prop · H303113 · 2016-03-01 00:00:00 — Framförallt knivar eller andra stickvapen kan under vissa omständigheter, t.ex. om gärningsmannen gör utfall eller håller dem mot kroppen på den hotade, förstärka ett hot i sådan mån att hotet bör kunna jämställas med hot som påtagligt har förstärkts med hjälp av skjutvapen. Vidare bör, i enlighet med utredningens förslag, sprängämnen omfattas. Därmed kommer kvalifikationsgrunden att träffa exempelvis fall där handgranater används för att förstärka hotinslaget. 2015/16:113 Användning av en vapenattrapp kan ha samma förstärkande effekt som ett riktigt vapen, förutsatt att attrappen framstår som ett riktigt vapen för den hotade. Som utredningen föreslår bör därför även vapenattrapper omfattas av bestämmelsen. Samma resonemang kan i och för sig föras i fråga om hot som förstärkts genom t.ex. bombliknande konstruktioner som inte innehåller något sprängämne. Utredningen föreslår bl.a. med tanke på sådana fall att bestämmelsen utöver de uppräknade typerna av hjälpmedel även ska avse ”annat sådant hjälpmedel”. Med den utformning av kvalifikationsgrunden om allvarliga hot som regeringen föreslår, med en huvudregel och ett par exempel, saknas anledning att göra ett sådant tillägg i vapenkriteriet. Vapenkriteriet bör således ange att det särskilt ska beaktas om gärningen har innefattat hot som påtagligt har förstärkts med hjälp av vapen, sprängämne eller vapenattrapp. Hot som påtagligt har förstärkts genom anspelning på ett våldskapital Som framgår ovan anser regeringen att det är angeläget att lyfta fram fenomenet anspelning på ett våldskapital i syfte att skärpa reaktionen på hot som förstärkts på detta sätt. Flera remissinstanser ifrågasätter dock om uttrycket våldskapital är tillräckligt etablerat för att användas i strafflag. Uttrycket har inte tidigare använts i lagtext och det finns därför skäl att noggrant överväga om uttrycket bör användas i straffrättslig lagstiftning. Även alternativa lösningar bör undersökas; exempelvis skulle uttrycket våldskapacitet kunna vara ett alternativ. Regeringen konstaterar inledningsvis att uttrycket våldskapital används i beskrivningar av den organiserade brottsligheten men att det ännu inte kan sägas vara etablerat i allmänspråket. Enligt regeringens uppfattning sammanfattar uttrycket på ett bra sätt ett mycket bekymmersamt samhällsfenomen som innebär att kriminella grupperingar utnyttjar sin förmåga och beredskap att begå våldshandlingar som en resurs i sin brottsliga verksamhet. Det förhållandet att uttrycket är mindre etablerat utesluter enligt regeringens mening inte i sig att det införs i strafflagstiftningen. En förutsättning för att det ska kunna användas är dock att det har en tillräckligt klar och entydig innebörd. Även uttrycket våldskapacitet, som inte heller förekommer i lagtext, kan sägas beskriva en förmåga och beredskap att ta till våld. Det kan dock inte sägas vara förknippat med organiserad brottslighet på samma sätt som uttrycket våldskapital, vilket enligt regeringens mening ger det senare uttrycket ett försteg. Regeringen anser också att uttrycket våldskapital, som det utvecklas i författningskommentaren, uppfyller det krav på tydlighet som måste ställas på ett uttryck som används i straffrättslig lagstiftning. Regeringen anser därför att uttrycket våldskapital bör användas och att ett kriterium i linje med vad utredningen föreslår bör införas. Liksom i fråga om vapenkriteriet bör det dock krävas att det hot som ingår i den brottsliga gärningen påtagligt har förstärkts genom anspelningen på ett våldskapital. ställer sig tveksam till om man, när ett hot enbart består i t.ex. anspelning på våldskapital, kan säga att hotet sam- tidigt har förstärkts på detta sätt. Det är i sammanhanget viktigt att skilja på hotet som sådant, dvs. det hotfulla budskap som svarar mot rekvisit som ”hot om våld” eller ”hot om brottslig gärning” i de nu aktuella straffbestämmelserna, och det sätt på vilket hotet, dvs. budskapet, framställs. En anspelning på ett våldskapital kan vara det sätt på vilket hotet, dvs. det hotfulla budskapet, framställs. Anspelningen skulle exempelvis kunna innebära ett hot om våld i den mening som avses i bestämmelsen om olaga hot. Huruvida anspelningen innebär att ett sådant underförstått hot föreligger får som avgöras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Att anspelningen i vissa fall kan vara det sätt på vilket hotet framställs hindrar inte att anspelningen kan fylla funktionen att förstärka hotet, dvs. det hotfulla budskapet. Beroende på omständigheterna kan en anspelning på ett våldskapital således vara såväl ett sätt att framställa ett hot om våld som ett sätt att ge särskilt eftertryck åt hotet. Även uppmärksammar att det kan vara anspelningen på ett våldskapital som innebär att t.ex. ett olaga hot överhuvudtaget har begåtts och påpekar att det skulle innebära att gärningsmannen genom anspelningen inte bara gör sig skyldig till olaga hot utan även till grovt brott. Som framgår ovan anser regeringen att det endast är hot som påtagligt har förstärkts genom anspelningen på ett våldskapital som bör träffas av kriteriet. Någon automatisk kvalificering av gärningen som grov är således inte avsedd. undrar vad som närmare avses med att gärningsmannen har ”anspelat” på ett våldskapital, med tanke på att det sannolikt räcker med blotta kännedomen om att gärningsmannen är medlem i eller har kontakter med en organisation som har våldskapital för att gärningen ska verka mer hotfull eller skrämmande. I ordet anspelning ligger ett krav på att gärningsmannen måste göra något aktivt för att förmedla ett budskap. Det är således inte tillräckligt att brottsoffret känner till att gärningsmannen tillhör en kriminell organisation, och regeringen delar därmed inte tingsrätts uppfattning att detta innebär att blotta medlemskapet i organisationen i praktiken riskerar att kvalificera brottet som grovt. Anspelningen behöver dock inte ske genom ett verbalt budskap utan kan t.ex. bestå i att gärningsmannen i hotsituationen bär en kriminell organisations symbol. Enligt finns det anledning att klargöra om gärningsmannen måste ha anspelat på ett verkligt våldskapital eller inte. Något sådant krav ligger inte i uttrycket och regeringen ser inte skäl att ställa upp en sådan begränsning. Ett hot kan ur brottsoffrets perspektiv vara lika allvarligt oavsett om det har utförts med anspelning på ett fiktivt eller ett faktiskt våldskapital. Att kräva att anspelningen har avsett ett verkligt våldskapital skulle också göra bestämmelsen svårtillämpad, eftersom det då skulle krävas bevisning om våldskapitalets existens. Det måste dock ha framstått som trovärdigt att gärningsmannen har tillgång till det våldskapital som påståtts eller antytts; i annat fall kan det inte anses att hotet påtagligt har förstärkts genom anspelningen. Uttrycket våldskapital är som framgått avsett att syfta på en förmåga och beredskap inom en kriminell gruppering att begå allvarligare våldsbrott eller andra brott som kan medföra fara för liv och hälsa. Detta innebär inte, som befarar, att det skulle bli nödvändigt att i det enskilda fallet ta ställning till om grupperingen faktiskt är kriminell. Det följer av att såväl fiktiva som faktiska våldskapital omfattas. 2015/16:113 Kriteriet avseende våldskapital bör alltså ange att det särskilt ska beaktas om gärningen har innefattat hot som påtagligt har förstärkts genom anspelning på ett våldskapital. 7.3Gärningar av särskilt hänsynslös eller farlig art Regeringens förslag: En kvalifikationsgrund som innebär att det vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt ska beaktas om gärningen har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art införs i straffbestämmelserna om olaga tvång, olaga hot, utpressning, våld eller hot mot tjänsteman samt övergrepp i rättssak. I bestämmelserna om grovt rån och trolöshet mot huvudman ska det införas en kvalifikationsgrund som innebär att det särskilt ska beaktas om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Regeringens bedömning: Motsvarande tillägg bör inte göras i bestämmelsen om förgripelse mot tjänsteman. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår att kvalifikationsgrunden att gärningen annars har varit av särskilt farlig art ska läggas till i de bestämmelser som omfattas av regeringens förslag och dessutom i bestämmelsen om förgripelse mot tjänstman. Remissinstanserna tillstyrker eller har inte några invändningar mot förslaget. Förslaget och bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Hovrätten för Nedre , och tillstyrker förslaget. tillstyrker de förändringar som föreslås i utformningen av lagtexten. Skälen för regeringens förslag: I ett antal straffbestämmelser – bl.a. flera som avser förmögenhetsbrott – anges att det vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt ska beaktas om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Vidare förekommer kvalifikationsgrunder som hänför sig till hänsynslöshet. En vanlig formulering är att gärningsmannen visat särskild hänsynslöshet. Andra bestämmelser avser t.ex. hänsynslöst utnyttjande. I några bestämmelser hänvisas både till särskilt farlig art och särskild hänsynslöshet; se t.ex. bestämmelsen om grov stöld som anger att det särskilt ska beaktas om ”gärningen eljest varit av särskilt farlig eller hänsynslös art”. Båda typerna av kvalifikationsgrund fyller funktionen att samla upp en mängd kvalificerande omständigheter som inte passar in under några av de andra grunder som anges i respektive bestämmelse. De har liknande innebörd och är delvis överlappande. Kvalifikationsgrunder som tar sikte på hänsynslöshet synes dock i de flesta fall vara avsedda att tillämpas vid försvårande omständigheter som rör brottsoffrets situation eller karaktären på angreppet mot honom eller henne. De tillämpas bl.a. på gärningar som utförs mot ett offer som är särskilt utsatt, antingen i den aktuella situationen eller genom exempelvis sin ålder. gärningar av särskilt farlig art har t.ex. särskilt förslagna tillvägagångssätt Prop. 2015/16:113 framhållits som exempel. Utredningen bedömer att kvalifikationsgrunden att gärningen annars har varit av särskilt farlig art bör användas för att fånga upp flera kvalificerande omständigheter som förekommer i samband med organiserad brottslighet men som det inte finns skäl att lyfta fram som självständiga kvalifikationsgrunder. Det handlar bl.a. om faktorer som innebär att gärningen ytterst kan bli systemhotande, att gärningen kan påverka samhällets funktionssätt, att gärningen på grund av gärningsmännens organisationsgrad utövas på ett skickligare sätt och med större resurser än annars eller att gärningen är mer svårupptäckt på grund av att den delvis sker inom ramen för legala strukturer. Regeringen instämmer i att flera försvårande omständigheter som förekommer inom ramen för organiserad brottslighet ofta kan sägas innebära att en gärning har varit av särskilt farlig art. Kvalifikationsgrunden har därutöver ett värde genom att den påminner om den helhetsbedömning som ska göras vid bedömningen av vilken grad en gärning ska placeras i. Regeringen anser därför att utredningens förslag bör genomföras såvitt avser de flesta av de straffbestämmelser som förslaget avser. När det gäller bestämmelser som avser hot eller våld anser regeringen dessutom att det är relevant att hänvisa till gärningar av särskilt hänsynslös art. I bestämmelserna om olaga tvång, olaga hot, utpressning, våld eller hot mot tjänsteman samt övergrepp i rättssak bör det därför anges att det vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt ska beaktas om gärningen har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. I bestämmelserna om grovt rån och trolöshet mot huvudman bör det anges att det särskilt ska beaktas om gärningen har varit av särskilt farlig art. Av det skäl som anförs i avsnitt 7.4.8 bör något tillägg inte göras i bestämmelsen om förgripelse mot tjänsteman. 7.4Nya och ändrade kvalifikationsgrunder – brott för brott För vilka brott ska kvalifikationsgrunden avseende hot av allvarligt slag införas? Regeringens förslag: Den nya kvalifikationsgrunden avseende gär- ningar som har innefattat hot som påtagligt har förstärkts med hjälp av vapen, sprängämne eller vapenattrapp eller genom anspelning på ett våldskapital eller som annars har varit av allvarligt slag införs i bestämmelserna om olaga tvång, olaga hot, utpressning och våld eller hot mot tjänsteman. I bestämmelsen om övergrepp i rättssak införs en kvalifikationsgrund om hot av allvarligt slag utan några exempel. Regeringens bedömning: Kvalifikationsgrunden avseende allvar- liga hot bör inte läggas till i straffbestämmelserna om grovt rån och förgripelse mot tjänsteman. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. ningen förslag avser även bestämmelsen om förgripelse mot tjänsteman när det gäller förslaget till en kvalifikationsgrund avseende 2015/16:113 understöd av t.ex. skjutvapen, bestämmelsen om grovt rån. För övergrepp i rättssak föreslås en annan lösning. Remissinstanserna: Se nedan under respektive brott. Förslaget och bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Se nedan under respektive brott. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Som framgår i avsnitt 7.2 föreslår regeringen att det ska införas en ny kvalifikationsgrund om allvarliga hot som innebär att det vid bedömningen av om vissa brott ska rubriceras som grova särskilt ska beaktas om gärningen har innefattat hot som påtagligt har förstärkts med hjälp av vapen, sprängämne eller vapenattrapp eller genom anspelning på ett våldskapital eller som annars har varit av allvarligt slag. Regeringen anser att den nya kvalifikationsgrunden är relevant för de flesta av de brott som omfattas av utredningens förslag. Enligt regeringens förslag bör den införas i bestämmelserna om olaga tvång, olaga hot, utpressning och våld eller hot mot tjänsteman. När det gäller grovt rån måste det beaktas att det rör sig om ett mycket allvarligt brott, med fängelse som lägsta straff. Av de befintliga kvalifikationsgrunderna, som exempelvis avser att våldet var livsfarligt eller svår kroppsskada tillfogats, framgår att en restriktiv tillämpning av det grova brottet är avsedd. Detta synsätt återspeglas också i rättspraxis. Enligt regeringens uppfattning kan den förslagna kvalifikationsgrunden om allvarliga hot inte jämställas med befintliga kvalifikationsgrunder för grovt rån. Mot denna bakgrund, och då det inte har framkommit något behov av att utvidga tillämpningsområdet för det grova brottet, bör förslaget inte genomföras när det gäller grovt rån. Som framgår av avsnitt 7.4.9 bör en kvalifikationsgrund avseende allvarliga hot, utan några exempel, införas i bestämmelsen om övergrepp i rättssak. Av de skäl som anförs i avsnitt 7.4.8 bör kvalifikationsgrunden inte införas i bestämmelsen om förgripelse mot tjänsteman. Regeringens förslag: Vid bedömningen av om olaga tvång är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen 1.har innefattat våld av allvarligt slag, 2.har innefattat hot som påtagligt har förstärkts med hjälp av vapen, sprängämne eller vapenattrapp eller genom anspelning på ett våldskapital eller som annars har varit av allvarligt slag, eller 3.annars har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår att det särskilt ska beaktas om gärningen har innefattat våld av allvarligt slag eller har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen har visat särskild hänsynslöshet eller har anspelat på ett våldskapital, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Remissinstanserna: är positiv till förslaget om att Prop. 2015/16:113 användande av vapenattrapp ska göra att olaga tvång bedöms som grovt Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: För olaga tvång döms enligt 4 kap. 4 § den som genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvingar någon att göra, tåla eller underlåta något. Detsamma gäller den som med sådan verkan utövar tvång genom hot att åtala eller ange någon för brott eller att om någon lämna menligt meddelande, om tvånget är otillbörligt. Straffet för brott av normalgraden är böter eller fängelse i högst . Om brottet är grovt döms till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har innefattat pinande till bekännelse eller annan tortyr. Kvalifikationsgrunden synes ha fått genomslag i praktiken; enligt utredningen har gärningar ofta bedömts som olaga tvång av normalgraden med hänvisning till att det våld som förekommit inte ansetts kunna jämställas med tortyr. I departementspromemorian Ett särskilt tortyrbrott? (Ds 2015:42) föreslås en ny lag om straff för tortyrbrott, där tortyr kriminaliseras som ett särskilt brott. Enligt förslaget ska en offentlig tjänsteman kunna dömas för tortyrbrott om han eller hon i visst syfte, t.ex. för att få information eller en bekännelse, för att straffa eller för att diskriminera, tillfogar någon allvarlig smärta eller skada eller svårt lidande. Regeringen anser att den nuvarande kvalifikationsgrunden manar till alltför stor restriktivitet i fråga om att döma för grovt brott. Skrivningen om pinande till bekännelse eller annan tortyr bör därför ersättas med kvalifikationsgrunder som ger en mer nyanserad bild av vad som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt. tvång kan begås antingen genom våld eller hot. För ett brott av detta slag är det naturligt att vid bedömningen av om brottet är grovt beakta allvaret i det våld eller hot som förekommit. Regeringen föreslår därför att det som en första kvalifikationsgrund ska anges att gärningen innefattat våld av allvarligt slag. Vidare bör det införas en kvalifikationsgrund avseende allvarliga hot i enlighet med vad som utvecklas i avsnitt 7.2 och 7.4.1. Det bör därmed anges att gärningen har innefattat hot som påtagligt har förstärkts med hjälp av vapen, sprängämne eller vapenattrapp eller genom anspelning på ett våldskapital eller som annars har varit av allvarligt slag. Därutöver bör det, i enlighet med vad regeringen föreslår i avsnitt 7.3, som en tredje kvalifikationsgrund anges att gärningen annars har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. Hur de nya kvalifikationsgrunderna är avsedda att tillämpas behandlas i författningskommentaren. Regeringens förslag: Vid bedömningen av om olaga hot är grovt ska det särskilt beaktas 1.om hotet påtagligt har förstärkts med hjälp av vapen, sprängämne eller vapenattrapp eller genom anspelning på ett våldskapital eller annars har varit av allvarligt slag, eller 2.om gärningen annars har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår att det särskilt ska beaktas om gärningen har innefattat allvarligt hot som orsakat svårt psykiskt lidande eller har riktats mot någon i en särskilt skyddslös ställning, om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen har anspelat på ett våldskapital, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Remissinstanserna: anför att införande av anspelning på våldskapital som kvalifikationsgrund för olaga hot skulle innebära en möjligen inte eftersträvad straffskärpning. är positiv till förslaget om att användande av vapenattrapp ska göra att olaga hot bedöms som grovt brott. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Den som lyfter vapen mot någon eller annars hotar med brottslig gärning på ett sätt som är ägnat att hos den hotade framkalla allvarlig fruktan för egen eller annans säkerhet till person eller egendom döms enligt 4 kap. 5 § för olaga hot till böter eller fängelse i högst . Om brottet är grovt är straffet fängelse i lägst och högst . Det finns inte några kvalifikationsgrunder i bestämmelsen om olaga hot som är grovt. Regeringen anser att sådana bör införas. Som framgår av avsnitt 7.2 och 7.4.1 anser regeringen att det finns skäl att i kvalifikationsgrunderna för bl.a. olaga hot lyfta fram hot av allvarligt slag. Regeringen föreslår därför att det vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt ska beaktas att hotet påtagligt har förstärkts med hjälp av vapen, sprängämne eller vapenattrapp eller genom anspelning på ett våldskapital eller annars har varit av allvarligt slag. Därutöver bör kvalifikationsgrunderna, som regeringen föreslår i avsnitt 7.3, omfatta gärningar som annars har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. De nya kvalifikationsgrunderna kan, som anför, väntas medföra ett strängare ingripande mot vissa slags hot. Som framgår av avsnitt 7.2 handlar det om att framhålla allvaret i omständigheter som kanske annars inte alltid skulle uppfattas som så försvårande som de enligt regeringens uppfattning bör anses vara. Utredningen föreslår att det även särskilt ska beaktas om gärningen har innefattat allvarligt hot som har orsakat svårt psykiskt lidande eller har riktats mot någon i en särskilt skyddslös ställning. Regeringens förslag innehåller till skillnad från utredningens en kvalifikationsgrund som kan tillämpas vid allvarliga hot av skiftande slag. Det saknas därför anledning att särskilt nämna de omständigheter som omfattas av utredningens Prop. 2015/16:113 förslag i denna del. Den omständigheten att hotet har riktats mot någon i en särskilt skyddslös ställning omfattas dessutom av den av regeringen föreslagna kvalifikationsgrund som avser gärningar av särskilt hänsynslös art. Mot bakgrund av hur regeringens förslag har utformats saknas således skäl att genomföra denna del av utredningens förslag. Hur de nya kvalifikationsgrunderna är avsedda att tillämpas behandlas i författningskommentaren. Regeringens förslag: Vid bedömningen av om rån är grovt ska det särskilt beaktas 1.om våldet har varit livsfarligt, 2.om gärningsmannen har tillfogat svår kroppsskada eller allvarlig sjukdom eller annars har visat synnerlig råhet eller på ett hänsynslöst sätt har utnyttjat den rånades skyddslösa eller utsatta ställning, eller 3.om gärningen har varit av särskilt farlig art. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår att det även ska läggas till en kvalifikationsgrund som innebär att det särskilt ska beaktas om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel. Remissinstanserna: anför att förslaget påverkar gränsdragningen mellan grovt rån och rån av normalgraden liksom hur straffvärdet i olika fall ska bedömas. Enligt myndigheten kommer det därför att finnas behov av ny praxis om förslaget genomförs. är positiv till förslaget om att användande av vapenattrapp ska göra att rån bedöms som grovt. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anför att det hade varit värdefullt med en kvalifikationsgrund som avser understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel. Skälen för regeringens förslag: För rån döms enligt 8 kap. 5 § den som stjäl genom våld mot person eller genom hot som innebär eller för den hotade framstår som trängande fara eller, sedan gärningsmannen begått stöld och anträffats på bar gärning, med sådant våld eller hot sätter sig till motvärn mot den som vill återta det tillgripna. Detsamma gäller om någon med sådant våld eller hot tvingar någon annan till handling eller underlåtenhet som innebär för gärningsmannen och skada för den tvingade eller någon i vars ställe denne är. Med våld jämställs att försätta någon i vanmakt eller annat sådant tillstånd.