451) och 28 § lagen (2011:579) om leksakers säkerhet anges att förelägganden och förbud ska förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. För att uppnå bättre överensstämmelse med övrig produktlagstiftning bör vitesbestämmelsen formuleras i enlighet motsvarande bestämmelser i produktsäkerhetslagen och lagen om leksakers säkerhet. torde förelägganden enligt 10 § RTTL normalt förenas med vite. Den ändrade lydelsen torde därför inte medföra någon skillnad i praktiken. Marknadskontrollen enligt artikel 19.1 i förordning (EG) nr 765/2008 ska omfatta att göra lämpliga kontroller i tillräcklig omfattning av produkters egenskaper. Detta ska ske genom dokumentkontroll och, där så är lämpligt, genom fysisk kontroll eller kontroll i laboratorium av ett ändamålsenligt urval. får kräva att de ekonomiska aktörerna tillhandahåller sådan dokumentation och information som dessa myndigheter anser sig behöva för att utföra sin verksamhet, inbegripet att vid behov få tillträde till ekonomiska aktörers lokaler, och ha rätt att ta nödvändiga provexemplar av produkterna. Om det bedöms nödvändigt får produkter som utgör en allvarlig risk förstöras eller på annat sätt göras obrukbara. För att artikel 19.1 i förordning (EG) nr 765/2008 ska kunna tillämpas i praktiken och få genomslag bör marknadskontrollmyndighetens beslut om åtgärder enligt nämnda bestämmelse förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt. Samma ordning gäller enligt 28 § lagen om leksakers säkerhet. I avsnitt 8 föreslås att sanktionsavgift inte ska få beslutas för en överträdelse av ett förbud eller en underlåtelse att följa ett föreläggande som har förenats med vite. Förvaltningsrätten i anser att det bör övervägas att även införa en bestämmelse som utesluter ett vitesföreläggande mot någon i de fall ett ärende om sanktionsavgift för samma gärning som föreläggandet gäller redan har inletts. Regeringen konstaterar att det som skiljer ett vite från en sanktionsavgift är att sanktionsavgift åläggs för redan begångna överträdelser medan vite har en framåtsyftande verkan. Vitet fungerar som en påtryckning mot den som gjort sig skyldig till en överträdelse att inte upprepa förfarandet. I de fall en sanktionsavgift har ålagts för en överträdelse kommer därför ett efterföljande vitesföreläggande att avse en annan sak än vad sanktionsavgiften har avsett. I en sådan situation finns det inte behov av reglering i syfte att undvika dubbla sanktioner för en överträdelse. Omedelbar verkställighet av beslut Om marknadskontrollmyndigheten har konstaterat att det finns förutsätt- ningar för ett föreläggande eller förbud finns det ofta ett behov av att beslutet genast blir gällande. Detta är särskilt fallet om radioutrustningen för med sig risk för skada. Detsamma gäller de beslut enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008 genom vilka marknadskontrollmyndigheten förelägger en ekonomisk aktör att lämna tillträde till lokaler eller att läm- na upplysningar, handlingar, provningsexemplar eller liknande. det vara angeläget att beslutet inte förhalas genom att behandlingen av ett I 15 § tredje stycket RTTL finns en bestämmelse om att beslut enligt lagen gäller , om inget annat bestämts. att den bestämmelsen förs över till den nya lagen, med det tillägget att även beslut enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen och beslut enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008 ska gälla omedel- bart, om inget annat bestämts. I annan produktlagstiftning anges dock att tillsynsmyndigheten eller marknadskontrollmyndigheten får bestämma att beslut ska gälla , se t.ex. 45 § produktsäkerhetslagen (2004:451) och 29 § lagen (2011:579) om leksakers säkerhet. samma sätt som angetts ovan i fråga om vite uppnå bättre överensstämmelse med övrig produktlagstiftning bör bestämmelsen formuleras i enlighet med motsvarande bestämmelser i produktsäkerhetslagen och lagen om leksakers I praktiken torde detta inte komma att innebära någon större skill- nad i sak. Möjligheten att besluta om inhibition enligt 28 § förvaltningsprocess- lagen (1971:291) minimerar risken att en ekonomisk aktör drabbas av skada på grund av ett felaktigt beslut av en marknadskontrollmyndighet. Regeringens förslag: På begäran av en marknadskontrollmyndighet ska lämna den hjälp som behövs när marknadskontrollmyndigheten vidtar åtgärder enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008, i den ursprungliga lydelsen, om 1.det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att en polismans särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen behöver tillgripas, eller 2.det annars finns synnerliga skäl. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna stöder förslaget eller lämnar det utan invändning. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008 ska marknadskontrollmyndigheten göra tillämpliga kontroller i lämplig omfattning genom dokumentkontroll och, där så är lämpligt, genom fysisk kontroll eller kontroll i laboratorium av ett ändamålsenligt urval. Myndigheten har vidare befogenhet att –kräva att en ekonomisk aktör tillhandahåller den dokumentation som behövs för marknadskontrollen, –kräva tillträde till de ekonomiska aktörernas lokaler, – ta provexemplar av radioutrustning, och 2015/16:93 – förstöra eller på annat sätt göra utrustning som utgör en allvarlig risk obrukbar. Vid utövandet av dessa befogenheter kan marknadskontrollmyndigheten behöva hjälp för att t.ex. få tillträde till utrymmen och få skydd för sin personal. För detta ändamål har det på annat håll i produktlagstiftningen, som ett komplement till EU-förordningens bestämmelser, införts bestämmelser om att ska hjälpa en marknadskontrollmyndighet som vidtar åtgärder. Sådana bestämmelser finns t.ex. i 26 § tredje stycket produktsäkerhetslagen (2004:451) och 25 § lagen (2011:579) om leksakers säkerhet. En förutsättning för att begära hjälp enligt dessa bestämmelser är att det pga. särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att en polismans särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas, eller att det annars finns synnerliga skäl. En motsvarande reglering bör införas i radioutrustningslagen. Regeringens förslag: För att täcka kostnaderna för en marknadskontroll- myndighets uppgifter enligt denna lag ska den som är anmäld enligt 2 kap. 1 § lagen om elektronisk kommunikation eller som har tillstånd enligt 3 kap. 1 § samma lag betala en avgift. Avgiften ska betalas enligt grunder som leder till att kostnaderna med skälig andel fördelas på dem som bedriver anmäld verksamhet eller har tillstånd. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om ersättning till den som tillhandahåller en marknadskontrollmyndighet utrustning som ska kontrolleras och om skyldighet att ersätta myndighetens kostnader för kontrollen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna stöder förslaget eller lämnar det utan invändning. Skälen för regeringens förslag: PTS tillsyn enligt lagen (2000:121) om radio- och teleterminalutrustning (RTTL) är avgiftsfinansierad. I 10 a § RTTL anges att den som bedriver verksamhet som är anmäld enligt 2 kap. 1 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation eller har tillstånd enligt 3 kap. 1 § den lagen ska betala en avgift för att täcka kostnaderna för tillsynsmyndighetens tillsyn enligt lagen. betalas enligt grunder som leder till att kostnaderna med skälig andel för- delas på dem som bedriver anmäld verksamhet eller innehar tillstånd. förarbetena till bestämmelsen uttalade regeringen att den marknadskon- troll PTS utövade enligt lagen borde avgiftsfinansieras, i likhet med annan tillsyn som myndigheten bedriver (se prop. 2000/01:10 s. 6 f.). Enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 765/2008 ska marknadskontroll- myndigheterna bl.a. kontrollera radioutrustnings egenskaper genom fy- sisk kontroll eller kontroll i laboratorium. Enligt 9 § andra stycket RTTL får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om ersättning till den som tillhandahåller en marknadskontrollmyndighet utrustning som ska kon- trolleras och om skyldighet att ersätta myndighetens kostnader för kon- Prop. 2015/16:93 trollen. Sådana föreskrifter finns i 30 och 31 §§ PTS föreskrifter (PTSFS 2004:7) om krav m.m. på radio- och teleterminalutrustning. Där framgår bl.a. att den som tillhandahållit utrustning dels har rätt till ersättning om utrustningen försämrats genom kontrollen och uppfyller föreskrivna krav, dels ska ersätta PTS kostnader för erforderlig provning om utrustningen inte uppfyller kraven. Bestämmelsen i 9 § andra stycket RTTL infördes som bestämmelsen om avgiftsskyldighet i 10 a § i lagen. Regeringen ansåg då att det var rimligt att den som tillverkar, till för in, saluför eller hyr ut utrustning ska kunna åläggas att bidra till marknadskontrollen, särskilt om utrustningen visar sig inte uppfylla kraven (prop. 2000/2001:10 s. 7). Vidare anförde regeringen att det borde införas en möjlighet till ersättning till den som tillhandahållit utrustning för kontroll, i likhet med vad som gällde enligt vissa författningar på elområdet. Det framstår som lämpligt att även fortsättningsvis bibehålla den ordning som gällt enligt RTTL att PTS marknadskontroll ska vara avgiftsfinansierad av dem som berörs av verksamheten och att det finns möjlighet för den som tillhandahållit utrustning för kontroll att få ersättning. Bestämmelserna i 9 § andra stycket och 10 a § RTTL bör därför föras över till den nya lagen. Regeringens förslag: En ekonomisk aktör ska åläggas att betala en sanktionsavgift om den ekonomiska aktören eller någon som handlar på dennes vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot vissa skyldigheter i den nya lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Sanktionsavgift ska inte få beslutas för en överträdelse av ett förbud eller en underlåtelse att följa ett föreläggande som har förenats med