prop · H40310 · 2016-11-21 00:00:00 — Inom landstingen är kvinnors och mäns fördelning över yrken ojämn. Av män i landstingskommunal sektor 2015 var läkare, av kvinnorna var läkare. Om hänsyn tas till att kvinnor och män arbetar i olika yrken, sektorer och andra tillgängliga variabler (standardvägning) finns den största skillnaden mellan kvinnors och mäns genomsnittliga löner i stället bland tjänstemän i privat sektor (se kolumn längst till höger). Den viktigaste förklaringen till lönegapet i respektive sektor är generellt att kvinnor är överrepresenterade i yrken där den genomsnittliga lönen är lägre. När det gäller löneskillnaderna mellan kvinnor och män i staten redovisas dessa till , senast i budgetpropositionen (prop. 2016/17:1, utg.omr. 2, avsnitt 5). Delegationen för jämställdhet i arbetslivet (A 2011:05, JA-dele- gationen), som har jämfört löneskillnader i krav- och kompetensmässigt likvärdiga kvinnodominerade respektive mansdominerade yrken i offentlig och privat sektor, uppskattade att den sammantagna strukturella löneskillnaden uppgick till (SOU 2015:50). Enligt JA-delegationen kan en förklaring till den strukturella skillnaden i lön vara att många kvinnor arbetar i kommuner och landsting. En annan förklaring, enligt JA-delegationen, till att genomsnittslönen är lägre i kvinnodominerade yrken än i mansdomi- nerade yrken med motsvarande kvalifikationskrav är att det finns en värdediskriminering på arbetsmarknaden – att kvinnors arbete helt enkelt värderas lägre än mäns. 2016/17:10 Den könsuppdelade arbetsmarknaden är en av de viktigaste orsakerna till att män i genomsnitt har högre löner än kvinnor. Kvinnor och män arbetar till stor del i olika yrken och sektorer och har ofta olika befat- tningar. Kvinnor är överrepresenterade i yrken och sektorer med lägre löner. () analyser av perioden –2013 visar att andelen kvinnor minskar i kvinnligt dominerade yrken och ökar i manligt dominerade yrken. Den minskade löneskillnaden mellan kvinnor och män under dessa år beror enligt MI framför allt på att sammansättningen på arbetsmarknaden har förändrats, men även på att lönerna har ökat mer för kvinnor än för män. Löneeffekten har varit viktigast i den privata sektorn, medan strukturella förändringar har varit den viktigaste förklaringen i den offentliga sektorn. Löneskillnader mellan kvinnor och män mäts för det mesta med månadslöner omräknat till heltidsmånadslöner. Det innebär att betydel- sen av deltidsarbete inte fångas upp. För detta krävs analyser baserade på lönen för den överenskomna arbetstiden. Ett sätt är att analysera löneskillnader för månadslöner baserade på överenskommen tjänst- göringsgrad som andel av heltid, dvs. Av LO:s (2016) rapport , makt och pengar framgår stora skillnader mellan kvinnor och män och mellan arbetaryrken och tjänstemannayrken. I arbetaryrken motsvarar kvinnors genomsnittliga faktiska månadslön av mäns faktiska månadslön, medan deras genomsnittliga heltidsmånadslön motsvarade av mäns heltidsmånadslön. I tjänstemannayrken har förekomsten av deltidsarbete inte lika stor betydelse. Där motsvarar kvinnors genomsnittliga faktiska månadslön av mäns faktiska månadslön, medan den genomsnittliga heltidsmånadslönen motsvarar av mäns heltidsmånadslön. Om det därtill läggs att kvinnor i arbetaryrken i stor utsträckning har hög arbetsbelastning och otrygga anställningsformer framstår de ekonomiska villkoren för kvinnor i arbetaryrken som särskilt dåliga. Kvinnor har lägre arbetsinkomster än män, men de ökar snabbare Ett sätt att mäta i vilken utsträckning målet om ekonomisk jämställdhet har uppnåtts är att studera skillnaderna i disponibla inkomster mellan könen. Det berör inkomster i form av lön och företagarinkomst samt avkastning på kapital. Vidare berör det ersättningar och bidrag från transfereringssystemen samt effekter av skatter och avgifter. hade kvinnor i förvärvsaktiv ålder av mäns medianarbetsinkomst, en skillnad som motsvarar . Kvinnors lägre inkomster kan förklaras bl.a. av att kvinnor har lägre tim- eller månadslöner än män, vilket till stor del beror på den könsuppdelade arbetsmarknaden. Som har framgått, arbetar kvinnor och män i stor utsträckning i olika yrken och befat- tningar, där kvinnor är överrepresenterade i yrken med lägre löner. Kvinnors lägre arbetsinkomster kan också förklaras av att de har kortare arbetstid än män, de arbetar deltid i större utsträckning än män och de har mer frånvaro på grund av föräldraledighet och ohälsa. Kvinnors arbets- villkor är också osäkrare än män, med fler tidsbegränsade anställningar. Många kvinnor arbetar mindre än vad de skulle vilja. De könsbetingade skillnaderna i arbetsinkomster utjämnas i viss mån Skr. 2016/17:10 av skatter och transfereringar. var den sammantagna skillnaden mellan kvinnor och män i individuell disponibel årsinkomst, efter skatter och transfereringar, bland dem i förvärvsaktiv ålder. har kvinnors arbetsinkomster ökat snabbare än mäns. Det är en följd av att skillnaden i arbetstid mellan könen har minskat och att kvinnors arbetskraftsdeltagande och sysselsättningsgrad har ökat. Dessutom har arbetsmarknaden blivit mindre uppdelad. Även om skillnaden i arbetstid har minskat är det färre kvinnor än män som kan försörja sig och sina barn genom betalt arbete. Dessutom är det vanligare att kvinnor är beroende av sin partner för sin försörjning än vad det är bland män. Inkomster av kapital (räntor, utdelningar och realiserade kapitalvinster) är ungefär lika vanligt förekommande bland kvinnor och män. av både kvinnor och män hade kapitalinkomster . Kvinnors genomsnittliga kapitalinkomst () är dock endast hälften så stor som mäns genomsnittliga kapitalinkomst (). Förmögenhetsstatistik finns för åren 1999–2007 och omfattar reala till- gångar (fastigheter och bostadsrätter), finansiella tillgångar och skulder. Fördelningen mellan kvinnor och män varierar mellan olika typer av tillångar. Bostadsrätter och räntefonder var tillgångar som kvinnor ägde något mer än män, medan kvinnor ägde mindre än en tredjedel av värdet av de börsnoterade aktierna. Kvinnor och män hade ungefär lika stora förmögenheter i fonder. Ojämställt arbetsliv leder till ojämställd pension Lägre arbetskraftsdeltagande, deltidstjänstgöring och lägre löner leder i förlängningen till lägre pensioner. Äldre kvinnors låga disponibla inkomst i förhållande till mäns förklaras till stor del av att de har förvärvsarbetat i mindre omfattning och till lägre lön än män. Många av kvinnorna bland dagens pensionärer var i förvärvsaktiv ålder då kvinnor arbetade utanför hemmet i betydligt mindre utsträckning än . Förvärvsdeltagandet bland kvinnor har ökat vilket har inneburit ökade arbetsinkomster. Detta kommer att leda till att kvinnors pensioner ökar i förhållande till männens för varje generation. visar Pensionsgruppens rapport (Ds 2016:19) att inkomst- gapet mellan kvinnor och män bland pensionärer i princip har varit oförändrat . Att gapet inte har minskat beror bl.a. på att minskningen av gapet i den allmänna pensionen har motverkas att tjänstepensioner, arbetsinkomster och kapitalinkomster har ökat sin andel av de totala inkomsterna för pensionärer. 2.2.2 Utvecklingen när det gäller utbildning Lika möjligheter och villkor i fråga om utbildning är centralt för att kvinnor och män ska kunna nå en ökad ekonomisk självständighet. är också ett viktigt medel för individens möjligheter till försörjning och 2016/17:10 inflytande i samhället. Skolan och utbildningsystemet utgör också en arena för identitetsskapande. påverkas både flickors och pojkars uppfattningar och föreställningar om kön och därför har skolan en viktig uppgift när det gäller att motverka traditionella könsmönster och att aktivt främja jämställdhet. Utbildningsnivån har höjts, särskilt bland kvinnor Totalt har kvinnor en högre utbildningsnivå än män. Det är särskilt tydligt bland unga kvinnor. Utbildningsnivån i åldersgruppen 25–har höjts , särskilt bland kvinnor. hade av kvinnorna en eftergymnasial utbildning, jämfört . Bland män hade en eftergymnasial utbildning , jämfört 2000. Könsfördelningen i gymnasieskolans olika program och inriktningar fortsätter att vara ojämn Endast var femte elev läser ett program med jämn könsfördelning. De högskoleförberedande programmen som antalsmässigt är störst har en jämnare könsfördelning än de yrkesprogrammen, med undantag för humanistiska programmet och teknikprogrammet. Naturvetenskaps- och ekonomiprogrammen befinner sig inom jämställdhetsintervallet 40–och det samhällsvetenskapliga programmet, som är gymnasie- skolans största, ligger nära gränsen till jämn könsfördelning. Yrkesprogrammen är däremot i stor utsträckning antingen kvinno- eller mansdominerade (kvinnor eller män). Andelen män som läser gymnasieprogram med en tydlig kvinno- dominans har dock ökat, från 2015. Andelen kvinnor på mansdominerade program har också ökat, men från en lägre nivå, från . De könssegregerade valen av nationellt program i gymnasieskolan kan till övervägande del förklaras av föräldrarnas utbildningsbakgrund. Barn till lågutbildade föräldrar återfinns ofta på yrkesprogram med en tydlig kvinno- respektive mansdominans medan barn till högutbildade föräldrar ofta väljer högskoleförberedande program med jämnare könsfördelning. Pojkar presterar sämre i skolan än flickor Pojkar presterar generellt sämre i skolan än flickor och svenska är ett av ämnena där skillnaden i betygsresultat är som störst (2014). Det får negativa konsekvenser för pojkars utbildning i ett längre perspektiv eftersom läskunnighet och förmåga till läsförståelse är grundläggande för att tillgodogöra sig all typ av utbildning. Flickor presterar bättre och får bättre betyg än pojkar i alla ämnen i , utom idrott och hälsa. Även i gymnasieskolan presterar flickor bättre än pojkar, är de mer stressade och mår generellt sämre. Fler kvinnor läser vidare på högskolan som utbildningsvalen fortsätter att vara könsuppdelade Fler kvinnor än män studerar vid landets lärosäten. Könsfördelningen, som har varit relativt , innebär att av studenterna är kvinnor och är män. Kvinnor är också i majoritet bland de utexaminerade. /15 var könsfördelningen bland de utexaminerade på grund- och avancerad nivå kvinnor och män. Också denna fördelning har varit relativt . Kvinnors högre examensfrekvens förklaras bl.a. av att många kvinnor läser utbildningar som leder fram till legitimationsyrken och kan därför inte börja arbeta utan examenbevis. Män lämnar däremot oftare högskolan utan att ansöka om examensbevis, även om de i princip är klara med sina utbildningar. Liksom inom gymnasieskolan råder könssegregerade studieval. Det enskilt största utbildningsprogrammet för kvinnor 2013/14 var lärar- utbildningen där kvinnor var i majoritet. Den vanligaste utbildnings- inriktningen för kvinnor var dock hälso- och sjukvård samt social omsorg, med kvinnor och män. Denna könsfördelning har varit relativt . De vanligaste utbildningsinriktningarna för män var teknik och tillverk- ning, män och kvinnor. Kvinnor har i allt större utsträckning börjat göra bruk av sina höga gymnasiebetyg och söka sig till traditionellt mansdominerade prestige- utbildningar, såsom läkar-, jurist-, ekonom- och civilingenjörsutbild- ningarna. Med undantag för delar av civilingenjörsutbildningen har dessa utbildningar gått från att ha varit kraftigt mansdominerade till att ha en relativt jämn könsfördelning, och i vissa fall en dominans av kvinnor. Också högskolan präglas av det komplexa sambandet mellan kön och social bakgrund. Föräldrarnas bakgrund styr till stor del valet att studera vidare. Könsstereotypa val är dessutom mindre vanliga bland studenter som har högutbildade föräldrar. Att unga kvinnor och män i stor utsträckning väljer olika utbildningar både i gymnasieskolan och i högskolan är en förklaring till den könsuppdelade arbetsmarknaden. De val som en ung människa gör förhållandevis tidigt i livet får därmed konsekvenser , på såväl individnivå som samhällsnivå. Även om kvinnor har en högre utbildningsnivå än män har den inte gett ekonomisk utdelning i form av högre lön i motsvarande grad. Kvinnor får därmed sämre avkastning på sitt humankapital än vad män får. Insatser för att ge kvinnor och män lika förutsättningar att komma ut, stanna kvar och utvecklas i arbetslivet och som företagare, samt att förena arbete och familj, har varit en prioriterad fråga . –2010 genomfördes en strategi för jämställdhet på arbetsmarknaden och i näringslivet (rskr. 2008/09:198). Fyra strategiska inriktningar angavs: 2016/17:10 1. 1. att motverka könsuppdelningen på arbetsmarknaden och i näringslivet, 2.2. att främja jämställda villkor för entreprenörskap, 3.3. ett jämställt deltagande i arbetslivet, och 4.4. jämställda arbetsvillkor. Inom ramen för dessa prioriteringar genomfördes en serie strategiska insatser. Inom ramen för första inriktningen – att motverka könsuppdelningen på arbetsmarknaden och i näringslivet – tillsattes bl.a. Delegation för jämställdhet i skolan (U 2008:08), Delegationen för jämställdhet i högskolan (U 2009:01), samt Teknikdelegationen för att öka flickor och kvinnors intresse för matematik, naturvetenskap, teknik och informations- och kommunikationsteknik (U 2008:07). Med utgångspunkt i de erfarenheter som delegationen för jämställdhet i skolan redovisade (SOU 2010:99) gav regeringen i uppdrag att –2014 genomföra insatser i syfte att främja jämställdhet i skolväsendet (U2011/07067/S och U2012/03983/S). Den andra inriktningen – att främja jämställda villkor för entreprenörskap – omfattade en satsning om 2008–2010 för att främja kvinnors företagande och forskningen om kvinnors företagande. Huvuddelen av medlen kanaliserades via för att genomföra och samordna ett treårigt program för att bl.a. främja nyföretagandet hos kvinnor. Den tredje inriktningen – ett jämställt del- tagande i arbetslivet – innebar att regeringen genomförde ett antal insatser för att stimulera och underlätta arbetskraftsdeltagande. Jobb- skatteavdraget, förändringar i arbetslöshetsförsäkringen och insatser för att stödja arbetskraftsdeltagande bland utrikes födda kvinnor är exempel på insatser som den dåvarande regeringen införde i syfte att stärka arbetslinjen. Jämställdhetsbonusen och, till viss del, skattereduktion för hushållsarbete (s.k. RUT-avdrag) tillkom för att jämna ut fördelningen mellan betalt och obetalt arbete. Den nya diskrimineringslagen (2008:567) som trädde i kraft och inrättandet av ansågs bl.a. bidra till genomförandet av den fjärde inriktningen, jämställda arbetsvillkor. Andra åtgärder var uppdrag till , både att genomföra en särskild satsning om bl.a. våldsutsatthet i arbetslivet och att utveckla och genomföra särskilda insatser för att förhindra att kvinnor slås ut från arbetslivet på grund av arbetsmiljörelaterade problem (A2011/02209/ARM). Upp- draget till social utvärdering (SBU) 2010 att systematiskt sammanställa kunskap om arbetsmiljöns betydelse för uppkomst av sjukdom med fokus på kvinnors arbetsmiljöer (se avsnitt 2.5.5) var en del av den fjärde inriktningen. Delegationen för jämställdhet i arbetslivet, JA-delegationen (A 2011:5), hade i uppdrag att sammanställa och tillgängliggöra kunskap om kvinnors och mäns olika villkor och möjligheter i arbetslivet samt lämna förslag på insatser för att främja jämställdhet i arbetslivet och minska löneskillnaderna mellan kvinnor och män. Obetalt hem- och omsorgsarbete Möjligheten att förena betalt arbete med att ha en familj och att vårda relationer med närstående är en central del i svensk jämställdhetspolitik. Det obetalda hemarbetet och omsorgen om barn och äldre bärs till en större del av kvinnor, medan män ägnar en större del av sin tid åt betalt arbete. Föräldraförsäkringen, förskolan och äldreomsorgen är därför strategiskt viktiga områden för jämställdhetspolitiken. Utvecklingen 2000–2010 visar att kvinnor och män har närmat sig något när det gäller fördelningen av det obetalda hem- och omsorgsarbetet. 2.3.1Kvinnor tar ut mer föräldrapenning än män Kvinnor är föräldralediga mer än män både i samband med barns födelse och för tillfällig vård av barn, s.k. VAB. tog kvinnor ut av det totala antalet dagar som ersattes med föräldrapenning och män . Kvinnor tar alltså ut nära så många föräldrapenningdagar som män. tog kvinnor ut och män av VAB–dagarna. Mäns andel av föräldrapenninguttaget har dock ökat . –ökade mäns uttag från , medan kvinnors andel av föräldrapenninguttaget minskade från till . Ökningstakten i mäns uttag har varit densamma som –2003. Reformerna 1995 och 2002, med månader reserverade för ena föräldern i föräldraförsäkringen, påverkade fäders uttag positivt. När den första reserverade månaden infördes minskade andelen män som inte tog ut alls kraftigt. När den andra reserverade månaden infördes ökades antalet föräldrapenningdagar Trots att allt fler män tar ut föräldrapenning har ökningen den senaste tioårsperioden varit långsam. De flesta män tar ut mellan noll och tjugo procent av föräldrapenningen innan barnet har fyllt . En fjärdedel av papporna tar inte ut någon föräldrapenning alls under barnets första . Andelen föräldrar som delar lika på uttaget av föräldra- penningdagar har nästan tredubblats , men utgör fortfarande enbart . Kvinnor fortsätter således att ta ut en högre andel av föräldrapenningen än vad män gör. Skev fördelning av föräldraledighet Föräldrapenninguttag är inte samma sak som föräldraledighet. Föräldraledigheten kan bl.a. sträckas ut över genom möjligheten att sprida ut ersättningsdagarna över ledighetsperioder. Möjligheten att sprida ut dagarna med föräldrapenning leder i praktiken till att föräldraledigheten är längre än antalet uttagna dagar med Kvinnor som fick sitt första barn 2009 var i genomsnitt föräldralediga i drygt 13 månader under barnets första , varav 9,5 med föräldra- Motsvarande siffror för män var , varav två månader med föräldrapenning. Både kvinnor och män tar följaktligen ut 2016/17:10 längre ledighet än vad uttaget av föräldrapenning ger sken av, men kvinnor tar utan ersättning än män. av männen var föräldralediga under barnets första . 2.3.3Inkomst har betydelse för uttaget av föräldraledighet och uttaget av föräldraledighet påverkar löneutvecklingen Inkomsten har betydelse för såväl uttaget av föräldrapenning som föräldraledighetens längd. Medelinkomsttagare tar både flest föräldra- penningdagar och har längst föräldraledighet. Pappor med låg eller ingen inkomst, eller med svag anknytning till arbetsmarknaden, tenderar att ta ut minst, om alls någon, föräldrapenning. Ersättningen för dessa grupper blir låg, liksom drivkraften att ta ut föräldraledighet. Detta mönster gäller dock inte för kvinnor med låga inkomster: kvinnor med låg inkomst avstår inte från föräldrapenning, men de tar ofta ut kortare ledighet än genomsnittet. Förutsättningarna att ta del av flexibiliteten i föräldra- försäkringen varierar mellan olika inkomstgrupper. Även i de fall där kvinnan har en högre inkomst (i ett heterosexuellt par) än mannen är det betydligt vanligare att kvinnan tar ut en längre föräldraledighet än mannen (i av fallen). Detta utmanar bilden av att det är mäns höga inkomster i sig och deras stora andel av hushållsinkomsten som är anledningen till det ojämställda föräldra- penninguttaget. Att vara mamma eller pappa har större betydelse för föräldrapenninguttaget än vilken inkomst och andel av hushållets inkomst den enskilda föräldern har. Slutsatsen som kan dras från detta är att kön är den enskilt viktigaste förklaringen till hur föräldrar fördelar föräldrapenningdagarna mellan sig. Både kvinnor och män får en försämrad löneutveckling efter föräldraledigheten. I genomsnitt innebär ett halvårs uttag av föräldrapenning en försämrad löneutveckling på omkring en halv procent (SOU 2014:28). Det gäller för båda föräldrarna givet att de tar ut en lika lång ledighet. Eftersom kvinnor tar ut fler föräldrapenningdagar än män, blir det sammantagna lönetappet större för kvinnor än för män. Lönegapet ökar dessutom när barnet är . En förklaring kan vara att kvinnor får en sämre löneutveckling än män när de kommer tillbaka till arbetet efter föräldraledigheten. Kvinnor kommer sedan inte i kapp och lönegapet ökar . Ökningen kan bero på att främst mammor tar ut ytterligare föräldraledighet och ökar sitt deltidsarbete när familjen får fler barn. Kvinnor tar dessutom ut mer ledighet för vård av sjukt barn vilket gör att deras närvaro på jobbet kan uppfattas som osäker. 2.3.4Det obetalda hem- och omsorgsarbetet är fortsatt ojämnt fördelat mellan kvinnor och män Föräldraledighet och föräldrapenninguttag är bara ett par av flera indikatorer för att mäta jämställdhet mellan könen. En annan indikator är hur kvinnor och män använder sin tid. Den så kallade Skr. 2016/17:10 tidsanvändningsstudien, som har gjorts med början 1990/91, ger information om bl.a. hur mycket tid kvinnor och män lägger ned på olika aktiviteter och en bild av hur vardagslivet organiseras bland befolkningen. Det obetalda arbetet omfattar hushållsarbete, underhålls- arbete, omsorg om egna barn, omsorg om andra, inköp av varor och tjänster, annat hemarbete och resor i samband med hemarbete. Den senaste tidsanvändningsstudien, som genomfördes , visar att det obetalda arbetet upptar mer av kvinnors än mäns tid. Kvinnor och män utför olika mycket och olika slags obetalt arbete. Kvinnor utför i genomsnitt betydligt mer hushållsarbete än män, framför allt städning, tvätt och sysslor relaterade till maten, dvs. inköp av mat, matlagning, dukning och diskning. utför kvinnor mer hushållsarbete än män. Kvinnor utför i genomsnitt mest av de flesta hushållssysslorna, men de största skillnaderna mellan könen avser tid för matlagning och städning. Kvinnor ägnar sig också mer åt barnomsorg och lägger mer tid på inköp. Män utför mer underhållsarbete, som att klippa gräset, tvätta bilen och laga saker, men också att skjutsa familjemedlemmar till aktiviteter, betala räkningar, m.m. Jämfört med 1990/91 och 2000/01 har hushållsarbetet blivit jämnare fördelat mellan könen, som ett resultat av att kvinnor har minskat tiden för hushållsarbete. Framför allt tar matlagning och städning mindre tid i anspråk. Det finns flera förklaringar till minskningen av tiden för hus- hållsarbete, bl.a. effektivare matlagningstekniker och förändrade normer och uppfattningar om standard. Kvinnor och män, både ensamstående och sammanboende utan barn, utför ungefär lika mycket hushållsarbete innan de får barn. I de fall där kvinnor och män flyttar ihop ägnar män mindre tid åt tvätten och mer tid åt underhållsarbetet. Mäns hushållsarbete blir således mer traditionellt när de blir sambor. Om dessa sedan blir föräldrar ökar den totala tiden för hushållsarbetet för kvinnor markant, såväl vad avser den totala hushållsarbetstiden som hur tiden fördelas mellan olika sysslor. 2.3.5Omsorgen om de äldre Befolkningen i blir allt äldre och har en av världens äldsta befolkningar. var medellivslängden för kvinnor och för män . Att kvinnor har en högre förväntad medellivs- längd medför att kvinnor har större risk än män att leva som ensam- stående under en följd av år i hög ålder. Det innebär att en större andel kvinnor än män har äldreomsorg i åldersgruppen . Det betyder även att kvinnor i högre grad än män har behov av hjälp från någon anhörig utanför hushållet. En allt större andel av vård och omsorg om äldre ges i form av hemtjänstinsatser i ordinarie boende, i förhållande till vård och omsorg på ett särskilt boende. Totalt sett har andelen äldre som får en insats minskat . Enligt bedömning beror detta troligvis på ett minskat behov av äldreomsorg i denna grupp. 2016/17:10 Att satsa på ökad bemanning, kompetens och trygghet i äldreomsorgen berör kvinnor i stor utsträckning, både för att de i högre grad än män har behov av äldreomsorg och för att en stor del av personalen är kvinnor. Ett förtydligande av kommunernas ansvar när det gäller tillgång till personal i särskilda boenden har betydelse för att öka tryggheten, för de äldre som bor där, men även för deras anhöriga och för personalen som arbetar där.