prop · H40350 · 2016-11-28 00:00:00 — En förklaring till detta kan vara att marknader och den tekniska utvecklingen har blivit alltmer komplexa och går i snabbare takt än förut. Företag behöver därför i större utsträckning än tidigare få tillgång till teknologier, kompetens och resurser som företagen inte har tid, råd eller kunskap att utveckla eller införskaffa på egen hand. Samverkansfunktioner av olika slag blir därmed allt viktigare för att möjliggöra samarbete mellan aktörer. Företag och organisationer har också i större utsträckning börjat leta efter innovationssamarbeten utanför sina organisationer genom s.k. öppen innovation. I vilken utsträckning företag i olika länder har samarbeten som är relaterade till innovationsprocessen kan därför ses som en indikator på hur utvecklad och effektiv en ekonomi är och hur väl företagen är integrerade i innovationssystemet. En indikator för företagens samverkan är andelen företag som använder sig av samarbeten relaterade till innovationsprocessen, vilket visas i figur 5.9. Figur 5.9 som har innovationsrelaterade samarbeten, procent, 2004–2012 Källa: , . 1) 2012 avser 2010. Figur 5.9 visar att andelen företag med innovationsrelaterade samarbeten är störst i och . I dessa två länder har av företagen innovationsrelaterade samarbeten. I har av företagen sådana samarbeten. Det placerar på en åttonde plats av de 14 jämförda länderna. I har de innovationsrelaterade samarbetena minskat med , vilket är den största minskningen bland jämförda länder. har andelen företag med innovationssamarbeten ökat i drygt hälften av de studerade länderna. Det gör att relativa position har försämrats, från andra plats , via femteplats till att 2012 hamna på åttonde plats. Innovationssystemet omfattar funktioner och verksamheter hos många olika aktörer som t.ex. universitet och högskolor, entreprenörer, företag, offentliga organisationer och konsumenter. Effektiviteten i innovationssystemet beror på hur väl de olika funktionerna är sammanlänkade, dvs. hur snabbt nya idéer kan omsättas och få genomslag i ekonomin. Det behöver därför finnas ett innovationsklimat som uppmuntrar till samverkan mellan olika aktörer. är en innovationsnation som rankas högt i internationella mätningar. har flera länder utvecklat sina innovationssystem i mycket rask takt och det är av stor vikt att möter denna utveckling för att säkerställa en framtida stark position. Den europeiska innovationsrankingen European Innovation Scoreboard jämför olika länders innovationsförmåga genom att analysera styrkor och svagheter i ett lands innovationssystem. I European Innovation Scoreboard har under ett flertal år legat på första plats bland EU- länderna och på en andraplats bland de europeiska länderna, där Prop. 2016/17:50 är det ledande landet (figur 5.10). försprång har dock minskat Figur 5.10 Sammansatt innovationsindex, urval av länder, 2007–2015 Den europeiska innovationsrankningen European Innovation Scoreboard består av ett antal olika indikatorer som speglar insatta resurser och effekter, med ambitionen att sammantaget beskriva ländernas innovationsprestation (se figur 5.10). När det gäller de indikatorer som beskriver ekonomiska effekter placerar sig nätt och jämnt bland de tio främsta. uppvisar en nedåtgående trend i ekonomiska effekter, till skillnad från t.ex. som uppvisar en starkt uppåtgående trend (Innovation Union Scoreboard 2015:28). European Innovation Scoreboard indikerar att flera länder visar en positiv utveckling medan den svenska utvecklingen tycks stagnera och minska när det gäller innovationsindex. Svenska forsknings- och innovationsmiljöers attraktivitet kan delvis återspeglas genom volymen på utländska direktinvesteringar i . De utländska direktinvesteringarna ökade och har därefter legat relativt . uppgick de till . Denna utveckling ska ställas mot vad som sker på internationell nivå. Rapporten ’s New World Order från PwC visar på en förskjutning av världsekonomin där alltmer kapital och kompetens lokaliseras till . blir i detta sammanhang en liten ekonomi som inte kan konkurrera om talanger och kapital genom enbart finansiella investerin- För att hävda sig i en hårdnande konkurrens behöver hitta nya och innovativa sätt att disponera befintliga tillväxtskapande resurser. Forskare och övrig personal som arbetar med FoU är viktiga för ett väl fungerande innovationssystem. Tillgången till kompetens är därmed en viktig fråga för företag vid investeringsbeslut. En genomgång av andelen personal som arbetar med FoU per tusen sysselsatta i olika länder visar en försvagning för del. ligger på en femteplacering men ökningstakten i många andra länder är högre. 1) 3) 4) Personal verksam inom FoU per tusen sysselsatta, 2005– 2013 Källa: (2014), "and Technology Indicators", Science, Technology and R&D Statistics (database). 1)2013 avser 2012. 2)2013 avser 2011. 3)2009 avser 2008. 4)2005 avser 2004. Figur 5.11 visar att har den högsta andelen personal verksam inom FoU följt av och . I dessa länder arbetar 21 personer av tusen med FoU. I är motsvarande siffra drygt 17, vilket placerar som femte land bland de 20 som jämförs. hör till de fem länder där andelen personal som är verksam inom FoU har minskat något . I övriga 15 länder har andelen personal verksam inom FoU ökat . Även s.k. kunskapsbaserat kapital (KBK) får en allt större betydelse i innovationsdrivna ekonomier. har utvecklat en metod för att iden- tifiera yrken som bidrar i arbete med KBK. Det innefattar arbete inom Prop. 2016/17:50 områden som organisationsutveckling, mjukvara och databaser, design, FoU samt kombinationer av olika KBK-verksamheter (arbetsuppgifter som bidrar till mer än en form av KBK). Andelen av sysselsatta som är relaterad till KBK visas i figur 5.12. Figur 5.12 Sysselsättning relaterad till kunskapsbaserat kapital, procent av total sysselsättning, 2012 Källa: Science, Technology and Industry Scoreboard 2013. Figur 5.12 visar att den största andelen sysselsatta inom KBK finns i och . hamnar på sjunde plats av de 15 jämförda länderna. I är av sysselsättningen relaterad till KBK, vilket kan jämföras i . En annan indikator på omfattningen av kompetens kopplad till innovation är doktorander inom teknik och naturvetenskap. Enligt en OECD- rapport har detta ett positivt samband med produktivitet och innovationsförmåga på regional och nationell nivå. I departementspromemorian företagande och konkurrenskraft (Ds 2015:43) framhålls att andelen doktorander inom teknik och naturvetenskap har minskat något i . Inom de flesta av de 14 länder som det finns uppgifter för har andelen ökat medan tillhör ett av de fem länder där det skett en minskning. Jämförande data över svensk kompetens inom FoU visar alltså en försvagning i jämförelse med omvärlden. Denna omständighet riskerar att göra det mindre attraktivt med investeringar i svenska forsknings- och innovationsmiljöer. Världsledande forskning, inom alla vetenskapsområden, kräver i allt högre grad tillgång till avancerad forskningsinfrastruktur för att genomföra experiment, göra observationer och analysera insamlade data. Exempel på forskningsinfrastruktur är anläggningar, instrument, kunskapssamlingar och tjänster som syftar till att utnyttjas av forskare eller forskargrupper inom grundforskning eller tillämpad forskning inom alla forskningsområden. har flera forskningsinfrastrukturer i världsklass som bidrar till att stärka som forsknings- och innovationsnation. Nationellt livsvetenskapligt centrum (SciLifeLab) och synkrotronljuskällan är exempel på sådana befintliga nationella forskningsanläggningar. är också värdland för internationella infrastrukturer, såsom den Europeiska spallationskällan ESS, som är under uppbyggnad, och Eiscat-3D, som fortfarande befinner sig i planeringsfasen. är medlem i ett flertal internationella infrastrukturer vilket innebär att svenska forskare ges tillgång till avancerade utrustningar och anläggningar som är för omfattande och dyra att etablera nationellt. En annan aspekt av medlemskapen i internationella forskningsanläggningar är att svenska forskare ges möjlighet att bidra vid uppbyggnaden genom att en del av medlemsavgiften levereras som s.k. in kind-bidrag. Detta innebär att svenska forskare bygger en komponent eller liknande och levererar till anläggningen. På så vis främjas nationell kompetensuppbyggnad och avancerad teknikutveckling även vid deltagande i internationella infrastrukturer. Forskningspropositionerna 2008 och 2012 innehöll ökade satsningar på forskningsinfrastruktur, vilket resulterade i att beviljade ökade bidrag för såväl nationell som internationell infrastruktur. Samma trend syns på europeisk nivå där forsknings- och innovationsprogrammet Horisont 2020 (se avsnitt 5.7) innehåller betydligt större satsningar på forskningsinfrastruktur än tidigare ramprogram. Ett viktigt samarbetsorgan för EU:s medlemsstater är on Research Infrastructures (ESFRI). Det har identifierat prioriterade infrastruktursatsningar och sammanställt en gemensam färdplan, som legat till grund för Europeiska kommissionens infrastrukturutlysningar. Uppbyggnad av europeisk infrastruktur har underlättats sedan EU 2009 instiftade en ny organisationsform för europeiskt samarbete kring forskningsinfrastruktur, (). Ramprogrammet för forskning och innovation EU investerar stora summor i FoU och innovationsfrämjande insatser genom ramprogrammen för forskning och innovation. Nuvarande ramprogram för forskning och innovation, Horisont 2020, löper för perioden –2020. Den totala budgeten för Horisont 2020 är ca . Ramprogrammet är uppdelat i tre delar med en utmaningsdriven del gentemot identifierade samhällsutmaningar, en del om industriellt ledar- skap och möjliggörande nyckelteknologier samt en del med fokus på grundforskning. publicerar rapporter om det svenska deltagandet i ramprogrammet. kom den senaste rapporten som redogör för utfallet i Horisont för perioden –. kvarstår som ett av de tio mest framgångsrika länderna i ramprogrammet. beviljades svenska organisationer , vilket motsvarar av de fördelade medlen. Detta gav en åttonde plats bland deltagande länder, vilket är samma placering som hade i slutet av det förra ramprogrammet. En analys av grundforskningsdelen visar att andel av beviljade medel från det () minskade i slutet av förra ramprogramsperioden. Samma negativa trend har fortsatt i Horisont där svenska forskare har fått av de totala beviljade medlen från ERC. har däremot varit framgångsrikt i andra delar av Horisont 2020, t.ex. i instrumentet för forskningsinfrastrukturprojekt där har tillfallit svenska organisationer. Konkurrensen om medlen som är tillgängliga i EU:s ramprogram har hårdnat genom att fler länder kan söka till programmet och genom nationellt minskade forskningsbudgetar i många länder. En hårdnande konkurrens innebär att svenska aktörer behöver öka sina ansträngningar och förbättra sina strategier för att beviljas finansiering från EU:s ramprogram. För att förstärka det svenska deltagandet i det europeiska forskningssamarbetet inrättades en EU-samordningsfunktion genom den förra forskningspolitiska propositionen Forskning och Innovation (prop. 2012/13:30). Samordningsfunktionen har sitt säte vid och drivs gemensamt av de statliga forskningsfinansiärerna. Samordningsfunktionen är strategiskt viktig för det svenska deltagandet i det europeiska forskningssamarbetet. Regeringen anser att bör få i uppdrag att inrätta en samordningsfunktion även för internationella samarbeten utanför EU vilket beskrivs i avsnitt 8. Europeiska forskningsområdet (ERA) är ett europeiskt policyarbete med syfte att skapa fri rörlighet för forskare och forskningsresultat i EU. beslutade att ERA skulle vara förverkligat 2014. I s.k. framstegsrapporter redogör Europeiska kommissionen för hur kommissionen uppfattar läget i medlemsstaterna. En ny rapport ska publiceras . Kommissionens slutsats i den senaste rapporten är att mycket har uppnåtts för att förverkliga ERA, men att det europeiska forsknings- och innovationslandskapet är fragmenterat. Sex s.k. ERA-prioriteringar har tagits fram: 1.Effektivare nationella forskningssystem. 2.Optimalt gränsöverskridande samarbete och konkurrens. 3.En öppen arbetsmarknad för forskare. 4.Jämställdhet och jämställdhetsintegrering inom forskningen. 5.Optimal cirkulering och tillgång till och överföring av vetenskaplig kunskap. 2016/17:50 6. Internationellt samarbete med tredjeland inom forskning och innovation. Vid möte antogs rådsslutsatser kopplade till en färdplan för utvecklingen av ERA och den tillhörande rådgivande strukturen. Varje medlemsstat ska ta fram en nationell färdplan för att specificera vilka åtgärder som vidtagits eller planeras på nationell nivå för att fortsatta att utveckla ERA. Den svenska färdplanen kommer att färdigställas och relatera till relevanta åtgärder som föreslås i denna proposition. 5.8Forskning och innovation för att lösa samhällets utmaningar I många låg- och medelinkomstländer förväntas ytterligare god ekono- För att tillväxten ska ske på ett hållbart och inkluderande sätt finns en rad utmaningar i politiskt, miljömässigt, eko- nomiskt och socialt hänseende. Grundläggande behov av mat och vatten samt av hälso och sjukvård och utbildning måste tillgodoses och stora göras i infrastruktur för bl.a. energiförsörjning och trans- Den ökande livslängden och det minskande födelsetalet globalt (förutom i ) innebär en ökad andel äldre i befolkningen. WHO kommer andelen äldre, dvs. personer som är , av värl- dens befolkning under halvseklet 2000 2050 att fördubblas från 11 till Det innebär en ökning från 605 miljoner till två miljarder Ökad press på samhälle, naturresurser och miljö, inklu- sive effekter av ett förändrat klimat, måste kunna mötas genom en kom- bination av nya livsstilar och teknologier. 2030 och kräver en omställning till ett mer hållbart samhälle. Agenda 2030 och dess 17 mål för hållbar utveckling rymmer både stora och viktiga utmaningar, även för forskningen. FN:s mål och den forskning som behövs för att bidra till att uppnå dem berör många om- Det betyder att prioriteringar måste göras. Indirekt har EU gjort en sådan prioritering genom att ta fram sju samhälleliga utmaningar för ramprogrammet Horisont 2020. EU:s utmaningar inspirerades av den s.k. Lunddeklarationen som manar till att europeisk forskning behöver fokusera på de stora utmaningarna . i samband med en forskningspolitisk konferens som organi- serade under det svenska ordförandeskapet i EU 2009. diskuterades riktlinjer för hur EU:s framtida forsknings- och innovations- politik skulle utformas. De sju utmaningarna inom Horisont 2020 är följande: Hälsa, demografiska förändringar och välbefinnande. Livsmedelstrygghet, hållbart jord och skogsbruk, marin , maritim-, Säker, ren och effektiv energi. Smarta, gröna och integrerade transporter. Klimatåtgärder, miljö, resurseffektivitet och råvaror. Inkluderande, innovativa och reflekterande samhällen. På flera sätt liknar EU:s utmaningar FN:s – de är övergripande, behand- Prop. 2016/17:50 lar interaktionen mellan naturen och samhället och kräver troligtvis stora förändringar i människans beteende. Dessutom innehåller de stora utmaningar för forskning och innovation. Det krävs inte bara framtagande av ny kunskap utan också att kunskapen ska användas för att svara mot utmaningarna. anordnade en uppföljningskonferens där en ny Lunddeklaration antogs, Lunddeklarationen . I denna uppmanas att påskynda arbetet med att hitta lösningar för att hantera de stora utmaningarna genom att fortsätta att investera i forskning för att behålla en solid kunskapsbas. Lunddeklarationen framhåller även att behöver öka samarbetsförmågan inom forskning och innovation och säkerställa tillgång till forskningsinfrastruktur i världsklass. I denna proposition presenteras flera långsiktiga nationella forskningsprogram med inriktning mot samhällsutmaningarna. Därigenom skapas goda förutsättningar för forskningens medverkan i att lösa samhällsutmaningar, för tvärvetenskaplig och tvärsektoriell samverkan samt ett nära samband mellan forskning och utbildning. Programmen ökar även kontaktytorna med EU:s och andra länders forskningsprogram, vilket ger bättre samordning och utväxling av investerade resurser i FoU. 6 Starka och ansvarsfulla lärosäten Regeringens övergripande mål för forskningspolitiken är att ska vara ett av världens främsta forsknings- och innovationsländer och en ledande kunskapsnation, där högkvalitativ forskning, högre utbildning och innovation leder till samhällets utveckling och välfärd, näringslivets konkurrenskraft och svarar mot de samhällsutmaningar vi står inför, både i och globalt. Universitetens och högskolornas verksamhet har en avgörande roll i regeringens strävan att nå detta mål. Det innebär att de behöver ta ansvar för såväl den långsiktiga kunskapsutvecklingen som för att bidra till att lösa samhällsutmaningarna. För den kommande tioårsperioden har regeringen pekat ut tre delmål som ställer krav på utveckling av högskolans verksamhet: •Sverige ska vara ett internationellt attraktivt land för investeringar i forskning och utveckling. De offentliga och privata investeringarna i forskning och utveckling bör även fortsatt överskrida EU:s mål. •En övergripande kvalitetsförstärkning av forskningen ska ske och jämställdheten ska öka. •Samverkan och samhällspåverkan ska öka. För att universitet och högskolor ska kunna bidra till målen behöver de även ta ett ökat ansvar för genomtänkta karriärsystem och bättre villkor för unga forskare och för att forskningsanknytningen av utbildning på grundnivå och avancerad nivå ökar. 2016/17:50 För att kunna genomföra nödvändiga förändringar på ett ansvarsfullt sätt måste lärosätena ges goda förutsättningar. Vissa förutsättningar råder riksdag och regering över, t.ex. övergripande styrning av lärosätenas verksamhet och resurstilldelning. Andra förutsättningar, som hur utbildning och forskning organiseras, strategiska val för verksamheten och intern organisation och ledning, ansvarar universitet och högskolor själva för. Universitet och högskolor är också beroende av en omvärld som förändras allt snabbare, inte minst det alltmer internationaliserade och globala sammanhang som lärosätena verkar i. Statlig styrning och resurstilldelning har många åtgärder genomförts i syfte att effektivisera den offentliga verksamheten. Reformer som har genomförts har bl.a. kännetecknats av fokus på resultat, decentralisering, ekonomisk ramstyrning, delegerat ansvar för budget, kompetensförsörjning, organisation och större fokus på medborgarnas behov. Till detta har det kopplats krav på förbättrad uppföljning för att svara mot ökade behov av information och kontroll. I budgetpropositionen (prop. 2008/09:1 utg.omr. 16) och förvaltningspolitiska proposition Offentlig förvaltning för demokrati, delaktighet och tillväxt (prop. 2009/10:175) bedömde regeringen att styrningen av statliga myndigheter och verksamheter behövde utvecklas i vissa avseenden. För att komma till rätta med bristerna och åstadkomma en mer långsiktig och strategisk orientering uttryckte regeringen ett behov av att i högre grad anpassa sin styrning efter varje verksamhets karaktär och styrbehov. Regeringen har därefter uttryckt, bl.a. i budgetpropositionen (prop. 2015/16:1 utg.omr. 2), att den statliga styrningen ska utvecklas i en riktning som innebär att verksamhetsnära kunskap, erfarenhet och yrkesetik ska bli mer vägledande än vad som gäller . I propositionen framhåller regeringen också att detaljstyrningen ska minska till förmån för en mer strategisk styrning som kännetecknas av tillit och förtroende. Inriktningen är att skapa bästa möjliga förutsättningar för den offentliga förvaltningen att förverkliga regeringens politik, att utföra sina uppgifter i övrigt och att upprätthålla grundläggande värden som rättssäkerhet, jämlikhet, jämställdhet och medborgarperspektiv. Regeringen genomförde ett antal kunskapsseminarier på universitet och högskolor i olika delar av landet om hur styrningen av offentlig förvaltning kan utvecklas. Återkommande frågor var behovet av att stärka tilliten som utgångspunkt för styrning på alla nivåer och att effektivisera och minska eventuell onödig administration för att frigöra mer tid för kärnuppgifter. Regeringen har mot denna bakgrund initierat en tillitsreform (prop. 2016/17:1 utg. omr. Reformen syftar till att utveckla formerna för en styrning och uppföljning som balanserar behovet av kontroll med förtroendet för medarbetarnas kunskaper och erfarenheter. Den statliga styrningen och resurstilldelningen måste vara långsiktig och förutsägbar för att ge lärosätena möjlighet att agera strategiskt och göra prioriteringar inom ramen för sin verksamhet. Styrningen av statliga universitet och högskolor skiljer sig i vissa delar väsentligt från styrningen av andra myndigheter. Det gäller även systemet för resurstilldel- Principerna för styrning av universitet och högskolor och för det system för resurstilldelning som tillämpas har bara genomgått mindre förändringar sedan de infördes efter beslut med anledning av propositionerna Universitet och högskolor – frihet för kvalitet (prop. 1992/93:1) och Högre utbildning för ökad kompetens (prop. 1992/93:169). Styrningen av de statliga universiteten och högskolorna är generell och sker i huvudsak genom de krav som ställs i högskolelagen (1992:1434) och de förordningar som ansluter till lagen, främst högskoleförordningen (1993:100) samt genom ett gemensamt regleringsbrev för de statliga högskolorna. De statliga universiteten och högskolorna har långtgående möjligheter att själva bestämma över hur resurserna ska användas. Detta gäller både resurser för utbildning på grundnivå och avancerad nivå och resurser för forskning och utbildning på forskarnivå. Även i fråga om högre utbildning krävs således att lärosätena agerar ansvarsfullt och anordnar utbildningar av hög kvalitet som möter både studenternas efterfrågan samt arbetsmarknadens och samhällets övriga behov. Utbildning på forskarnivå är även en strategisk fråga för lärosätenas kompetensförsörjning. Uppföljning och utvärdering av verksamheterna är viktiga verktyg för regeringens styrning. Universitet och högskolor har ansvar för kvaliteten i den egna verksamheten, men det behövs även viss uppföljning och utvärdering på nationell nivå som underlag för regeringens styrning och utveckling av forskningspolitiken. Vikten av ett väl fungerande ledarskap i högskolan Vikten av ett väl fungerande ledarskap i högskolan för att skapa bästa möjliga förutsättningar för utbildningens och forskningens kvalitet och resultat har varit föremål för diskussion, både i och internationellt. I takt med att statliga universitet och högskolor har fått ökade resurser och större frihet att besluta om sin interna organisation och om anställningar krävs mer proaktiva och strategiska prioriteringar av ledningarna. En utredare har haft regeringens uppdrag att kartlägga och analysera ledarskap och ledningsstrukturer i högskolan och lämna förslag på utvecklingsåtgärder. Uppdraget redovisades i betänkandet Utvecklad ledning av universitet och högskolor (SOU 2015:92). I betänkandet lämnar utredaren ett antal förslag som syftar till att skapa bättre förutsättningar för ledning och styrning vid statliga universitet och högskolor. Förslagen riktar sig både till regeringen och till lärosätena. Förslagen som riktar sig till regeringen avser bl.a. de ekonomiska förutsättningarna för lärosätenas ledning och styrning. Utredaren föreslår t.ex. att regeringen ska se över systemet för tilldelning av resurser för utbildning på grundnivå och avancerad nivå för att skapa bättre förutsättningar för lärosätenas långsiktiga planering och profilering. Utredaren föreslår även att den andel av den totala statliga forskningsfinansieringen som lärosätenas anslag för forskning och utbildning på forskarnivå utgör ska öka i syfte att förbättra lärosätenas ekonomiska förutsättningar för strategisk ledning.