prop · H40310 · 2016-11-21 00:00:00 — Som ett sätt att delvis tillgodose de krafter som önskat se en ny jämställdhetsstrategi har jämställdhetskommissionären och dennes generaldirektorat beslutat om ett s.k. strategiskt åtagande för jämställ- dhet, med i princip samma prioriterade områden som i den utgångna strategin. Det strategiska åtagandet saknar dock strategins formella status och är därmed inte heller bindande för hela kommissionen. Det har på många håll uppfattats som en nedprioritering av kommissionens ambitioner på jämställdhetsområdet. EIGE konstaterade i studien of the implementation of the Platform for Action in the EU Member States. Area H: Institutional Mechanisms for the Advancement of Women (2013) en trend, inom såväl kommissionen som i medlemsländerna, att integrera jämställdhets- frågorna i arbetet med anti-diskriminering eller mänskliga rättigheter. EIGE kallar detta för en ”juridifiering” av jämställdhetsfrågorna, där fokus på lagstiftning riskerar att försvaga det aktiva arbetet med att utveckla och främja jämställdhet i vid mening. I EU manifesterades utvecklingen i och med att ansvaret för jämställdhets- och diskrimineringsfrågorna flyttade från Generaldirektoratet för syssel- sättning till Generaldirektoratet för rättsliga frågor. EIGE menar att detta har lett till att jämställdhetsarbetet på EU-nivå ofta sker utifrån ett mänskliga rättigheter-perspektiv, som huvudsakligen flyttar fokus från struktur- till individnivån. Enligt EIGE är risken att jämställdhets- politiken därmed får sämre förutsättningar att angripa strukturella orsaker och diskriminering på samhällsnivå. 2.8.2Sveriges arbete inom ramen för FN-samarbetet har ett brett engagemang i FN och verkar aktivt för att stärka dess kapacitet på olika områden. Jämställdhet är ett av de prioriterade områdena inom svensk FN-politik. tillsammans med likasinnade länder och det civila samhället, är aktivt pådrivande för dessa frågor inom ramen för multilaterala förhandlingar och inom multilateralt bistånd, inklusive i FN:s normativa och operativa verksamhet. UN Women är ett prioriterat samarbetsorgan och var pådrivande i UN Womens tillblivelse, vilket skedde genom ett beslut i 2010. Det finns dessutom ett aktivt bilateralt utbyte mellan och UN Women. har varit den största givaren totalt sett till organisationen. Kvinnors och flickors sexuella och reproduktiva hälsa och rättigheter, SRHR, är en central fråga. , , är här en prioriterad samarbetspartner och har varit en av de största givarna till organisationen. har haft olika strategier för dessa frågor i utvecklingspolitiken och utvecklingssamarbetet sedan 90- talet. Utgångspunkten för strategierna är deklarationen och handlings- planen, den s.k. Pekingplattformen, från i och den s.k. Kairo-agendan, från konferensen om befolkning och utveckling (International Conference on Population and Development) (se vidare avsnitt 2.8.3). En rad internationella möten och framåt har inneburit komplicerade förhandlingar om SRHR och jämställdhet i frågor som rör rätten att bestämma över sin egen kropp, sexualitet och reproduktion, tillgång till sex- och samlev- nadsundervisning och preventivmedel, kvinnor och flickors rätt och tillgång till säker och laglig abort, samt motverkande av barn- och tvångsäktenskap och kvinnlig könsstympning. Det är fortsatt tydligt att det med rådande förhandlingsklimat i FN är svårt att nå enighet i flera jämställdhetsfrågor, särskilt SRHR-frågor. antog FN en särskild säkerhetsrådsresolution, resolution om kvinnor, fred och säkerhet. Resolution och dess efterföljande resolutioner syftar till att synliggöra hur kvinnor drabbas av väpnade konflikter, stärka skyddet av kvinnor i dessa sammanhang och öka kvinnors deltagande och inflytande i konfliktförebyggande, krishantering och fredsbyggande. är drivande i frågor som rör resolution , både i bilaterala relationer, i regionala organisationer och inom FN. har haft en nationell handlingsplan för genomförandet av FN:s säkerhetsrådsresolutioner om kvinnor, fred och säkerhet. Den tredje nationella handlingsplanen antogs 2016. verkar även för att flickors och kvinnors perspektiv framkommer i det internationella arbetet för nedrustning och vapen- kontroll. var en av de pådrivande krafterna för att säkerställa att blev det första globala legalt bindande instrumentet som uttryckligen lyfter fram könsrelaterat våld. Regeringens insatser för att förverkliga de jämställdhetspolitiska målen vägleds av internationella instrument och skyldigheter som åtagit sig. antog konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor, även kallad Kvinnokonventionen eller CEDAW (Convention on the Elimination of all forms of Discrimination Against Women). var första land att ratificera konventionen 1980. Länder som ratificerat konventionen rapporterar med jämna mellanrum om hur konventionen efterlevs. lämnade sin kombinerade 8:e och 9:e rapport till för avskaffande av diskriminering av kvinnor (). I rapporten beskriver regeringen vilka åtgärder som har vidtagit sedan föregående rapport lämnades , och till följd av de rekom- mendationer fick 2008 av . kallades till en dialog med i . Efter dialogen lämnade rekommendationer till . Kommittén välkomnade bl.a. att den nuvarande regeringen har förklarat sig vara en feministisk regering. Kommittén välkomnade också ett antal framsteg som gjorts sedan senaste rapport, bl.a. de grundlagsändringar som infördes för ett könsneutralt språkbruk, förstärkningen av diskriminerings- lagen 2009 samt handlingsplanen för en feministisk utrikespolitik – 2018. Kommittén kritiserade bristande styrning av jämställdhetspolitiken och påpekade att regeringen bör överväga att inrätta en jämställdhetsmyndighet. Kommittén lämnade ett flertal rekommenda- tioner som rör flyktingfrågor. Bl.a. uppmanades att ha ett jämställdhetsperspektiv i mottagandet och i prövningen av asylansök- ningar. framförde även att bör avsätta mer medel för spridningen av information om konventionen och stödja utbildningsinsatser för domare, åklagare och advokater om konventionen, dess fakultativa protokoll, kommitténs allmänna rekommendationer och kommitténs syn på enskilda meddelanden om och resultat av utredningar i syfte att göra det möjligt för dem att åberopa dessa instrument i nationella domstolar. Då det gäller insatser för att förhindra våld mot kvinnor uppmanades att anta en nationell strategi på området, undanröja hinder som gör att kvinnor inte polisanmäler våldsbrott och utvärdera och rättsväsendets hantering av sexualbrott. Kommittén rekommenderade även att förbättra kapaciteten vid skyddade boenden och kriscentrum samt att stödet till kvinnor och flickor som vill lämna prostitution stärks. Kommittén uppmanade att intensifiera sina ansträngningar för att säkerställa att män och kvinnor ges lika möjligheter på arbetsmarknaden samt skapa fler möjligheter för kvinnor att arbeta heltid, öka incitamenten för män att utnyttja föräldraledighet och vidta särskilda åtgärder för att avskaffa yrkesmässig segregering och minska löneklyftan. ombads därtill att analysera grundorsakerna till ökningen av arbetsrelaterade sjukdomar och sjukskrivningar bland kvinnor i syfte att anta strukturella lösningar. Utöver CEDAW arbetar med jämställdhet och kvinnors och flickors fulla åtnjutande av de mänskliga rättigheterna även inom ramen för andra konventionsåtaganden. 2016/17:10 Vid FN:s fjärde kvinnokonferens i antogs Peking- plattformen (for Action). Peking- plattformen, som är för Kvinnokonventionen, har antagits av 189 länder. Plattformen innehåller 12 centrala områden som rör kvinnors livssituation; fattigdom, utbildning, hälsa, våld, väpnade konflikter, ekonomisk makt, beslutsfattande, institutionella mekanismer för jämställdhetsarbetet, unga flickors situation, media och miljö. deltar aktivt i uppföljningen av Pekingplattformen vid FN:s Kvinno- kommission (Commission on the Status of Women, CSW). Kvinno- kommissionen träffas en gång för att utvärdera utvecklingen inom området, identifiera nya utmaningar samt formulera nya policy- initiativ. 60:e möte behandlade temat kvinnors egenmakt och kopplingen till hållbar utveckling och mötet antog över- enskomna slutsatser som bl.a. uppmanade till att integrera jämställdhet i genomförandet av Agenda 2030. Merparten av och EU:s prioriteringar i förhandlingarna under CSW förändras inte nämnvärt , vilket beror på att det är ett par frågor som möter samma motstånd i förhandlingarna – oavsett huvudtema – och som därför måste bevakas och försvaras. Till dessa hör bl.a. frågor om SRHR, vissa former av våld mot kvinnor och flickor samt synen på familjers roll i samhället och kvinnans roll i familjer. Stående utgångspunkter för är att återbekräfta tidigare åtaganden och understryka vikten av implemen- tering av Pekingplattformen, att driva ett starkt rättighetsperspektiv för kvinnor och flickor och att bekräfta de mänskliga rättigheternas universalitet, att inte acceptera referenser som sanktionerar våld mot eller diskriminering av kvinnor och flickor genom åberopandet av tradition eller sedvänja, samt betydelsen av jämställdhetsintegrering och användandet av könsuppdelad statistik. bedriver ett aktivt jämställdhetsarbete. lanserades ett jämställdhetsprogram i syfte att systematiskt jämställdhetsintegrera alla politikområden. I jämställdhetsstrategi 2014–2017 anges fem strategiska områden, nämligen att bekämpa könsstereotyper och sexism, att förebygga och bekämpa våld mot kvinnor, att garantera jämställd tillgång till rättvisa, ett jämställt deltagande i politiskt och offentligt beslutsfattande samt att tillämpa jämställdhetsintegrering i alla policys och åtgärder. Strategin följs upp i en rapport. Bekämpandet av våld mot kvinnor har varit ett av prioriterade områden . konvention om bekämpandet av människohandel antogs 2005 och trädde i kraft . Konventionen har tre syften. För det första att förebygga och bekämpa människohandel. För det andra att skydda brottsoffrens mänskliga rättigheter samt utforma skydd och hjälp till brottsoffer och vittnen för att säkerställa att utredning och åtal genomförs effektivt. För det tredje syftar den till att främja internationellt samarbete i insatser. konventionen inrättades en särskild övervakningsmekanism för att Skr. 2016/17:10 säkerställa tillämpningen. antogs konvention om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i hemmet, även kallad Istanbulkonventionen. signerade konventionen och ratificerade konventionen 2014. I Istanbulkonventionen konstateras bl.a. att kvinnor och flickor ofta utsätts för allvarliga former av våld, såsom våld i hemmet, sexuella trakasserier, våldtäkt, tvångsäktenskap, heders- relaterade brott och könsstympning. Detta utgör både en kränkning av individen och ett hinder för kvinnors och flickors fulla åtnjutande av de mänskliga rättigheterna samt för att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män. 2.8.5Övrigt internationellt och nordiskt samarbete deltar i samarbetet inom ramen för Östersjöstaternas råd (()) när det gäller frågor om människohandel för sexuella och andra ändamål. Regeringen har bl.a. finansierat utbildningar och informationskampanjer samt en tjänst inom ramen för Aktionsgrupp mot människohandel. Två utbildningar har anordnats för diplomatisk och konsulär personal i medlems- länder för att öka förmågan att upptäcka och hantera fall av misstänkt människohandel. Utbildningsprogrammet resulterade i en handbok som stöd för handläggning av människohandelsärenden. Vidare finansieras projekt för att samla in data kring människohandel i regionen samt riktlinjer för kommuner kring hantering av människohandelsoffer. Det nordiska samarbetet på jämställdhetsområdet följer femåriga samarbetsprogram kring prioriterade teman. Arbetet samordnas kring årliga roterande ordförandeskap mellan de nordiska länderna. Utred- ningar, kartläggningar, konferenser syftar till att stärka ländernas nationella arbete på jämställdhetsområdet. De nordiska ländernas och självstyrande områdenas jämställdhetsarbete väcker stort intresse inter- nationellt vilket förpliktigar att medverka och sprida erfarenheter i olika internationella fora. Samarbete har också skett i närområden såsom med de baltiska staterna, Nordvästra och . De nordiska länderna medverkar och genomför aktiviteter vid CSW. Teman som samarbetet har lyft är t.ex. kön och makt, kön och ungdom, jämställdhet på arbetsmarknaden, i utbildning, kön, etnicitet och jäm- ställdhet, könsrelaterat våld, människohandel för sexuella ändamål och prostitution. Inom organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling () introducerades ett jämställdhetsinitiativ som en integrerad del av en bredare agenda för att utveckla en politik för en starkare, mer inkluderande och hållbar tillväxt. Som en följd av detta initiativ antog det årliga ministermötet (MCM) 2013 en rekommendation om jämställdhet inom utbildning, arbetsliv och företagande. Rekommendationen var ett led i att uppdatera, bredda och stärka på jämställdhetsområdet som togs fram 1980. Rekommendationen, som följdes upp 2016, fokuserar på att underlätta för kvinnor och män att förena arbete och föräldraskap, 2016/17:10 främja kvinnors arbetskraftsdeltagande, ojämställda löner, motverka sexuella trakasserier på arbetsplatser samt de olika former av diskriminering och utsatthet som särskilt drabbar kvinnor från miss- gynnade minoritetsgrupper och invandrade kvinnor. I syfte att förbättra uppföljningen av de jämställdhetspolitiska målen gav regeringen () i uppdrag att utveckla jämställdhetsstatistiken och indikatorer för uppföljning av jämställdhetspolitiken. Det första uppdraget gavs 2008 och en ny portal för jämställdhetsstatistiken och indikatorerna var på plats . Det finns närmare 90 indikatorer, i huvudsak redovisade i form av tabeller, som beskriver centrala aspekter av de jämställdhetspolitiska målen. Portalen rymmer även jämställdhetsstatistik inom olika temaområden. Indika- torerna avser nationell nivå och är i huvudsak resultatindikatorer. Regeringen har 25 jämställdhetsindikatorer som presenterades i budgetpropositionen och som följs upp . Indikatorerna tillsammans med den utvecklade jämställdhetsstatistiken utgör en viktig grund för jämställdhetspolitikens uppföljning och en viktig del i SCB:s samlade jämställdhetsstatistik. SCB redovisar och följer upp jämställdhetens utveckling i skriften På tal om kvinnor och män. Lathund om jämställdhet (lathunden utkom ). Även på regional och lokal nivå har liknande produkter tagits fram. Det finns även indikatorer som regeringen använder för att följa det interna arbetet med jämställdhetsintegrering i . Arbetet har följts upp då en systematisk och strukturerad styrning av arbetet inom påbörjades genom att regeringen beslutade om en plan för genomförande av jämställdhetsintegrering i (N2004/03108/JÄM). Uppföljningen av arbetet med jämställdhetsintegrering i har utgått från ett antal indikatorer som fastställdes i planen 2004. Indikatorerna har modifierats och genomför SCB årliga kvantitativa uppföljningar av arbetet i utifrån en uppsättning indikatorer som har utvecklats vidare utifrån det regeringsbeslut som styrt arbetet inom –2015. Indikatorer som har bäring på jämställdhetspolitikens utfall används också av andra statliga myndigheter samt av kommuner och landsting. Det finns således redan både resultat- och processindikatorer som är relevanta att följa för olika delar av jämställdhetspolitiken. I avsnitt 5.3 redogörs även för regeringens bedömning i fråga om indikatorer på delmålsområdet mäns våld mot kvinnor. En tydlig struktur och en mer sammanhållen uppföljning av jämställdhetspolitiken på nationell nivå med en underbyggd analys saknas dock. Regeringen fastslog att det är nödvändigt att involvera män i arbetet för jämställdhet i och detta har därefter återkommande betonats. Förändrade handlingsmönster hos män och pojkar är en grundläggande förutsättning för att förverkliga samtliga jämställdhetspolitiska delmål liksom det övergripande målet att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Den utsträckning i vilken män på olika sätt handlar jämställdhets- inriktat varierar med bl.a. utbildnings- och inkomstnivåer. Utredningen och jämställdhet (2014:6) påtalar ett samband mellan handlingar och attityder till jämställdhet som man bedömer har blivit alltmer positiva hos flertalet män i . konstaterar utredningen att okunskap och likgiltighet ännu är en utmaning i sammanhanget liksom att grupper av män ger uttryck för sexism och anti-feminism och utsätter kvinnor för hot och trakasserier, inte minst på nätet. Forskning om män, genus och maskulinitet är ett internationellt sett väletablerat forskningsfält inom vilket och har en stark ställning. Flera organisationer arbetar med frågor om män och jämställdhet. I internationella sammanhang (FN, EU m.fl.) har dessa frågor alltmer kommit att uppmärksammas som centrala från såväl jäm- ställdhetspolitisk som utvecklingspolitisk synpunkt. Regeringen har genomfört en mängd insatser med fokus på män, inte minst i syfte att motverka mäns våld mot kvinnor. Både och Kriminalvården har haft flera uppdrag rörande insatser för män som begått våldsbrott mot närstående samt sexualbrott. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (MUCF) har haft uppdrag om jämställdhet, maskulinitet och våld som innefattat en studie av unga mäns attityder och värderingar i dessa frågor, utbildningsinsatser och framtagande av metoder för universell våldsprevention med ett genusperspektiv. Som en fortsättning på detta arbete har regeringen uppdragit åt myndigheten att aktivt främja användningen av våldsförebyggande program bland unga män i kommuner och det civila samhället 2015–2017. har fått i uppdrag att utvärdera genomförandet av ett sådant program i ett antal skolor. hade 2012–2014 även regeringens uppdrag att kartlägga och analysera åtgärder i syfte att öka andelen män i förskolan liksom att genomföra en samlad insats för detta ändamål. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att kartlägga och analysera frågor som rör män och jämställdhet samt sprida kunskap och uppmuntra till dialog om frågor som berördes av uppdraget. (dir. 2012:97). Utredaren överlämnade sitt betänkande Män och jämställdhet (SOU 2014:6) . Utredningen lyfte fram behovet av mångsidiga analyser av män, som tar fasta på mäns makt, samt hur maskulinitet kan relatera till sårbarhet och att olika grupper av män har skilda villkor och erfarenheter i samhället. Utredningen underströk att män behöver ta ett ökat ansvar för jämställdhet och att jämställdhetspolitiken i större utsträckning bör inkludera frågor om män och maskulinitet. Utred- ningens betänkande var en viktig utgångspunkt för den överenskommelse om att stärka jämställdhetsarbetets inriktning mot män, 2016/17:10 pojkar och maskulinitetsfrågor som regeringen och Kommuner och Landsting (SKL) träffade 2015. En mer utförlig beskrivning av överenskommelsen finns i avsnitt 6.6.2. 2.11Jämställdhet i arbetet för minskad segregation En i den svenska modellen är ett hållbart samhälle som håller ihop. Klyftor och segregation har dock vuxit . Aktuella jämställdhetsfrågor som rör socialt utsatta områden är t.ex. kvinnors upplevelser av inte kunna röra sig fritt, unga kvinnors och flickors tillgång till exempelvis fritidsaktiviteter samt SRHR-frågor. MUCF visar i sin , om ungas sexuella och reproduktiva rättig- heter, att unga tjejer i socioekonomiskt utsatta områden är den mest begränsade gruppen vad gäller dessa rättigheter. Dessa problem har ofta en koppling till hedersnormer och hedersrelaterat förtryck. 2.12Jämställdhet, miljö och klimat På samma sätt som fattigare länder har ett mindre ekologiskt fotavtryck och lägre växthusgasutsläpp än rikare länder, så skiljer sig olika inkomstgruppers ekologiska fotavtryck och utsläpp åt inom länder. Män har i genomsnitt högre inkomst än kvinnor vilket är en förklaring till att män generellt sett har en högre klimat- och miljöpåverkan. Människors klimatpåverkan kommer till stor del från vår energi- konsumtion. Kvinnor och män har liknande konsumtionsmönster vad gäller energi med ett viktigt undantag, transporter. Män åker mer bil medan kvinnor åker mer kollektivt. Styrmedel som stärker kollektivtrafik förbättrar generellt sett tillgänglighet för kvinnor mer än för män medan det omvända gäller för styrmedel som underlättar och gör det förmånligt att köra bil. Biltrafiken står för en stor del av transporternas klimat- påverkan varför synergieffekter finns mellan strävan efter minskad klimatpåverkan och ökad jämställdhet. Män har också ofta ett annat konsumtionsmönster vad gäller föda och har en större köttkonsumtion än kvinnor. Det är också framför allt kvinnor som varit intresserade av att handla begagnade varor, vilket delvis hänger samman med kvinnors lägre inkomster. De nya koncepten, delningsekonomi och kollaborativ konsumtion, intresserar dock också män. Dagens pressade situation för både kvinnor och män att få livspusslet att gå ihop med jobb, barn, fritid, gamla föräldrar etc. kan leda till en mer ohållbar konsumtion beroende på bristen . Genom att studera och ta hänsyn till olika konsumtionsmönster och livssituationer bland kvinnor och män kan mer träffsäkra styrmedel och arbetsmodeller utvecklas för att uppnå mer hållbara konsumtionsmönster och förbättrad livskvalitet för alla. Inriktning och mål för har en feministisk regering. Regeringens jämställdhetspolitik bygger på det övergripande målet att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Jämställdhet är en fråga om rättvisa och en viktig del av samhällsbygget. Jämställdhet bidrar också till ekonomisk utveckling genom att både kvinnor och mäns potential tas tillvara. Regeringens jämställdhetspolitik tar sin utgångspunkt i en kunskap och förståelse om att kön och makt skapas och upprätthålls strukturellt i alla delar av samhället. Kön har en grundläggande betydelse för en människas möjligheter och villkor, på individ-, organisations- och samhällsnivå, i livets alla skeden. präglas fortfarande av stora skillnader i livsförutsättningar mellan kvinnor och män. Det finns systematiska skillnader mellan kvinnor och män när det gäller makt och inflytande, utbildning, yrke, position, inkomster, lön och karriär, obetalt hem- och omsorgsarbete, våldsutsatthet och hälsa. Därför tar regeringens jämställdhetspolitik sikte på att skapa rättvisa mellan kvinnor och män, flickor och pojkar. Jämställdhetspolitiken är också en central del i arbetet med att säkerställa full respekt för internationella åtaganden om mänskliga rättigheter. ska vara ett föregångsland för jämställd- het, både nationellt och internationellt. I det här avsnittet presenteras regeringens övergripande mål och del- målen för jämställdhetspolitiken samt en beskrivning av hur regeringen ser på de områden som omfattas av målen. De överväganden som redovisas i detta avsnitt har huvudsakligen sin grund i förslagen från (SOU 2015:86) och remissinstansernas synpunkter. Jämställdhetspolitiken utgår från en feministisk analys av samhället där de strukturer och processer som skapar ojämlikhet mellan kvinnor och män står i fokus. Maktbegreppet är centralt i jämställdhetspolitiken och tar sikte på bl.a. kvinnors och mäns inflytande, resurser och villkor, både kvantitativt och kvalitativt. De grundläggande särdragen i ett könsmaktssystem eller genussystem handlar om en uppdelning i två kön samt en isärhållning och segregering av dessa. Isärhållandet innebär att män och kvinnor, och det som ses som manligt respektive kvinnligt, hålls isär och ses som varandras motsatser. Denna segregering tar sig uttryck både horisontellt, bl.a. genom att kvinnor och män finns inom olika yrken och sektorer, och vertikalt, som ett hierarkiskt isärhållande där mannen/det manliga utgör och värderas högre. Jämställdhets- politiken strävar efter att förändra denna strukturella ordning och de processer som resulterar i att kvinnor generellt har en svagare social, ekonomisk och politisk position i samhället än vad män har.