prop · H303123 · 2016-03-15 00:00:00 — a) någon annans i skyddade firma eller varukännetecken eller något som kan uppfattas som ett kännetecken som i näringsverksamhet har inarbetats i för annan, b)någon annans porträtt eller något som kan uppfattas som annans släktnamn, konstnärsnamn eller likartat namn, om inte porträttet eller namnet uppenbart syftar på någon avliden person, c)något som kan uppfattas som titel på annans i skyddade litterära eller konstnärliga verk i fall då titeln är egenartad eller något som kränker annans upphovsrätt till sådant verk eller annans rätt till fotografisk bild som är skyddad i . Paragrafen innehåller bestämmelser om hinder mot registrering av ett mönster. Ändringen i punkten 3 är en följd av att den som ansvarar för registreringen av gemenskapsformgivning har bytt namn. I övrigt görs några begränsade språkliga ändringar. 8.3Förslaget till lag om ändring i firmalagen (1974:156) 10 § En firma får inte registreras om den 1.strider mot lag eller annan författning eller mot goda seder eller allmän ordning, 2.utan tillstånd innehåller en sådan statlig eller internationell beteckning som enligt lag eller annan författning inte får användas obehörigen som firma, eller något som lätt kan förväxlas med en sådan beteckning, 3.utan tillstånd innehåller ett sådant kännetecken som enligt lagen (2014:812) om skydd för kännetecken i den internationella humanitära rätten inte får användas obehörigen som firma, eller något som kan förväxlas med ett sådant kännetecken, 4.i annat fall är ägnad att vilseleda allmänheten, 5.är identisk med ett äldre näringskännetecken för verksamhet av samma slag, 6.är identisk med eller liknar ett äldre näringskännetecken för verksamhet av samma eller liknande slag, om det finns en risk för förväxling, inbegripet risken för att användningen av firman leder till uppfattningen att det finns ett samband mellan den som använder firman och innehavaren av näringskännetecknet, 7.är identisk med eller liknar ett äldre näringskännetecken som är känt inom en betydande del av omsättningskretsen, om användningen av firman skulle dra otillbörlig fördel av eller utan skälig anledning vara till skada för näringskännetecknets särskiljningsförmåga eller anseende, 8.kan förväxlas med ett kännetecken som användes här i landet eller i utlandet av någon annan för ansökan och som fortfarande används, om sökanden var i ond tro för ansökan, 9.innehåller eller består av något som är ägnat att uppfattas som någon annans egenartade efternamn, allmänt kända konstnärsnamn eller likartat namn, om användningen av firman skulle medföra en nackdel för bäraren av namnet och om namnet uppenbarligen inte syftar på någon avliden, 10.innehåller något som kränker annans upphovsrätt till ett litterärt eller konstnärligt verk, eller 11.innehåller något som är ägnat att uppfattas som benämning på en stiftelse, ideell förening eller liknande sammanslutning. De hinder för registrering som anges i första stycket 5–7 gäller på motsvarande sätt för 1. ett varumärke som är registrerat enligt 2 kap. varumärkeslagen (2010:1877) eller en internationell varumärkesregistrering som gäller i , 2. ett varumärke som är registrerat enligt rådets förordning (EG) nr 207/2009 Prop. 2015/16:123 av om EU-varumärken eller en internationell varumärkes- registrering som gäller i Europeiska unionen, samt 3. ett inarbetat varukännetecken. Om den firma som ansökan om registrering avser ska gälla i hela landet och den äldre rättigheten utgörs av ett inarbetat näringskännetecken eller av ett sådant namn eller inarbetat varukännetecken som är skyddat enligt 2 a §, finns det hinder mot registrering endast om skyddet för den äldre rättigheten gäller inom en väsentlig del av landet. Trots första stycket 5–11 och andra stycket får registrering ske, om den vars rätt är i fråga medger det och hinder inte finns enligt första stycket 1–4. Paragrafen innehåller bestämmelser om hinder mot registrering av firma. Den omfattar både absoluta registreringshinder (första stycket 1–4) och relativa registreringshinder (första stycket 5–11 och andra stycket). Ändringen i andra stycket 2 innebär en anpassning till de ändringar av terminologin som gjorts i EU:s varumärkesförordning. Detta har betydelse både för befintliga varumärken (gemenskapsvarumärken) och varumärken som söks efter det att ändringarna i EU:s varumärkesförordning trätt i kraft (EU-varumärken). Hänvisningen till EU- förordningen avser förordningen i den gällande lydelsen, s.k. dynamisk hänvisning. 8.4Förslaget till lag om ändring i varumärkeslagen (2010:1877) Grundläggande bestämmelser Lagens tillämpningsområde 3 § Lagen innehåller även vissa bestämmelser om EU-varumärken. Med EU-varumärken avses varumärken enligt rådets förordning (EG) nr 207/2009 av om EU-varumärken. Paragrafen innehåller en upplysning om att lagen innehåller vissa bestämmelser om EU-varumärken och en definition av detta begrepp. Ändringarna innebär att gemenskapsvarumärken ersätts av EU- varumärken för att anpassa bestämmelsen till de ändringar som gjorts i EU:s varumärkesförordning. Detta har betydelse både för befintliga varumärken och varumärken som söks efter det att ändringarna i EU:s varumärkesförordning trätt i kraft. Hänvisningen till EU-förordningen avser förordningen i den gällande lydelsen, s.k. dynamisk hänvisning. Nationell registrering av varumärken Hinder mot registrering på grund av andra rättigheter 8 § Ett varumärke får inte registreras om det 1. är identiskt med ett äldre varukännetecken för varor eller tjänster av samma slag, 2015/16:123 2. är identiskt med eller liknar ett äldre varukännetecken för varor eller tjänster av samma eller liknande slag, om det finns en risk för förväxling, inbegripet risken för att användningen av varumärket leder till uppfattningen att det finns ett samband mellan den som använder varumärket och innehavaren av varukännetecknet, 3.är identiskt med eller liknar ett äldre varukännetecken som är känt inom en betydande del av omsättningskretsen, och användningen av varumärket skulle dra otillbörlig fördel av eller utan skälig anledning vara till skada för varukännetecknets särskiljningsförmåga eller anseende, eller 4.kan förväxlas med ett kännetecken som användes här i landet eller i utlandet av någon annan för ansökan och som fortfarande används, om sökanden var i ond tro för ansökan. Med ett varukännetecken avses i första stycket 1–3 1.ett varumärke som är registrerat enligt detta kapitel, 2.ett varumärke som är registrerat genom en internationell varumärkesregistrering som enligt 5 kap. fått giltighet i , 3.ett varukännetecken som är inarbetat, om det inarbetade skyddet gäller inom en väsentlig del av landet, samt Paragrafen innehåller bestämmelser om i vilka fall ett varumärke inte får registreras med hänsyn till äldre varukännetecken, s.k. relativa registreringshinder. Ändringen i andra stycket 4 innebär att gemenskapsvarumärke ersätts av EU-varumärke för att anpassa bestämmelsen till de ändringar som gjorts i EU:s varumärkesförordning. Detta har betydelse både för befintliga varumärken och varumärken som söks efter det att ändringarna i EU:s varumärkesförordning trätt i kraft. 10 kap. Övriga bestämmelser Särskilda bestämmelser om EU-varumärken Avgifter för vissa åtgärder som rör EU-varumärken 4 § Föreskriven avgift ska betalas av den som 1.begär omvandling av en registrering av ett EU-varumärke eller en ansökan om registrering av ett EU-varumärke till en ansökan om nationell registrering av ett varumärke, eller 2.begär ett intyg enligt artikel 93 i rådets förordning (EG) nr 207/2009 av om EU-varumärken, i lydelsen enligt och rådets förordning (EU) 2015/2424. Paragrafen innehåller bestämmelser om avgifter som ska betalas för vissa åtgärder som rör EU-varumärken. Den hittillsvarande punkten 1 stryks. Detta är en följd av att möjligheten att lämna in en ansökan om registrering av ett gemenskapsvarumärke till en nationell varumärkesmyndighet tas bort (genom ändringarna i EU:s varumärkesförordning). Punkten 1 motsvarar punkten 2 i hittillsvarande lydelse av paragrafen. Ändringen innebär att gemenskapsvarumärke ersätts av EU-varumärke för att anpassa bestämmelsen till de ändringar som gjorts i EU:s varumärkesförordning. Punkten 2 motsvarar punkten 3 i paragrafens hittillsvarande lydelse. Ändringen är endast av redaktionell karaktär och bestämmelsen avser Prop. 2015/16:123 fortfarande det intyg som anges i artikel 93.3. Ändringen är en följd av att den hänvisning som görs till den aktuella artikeln i varumärkesförordning är statisk, dvs. avser en viss angiven lydelse av artikeln. Bestämmelser som tillämpas för EU-varumärken 5 § Vid intrång i ett EU-varumärke tillämpas bestämmelserna i 8 kap. 1 § om ansvar för varumärkesintrång. I övrigt gäller 3 §, 8 kap. 2–8 §§ och 9 kap. i den utsträckning inte något annat följer av rådets förordning (EG) nr 207/2009, i lydelsen enligt och rådets förordning (EU) 2015/2424. I dessa fall ska det som sägs om varumärkesintrång gälla intrång i ett EU- varumärke. Bestämmelserna i 8 kap. 1 och 2 §§ gäller dock inte vid intrång i ett EU- varumärke i en sådan transitsituation som avses i artikel 9.4 i rådets förordning (EG) nr 207/2009, i lydelsen enligt och rådets förordning (EU) 2015/2424. I paragrafen regleras frågan om straffansvar vid intrång i ett EU- varumärke. Vidare framgår att lagens bestämmelser om förbud, skadestånd, säkerhetsåtgärd eller annan åtgärd enligt 3 §, 8 kap. 2–8 §§ och 9 kap. också tillämpas vid intrång i ett EU-varumärke. Om något annat följer av EU:s varumärkesförordning, ska det tillämpas. Ändringarna i första stycket innebär att gemenskapsvarumärke ersätts av EU-varumärke för att anpassa bestämmelsen till de ändringar som har gjorts i EU:s varumärkesförordning. Detta har betydelse både för befintliga varumärken och varumärken som söks efter det att ändringarna i EU:s varumärkesförordning trätt i kraft. Övriga ändringar är endast av redaktionell karaktär. Andra stycket utgör ett undantag till första stycket och innebär att ett intrång i den ensamrätt som tillkommer innehavaren av ett EU- varumärke enligt artikel 9.4 i EU:s varumärkesförordning inte kan leda till straffansvar eller förverkande av egendom eller av hjälpmedel vid brott (intrångsgörande egendom kan däremot förstöras med stöd av första stycket, jfr 8 kap. 7 §). Ensamrätten enligt artikel 9.4 avser situationer där intrångsgörande varor tillfälligt förs in i EU med stöd av ett tullförfarande som innebär att varorna inte övergår till fri omsättning på EU:s marknad, dvs. Kan den misstänkte intrångsgöraren bevisa att EU-varumärket saknar skydd i det land där varorna slutligen ska släppas ut, gäller dock inte ensamrätten. Ensamrätten omfattar alla situationer där varorna tillfälligt förs in i EU. Hänvisningen till intrång i ett EU-varumärke ”i en sådan transitsituation” som avses i artikel 9.4 tar alltså inte bara sikte på den situationen att varor transiteras i ren tullrättslig betydelse, utan omfattar även andra tullförfaranden som lagring, införsel i en frizon, aktiv förädling och tillfällig införsel samt omlastning och tillfällig lagring, så länge varorna inte övergår till fri omsättning inom EU. Hänvisningarna i paragrafen till EU-förordningen och till den aktuella artikeln i förordningen avser en viss angiven lydelse, s.k. statiska hänvisningar. 2015/16:123 Behörig domstol 6 § Om det inte finns någon domstol som enligt är behörig att ta upp ett mål om hävning av registreringen av ett varumärke, om varumärkesintrång eller om fastställelse, väcks talan vid . Talan som avses i 5 § och i artikel 96 i rådets förordning (EG) nr 207/2009 väcks vid . Paragrafen innehåller bestämmelser om behörig domstol. Ändringen i andra stycket är endast av redaktionell karaktär. Hänvisningen till den aktuella artikeln i förordningen avser artikeln i den gällande lydelsen, s.k. dynamisk hänvisning. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om åtgärder som har vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. För varumärken som har registrerats eller varumärkesregistreringar som har sökts före ikraftträdandet gäller dock de nya bestämmelserna. Enligt punkten 1 träder de nya bestämmelserna i kraft . Av punkten 2 framgår den allmänna princip som vanligen gäller vid ändringar i immaterialrättslig lagstiftning, nämligen att äldre bestämmelser ska gälla för åtgärder som har vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. Ett syfte med bestämmelsen är att skydda tredje mans intressen vad gäller förfoganden som gjorts innan de nya reglerna träder i kraft. En effekt är att de nya reglerna inte påverkar redan ingångna avtal, t.ex. licensavtal. I punkten klargörs också att redan registrerade varumärken på EU-nivå eller varumärkesregistreringar avseende sådana varumärken som har sökts före omfattas av de nya bestämmelserna. 8.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2016:000) om ändring i varumärkeslagen (2010:1877) 10 kap. Övriga bestämmelser Behörig domstol 6 § Patent- och är rätt domstol i 1.mål och ärenden enligt denna lag om de inte ska handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister, och 2.mål som avses i artikel 96 i rådets förordning (EG) nr 207/2009. Det som sägs i om inskränkning av domstols behörighet i fråga om tvist som ska tas upp i annan ordning än inför domstol ska inte tillämpas i fråga om ett yrkande om informationsföreläggande eller intrångsundersökning. I propositionen 2015/16:57 föreslår regeringen att paragrafen får en ny lydelse . I denna ändringslag görs samma ändring som i lagen om ändring i varumärkeslagen (10 kap. 6 §), se avsnitt 8.4. och rådets förordning (EU) 2015/2424 av om ändring av rådets förordning (EG) nr 207/2009 om gemenskapsvarumärken och av kommissionens förordning (EG) nr 2868/95 om genomförande av rådets förordning (EG) nr 40/94 om gemenskapsvarumärke samt om upphävande av kommissionens förordning (EG) nr 2869/95 om de avgifter som skall betalas till den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) Europeiska unionens officiella tidning L 341/21 OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2015/2424 om ändring av rådets förordning (EG) nr 207/2009 om gemenskapsvarumärken och av kommissionens förordning (EG) nr 2868/95 om genomförande av rådets förordning (EG) nr 40/94 om gemenskapsvarumärke samt om upphävande av kommissionens förordning (EG) nr 2869/95 om de avgifter som skall betalas till den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 118.1, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (1), och av följande skäl: (1)Genom rådets förordning (EG) nr 40/94 (2), kodifierad 2009 som rådets förordning (EG) nr 207/2009 (3), skapades ett system med varumärkesskydd särskilt för Europeiska unionen som gav skydd för varumärken på unionsnivå parallellt med det skydd för varumärken som finns på medlemsstatsnivå enligt de nationella varumärkessystem som harmoniseras genom rådets direktiv /104/EEG (4), kodifierat som och rådets direktiv /95/EG (5). (2)Som en följd av Lissabonfördragets ikraftträdande bör terminologin i förordning (EG) nr 207/2009 aktualiseras. Detta medför att ”gemenskapsvarumärke” bör ersättas med ”EU-varumärke”. För att bättre återspegla det faktiska arbete som utförs av den inre marknaden (varumärken och formgivning), bör dess namn ändras till Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (nedan kallad immaterialrättsmyndigheten (3)Med anledning av kommissionens meddelande av om en europeisk strategi för industriell äganderätt har kommissionen genomfört en omfattande utvärdering av hur varumärkessystemet i fungerar som helhet, både på unionsnivå och nationell nivå och med avseende på det inbördes förhållandet mellan dessa. (4)I sina slutsatser av om den framtida översynen av varumärkessystemet i Europeiska unionen uppmanade rådet kommissionen att lägga fram förslag till en ändring av förordning (EG) nr 207/2009 och direktiv /95/EG. (5)Den erfarenhet som vunnits sedan systemet för gemenskapsvarumärken inrättades visar att företag både inom och utanför unionen har accepterat systemet, som har blivit ett framgångsrikt och hållbart komplement och alternativ till varumärkesskyddet på medlemsstatsnivå. (1) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets ståndpunkt vid första behandlingen av (ännu ej offentliggjord i EUT). (2) Rådets förordning (EG) nr 40/94 av om gemenskapsvarumärken (EGT L 11, , s. 1). (3) Rådets förordning (EG) nr 207/2009 av om gemenskapsvarumärken (EUT L 78, 24.3.2009, s. 1). (4) Rådets första direktiv /104/EEG av om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar (EGT L 40, , s. 1). (5) och rådets direktiv /95/EG av om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar (EUT L 299, 8.11.2008, s. 25). L 341/22 Europeiska unionens officiella tidning (6)Nationella varumärken behövs dock fortfarande för företag som inte vill skydda sina varumärken på unionsnivå eller som inte kan få ett unionsomspännande skydd som det inte finns några hinder för ett nationellt skydd. Det bör överlåtas till varje person som söker varumärkesskydd att välja om detta ska sökas i form av ett nationellt varumärke i en eller flera medlemsstater, endast som EU-varumärke eller båda delarna. (7)Utvärderingen av gemenskapsvarumärkessystemets övergripande funktion bekräftade att många aspekter av systemet, bland annat dess grundprinciper, fungerar och fortfarande uppfyller företagens behov och förväntningar, men kommissionen konstaterade i sitt meddelande En inre marknad för immateriella rättigheter av att unionens varumärkessystem behöver moderniseras för att som helhet bli mer effektivt, ändamålsenligt och konsekvent och anpassas till internets tidsålder. (8)Parallellt med förbättringar och ändringar av EU:s varumärkessystem bör nationell varumärkesrätt och -praxis harmoniseras ytterligare och anpassas till EU:s varumärkessystem i den grad som behövs för att så långt som möjligt skapa lika villkor för registrering och skydd av varumärken i hela unionen. (9)För att tillåta större flexibilitet som rättssäkerheten ökas när det gäller återgivningen av varumärken bör kravet på att märken ska kunna återges grafiskt utgå från definitionen av ett EU-varumärke. Ett tecken bör få återges i valfri lämplig form med användning av allmänt tillgänglig teknik, och således inte nödvändigtvis grafiskt, så länge som återgivningen är klar, precis, fullständig i sig själv, lättillgänglig, tydlig, beständig och objektiv. (10)Förordning (EG) nr 207/2009 erbjuder inte samma skyddsnivå för ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar som andra unionsrättsliga instrument. Därför är det nödvändigt att klargöra de absoluta registreringshindren när det gäller ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar och att säkerställa att sådana registreringshinder står i full överensstämmelse med relevant unionslagstiftning och nationell rätt gällande skydd av dessa immateriella rättigheter. För överensstämmelse med annan unionslagstiftning bör omfattningen av dessa absoluta registreringshinder utökas till att täcka även skyddade traditionella uttryck för vin och garanterade traditionella specialiteter. (11)I syfte att bevara ett starkt skydd för rättigheter knutna till ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar som skyddas på unionsnivå och nationell nivå är det nödvändigt att klargöra att dessa rättigheter också ger en rätt, för varje person som är berättigad enligt relevant lagstiftning, att invända mot en senare ansökning om registrering av ett EU-märke, oavsett om dessa rättigheter också utgör registreringshinder som granskaren ska beakta ex officio . (12)För att säkerställa rättssäkerhet och full överensstämmelse med prioritetsprincipen, enligt vilken ett tidigare registrerat varumärke ges företräde framför senare registrerade varumärken, är det nödvändigt att fastställa att säkerställandet av rättigheter som är knutna till ett EU-varumärke inte bör påverka innehavares rättigheter som förvärvats före ansöknings- eller prioritetsdagen för EU-varumärket. Ett sådant synsätt är förenligt med artikel 16.1 i avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter av . (13)Oklarhet om vilken den kommersiella källan är för varor och tjänster kan föreligga om ett företag använder samma eller ett liknande tecken som firmanamn på ett sätt som ger en koppling mellan företaget som bär namnet och de varor eller tjänster som kommer från det företaget. Intrång i ett EU-varumärke bör därför även innefatta användning av tecknet som ett firmanamn eller liknande beteckning så länge användningens syfte är att särskilja varor eller tjänster. (14)För att säkerställa rättssäkerhet och full överensstämmelse med specifik unionslagstiftning bör det föreskrivas att innehavaren av ett EU-varumärke bör ha rätt att förbjuda tredje man att använda ett tecken i jämförande reklam om sådan jämförande reklam strider mot och rådets direktiv /114/EG (1). (1) och rådets direktiv /114/EG av om vilseledande och jämförande reklam (EUT L 376, 27.12.2006, s. 21). Europeiska unionens officiella tidning L 341/23 (15)I syfte att stärka varumärkesskyddet och bekämpa varumärkesförfalskning effektivare och i linje med unionens internationella skyldigheter inom ramen för (), särskilt artikel V i allmänna tull- och handelsavtalet () om transiteringsfrihet och, vad gäller generiska läkemedel, den förklaring om och folkhälsa som antogs av i , bör innehavaren av ett EU-varumärke ha rätt att hindra tredje man från att i näringsverksamhet föra in varor i unionen utan att dessa övergått till fri omsättning där, om dessa varor kommer från tredjeländer och utan tillstånd har försetts med ett varumärke som är identiskt eller väsentligen identiskt med det EU-varumärke som registrerats för sådana varor. (16)Därför bör det vara tillåtet för innehavare av EU-varumärken att förhindra införsel av intrångsgörande varor och hänförande av sådana till samtliga tullförfaranden, inklusive transitering, omlastning, lagring, frizoner, tillfällig lagring, aktiv förädling eller tillfällig införsel, även då sådana varor inte är avsedda att släppas ut på marknaden i unionen. Tullmyndigheterna bör när de utför tullkontroller tillämpa de befogenheter och förfaranden som fastställs i och rådets förordning (EU) nr 608/2013 (1), inklusive när det sker på begäran av rättighetsinnehavare. I synnerhet bör tullmyndigheterna utföra de relevanta kontrollerna på grundval av riskanal yskriterier. (17)För att förena behovet av ett effektivt säkerställande av varumärkesrättigheter med behovet av att undvika hinder för det fria handelsflödet av legitima varor bör EU-varumärkesinnehavarens rätt upphöra om deklaranten eller innehavaren av varorna, under efterföljande förfaranden som inletts vid den domstol för EU-varumärken som har behörighet att i sak avgöra huruvida intrång har gjorts i EU-varumärket, kan bevisa att innehavaren av EU- varumärket inte har rätt att förbjuda att varorna släpps ut på marknaden i det land som är slutdestination för varorna. (18)Artikel 28 i förordning (EU) nr 608/2013 föreskriver att en rättighetsinnehavare ska vara ansvarsskyldig för skador gentemot varuinnehavaren, bl.a. om det senare konstateras att varorna i fråga inte gör intrång i en immateriell rättighet. (19)Det bör vidtas lämpliga åtgärder i syfte att sörja för en smidig transitering av generiska läkemedel. När det gäller internationella generiska namn (INN) som är globalt erkända generiska namn på verksamma ämnen i farmaceutiska preparat, är det mycket viktigt att beakta de befintliga begränsningarna av EU-varumärkets rättsverkningar.