prop · H303115 · 2016-03-15 00:00:00 — i Internationella dialogen för fredsbyggande och statsbyggande där innehar ordförandeskapet tillsammans med . 12.3 Externa aspekter av migration EU har ställts inför ett ökat migrationstryck och ökade flyktingströmmar vid EU:s södra och östra gränser. Upp till 60 miljoner människor befinner sig på flykt från krig och förföljelse i världen, varav en stor andel är ensamkommande barn. Detta har ställt nya krav på EU:s gemensamma agerande, såväl internt som externt, och situationen diskuterades vid rådet för utrikes frågor och . I den samlade ansatsen för genomförandet av den europeiska dagordningen för migration som kommissionen presenterade , ingick ett meddelande som redogjorde för vad EU har gjort och gör i de länder och regioner där människor flyr från fattigdom och förtryck (se faktapromemoria 2015/16:FPM7). Regeringen välkomnade de åtgärder som vidtagits och betonade att flyktingkrisen visar på behovet av en än mer aktiv och sammanhållen utrikespolitisk ansats från EU:s sida. Bredden av unionens instrument kan stärka ursprungsländernas förmåga att skapa förutsättningar som motverkar orsakerna till människors flykt. har varit den främsta vägen för flyktingar och migranter in i EU. hölls en högnivåkonferens med deltagande av EU:s medlemsstater och länderna på västra , , och , såväl som en extra högnivåkonferens under kommissionens ledning med länderna i och omkring västra . har understrukit vikten av att samarbete med länderna på västra och sker inom ramen för utvidgningsprocessen. Utökat finansiellt stöd ges inom ramen för existerande instrument som förmedlemskapsstödet och katastrofhjälpen, och genom att utsträcka EU:s regionala förvaltningsfond med anledning av krisen i (Madadfonden). Vid Europeiska rådets möte presenterade kommissionen en handlingsplan om migrationsfrågor för , som innebar ömsesidiga åtaganden från både EU och . EU har också utökat sitt stöd till, och dialogen med, , och med målsättningen att förbättra möjligheterna till arbete, utbildning och hälsovård för flyktingar som uppehåller sig i länderna. ett toppmöte mellan EU:s medlemsstater och , där huvudfrågan var att anta den gemensamma handlingsplanen för att hantera I ljuset av ytterligare katastrofer på intensifierades EU:s samarbete med relevanta transit- och urspungsländer för migranter och Samarbetet fokuserar på migrationens utvecklings- effekter och grundorsaker, laglig migration och rörlighet, internationellt skydd och asyl, att förebygga och bekämpa människosmuggling och trafficking samt återvändande och återtagandeavtal. toppmöte i på mellan EU:s medlemsstater och en stor Under mötet antogs en gemensam deklaration för stabilitet och för att hantera grundorsakerna till irreguljär migration och folkförflyttningar i etablerades i samband med toppmötet. bidrar med personal till EU:s kapacitetsbyggande insatser i bl.a. och på för att stärka den institutionella förmågan såväl som säkerhetsläget i regionen, vilket har bäring på migrations- och För att bidra till att förhindra fler tragiska drunkningsolyckor på fattade rådet beslut om att etablera en insats för att bekämpa människosmugglare på den södra delen av centrala (EUNAVFOR MED, Operation ). inleddes efter beslut av rådet. verkat för att insatsen ska genomföras med full respekt för folkrätt, inklusive mänskliga rättigheter och asylrätt. Slutsatserna från rådet för utrikesfrågor från berör ovan områden och understryker vikten av att finna en politisk lösning på konflikterna i och samt stärka samarbete med ursprungs- Slutsatserna visar på behovet av att alla tillgängliga EU-instrument mobiliseras och ger i uppdrag åt kommissionen samt EU:s utrikestjänst att presentera skräddarsydda förslag för att nå resultat i samarbetet med tredjeland. Därtill välkomnas tillsättningen av sambandsofficerare för migration vid några av EU:s delegationer och det ökade stödet till UNHCR och WFP i linje med uttalandet från det Vid rådet för utrikesfrågor fokuserade diskussionen på uppföljningen av högnivåkonferensen mellan EU och länderna på västra samt toppmötet i mellan EU:s medlemsstater och en stor grupp . Inom ramen för rådet för utrikes frågor (utveckling) har uppföljningen av rådsslutsatser diskuterats, i synnerhet genomförandet av åtaganden om migration och utveckling i Agenda 2030 och Action Agenda om utvecklingsfinansiering, liksom förbättrad samstämmighet mellan politikområden (PCD). Inför den 17–redovisade kommissionen tillsammans med EU:s utrikestjänst de samtal som förts med partnerländerna , bl. a , , , och länderna inom gruppen G5 (, , Faso, och ). Fokus under dessa möten låg på återvändande- betonade vikten av en fortsatt dialog med dessa länder samt ett effektivt genomförande av åtgärderna som överenskommits under högnivåkonferensen för , toppmötet i samt toppmötet med . 12.4 EU som aktör i FN EU:s status i FN regleras av, och formaliserades genom, resolution 65/276 som antogs . har EU , med aktiv svensk medverkan, spelat en viktig roll i FN:s arbete. EU har fortsatt att vara drivande i flera förhandlingsprocesser, resolutioner och initiativ. Därutöver är många av EU:s medlemsstater, däribland , betydande aktörer i FN. EU utarbetar gemensamma prioriteringar för arbetet i och dess utskott. EU har talat i flera debatter i generalförsamlingen och regelbundet hållit anföranden i öppna tematiska och geografiska debatter i , bl.a. de årliga debatterna om resolution , barn i väpnad konflikt och skydd av civila. I FN:s arbete med att genomföra resolution och efterföljande resolutioner om kvinnor, fred och säkerhet (1820, 1888, 1889, 1960, 2106, 2122 och 2242) har EU varit en viktig aktör. och EU har också stöttat FN:s generalsekreterares särskilda representant för frågor om sexuellt våld i konflikt. Det fleråriga samarbetet mellan EU och FN har fortsatt att utvecklas och konsoliderats i ett strategiskt partnerskap för fredsbevarande och krishantering. FN och EU genomför fredsinsatser sida vid sida i bl.a. , , Kosovo och i . Koordinering av insatserna görs både i fält och mellan FN- sekretariatet och EU:s utrikestjänst. Möten har ägt rum mellan säkerhetsrådets medlemmar och för utrikes- och säkerhetspolitik. Inom ramen för partnerskapet EU–FN sker även samarbete med Afrikanska unionen. EU var fortsatt en ledande aktör i FN:s olika forum för mänskliga rättigheter. EU har lagt fram resolutioner som adresserar såväl geografiska som tematiska situationer när det gäller mänskliga rättigheter, och har arbetat aktivt för att för mänskliga rättigheter – som det huvudsakliga forumet – ska bli verksamt och effektivt i ansträngningarna för att förbättra situationen för de mänskliga rättigheterna globalt. EU spelade även en pådrivande roll i förhandlingarna om en ny 2030- agenda med 17 globala mål för hållbar utveckling. Agendan antogs vid ett och EU fortsätter att verka för ett starkt globalt och nationellt genomförande. EU har arbetat aktivt för fortsatt reformering och modernisering av FN:s styrning och förvaltning. Inom ramen för en dialogprocess i ekonomiska och sociala rådet (ECOSOC) om den långsiktiga rollen för FN:s utvecklingssystem enades EU om en gemensam handlingslinje. Dialogen syftar till framtida reformer för ett FN som är ändamålsenligt i ett nytt utvecklingslandskap under Agenda 2030. EU har fortsatt att framhålla vikten av effektiv och ändamålsenlig användning av FN:s resurser, med ökad transparens och ansvarsutkrävande, och en budget på en rimlig nivå som gör det möjligt för organisationen att genomföra sitt mandat. Medan EU:s medlemsstater är överens om vikten av att reformera säkerhetsrådet finns dock ingen gemensam EU-ståndpunkt för hur en sådan reform bör se ut. har verksamhet dominerats av den ryska aggression som har lett till den pågående krisen i , vilket även har genomsyrat EU:s arbete i organisationen. EU har drivit frågan om krisen och möjligheter att bidra till en lösning på konflikten i såväl löpande verksamhet som vid den årliga översynskonferensen om den mänskliga dimensionen (HDIM) och det årliga ministermötet. I det löpande arbetet har EU verkat för att förstärka kapacitet inom rustningskontroll och militär transparens, konfliktförebyggande och krishantering. Arbetet har dock försvårats till följd av krisen i . EU har även prioriterat arbetet inom när det gäller frågor om mänskliga rättigheter, rättsstaten och demokrati, inklusive mediefrihet. EU har även riktat fortsatt stort fokus på transnationella hot, cyberfrågor och gränssäkerhet. Samarbetet mellan och EU återspeglas i ett avtal . Dessutom finns ett särskilt avtal mellan och för grundläggande rättigheter i samt gemensamma biståndsprogram. Arbetet har utvecklats och blivit mer strategiskt och innefattar såväl ett nära geografiskt samarbete som ett tematiskt samarbete i ett antal specifika mänskliga rättighets-, demokrati- och rättsstatsprincipfrågor. Inom ramen för detta sker även en politisk samverkan som inkluderar nära och regelbundna kontakter på alla nivåer, samt ett rättsligt arbete som syftar till att stärka samstämmigheten mellan och rättsliga standards samt till att öka samarbete inom ramen för gemensamma program och åtgärdsplaner, särskilt när det gäller assistans och arbeten gentemot Västra och länderna inom Östliga partnerskapet. I och med Lissabonfördragets ikraftträdande inträdde en skyldighet för EU att ansluta sig till om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. En anslutning skulle innebära att EU och dess institutioner sätts under extern kontroll av som kan hålla EU:s institutioner ansvariga för kränkningar av konventionen. Arbetet med anslutningen fortsätter, och processen har även resulterat i en ökad dialog på andra områden och avsikten är att se över möjligheterna för EU att ansluta sig till andra och att närma sig arbete på korruptionsområdet (GRECO). Oenighet råder dock mellan kommissionen och rådet om den rättsliga grunden för en sådan anslutning, även om ambitionen kvarstår. Konsultationer sker återkommande mellan generalsekreterare och kommissionens ordförande, den höga representanten samt andra kommissionärer. antog EU:s utrikesministrar prioriteringar för samarbetet med för åren 2016–2017. Det finns ett starkt stöd från EU till Internationella brottmålsdomstolens (ICC) arbete för att förebygga folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser och förhindra att förövarna av dessa brott får straffrihet. Stödet manifesterades och tydliggjordes 2011 genom ett rådsbeslut och handlingsplan om ICC. EU har arbetet med genomförande av dessa dokument. Enskilda länder som ännu inte tillträtt Romstadgan uppvaktades med uppmaning om att tillträda den. Redan anslutna stater påmindes om den skyldighet de har att samarbeta med domstolen. Den höga representanten gjorde flera uttalanden till stöd för ICC, bl.a. vid fall av icke-samarbete med domstolen. EU verkade även för att de lagändringar som krävs för att leva upp till stadgans bestämmelser genomförs i statsparternas nationella lagstiftning. Stöd har vidare getts till enskilda organisationer som på olika sätt främjar universell anslutning till domstolens stadga och ICC:s arbete. 12.7Respekten för mänskliga rättigheter i världen EU har ett fortsatt starkt engagemang för de mänskliga rättigheterna (MR) och är en global aktör på området. EU:s arbete baseras på det strategiska ramverk för mänskliga rättigheter och demokrati som EU:s utrikesministrar antog 2012 och den handlingsplan för genomförandet av det strategiska ramverk för perioden –2019 som rådet antog . Handlingsplanen innefattar fem strategiområden: öka lokala aktörers delaktighet, uppmärksamma centrala MR-utmaningar, säkerställa en helhetssyn på MR-perspektivet på konflikt- och krissituationer, öka samstämmigheten samt fördjupa effektivitet och resultatinriktat arbete inom MR och demokrati. Genomförandet av handlingsplanen följs upp i EU:s årliga rapport för mänskliga rättigheter. Utöver det strategiska ramverket har drygt 150 landstrategier utarbetats med prioriteringar inom området mänskliga rättigheter för varje land. Arbetet med att genomföra dessa pågår. EU:s riktlinjer för mänskliga rättigheter syftar till att ge stöd och vägledning åt ambassader och EU-delegationer runt om i världen att uppnå en mer enhetlig och tydlig gemensam EU-politik för mänskliga rättigheter. EU:s arbete för mänskliga rättigheter som kampen mot dödsstraff, tortyr, skyddet av religions- och övertygelsefrihet, diskriminering av hbt- personer, våld mot kvinnor, skyddet av människorättsförsvarare, barnets rättigheter, barn i väpnade konflikter och respekten för den internationella humanitära rätten har fortsatt i enlighet med de EU- riktlinjer som finns på dessa områden. EU har även uppmärksammat flera individuella fall där människorättsförsvarares mänskliga rättigheter kränkts. EU har också systematiskt uppmärksammat den globala trenden med ökade hinder för civilsamhällets möjligheter att verka. hölls EU:s årliga forum 2015/16:115 för frivilligorganisationer som hade skydd och främjade av civila samhället som tema. EU prioriterar fortsatt att stärka arbetet för mänskliga rättigheter inom ramen för FN. Rådet antog en strategi för EU:s agerande i FN:s forum för mänskliga rättigheter – generalförsamlingens tredje utskott och för mänskliga rättigheter. EU har lagt fram ett antal resolutioner i dessa forum, bl.a. om religions- och övertygelsefrihet samt om situationen i . Därtill har EU arbetat för antagande av resolutioner om situationen för mänskliga rättigheter i och , men även tematiska resolutioner som exempelvis barnets rättigheter. Enskilda EU-medlemsstater har också varit aktiva i att lägga fram nationella initiativ som fått brett stöd från EU, exempelvis den svenska resolutionen i för mänskliga rättigheter som förlängde mandatet för specialrapportören för med . granskades EU av för konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning (CRPD). EU var den första regionala organisationen som granskats av en av FN:s övervakningskommittéer. CRDP är den första konventionen som regionala organisationer har möjlighet att ansluta sig till. EU:s särskilda representant () för mänskliga rättigheter har genomfört ett stort antal resor till flera stater inom och utanför EU i linje med EU:s riktlinjer för MR-dialoger. Bland annat ledde EU:s första dialog om mänskliga rättigheter med . Den särskilda representantens mandat förlängdes , och har stöttat dennes arbete genom att ställa en rådgivare till förfogande till EUSR:s stab. EU för regelbundet dialoger om mänskliga rättigheter med över 40 organisationer och stater, däribland , och Afrikanska unionen. EU inledde även i MR- dialoger med ASEAN . har verkat för en tydlig nedrustnings- och icke-spridningspolitik fortsatte EU att följa upp den strategi mot spridning av massförstörelsevapen som rådet antog 2003. Inom ramen för strategin antas regelbundet rådsbeslut till stöd för de olika internationella konventionerna på området. Uppföljning sker även genom en s.k. ickespridningsklausul i samarbetsavtal mellan EU och tredjeland. fortsatte genomförandet av den handlingsplan om ickespridning som EU Därutöver deltog EU vid den 70:e generalförsamlingens session i första utskottet i FN (nedrustning och internationellt säkerhet). deltog aktivt i framtagandet av EU:s gemensamma anföranden. Rådet antog slutsatser om EU:s gemensamma ståndpunkter inför ickespridningsfördragets (NPT) översynskonferens . en aktiv roll i förhandlingarna. Rådsslutsatserna utgjorde grunden för EU:s anföranden vid konferensen. Den höga representanten fortsatte att leda de diplomatiska mellan EU3+3 (, , , , , ) och för att nå en lösning enades parterna om en gemensam övergripande handlingsplan (JCPOA) som syftar till att säkerställa att kärntekniska program har uteslutande fredliga syften och att de tekniska förutsättningarna för att utveckla kärnvapen försvåras. Gradvis avskaffande av sanktioner relaterade till den kärntekniska frågan har utfästs om verifierbart lever upp till sina åtaganden i överenskommelsen. EU har antagit nödvändiga rättsakter för suspendering av dessa sanktioner. Vid den ministerkonferens som FN organiserade under general- församlingens högnivådel för att främja provstoppsavtalet CTBT och där även utrikesministern deltog, talade den höga representanten om EU:s starka stöd för avtalets ikraftträdande och universella anslutning samt verifikationssystemets trovärdighet. Den höga representanten framhöll även att EU har bidragit med mer än från GUSP- budgeten för bl.a. kapacitetsbyggnad och uppbyggnad av verifikationssystemet. EU har fördömt fortsatta utveckling av kärn- och missilteknik, i strid med FN:s säkerhetsråds resolutioner, och EU:s medlemsstater har gemensamt genomfört de av FN beslutade sanktionerna mot . EU har vid ett flertal tillfällen uttryckt oro för den fortsatta användningen av kemiska vapen i . Den syriska regimen har upp- manats att samarbeta till fullo med Organisationen för förbud mot kemiska vapen (OPCW) i dess arbete med att verifiera fullständigheten i initiala rapporter och utreda påstådd användning av kemiska vapen. EU har även uttryckt starkt stöd för 2235 (2015) om upprättandet av en gemensam FN/OPCW- undersökningsmekanism för att utreda skuldfrågan i samband med attacker med kemiska vapen i . fattade EU ett råds- beslut om bidrag på , varav hälften tilldelades OPCW:s utredningar och hälften den gemensamma undersökningsmekanismen under . På området biologiska vapen antogs två rådsbeslut, varav ett handlade om finansiellt stöd och ett fastställde EU:s gemensamma ståndpunkt års översynskonferens för konventionen om biologiska och toxiska vapen. Besluten återspeglar EU:s ambition att bidra till en stärkt B-vapenkonvention och att underlätta för FN att undersöka påstådd användning av biologiska vapen. intog en aktiv roll i förhandlingarna. EU:s arbete med att stärka skyddskapacitet för kemiska, biologiska, radiologiska och nukleära hot och risker för närområdet har fortsatt. EU deltog i G7:s ickespridningsarbete, under tysk ledning, och det globala partnerskapet mot spridning av material och teknologi för massförstörelsevapen till terrorister. EU och var även representerat vid ett högnivåmöte i inom initiativet för en global hälsosäkerhetsagenda, som syftar till att minska hot från utbrott av smittsamma sjukdomar. 2015/16:115 Konventionella vapen Genomförandet av och handlingsplan för bekämpning av illegal spridning av små och lätta vapen (SALW), som antogs av 2005, har fortsatt . Rådets slutsatser om ändring i den särskilda SALW-klausulen för EU:s samarbetsavtal med tredjeland började tillämpas i förhandlingarna . Den nya lydelsen, som har utarbetats på svenskt initiativ, tar hänsyn till antagandet och ikraftträdandet av (ATT). bidrog såväl EU som också aktivt till ett expertmöte inom ramen för FN:s handlingsprogram mot illegal handel med små och lätta vapen. Arbetet inriktade sig på de konsekvenser som ny vapenteknologi kan ha för möjligheten att effektivt märka, spåra, registrera och kontrollera små och lätta vapen. EU talade vid översynskonferens för konventionen om klusterammunition och betonade unionens stöd för konventionens humanitära mål, liksom behovet av stöd till offer och för röjning av oexploderad klusterammunition. Under årets statspartsmöte för , som förbjuder antipersonella landminor, höll EU ett anförande där bl.a. stödet till minoffer och behovet av samordning med andra relevanta konventioner betonades. EU har även fortsatt verkat för universell anslutning till konventionen. är samtliga EU:s medlemsstater parter till konventionen. EU fortsatte arbetet med att få till stånd en internationell uppförandekod för rymdaktiviteter. EU anordnade ett möte i om Rymdkoden, med deltagande av fler än 100 stater. har aktivt medverkat i EU:s utbyte av information om tillämpningen av den gemensamma ståndpunkten om export av militär teknik och krigsmateriel (2008/944/GUSP) och synen på enskilda exportdestinationer. avslutades översynen av den gemensamma ståndpunkten genom antagandet av rådslutsatser. Översynen har bl. a syftat till att ytterligare främja konvergensen i medlemsstaternas exportpraxis och anpassa ståndpunktens användarguide till ikraftträdandet av vapenhandelsfördraget ATT. antog rådet en uppdaterad förteckning av EU:s gemensamma militära lista som återspeglar de senaste ändringar som överenskommits inom det s.k. Wassenaar-arrangemanget. Dialogmöten har hållits med , tredjeländer som tillämpar EU:s gemensamma ståndpunkt på frivillig bas, samt med enskilda organisationer. Ett nytt program har också antagits när det gäller EU:s arbete med exportkontrollstöd och främjande av kriterierna enligt den gemensamma ståndpunkten, till stater i EU:s grannskapsområde. EU deltog aktivt i arbetet för att universalisera och genomföra FN:s Skr. 2015/16:115 vapenhandelsfördrag, som trädde i kraft . treåriga program för stöd till fördragets genomförande i tredjeland fortsatte . EU bidrog också aktivt i förberedelseprocessen inför den första statspartskonferensen som hölls i , , 24–. ledde arbetet för ökad öppenhet i rapporteringen av den internationella handeln och kontrollen av krigsmateriel. EU välkomnade det positiva resultatet av konferensen som lägger en solid grund för det fortsatta fördragsarbetet. Produkter med dubbla användningsområden (PDA) Medlemsstaterna fortsatte sitt arbete att stärka regelverk, arbetsrutiner och samarbetsformer bl.a. som följd av skyldigheter genom FN:s säkerhetsrådsresolutioner om icke-spridning och åtaganden i de internationella exportkontrollregimerna Australiengruppen, , , Missilteknologikontrollregimen och Wassenaar-arrangemanget. Dessa regimer reglerar produkter med dubbla användningsområden inom de nukleära, biologiska, kemiska och konventionella vapenområdena. bidrog aktivt till det fortsatta arbetet med den översyn av exportkontroll för produkter med dubbla användningsområden som inleddes . genomförde på kommissionens uppdrag en utvärdering av de olika utvecklingsalternativ som kommissionen presenterade 2014. Kommissionen avser återkomma med konkreta lagstiftningsförslag och förslag till andra åtgärder . I enlighet med sina delegerade befogenheter antog kommissionen i en uppdaterad produktförteckning över PDA-produkter som omfattas av exportkontroll, baserad på de ändringar som beslutats i respektive exportkontrollregim. EU använder s.k. restriktiva åtgärder som ett utrikespolitiskt instrument för att påverka regimer i vissa länder. har EU genomfört FN- sanktioner, infört nya självständiga sanktioner eller förstärkt, förlängt, suspenderat eller på annat sätt ändrat befintliga sanktioner när det gäller: –(Demokratiska republiken) – (avseende regionen ) har EU upprättat en ny sanktionsregim mot . Sanktionerna riktar sig mot vissa individer med ledande positioner som på olika sätt ansetts försvåra en fredlig lösning i landet. EU:s inrättade sanktioner mot ovan länder. EU har dessutom sanktioner mot personer och enheter som saknar särskild koppling till ett bestämt land eller en bestämd region. Detta gäller dels personer och enheter som har samröre med al-Qaida-nätverket, dels sanktioner mot andra som är inblandade i terroristhandlingar. har en förhandlingsprocess om kärntekniska program pågått mellan och de s.k. E3+3-länderna (, och samt , och ) med den höga representanten i en samordnande roll. som ingicks om en viss lättnad av sanktionerna mot har förlängts till 2016. En övergripande överenskommelse nåddes under förhandlingar i som innebär att åtar sig att på olika sätt begränsa sitt kärntekniska program som programmet underkastas ingående inspektioner av det Internationella atomenergi- organet (). I gengäld ska FN:s, EU:s och kärntekniskt relaterade sanktioner hävas eller suspenderas i takt med att verifierar att genomför sina åtaganden enligt överenskommelsen. beräknas ske i . har fortsatt att vara drivande i frågan om rättssäkerhet och trovärdighet i EU:s sanktioner.