prop · H40329 · 2016-10-18 00:00:00 — Inom ramen för detta arbete har regeringen beslutat direktiv till en särskild utredare som ska göra en översyn och analys av lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk samt angränsande frågor (dir. 2016:73). Med utgångspunkt i översynen, internationella åtaganden om mänskliga rättigheter och regeringens strategi för de nationella minoriteterna (prop. 2008/09:158) ska utredaren föreslå åtgärder i syfte att säkra efterlevnaden av de nationella minoriteternas rättigheter. För att säkerställa tillgången till utbildning i de nationella minoritetsspråken avser regeringen att se över eventuella behov inom ramen för undervisning i modersmål och tvåspråkig undervisning. i och har vidare genomfört en översyn av statsbidragen till kommuner som ingår i förvaltningsområdena för samiska, finska och meänkieli. Vilka åtgärder som föranleds av översynen bereds i . Regeringen avser att fortsätta arbetet med att främja kännedomen om de nationella minoriteterna genom statlig samordning och uppföljning av det minoritetspolitiska uppdraget samt genom uppdrag till sektorsansvariga myndigheter. I syfte att säkerställa långsiktighet i myndigheters och kommuners arbete med romsk inkludering har regeringen avsatt för ändamålet –2019. Regeringen kommer att ta ställning till de förslag som Kommissionen mot antiziganism i sitt slutbetänkande har lämnat till regeringen (SOU 2016:44). 11.5En fördjupad dialog med fick ett antal rekommendationer avseende samernas rättigheter. Innebörden av dessa var att bör genomföra en fördjupad dialog Rekommendationerna avsåg även att bör vidta åtgärder för att berörda samer ska ha möjlighet att bli konsulterade i frågor som gäller fick liknande rekommendationer inom ramen för granskningen av efterlevnaden av FN:s internationella konvention om (ICCPR). rekommenderades bland annat att aktivt bidra till antagandet av en nordisk samekonvention, tillförsäkra att har adekvata resurser för att kunna fullgöra sitt mandat effektivt samt lagstiftning som kan inverka på samernas rättigheter och intressen. Åtgärder av betydelse för att efterkomma rekommendationerna I budgetpropositionen (prop. 2016/17:1, utgiftsområde 1, avsnitt 6.5) framgår att regeringen avser att fortsätta arbetet med en höjd ambitionsnivå för att främja det samiska folkets möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv och stärka samernas rätt till självbestämande. Regeringen värnar ett samiskt samhällsliv med framtidstro. Den särskilda ställning som det samiska folket har som urfolk ska respekteras och efterlevnaden av deras rättigheter ska säkerställas. För att stärka samiskt självbestämmande och samiskt inflytande avser regeringen bland annat att fortsätta arbetet med att införa en konsultationsordning, det vill säga hur samråd ska ske med representanter för samerna. Arbetet med en nordisk samekonvention pågår i form av förhandlingar mellan , och regeringar och sameting. Arbetet är centralt för regeringens politik för det samiska folket. Konventionen syftar till att stärka och förtydliga det samiska folkets rättigheter att bevara och utveckla sitt språk, sin kultur, sina näringar och sitt samhällsliv. I konventionen behandlas bland annat rätten till självbestämmande och frågan om konsultation med företrädare för det samiska folket. Konventionsarbetet driver således på utvecklingen i de nordiska länderna. Regeringen arbetar för att slutföra förhandlingarna med möjlighet att konventionen kan ratificeras . 11.6Minskade löneskillnader mellan kvinnor och män fick ett antal rekommendationer avseende jämställdhet mellan kvinnor och män. Innebörden av dessa var att bör vidta konkreta åtgärder i syfte att minska löneskillnader mellan kvinnor och män och fortsätta det förebyggande arbetet för att förhindra våld mot kvinnor. Åtgärder av betydelse för att efterkomma rekommendationerna Såsom nämndes i avsnitt 11.2 överlämnade regeringen en proposition (prop. 2015/16:135) till om ett övergripande ramverk för aktiva åtgärder i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter. I propositionen föreslås ändringar i diskrimineringslagen som bland annat innebär att lönekartläggning för jämställda löner ska genomföras istället för som varit fallet. När det gäller formerna för dokumentationen av arbetet föreslås att dagens krav på särskilda planer ersätts med ett allmänt krav på skriftlig dokumentation. Kravet på skriftlig dokumentation vid lönekartläggningen ändras till att omfatta företag med minst 10 arbetstagare i stället för dagens 25. Lagändringarna kommer att träda i kraft . Huvudansvaret för lönebildningen ligger hos parterna på arbetsmarknaden, men staten har ett övergripande samhällsekonomiskt 2016/17:29 ansvar. Löneskillnader kan minskas genom att föräldraledighet och ledighet för vård av sjukt barn blir mer jämställd mellan könen. För att öka jämställdheten avseende det obetalda hem- och omsorgsarbetet och på arbetsmarknaden har reglerna ändrats så att inom föräldrapenningen reserveras för vardera föräldern. Det innebär att antalet dagar med föräldrapenning som är reserverade för en förälder och inte kan avstås till den andra föräldern, ökar från 60 (prop. 2014/15:124, bet. 2015/16:SfU5, rskr. 2015/16:31). De nya reglerna började gälla . Regeringen utreder föräldraförsäkringen (dir. 2016:10). Syftet är att identifiera problem och föreslå åtgärder för att försäkringen i högre grad än ska bidra till jämställdhet på arbetsmarknaden, ett jämställt föräldraskap och även fortsatt bidra till goda uppväxtvillkor för barn. Föräldraförsäkringen ska vara anpassad till en modern arbetsmarknad och de krav en sådan ställer samt ge förutsättningar för en god balans mellan familjeliv och arbetsliv. Föräldraförsäkringen ska också utformas så att den fungerar väl oavsett familjekonstellation. Vidare har regeringen gett Arbetsförmedlingen i uppdrag att verka för en mindre könsuppdelad arbetsmarknad och förtydligade jämställdhetsuppdrag till andra myndigheter som kan påverka utbildnings- och yrkesval, såsom . Regeringen satsar också särskilda medel på arbetslivsforskning –2018 om bland annat arbetsmiljön och kvinnodominerade sektorer och kvinnors arbetsrelaterade ohälsa. Utvecklingen inom det privata näringslivet går framåt med fler kvinnor i bolagens styrelser (från 2016). Departementspromemorian Jämn könsfördelning i bolagsstyrelser (Ds 2016:32) har tagits fram inom . I promemorian föreslås en ändring av aktiebolagslagen som innebär att av styrelseledamöterna i ett aktiemarknadsbolag ska vara av vardera kön. Enligt förslaget i promemorian ska bolagen ha en jämn könsfördelning i styrelserna senast vid de årsstämmor som hålls 2019. Fortsatta och stärkta åtgärder mot mäns våld mot kvinnor är en jämställdhetspolitisk prioritering för regeringen. Särskilt angeläget är att utveckla våldsförebyggande insatser. Det våldsförebyggande arbetet behöver nå alla grupper i samhället och utvecklas på flera arenor såsom i skolan, idrotten och inom hälso- och sjukvården. Regeringen avser därför att presentera en nationell strategi mot mäns våld mot kvinnor . 11.7Förbättrad tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning fick rekommendationer avseende personer med funktionsnedsättning. Innebörden av dessa var bland annat att åtgärder bör vidtas för att förbättra sådana personers situation med avseende på tillgänglighet och delaktighet. Bland annat framhölls vikten av att kunna erhålla en anställning. Åtgärder av betydelse för att efterkomma rekommendationerna Regeringen har gett Myndigheten för delaktighet i uppdrag att ta fram förslag avseende genomförande och uppföljning av funktionshinderspolitiken samt förslag på inriktning inom funktionshindersområdet (S2015/3797/FST). Förslagen ska kunna utgöra underlag för en ny funktionshinderspolitik som ska ersätta den nuvarande strategin, som avser 2011–2016. Uppdraget ska genomföras utifrån de övergripande målen och inriktningen för funktionshinderspolitiken och utgå från FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning, inklusive de rekommendationer som fick 2014 från kommittén för rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Många arbetslösa har någon form av funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Det är viktigt att deras kompetens och färdigheter tas tillvara. Regeringen vidtar därför en rad åtgärder i syfte att möjliggöra för personer med funktionsnedsättning att få en anställning. Som exempel kan nämnas möjligheten till lönestöd i syfte att öka chanserna för personer med nedsatt arbetsförmåga att få jobb, en satsning på 2016 för att få fler människor att få jobb på . bedrivs ett arbete för att se över lönestöden för personer med funktionsnedsättning i syfte att stärka möjligheterna till arbete. Regelverket behöver förtydligas och insatserna förstärkas med ett tydligt fokus på alla individers möjlighet till utveckling av sin arbetsförmåga. Regeringen har gett flertalet statliga myndigheter i uppdrag att ta emot personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga för praktik 2016–2018. Tortyr som ett särskilt brott fick rekommendationer om att införa tortyr som ett särskilt brott i den svenska strafflagstiftningen. har också vid åtskilliga tillfällen fått samma rekommendation av som följer upp efterlevnaden av konventionen mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. UPR-rekommendationerna med hänvisning till att regeringen inte ville föregå den pågående utredningen av frågan. Åtgärder av betydelse för att efterkomma rekommendationerna Den ovannämnda utredningen presenterade sitt förslag i departementspromemorian Ett särskilt tortyrbrott? (Ds 2015:42). I promemorian konstateras att svensk rätt i huvudsak uppfyller de krav som tortyrkonventionen ställer på nationell lagstiftning. emellertid anledning att i viss utsträckning ifrågasätta om de svenska jurisdiktions- och medverkansbestämmelserna är tillräckligt omfattande för att svara mot konventionens krav. Därutöver finns det också anledning att fråga sig om psykisk tortyr, dvs. tortyr som orsakar svårt lidande, är straffbar i svensk rätt i den omfattning som tortyr- konventionen kräver, liksom om tortyrgärningar kan bestraffas med 2016/17:29 tillräckligt kännbara straff. Genom att kriminalisera tortyr som ett särskilt brott kan de eventuella tveksamheter som finns i dessa frågor undanröjas. Promemorians förslag innebär att en ny lag om straff för tortyrbrott införs, där tortyr kriminaliseras som ett särskilt brott. I den föreslagna lagen regleras även överordnades ansvar för underlydandes tortyr särskilt. Enligt förslaget kommer tortyrbrottet att omfattas av universell jurisdiktion. Det innebär att svenska domstolar har rätt att döma i mål om tortyrbrott oberoende om brottet har begåtts i eller i utlandet och oavsett gärningsmannens eller målsägandens nationalitet. Förslagen bereds inom . 11.9Säkerställande av rättigheter för frihetsberövade fick rekommendationer rörande personer som frihetsberövats. Deras innebörd var att bör säkerställa att sådana personer bereds tillgång till grundläggande rättssäkerhetsgarantier enligt internationell standard. fick liknande rekommendationer inom ramen för granskningen av efterlevnaden av FN:s internationella konvention om medborgerliga och politiska rättigheter (ICCPR) liksom vid granskningen av efterlevnaden av FN:s konvention mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning (CAT) . uppmanades att säkerställa att häktnings- och restriktionsanvändningen är förenlig med konventionerna, bland annat genom att införa tidsfrister för häktning och restriktioner och att vidta åtgärder för att mildra isolering, särskilt för unga frihetsberövade. Åtgärder av betydelse för att efterkomma rekommendationerna Regeringen har i proposition 2015/16:187 Genomförande av EU:s försvarardirektiv lämnat förslag i syfte att stärka några av de grundläggande rättsgarantierna för frihetsberövade. Förslagen innebär exempelvis att frihetsberövade misstänkta redan vid gripandet ska ha rätt att träffa och tala i enrum med sin försvarare och att den misstänkte ska ha en ovillkorlig rätt att ha sin offentlige försvarare, eller privata försvarare som uppfyller motsvarande krav, närvarande vid förhör under förundersökningen. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag som syftar till att minska användningen av häktning och restriktioner. redovisades utredningen i häkte och minskad isolering (SOU 2016:52). Utredningens förslag innebär bland annat nya alternativ till häktning, begränsning av häktningstiderna, utökad restriktionsprövning av domstolarna, lagstiftad rätt till mänsklig kontakt och särskilda regler för frihetsberövade barn. Förslagen bereds inom . Sammanfattning av slutbetänkandet Ny struktur för skydd av mänskliga rättigheter (SOU 2010:70) Delegationen för mänskliga rättigheter i lämnar i detta slutbetänkande en redovisning av hur den genomfört de uppgifter av främjande natur som ingått i delegationens uppdrag. Delegationens överväganden och förslag En utgångspunkt för delegationens arbete, överväganden och förslag har varit att de mänskliga rättigheterna, såsom de kommer till uttryck i internationella överenskommelser, är bindande åtaganden för hela den offentliga sektorn. De mänskliga rättigheterna utgör den enskildes värn mot överträdelser och övergrepp från det allmännas sida. De utgör också grundläggande normer för hur enskilda får bete sig mot varandra; alla har rätt att åtnjuta sina mänskliga rättigheter men ingen får använda dem på ett sätt som kränker en annan människas rättigheter. Förutom att utgöra rättsregler uttrycker de mänskliga rättigheterna också etiska och politiska ställningstaganden av ett slag som är centrala för varje samhälle. Skyddet av de mänskliga rättigheterna är utformat för att vara hållbart och under skilda förhållanden, oavsett maktskiften, tider av oro, motsättningar inom landet och andra svårigheter. Därför är skyddet grundat i internationella överenskommelser, vilka ingen stat ensam förfogar över eller ensidigt kan ändra sedan den tillträtt överenskommelsen. Det är viktigt att också det nationella systemet för skydd av de mänskliga rättigheterna är utformat på ett sätt som är långsiktigt hållbart och som kan stå emot prövningar av olika slag. har, i likhet med övriga skandinaviska länder, ett dualistiskt förhållningssätt till relationen mellan nationell och internationell rätt. Det innebär att det krävs att de internationella överenskommelser som tillträder införlivas i nationell rätt för att bestämmelserna ska bli gällande i den nationella rättsordningen. Införlivande kan ske genom inkorporering eller genom transformering. Att en internationell överenskommelse inkorporeras innebär att konventionen som sådan blir del av den nationella rättsordningen. Transformering däremot sker genom att konventioner helt eller delvis görs om till nationell författningstext. Införlivande sker i som huvudregel genom transformering. Trots att internationella åtaganden om de mänskliga rättigheterna är bindande för det allmänna är de sällan tydliga i lagstiftningen som just åtaganden om mänskliga rättigheter. Till följd av bl.a. inträde i den Europeiska unionen (EU), inkorporeringen av i svensk rätt 1995 och internationaliseringen har frågor om de mänskliga rättigheterna allt oftare kommit att aktualiseras i rättstillämpning, övrig offentlig verksamhet och samhället i stort. Det internationella regelverket om de mänskliga rättigheterna utvecklas ständigt och griper på ett tydligare sätt in i den svenska rättsordningen och förvaltningen. Därmed uppstår också ett ökat behov för personer som är verksamma där att förhålla sig till konventionerna om de mänskliga rättigheterna och till konventionsorganens praxis och yttranden. Regeringen har återkommande, bl.a. i de två nationella handlingsplanerna för mänskliga rättigheter, uttalat målet om full respekt för de mänskliga rättigheterna samt sin avsikt att öka kunskapen och medvetenheten om de mänskliga rättigheterna i . Enligt delegationens bedömning skulle det innebära en viktig förstärkning av skyddet för, och kunskapen och medvetenheten om, de mänskliga rättigheterna om rättigheterna på olika sätt lyftes fram i den offentliga förvaltningen med utgångspunkt direkt i det internationella regelverket. De mänskliga rättigheterna utgör också en värdegrund för samhället i stort. Det är viktigt att enskilda, inklusive barn och ungdomar, förstår de mänskliga rättigheternas innebörd, både som egna och andras rättigheter. Därför bör insatser genomföras även för att öka allmänhetens kunskap och medvetenhet om de mänskliga rättigheterna som den enskildes rättigheter och det allmännas skyldigheter. Mot denna bakgrund föreslår delegationen insatser inom flera områden. Rättslig reglering, styrning och tillsyn av arbetet för de mänskliga rättigheterna Att transformering är den vanliga metoden för att införliva konventioner om mänskliga rättigheter i svensk lagstiftning innebär att rättigheterna kan komma till uttryck i en rad bestämmelser i olika författningar utan att nödvändigtvis bli synliga såsom just mänskliga rättigheter. Enligt principen om fördragskonform tolkning ska dock svensk intern rätt tolkas på ett sätt som överensstämmer med internationella åtaganden, så långt detta är möjligt inom ramen för den svenska bestämmelsens ordalydelse. I händelse av en tydlig motsättning mellan en konventionsrättighet som inte har inkorporerats och en bestämmelse i svensk intern rätt har den sistnämnda företräde. Sedan inträde i EU har det allt oftare blivit nödvändigt att tillämpa rättsregler av en internationell karaktär. Det finns dock ännu inte någon klar tradition av att använda andra internationella regler eller dokument, trots principen om fördragskonform tolkning. Delegationen anser att det är viktigt att medvetenheten om de mänskliga rättigheterna, och vanan att använda konventionerna som vägledning inom svensk förvaltning och rättsskipning, ökar. Det kan t.ex. handla om att använda konventionerna och yttranden från konventionsorganen för att tolka nationell rätt på områden där återkommande fått ta emot synpunkter från dessa organ. De internationella åtaganden som gjort inom ramen för EU, FN, m.fl. mellanstatliga organisationer hänger ihop och påverkar varandra. Genom att EU:s stadga för grundläggande rättigheter nu blivit rättsligt bindande ökar behovet av kunskap om de mänskliga rättigheterna ytterligare. Enligt delegationens bedömning finns det således anledning att nu tydligare lyfta fram de mänskliga rättigheterna under lagstiftningsprocessen liksom för rättstillämpningen. För att full respekt för de mänskliga rättigheterna ska säkerställas och kränkningar av rättigheterna förebyggas behöver arbetet med att skydda de mänskliga rättigheterna pågå kontinuerligt och genomföras på varje stadium av lagstiftnings- och rättstillämpningsprocessen. Delegationen föreslår att en utredning ska ges i uppdrag att utreda lämpligheten av en inkorporering av fler konventioner om mänskliga rättigheter i svensk rätt. Det har gått frågan om inkorporering av utreddes och en utredning övervägde om FN:s konvention om barnets rättigheter borde inkorporeras. har arbetet för de mänskliga rättigheterna intensifierats på nationell nivå, bl.a. genom de nationella handlingsplanerna, och har fått erfarenhet av att tillämpa som svensk lag. I har flera om mänskliga rättigheter inkorporerats. Enligt delegationens uppfattning kan det anföras argument både för och emot inkorporering av konventioner om mänskliga rättigheter. Oavsett att tveksamheter kan föreligga avseende effekterna och konsekvenserna av inkorporering anser delegationen att avgörandet om vilken ställning konventionerna ska ha i svensk rätt bör bygga på en grundlig analys i ljuset av nu rådande förhållanden. Trots att frågan om inkorporering ofta diskuteras saknas det i offentligt tryck och övrig litteratur en aktuell och djupgående analys av frågan om inkorporering av konventioner om mänskliga rättigheter i svensk rätt. Delegationen anser att lämpligheten av en inkorporering av fler konventioner om mänskliga rättigheter därför bör utredas. Delegationen föreslår också att bestämmelser som uttryckligen hänvisar till de överenskommelser om mänskliga rättigheter som har åtagit sig att följa ska föras in, i ett förtydligande syfte, i flera befintliga författningar. Detta arbete bör ta sin början dels i några särskilda lagar som reglerar offentlig verksamhet i situationer där människor är särskilt utsatta i förhållande till eller beroende av det allmänna, t.ex. för att de är frihetsberövade, sjuka, befinner sig i flyktingskap eller på annat sätt i behov av samhällets stöd, dels i några författningar av generell betydelse för offentlig förvaltning. De författningsförslag som delegationen lämnar på dessa områden har givits en utformning som är av övergripande och vägledande karaktär. De föreslagna bestämmelserna hänvisar till konventionerna om mänskliga rättigheter som vägledande för hela verksamheten utan att konventionstexterna i sig blir direkt tillämpliga. Syftet med de föreslagna författningsbestämmelserna är att tydliggöra och erinra om vad som i och för sig redan gäller , nämligen att konventionerna om mänskliga rättigheter ska användas som tolkningsmaterial vid tillämpning av nationell lagstiftning. De lagar som det här är fråga om är bl.a. polislagen, häkteslagen, fängelselagen, lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, lagen om verkställighet av särskild ungdomsvård, utlänningslagen, hälso- och sjukvårdslagen och . För att ansvaret för att beakta de mänskliga rättigheterna även ska förtydligas på ett övergripande sätt i styrningen och tillsynen av offentlig verksamhet föreslår delegationen att bestämmelser som hänvisar till de mänskliga rättigheterna ska föras in i förvaltningslagen och myndighetsförordningen. Delegationen föreslår också att bestämmelser som innebär en skyldighet att beakta de mänskliga rättigheterna vid regelgivning och inom ramen för statliga utredningar ska föras in i förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning respektive kommittéförordningen. Vidare föreslår delegationen att kommunernas och landstingens ansvar för att respektera de mänskliga rättigheterna förtydligas i kommunallagen. Den föreslagna bestämmelsen är av vägledande karaktär och inkräktar inte på den kommunala självstyrelsen. Därutöver bör bestämmelser om ansvaret för att de mänskliga rättigheterna respekteras föras in i instruktionerna eller motsvarande för ett urval myndigheter, i första hand de som ansvarar för verksamheter inom de områden som omfattas av förslagen om förtydliganden i lag, bl.a. Polisen, , , , , och . Delegationen föreslår också att regeringen ska vidareutveckla arbetet för de mänskliga rättigheterna i i en tredje nationell handlingsplan eller motsvarande strategidokument. Regeringen bör efter-sträva en hög grad av samverkan med andra aktörer kring handlingsplanen, såväl om framtagandet av dokumentet som om genomförandet av åtgärderna. En nationell mänskliga rättigheterna antog Principles relating to the Status of National Institutions, de s.k. Parisprinciperna, som anger riktlinjer för nationella institutioner med uppgift att främja och skydda de mänskliga rättigheterna. Vid världskonferensen om mänskliga rättigheter i 1993 enades FN:s medlemsstater genom Wiendeklarationen, som antogs av generalförsamlingen , om att alla länder bör ha en nationell rättigheter. Enligt Parisprinciperna ska nationella institutioner för mänskliga rättigheter ha en oberoende ställning och ett brett mandat att skydda och främja de mänskliga rättigheterna. Antalet länder som har inrättat nationella institutioner för mänskliga rättigheter blir allt fler. fanns sådana institutioner som motsvarar Parisprinciperna i 67 länder.