prop · H303198 · 2016-08-30 00:00:00 — Regeringens förslag: En utbildningsanordnare inom ska ha den kompetens och de förutsättningar som krävs för att anordna utbildning inom det yrkesområde som utbildningen avser. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. I promemorian föreslås inte att en utbildningsanordnare inom ska ha de förutsättningar som krävs för att anordna utbildning. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte några synpunkter på förslaget, däribland Myndigheten för , , , , , , , , och kommuner, och , i Samverkan (ViS), , (), TUC , Trä- och Möbelföretagen (TMF), Grafiska Företagen, , Ingenjörer, 2015/16:198 företagen, Transportföretagen samt (). Myndigheten för framhåller att krav på specifik kompetens är vanligt förekommande i samband med offentlig upphandling och att det är rimligt att även utbildningsanordnare i kan verifiera att de har kompetens för att driva utbildning. Med dokumenterade kunskaper om det aktuella yrkesområdet skulle enligt myndigheten utbildningsanordnare och utbildningsledare sannolikt bli mer värdefulla dialogpartner för arbetslivets ledamöter i respektive ledningsgrupp. Flera remissinstanser, bl.a. Statskontoret, kommun, och Västra , i (LO), , Yh-väst och Yrgo, påtalar att förslaget om anordnarens kompetens måste förtydligas. De anser att det inte är definierat vad som avses med kompetens i detta sammanhang. Västra och LO anger att kompetenskravet även bör vara kopplat till anordnarens praktiska förutsättningar att bedriva utbildningen och avser med detta att det ska finnas lärarkompetens, utrustning och relevanta lokaler för den aktuella utbildningen. anser att förslaget kan begränsa antalet utbildningsanordnare. Flera remissinstanser, däribland kommun och Stiftelsen i (SKY), tolkar förslaget som att utbildningsanordnare ska ha anställd personal inom yrkesområdet redan vid ansökan samt anger att förslaget möjligen kan leda till ökad institutionalisering av utbildningsanordnare och att systemet blir mer statiskt när det gäller utbildningsanordnarnas sammansättning. i avstyrker förslaget med motiveringen att innebörden av kompetens inte är tydlig. Den enklaste tolkningen är enligt förbundet att anordnaren ska ha minst en person anställd som är yrkeskunnig inom det område där man vill bedriva utbildning och som dessutom har arbetat med att utbilda inom det yrkesområdet. Det kan enligt förbundet dock vara rimligt att begära att en anordnare har kunskaper inom regelverk. Skälen för regeringens förslag Det är viktigt att säkerställa kvalitet utbildningar ska hålla hög kvalitet. Det bidrar till att studerande får den yrkeskompetens på eftergymnasial nivå som arbetslivet efterfrågar. innebär det att utbildningsanordnaren måste kunna uppfylla de kvalitetskrav som gäller för en yrkeshögskoleutbildning. Bestämmelserna är utformade på ett sådant sätt att Myndigheten för har goda förutsättningar att bedöma vilka utbildningar som i kvalitativt hänseende uppfyller kraven. Enligt förordningen om ska det för varje yrkeshögskoleutbildning finnas en ansvarig utbildningsanordnare som har det yttersta ansvaret för att utbildningen genomförs enligt vad som är föreskrivet i lag och förordning. Dessutom ska den ansvariga utbildningsanordnaren ha en ledningsgrupp för utbildningen som bl.a. ska säkerställa arbetslivets inflytande i utbildningen. Majoriteten av ledamöterna i gruppen ska därför representera arbetslivet. Vidare framgår av lagen om att personer som anlitas av utbildningsanordnaren för undervisning eller handledning genom utbildning eller erfarenhet ska ha kompetens för den utbildning som de ska bedriva. Myndigheten för har även tillsyn över utbildningarna och ska granska kvaliteten i dem vilket framgår av förordningen (2011:1162) med instruktion för Myndigheten för . Regeringen anser emellertid att de bestämmelser som finns inte är tillräckliga för att säkerställa den höga kvalitet som ska prägla utbildningar. Om även utbildningsanordnarna har kompetens inom det yrkesområde som utbildningen avser bör det finnas förutsättningar för ökad kvalitet. anger att den i princip stöder förslaget om anordnarens kompetens men saknar en analys av om kravet är förenligt med . Regeringen konstaterar att anses ingå i det offentliga utbildningsystemet och därför inte omfattas av . Vad menas med kompetens inom yrkesområdet? Majoriteten av remissinstanserna är positiva till promemorians förslag att det ska ställas krav på utbildningsanordnarens kompetens men flera av dem påtalar att det inte tydligt framgår vad som menas med kompetens inom yrkesområdet och att det måste definieras. Det som avses är att utbildningsanordnaren måste ha egen kunskap om yrkesområdet. Utbildningsanordnare som har kompetens inom yrkesområdet kan på ett bättre sätt utbyta kunskaper och erfarenheter med de arbetsgivare som medverkar i utbildningarnas ledningsgrupper och som rekryterar medarbetare från utbildningar. Sådana utbildningsanordnare bör även ha bättre förutsättningar att i samarbete med arbetslivet utveckla utbildningsmomentet lärande i arbete (). Utbildningsanordnaren måste också ha de kunskaper inom yrkesområdet som krävs för att anordnaren ska kunna ta det övergripande ansvaret att anställa undervisande personal, utse den som leder det dagliga arbetet i verksamheten och se till att det finns nödvändig utrustning för utbildningen. Frågan är då vem hos utbildningsanordnaren som ska ha denna kompetens när utbildningsanordnaren inte är en fysisk person. Hos en juridisk person bör det vara en person i ledande ställning som har den kompetens som krävs för att anordna utbildning inom det aktuella yrkesområdet. Det kan exempelvis vara den verkställande direktören, chefen för utbildningsverksamheten eller någon annan med ledningsansvar som har ett övergripande ansvar för utbildningen men som inte undervisar. Motsvarande bör gälla för en kommun, ett landsting, ett universitet eller en högskola som anordnar yrkeshögskoleutbildning, dvs. det bör även hos dessa finnas en person som har den kompetens och de förutsättningar som krävs för att anordna yrkeshögskoleutbildningen, t.ex. en chef för utbildningsverksamheten eller någon annan med ett övergripande ansvar för utbildningen. Vem som har ett övergripande ansvar för utbildningen bör vara särskilt lätt att avgöra när det är fråga om en mindre juridisk person, med bara en eller ett fåtal anställda. Vilka förutsättningar krävs för att anordna utbildning inom det yrkesområde som utbildningen avser? Regeringen delar uppfattningen att utbildningsanordnaren bör ha de praktiska förutsättningar som krävs när det gäller utrustning och relevanta lokaler men ser, i likhet med bl.a. kommun och SKY, svårigheter med att kräva att utbildningsanordnaren ska ha anställd personal vid ansökningstillfället. På grund av det uttalade kravet på stark arbetslivsanknytning i utbildningar inom genomförs undervisningen ofta med stöd av personer som kommer direkt från arbetslivet. Det innebär att utbildningsanordnarna i många fall inte kan bygga upp verksamheten med enbart fast anställd personal. Att frångå denna ordning skulle kunna medföra att utbildningens viktiga arbetslivsanknytning går förlorad. Arbetsgivare har ett ansvar i detta sammanhang och kan genom att de ingår i ledningsgruppen för en utbildning medverka till att personer med relevant yrkeskompetens engageras i undervisningen. Det talar också för att utbildningsanordnaren bör ha kompetens inom yrkesområdet för att kunna föra en dialog med arbetslivet om vilken kompetens den undervisande personalen behöver för att utbildningen ska nå upp till kvalitetskrav, vilket Myndigheten för lyfter fram. Att en utbildningsanordnare ska ha de förutsättningar som krävs för att anordna utbildning inom det yrkesområde som utbildningen avser, innebär således bl.a. att denne ska ha lämpliga lokaler för utbildningen och den utrustning som utbildningen kräver. Nya utbildningar ska inte bortprioriteras bara för att de är nya Myndigheten för har framhållit att det är rimligt att kräva att även utbildningsanordnare inom kan verifiera att de har kompetens att bedriva utbildning. Regeringen delar denna uppfattning. Det är dock viktigt att Myndigheten för utformar sina bedömningskriterier för när en utbildning ska få ingå i på ett sådant sätt att de inte bidrar till att höja inträdeshindren och begränsa konkurrensen mellan utbildningsanordnare. En begränsning av konkurrensen skulle leda till stagnation och avsaknad av förnyelse, och därmed inte gagna utbildningsformen. Att en utbildning är ny inom behöver inte betyda att den är ny i andra sammanhang. Erfarenhet av att anordna utbildning inom det yrkesområde som utbildningen avser kan ha förvärvats på annat sätt än inom . En utbildningsanordnare kan också ha skaffat sig kunskap inom det yrkesområde som utbildningen avser på andra sätt än genom att bedriva utbildning. För utbildningar som inte tidigare funnits i ankommer det därför på utbildningsanordnaren att bl.a. beskriva vad man har för tidigare erfarenhet av utbildningsområdet, arbetslivets medverkan samt hur man avser att arbeta med kompetensutveckling av undervisande personal och med kvalitet och uppföljning. Bestämmelsen om utbildningsanordnarens kompetens och förutsättningar bör finnas i lag Starka skäl talar alltså för att en bestämmelse bör införas om att en utbildningsanordnare ska ha den kompetens och de förutsättningar som krävs för att anordna utbildning inom det yrkesområde som utbildningen Prop. 2015/16:198 avser. Det betyder att den ansökande utbildningsanordnaren måste kunna verifiera sin kompetens och sina praktiska förutsättningar att bedriva utbildning. Utbildningsanordnaren måste t.ex. kunna tillhandahålla lämplig utrustning och lokaler som är ändamålsenliga för den specifika utbildningen. Utbildningsanordnaren måste även ha branschkunskap. Regeringen bedömer att sådan kunskap är nödvändig för att anordnaren ska kunna knyta till sig lämpliga företrädare för arbetslivet i ledningsgruppen och i dialog med dem rekrytera undervisande personal med aktuell yrkeskompetens samt se till att uppfyller de krav som finns för utbildningen, om sådant lärande ingår. Eftersom bestämmelsen att de personer som anlitas av utbildningsanordnaren för undervisning eller handledning genom utbildning eller erfarenhet ska ha kompetens för den utbildning som de ska bedriva har placerats i lagen om (12 §), bör även den nya bestämmelsen, om att utbildningsanordnaren ska ha den kompetens och de förutsättningar som krävs för att anordna utbildning inom det yrkesområde som utbildningen avser, placeras i lagen. 7Även andra statliga myndigheter än universitet och högskolor bör få anordna utbildningar inom Regeringens förslag: Utbildning inom ska få anordnas även av andra statliga myndigheter än universitet och högskolor. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. I promemorian föreslås att utbildning inom ska få anordnas även av andra myndigheter än statliga universitet och högskolor. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. Ett flertal av remissinstanserna trycker dock på att utbildningarna måste finansieras med myndigheternas egna medel. anser att det är ett mycket intressant förslag och ser att det kan medföra ökad samverkan med . Myndigheten har dock svårt att bedöma om förslaget till tillägg i 4 § lagen om , som innebär att även andra myndigheter än statliga universitet och högskolor ska få anordna utbildning inom , leder till att grundutbildning i realiteten kommer att kunna ingå i och anser att det skulle vara önskvärt att denna fråga belystes ytterligare. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) är positiv till förslaget men anger att myndighetens yrkesutbildningar är av sådan karaktär och omfattning att de tillgodoser ett långsiktigt arbetsmarknads- 2015/16:198 behov. Det är enligt MSB därmed tveksamt att det skulle bli aktuellt för myndigheten att anordna utbildningar inom . Myndigheten för anser att begreppet andra myndigheter behöver förklaras ytterligare för att det inte ska uppstå tillämpningsproblem. Myndigheten anger också att en utbildning med krav på svenskt medborgarskap och utdrag ur belastningsregistret som tillträdeskrav inte kommer att kunna ingå i eftersom den inte är öppen för alla. Statskontoret avstyrker förslaget. De argument som förs fram är enligt Statskontoret inte tillräckliga för att motivera förslaget. Statskontoret saknar också en analys av de eventuella negativa konsekvenserna av förslaget. Skälen för regeringens förslag Andra statliga myndigheter än universitet och högskolor får inte anordna utbildningar inom I rapporten väg mot matchning – en lägesbedömning 2012 från Myndigheten för (YH 2012/205) anges att eftergymnasiala yrkesutbildningar som bedrivs av t.ex. , eller MSB borde få möjlighet att rymmas inom . Sådana utbildningar kan inte bedrivas inom eftersom yrkeshögskoleutbildningar enligt lagen om bara får anordnas av statliga universitet och högskolor, kommuner, landsting och enskilda fysiska eller juridiska personer (4 §). Vad är en myndighet? I promemorian föreslås att utbildning inom ska få anordnas även av andra myndigheter än statliga universitet och högskolor. Myndigheten för efterfrågar en förklaring av begreppet ”andra myndigheter”. I regeringsformen anges att det för den offentliga förvaltningen finns statliga och kommunala förvaltningsmyndigheter (1 kap. 8 §). ”Myndighet” är en organisatorisk term. Med myndighet avses ett offentligt organ som inte är en beslutsfattande politisk församling. Andra myndigheter än statliga universitet och högskolor kan alltså vara vilka offentliga organ som helst som inte är sådana församlingar. Med myndighet avses dock inte ett rättssubjekt som är organiserat i privaträttsliga former, även om ett sådant rättssubjekt har anförtrotts offentliga förvaltningsuppgifter eller till och med myndighetsutövning. Myndigheternas utbildningar kan vinna på att få tillgång till kvalitetssäkringssystem Myndighetsspecifika utbildningar kan vinna på att ingå i eftersom de därmed får en anknytning till det offentliga utbildningsväsendet och del av de insatser som görs bl.a. när det gäller tillsyn och kvalitetsgranskning inom . Det är Myndigheten för som enligt förordningen om har ansvar för tillsyn, kvalitetsgranskning, uppföljning och utvärdering när det gäller de utbildningar som ingår i (4 kap. 8–10 §§). Myndigheten för har vidare i uppgift att samordna stu- Prop. 2015/16:198 diedokumentationen genom att svara för ett register över uppgifter om de studerande i samt de studerandes studieresultat, betyg, examina och utbildningsbevis (2 § förordningen med instruktion för Myndigheten för ). För såväl anordnarna av myndighetsspecifika utbildningar som de studerande kan det vara en fördel att Myndigheten för samordnar studiedokumentationen. Det är också en fördel att utbildningar som ingår i får avslutas med en yrkeshögskoleexamen eller en kvalificerad yrkeshögskoleexamen om de uppfyller vissa krav och att sådana examina är inplacerade i den svenska referensramen för kvalifikationer (se avsnitt 4.4). Myndigheternas utbildningar är samhällsviktiga och behöver långsiktighet Om även andra statliga myndigheter än statliga universitet och högskolor får anordna utbildningar inom och om utbildningsanordnare får möjlighet att bedriva utbildningar inom mer långsiktigt och kontinuerligt, skulle även vissa samhällsviktiga eftergymnasiala utbildningar kunna ingå i . MSB har i sitt remissyttrande särskilt lyft fram behovet av långsiktighet. Regeringen anser att det är viktigt att det inom finns utbildningar som bedrivs långsiktigt. Regeringen har därför i avsnitt 5 bedömt att en utbildning bör kunna få ingå i än . Myndigheten för beslutar om en utbildning uppfyller kraven för att få ingå i . Ett grundläggande krav för att en utbildning ska få ingå i är att den svarar mot arbetsmarknadens behov. Det är Myndigheten för uppgift att göra den prövningen när det gäller alla ansökningar om att en utbildning ska få ingå i , oavsett vem som ansöker om det. Men eftersom de statliga myndigheter som anordnar utbildningar redan dimensionerar sina utbildningar utifrån de arbetsmarknadsbehov som finns bör prövningen av om utbildningarna ska få ingå i utgå från de behov respektive myndighet kan bedöma. Det bör i praktiken betyda att utbildningarna får finnas i och med det antal platser som det finns behov av. kan på så sätt bättre tillgodose samhällets och arbetslivets behov av kompetens i såväl det korta som mer långsiktiga perspektivet. Samhällsviktiga utbildningar som anordnas av andra statliga myndigheter än statliga universitet och högskolor borde därför kunna bedrivas inom , om de håller en eftergymnasial nivå. En anordnare av utbildning inom kan efter ansökan få statsbidrag eller särskilda medel för utbildningen. Myndigheter som anordnar utbildningar som inte ingår i finansierar dock utbildningarna själva och den ordningen bör gälla även om utbildningarna ingår i . De aktuella utbildningarna kommer alltså inte att konkurrera om de statsbidrag och särskilda medel som Myndigheten för fördelar. Utbildningar som ingår i och som inte är uppdragsutbildningar berättigar vidare de studerande till studiestöd enligt bilagan till studiestödsförordningen. För att förhindra att statens utgifter för studiestöd ökar utan regeringens godkännande måste antalet studerande som beviljas studiestöd för en utbildning inom begränsas. Antalet studerande styrs av det antal årsplatser som en yrkeshögskoleutbildning omfattar. Antalet årsplatser med statsbidrag eller särskilda medel begränsas av medel som avsätts för detta ändamål. För utbildningar utan statsbidrag eller särskilda medel finns det emellertid inte någon ekonomisk ram. Som nämns i avsnitt 4.3 fattar regeringen i stället ett särskilt beslut om det sammanlagda antalet årsplatser för yrkeshögskoleutbildningar utan statsbidrag eller särskilda medel. Detta beslut begränsar statens kostnader för studiestöd för utbildningar. De utbildningar som bedrivs av andra statliga myndigheter och som berättigar till studiestöd finns förtecknade som studiestödsberättigande utbildningar i bilagan till studiestödsförordningen. På andra utbildningar får den studerande lön och enligt dagens regler reduceras studiestödet för utbildningen om lönen överstiger ett visst belopp (3 kap. 16 § studiestödslagen [1999:1395]). Förslaget om att utbildningar som anordnas av andra statliga myndigheter än universitet och högskolor ska få ingå i kommer därför inte att öka statens kostnader för studiefinansiering av utbildningarna. Genom beslutet om antalet årsplatser för yrkeshögskoleutbildningar utan statsbidrag eller särskilda medel har regeringen ytterligare ett verktyg för att säkerställa att den nu föreslagna möjligheten att anordna utbildningar inom inte kommer att innebära ökade kostnader för studiestöd när det gäller . Huvuddelen av bestämmelser ska gälla De bestämmelser som gäller för kommer i huvudsak även att gälla för de yrkeshögskoleutbildningar som anordnas av andra statliga myndigheter än statliga universitet och högskolor. Utbildningarna ska alltså vara öppna för alla som uppfyller behörighetsvillkoren för utbildningarna (15 § lagen om ). Den enda skillnaden är att bestämmelserna om statsbidrag och särskilda medel och i vissa fall bestämmelserna om studiestöd när det gäller utbildningar inte kommer att gälla eftersom utbildningarna finansieras av respektive myndighet. Myndigheten för framför att en utbildning med tillträdeskrav på svenskt medborgarskap och utdrag ur belastningsregistret inte kommer att kunna ingå i eftersom den inte är öppen för alla som uppfyller behörighetsvillkoren. Enligt 3 kap. 3 § tredje stycket förordningen om får det utöver krav på kunskaper uppställas sådana villkor för behörighet till en yrkeshögskoleutbildning som är en förutsättning för utbildningens speciella inriktning eller det yrkesområde som utbildningen förbereder för. ställs t.ex. krav på god syn för att kunna anställas som tågförare eller trafikflygare, yrkeskategorier som till stor del utbildas inom . För trafiklärarutbildningen ställs krav på körkort. Att kräva att en sökande ska vara svensk medborgare för att få gå en utbildning kan strida mot . Det får dock undantagsvis ställas upp krav på exempelvis svenskt medborgarskap för vissa säkerhetsklassade tjänster. I de fallen riktas utbildningarna i regel till personer som redan är anställda. I ett sådant fall kan ett villkor för att få delta i en utbildning som anordnas av en viss myndighet vara att man har en viss tjänst hos myndigheten. Av förordningen om framgår dock att det alltid är Myndigheten för som slutligen avgör om de tillträdeskrav som en utbildningsanordnare vill ställa upp för en utbildning kan godtas. Om myndigheten bedömer att kraven inte är förenliga med regeringsformen, eller någon annan tillämplig reglering kan myndigheten inte låta utbildningen ingå i såvida inte tillträdeskraven ändras. ska vara en valmöjlighet för myndigheterna Statskontoret saknar en analys av de eventuella negativa konsekvenserna av förslaget. Men förslaget innebär endast en möjlighet för myndigheter som anser att deras utbildningar skulle passa in i att kunna ansöka, och om förutsättningarna är uppfyllda, också få beslut från Myndigheten från om att utbildningarna ska ingå i . Med dagens bestämmelser är denna väg stängd. Om förslaget genomförs ankommer det på de berörda myndigheterna att avgöra om de vill ansöka om att deras utbildningar ska få ingå i , dvs. de måste bedöma om är ett lämpligt alternativ för deras utbildningar och för de som går utbildningarna. Statskontoret anför att om andra myndigheters utbildningar inkluderas i riskerar de att tränga undan andra utbildningar som då kanske inte kommer till stånd. Som förklarats tidigare innebär förslaget att de utbildningar som anordnas av andra statliga myndigheter än universitet och högskolor även i fortsättningen ska finansieras av respektive anordnande myndighet även om utbildningarna ingår i . Det innebär att de kan ingå i men inte får del av finansiering i form av statsbidrag och särskilda medel. Det är naturligtvis möjligt att fler statliga myndigheter än beräknat kommer att se som ett fördelaktigt alternativ. Analysen visar emellertid att det är ett begränsat antal utbildningar som kan komma att uppfylla de krav som ställs på en yrkeshögskoleutbildning. En utbildning inom måste t.ex. omfatta minst 100 yrkeshögskolepoäng, vilket motsvarar minst 20 veckors studier på heltid, och för en yrkeshögskoleexamen krävs att utbildningen omfattar heltidsstudier. önskar få belyst om myndighetens grundutbildning i realiteten kommer att kunna ingå i . Eftersom grundutbildningen är tre till fyra terminer lång skulle den, om den ingick i , motsvara en yrkeshögskoleexamen alternativt en kvalificerad yrkeshögskoleexamen. Många myndigheter anordnar dock endast kortare utbildningar för sina anställda i syfte att utveckla och behålla kompetens. Sådana utbildningar kan inte ingå i på grund av den korta utbildningstiden. Flera av de remissinstanser som berörs av förslaget är positiva till det. Förslaget innebär att fler myndigheters utbildningar kan få anknytning 2015/16:198 till det offentliga utbildningssystemet och del av de insatser som görs när det gäller tillsyn och kvalitetsgranskning inom samt att en sådan utbildning kan få avslutas med en examen om den uppfyller vissa villkor. Då regeringen inte heller kan se att förslaget medför några negativa effekter för anser regeringen att det bör öppnas en möjlighet även för andra statliga myndigheter än statliga universitet och högskolor att anordna utbildningar inom . Det saknas en möjlighet att Utbildningar ställs in på grund av brist på Enligt lagen om ska en utbildning inom väsentligen bygga på de kunskaper som eleverna får på nationella pro- gram i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper (5 §). ska också vara öppen för alla som uppfyller behörighetsvillkoren för