prop · H4031 · 2016-09-20 00:00:00 — Det finns ingen möjlighet för att på ett automatiserat sätt avgöra om en deklarant, och än mindre varornas ägare, är godkänd lagerhållare eller inte. Sådan kontroll skulle alltså behöva göras manuellt för varje importärende, vilket vore en mycket betungande uppgift för verket. ser även problem med att vid tullklareringen kunna avgöra i fall importen är yrkesmässig eller inte. saknar erfarenhet av att bedöma vad som utgör näringsverksamhet enligt 13 kap. inkomstskatte- lagen, vilket behöver göras enligt den av utredningen föreslagna definitionen av yrkes- mässig verksamhet. Den definition som föreslås i promemorian medför en enklare bedömning jämfört med utredningens förslag. Den kan dock medföra vissa gränsdragningsproblem eftersom det ska göras en bedömning om de importerade varorna är avsedda för den enskilda personens eller dennes familjs personliga bruk. Utredningens förslag att ska utge ersättning för varuprover avviker från den normala ordningen vid import. Att ålägga myndigheten ett kostnadsansvar för förstörda prover kommer att medföra en obenägenhet att faktiskt göra provtagningar, i och med att detta då kommer att belasta myndighetens egen budget. Regeln bör därför strykas. välkomnar promemorians förslag avseende ersättning. Eftersom den föreslagna regleringen är sådan att skatteförfarandelagen ska tillämpas för viss importbeskattning kan det finnas skäl att överväga om det inte behövs en bestämmelse i tullagen som motsvarar 5 kap. 11 a § tullagen66, som reglerar under vilka förutsättningar skatteförfarandelagen ska tillämpas och inte tullagen. anför att ersättning inte bör betalas för varuprover. Detta skulle utgöra ett incitament för företagen att själva se till att ha tillförlitlig dokumentation för att styrka sina avdrag. tillstyrker promemorians förslag avseende ersättning. Det behöver vidare förtydligas vad som gäller vid överklagande av beslut om ersättning för varuprover. Utred- ningen har inte närmare angivit vilka laboratorier eller liknande som ska göra provtagningen då varuprover lämnas för punktskattekontroll. Om en myndighet eller en enskild extern aktör ska genomföra analysen av varorna saknar en analys av hur sekretessen ska kunna brytas gentemot den som gör kontrollen. Absolut sekretess gäller enligt offentlighets- och sekretesslagen för den aktuella verksamheten hos . De sekretessbrytande bestämmelser som kan bli aktuella ska endast tillämpas undantagsvis och i speciella situationer. Bestämmelserna kan inte användas rutinmässigt. Det bör därför uttalas att möjligheten att uppdra åt en annan myndighet eller en enskild extern aktör att utföra provtagningen ryms inom befintlig reglering för brytande av sekretess eller, P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 om det inte är fallet, föras in en särskild sekretessbrytande regel. Elektronikåtervinning i anser att promemorians förslag att utesluta ersättning för varuprover är befogat. Svensk handel ställer sig frågande till promemorians förslag om ersättning för varuprover. Skälen för regeringens förslag och bedömning I skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, finns bestämmelser om förfarandet vid beskattning. SFL tillämpas för alla skatter utom de som särskilt undantas. Av de förekommande punktskatterna är det endast trängselskatt och skatt enligt vägtrafikskatte- lagen som undantagits från SFL. Regeringen föreslår, i likhet med utredningen, att bestämmelserna i ska tillämpas även för skatten på kemikalier i viss elektronik. Av detta följer att reglerna i SFL om bl.a. registrering av skattskyldiga, punktskattedeklaration, tid- punkter för redovisning och betalning av skatt, ränta, förseningsavgift, beslut om punktskatt, omprövning, överklagande, skattekontroll och rätt till ersättning blir tillämpliga. Det innebär även att som huvudregel blir beskattningsmyndighet. Enligt utredningens förslag ska skatten vid import (från icke EU-länder) betalas till . I sådana fall ska förfarande- bestämmelserna i tullagen (2016:253)67, förkortad TL, vara tillämpliga i stället för bestämmelserna i . invänder mot att vara beskattningsmyndighet vid import och anför att det skulle medföra svårigheter för eftersom det måste avgöras i fall varorna ägs av en godkänd lagerhållare eller inte. I klarering undersöks i princip aldrig vem som äger de varor som importeras. ser även problem med att vid tullklareringen kunna avgöra i fall importen är yrkesmässig eller inte eftersom verket saknar erfarenhet av att bedöma vad som utgör näringsverksamhet enligt 13 kapitlet 66 Hänvisningen avser den numera upphävda tullagen (2000:1281). Motsvarande regler återfinns i 2 kap. 2 § i tullagen (2016:253). 67 I utredningen hänvisades till den nu upphävda tullagen (2000:1281). Motsvarande regler återfinns numera i tullagen (2016:253). P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Regeringen bedömer att de problem pekar på avseende att avgöra om en importerad vara ägs av en godkänd lagerhållare i praktiken inte kommer att utgöra några svårigheter. Med de ändringar regeringen avser föreslå i skatteförfarandelagen och förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i beskattningsverk- samhet kommer att ha tillgång till uppgifter om godkända lager- hållare. Med den definition av ”yrkesmässig” som regeringen föreslagit ovan kommer någon bedömning enligt 13 kap. inkomstskattelagen inte att behöva ske. Regeringen föreslår därför att ska vara beskattningsmyndighet vid import och att förfarandebestämmelserna i ska vara tillämpliga i dessa fall. har vidare anfört att eftersom den föreslagna regleringen är sådan att skatteförfarandelagen ska tillämpas för viss importbeskattning kan det finnas skäl att överväga om det inte behövs en bestämmelse i tullagen som motsvarar 5 kap. 11 a § gamla tullagen, som reglerar under vilka förutsättningar skatteförfarandelagen ska tillämpas och inte tullagen. Regeringen anser inte att det finns skäl att införa en sådan reglering. Beskattning av yrkesmässig import ska enligt den föreslagna regleringen i samtliga fall hanteras enligt tullagen, såvida den inte är undantagen beskattning. Om är beskattnings- myndighet ska således alltid tullagen tillämpas. De fall där ska vara beskattnings- myndighet regleras i sin helhet i den föreslagna lagen om skatt på kemikalier i viss elektronik. Av bestämmelserna i följer att i vissa situationer har möjlighet att kräva att varuprover lämnas för punktskattekontroll och vid revision får revisorn ta prov på varor. Även TL och och rådets för- ordning (EU) nr 952/2013 av om fastställande av en tullkodex för unionen innehåller vissa regler om varuprover. Utredningen bedömde emellertid att den föreslagna skatten på kemikalier i viss elektronik skiljde sig från andra skattelagstiftningar när det gäller varuprover, framför allt vad avser de höga värden som varorna i vissa fall betingar. Varorna kommer också enligt utredningen att behöva förstöras i samband med kontrollen eftersom det i annat fall inte är möjligt att analysera vilka kemiska ämnen som varorna innehåller. anledning av detta föreslog utredningen en regel om att det allmänna skulle stå för kostnaderna för sådana varuprover. och är kritiska till denna ordning i sina remissvar. anför bl.a. att om myndig- heten åläggs ett kostnadsansvar för förstörda prover kommer det att medföra en obenägenhet att faktiskt göra provtagningar, i och med att detta då kommer att belasta myndighetens egen budget. anför bl.a. att om regeln togs bort skulle det utgöra ett incitament för företagen att själva se till att ha tillförlitlig dokumentation för att styrka sina avdrag. Båda myndigheterna hade även synpunkter på hur ersättningen skulle beräknas. I promemorian föreslogs, till skillnad från utredningens förslag, att några särskilda regler för ersättning inte skulle införas, med motiveringen att det bedömdes bli ytterst sällsynt att beskattnings- myndigheten skulle ha skäl att ta varuprover. Regeringen instämmer i promemorians bedömning. När det gäller frågan om ersättning är det viktigt att se till hur förfarandet är tänkt att fungera. Det är den skattskyldige som har bevisbördan för rätten till eventuella avdrag. Det är således inte beskattningsmyndigheten som genom tester ska avgöra vilka ämnen varan innehåller utan den skattskyldige som, om så krävs, ska visa att varan inte innehåller sådana kemikalier som hindrar avdrag på de olika nivåerna. Detta bedöms normalt ske genom en fullständig innehållsdeklaration från tillverkaren (för att avgöra kemikalieinnehåll) och den till lagen bifogade listan (för att avgöra om ämnena är additivt eller reaktivt tillsatta). I de fall då den skattskyldige inkommer med tillräcklig bevisning finns det i normalfallet inte skäl för beskattningsmyndigheten att genomföra några mätningar, utan avdraget medges. Om den skattskyldige å andra sidan inte inkommer med tillräcklig bevisning ska avdraget avslås eftersom den skattskyldige i så fall inte har uppfyllt sin bevisbörda. Inte heller i detta fall finns skäl för beskattningsmyndigheten att genomföra några mätningar. Om den skattskyldige inte använder sig av en innehållsdeklaration från tillverkaren, antingen för att en sådan inte går att få tag på eller för att den skattskyldige väljer att inte använda den, kan mätningar behöva genomföras för att få information om varans kemikalie- innehåll. Det är dock i dessa fall den skatt- skyldige, och inte beskattningsmyndigheten, som har att genomföra mätningarna. det kan bli aktuellt för beskattningsmyndigheten att göra egna mätningar är då den skattskyldige har inkommit med uppgifter om varans innehåll som det finns skäl att betvivla uppgifterna men dessa skäl inte är så starka att avdraget kan avslås. Dessa fall bedöms dock bli ytterst sällsynta. På grund av detta anser regeringen att det inte finns tillräckliga skäl att införa några särskilda regler om ersättning för varuprover i lagen om skatt på kemikalier i viss elektronik. har pekat på de sekretessproblem som kan uppkomma om verket lämnar varu- prover för provtagning hos ett externt laboratorium. Absolut sekretess gäller enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, för den aktuella verksamheten hos och de sekretessbrytande bestämmelser som kan bli aktuella ska enligt endast tillämpas undantagsvis och i speciella situationer. Bestämmelserna kan inte användas rutinmässigt och det bör därför enligt uttalas att möjligheten att uppdra åt en annan myndighet eller en enskild extern aktör att utföra provtagningen ryms inom befintlig reglering för brytande av sekretess eller, om det inte är fallet, föras in en särskild sekretess- brytande regel. Regeringen anser att det inte finns något behov av en särskild sekretess- brytande regel. Den sekretess som enligt 27 kap. 1 § OSL gäller i verksamhet som avser bestämmande av skatt eller fastställande av underlag för bestämmande av skatt gäller för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Som nämnts ovan bedöms det vara ytterst sällsynt att beskattnings- myndigheten har skäl att genomföra mätningar. I de fall mätningar behöver göras kommer de att avse vilka kemikalier som en viss vara innehåller och hur dessa är tillsatta. En mätning av detta kan, om den behöver genomföras externt, ske genom att beskattningsmyndigheten lämnar varan till ett laboratorium. Det bedöms inte finnas något behov av att till laboratoriet lämna ut uppgifter om vem varan tillhör eller vilka avdrag som har yrkats. I de fall innehålls- deklarationer eller intyg behöver lämnas till laboratoriet kan de avidentifieras. Alternativt kan uppgifterna i dessa handlingar förmedlas till laboratoriet på ett sätt som inte lämnar ut uppgifter den enskildes personliga eller ekonomiska förhållanden. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 varan som sådant kan inte anses vara en sådan sekretessbelagd uppgift. Förslaget behandlas i 15–16 §§ i den nya lagen om skatt på kemikalier i viss elektronik, se avsnitt 3.2. Regeringens bedömning: Förslaget bör anmälas enligt och rådets direktiv (EU) 2015/1535. Förslaget behöver inte anmälas enligt andra EU-rättsliga regler eller . Förslaget strider inte mot . Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: delar utredningens bedömning att den föreslagna skatten utgör tekniska föreskrifter som bör anmälas till Europeiska kommissionen enligt anmälningsdirektivet68, men av andra skäl. Skattekonstruktionen är utformad för att ge incitament till tillverkare och importörer att tillhandahålla produkter som inte innehåller skadliga flamskyddsmedel. En sådan skatte- reglering kan påverka konsumtionen av de berörda produkterna eftersom regleringen gynnar tillverkning av produkter som inte innehåller de skadliga kemikalierna. En sådan typ av skattelagstiftning faller inom anmälnings- skyldigheten enligt anmälningsdirektivet. Det är inte nödvändigt att anmäla den föreslagna skatten till WTO:s sekretariat enligt TBT- avtalet69. Skatten utgör inte tekniska föreskrifter i mening. Eftersom förslaget till största del berör skatteområdet är tjänste- direktivet70 inte tillämpligt. De administrativa kostnaderna förväntas bli högre för importörer än tillverkare. 68Europaparlamentets och rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter. 69Agreement on Technical Barriers to Trade (1995). och rådets direktiv /123/EG av den om tjänster på den inre marknaden. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 praxis att nationell skattelagstiftning måste utformas på ett sådant sätt att den faktiska effekten av skattelagstiftningen inte missgynnar importerade varor. Det föreslagna uttagandet av skatt borde sannolikt inte leda till diskriminering mot utländska produkter i den mening som avses i artikel 110 EUF71. Om det i praktiken blir svårare att yrka skatteavdrag för importörer, i förhållande till svenska tillverkare, kan det dock utgöra diskriminering enligt artikel 110 . Det finns därför ett behov av att vidare utreda om det finns alternativa sätt att utforma administrationen av avdragsrätten. Administrativa svårigheter för importörer, i förhållande till svenska tillverkare, att yrka avdrag kan även strida mot diskriminerings- förbudet i artikel III GATT72. Nationell skattelagstiftning som får diskriminerande effekter kan dock rättfärdigas med hänvisning till artikel XX . Detta förutsätter dock att det finns ett legitimt skyddsintresse och att de administrativa svårigheterna för importörerna att yrka avdrag är nödvändiga för att uppnå skyddsintresset. Det saknas en analys i utredningen av varför den föreslagna utform- ningen av avdragsrätten utgör det minst handelshindrande alternativet. anför att det kan ifrågasättas om den föreslagna skatten står i överensstämmelse med EU-regler, i synnerhet principen om fri rörlighet för varor, statsstödsregler samt förekommande direktiv inom berörda branscher. Teknikföretagen, och anför att en del av produkterna som beskattas omfattas även av WTO:s plurilaterala avtal om informations- teknologi som avser att expandera handel med produkterna och att en extra skatt i för produkterna motarbetar detta syfte. Digitaleurope, och anför att skatten måste notifieras enligt anmälningsdirektivet. hänvisar även till ett yttrande från Bromine Science and () i vilket det anges att skatteförslaget måste granskas av EU- kommissionen (DG COMP) då det är en miljö- skatt i den mening som avses i EU:s statsstöds- regler på miljöområdet samt att handlare som 71Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. 72General on Tariffs and Trade (1994). säljer sina produkter via internet får statsstöd eftersom de är undantagna från skatten. WTO TBT Enquiry Point anför att lagstift- ningen utgör ett onödigt handelshinder och att den bör notifieras till WTO. anför att skatten kan strida mot . Skälen för regeringens bedömning: Utred- ningen har gjort bedömningen att den föreslagna lagen inte strider mot artikel 110 eftersom den har utformats så att den ska vara objektiv och icke-diskriminerande i förhållande till importerade varor. Inhemskt tillverkade varor beskattas också och kraven på att redovisa innehållet i varan ställs inte på tillverkaren utanför utan på den som till för in eller importerar varan. Vidare ansåg utredningen att skattenivåerna inte sattes så högt att de i praktiken innebär ett förbud. Unions- rätten begränsar enligt utredningen inte medlemsstaternas frihet att upprätta ett differentierat avgiftssystem för vissa varor enligt objektiva kriterier, såsom de råvaror och produktionsmetoder som har använts, om de motiveras av mål som är förenliga med EU- rätten – exempelvis skydd av miljö eller folkhälsa – och under förutsättning att de inte leder till en situation som direkt eller indirekt gynnar in- hemsk produktion. Om det visar sig att de högre skattesatserna i huvudsak drabbar importerade produkter kan detta dock innebära att skatten inte blir godtagbar. påpekar att de administrativa kostnaderna förväntas bli högre för importörer än tillverkare och anför att det följer av praxis att nationell skattelagstiftning måste utformas på ett sådant sätt att den faktiska effekten av skattelagstift- ningen inte missgynnar importerade varor. Om möjligheten att yrka skatteavdrag blir svårare i praktiken för importörer, i förhållande till svenska tillverkare, kan det enligt Kommers- kollegium utgöra diskriminering enligt artikel 110 . anför även att administrativa svårigheter för importörer, i förhållande till svenska tillverkare, att yrka avdrag kan även strida mot diskriminerings- förbudet i artikel III . Nationell skattelag- stiftning som får diskriminerande effekter kan rättfärdigas med hänvisning till artikel XX , men detta förutsätter att det finns ett legitimt skyddsintresse och att de administrativa svårigheterna för importörerna att yrka avdrag är nödvändiga för att uppnå skyddsintresset. Regeringen instämmer i utredningens bedömning och anser inte att den föreslagna lag- stiftningen är diskriminerande mot importörer. Urvalet av varor som omfattas av skatten sker enligt objektiva och icke-diskriminerande kriterier som har direkt koppling till skattens syfte – att minska tillförseln av farliga ämnen till människors hemmiljö. En varas ursprung eller i vilket land en skattskyldig hör hemma påverkar i sig inte skatten (se dock avsnitt 6.16.3.3 om vem som är skattskyldig). Anledningen till att de administrativa kostnaderna i vissa fall kan bli högre för importörer än för tillverkare är att tillverkarna själva vet vilka kemikalier som har använts vid tillverkningen, medan en importör på något sätt måste ta reda på detta. En sådan effekt uppkommer dock vid varje form av skatt som baserar sig på en varas innehåll. En tillverkare kommer per automatik att ha större kännedom om en varas innehåll än alla andra som på något sätt befattar sig med varan, eftersom de senare måste förlita sig på andrahandsuppgifter. Detta är oberoende av vilket land de olika aktörerna är baserade i. Skillnaden i administrativa kostnader ligger således inte mellan importörer och andra distributörer, utan mellan tillverkare och alla former av distributörer. En återförsäljare eller distributör kommer att ha samma administrativa arbete och kostnader för skatten oavsett om en vara importeras från en utländsk tillverkare eller om den köps från en svensk tillverkare. Hewlett- och har anfört att skatten kan strida mot . Utredningen har gjort bedömningen att skatten inte utgör ett statligt stöd i unionsrättslig mening eftersom den inte innebär ett selektivt gynnande av vissa företag eller viss produktion. Regeringen instämmer i utredningens bedömning. Som nämnts ovan sker urvalet av varor för beskattning enligt objektiva och icke- diskriminerande kriterier som har direkt koppling till skattens syfte. Något selektivt gynnande av vissa företag eller viss produktion i EU-rättslig mening föreligger inte. Att försäljning direkt från en utländsk försäljare till en svensk konsument av administrativa skäl inte omfattas av skatten innebär inte i sig att stöd till en definierbar krets av mottagare utgår. , Digitaleurope, Hewlett- och anser att den föreslagna skatten ska anmälas till Europeiska kommissionen enligt anmälningsdirektivet. Även utredningen har gjort denna bedömning. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Reglerna i anmälningsdirektivet återfinns i och rådets direktiv (EU) 2015/1535 av om ett informationsförfarande beträffande tekniska föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster. Detta direktiv utgör dock en kodifiering av anmälnings- direktivet. Regeringen instämmer i bedömningen och avser anmäla den föreslagna lagstiftningen enligt den ordning som föreskrivs i direktiv /1535. WTO TBT Enquiry Point anför att lagstiftningen utgör ett onödigt handelshinder och att den bör notifieras till WTO. gör bedömningen att den föreslagna skatten inte utgör tekniska föreskrifter i mening och därmed inte behöver anmälas. Regeringen instämmer i bedömning. Teknik- företagen, och anför att en del av produkterna i listan omfattas av WTO:s plurilaterala avtal om informationsteknologi som avser att expandera handel med produkterna och att en extra skatt i för produkterna skulle motarbeta detta syfte. Regeringen anser att informationsteknologi är en viktig del av utvecklingen både i och i andra länder. Syftet med skatten är inte heller att begränsa handeln med sådan teknologi. Handeln kan dock inte ske på ett sådant sätt att det uppkommer en risk för miljön eller människors hälsa. Att genom ekonomiska styrmedel påverka försäljningen mot mer hälsovänliga alternativ är något som gynnar konsumenterna och på även branschen. De avgifter som avses i WTO:s plurilaterala avtal om informations- teknologi är dessutom sådana som är kopplade till importen av varor. I skatten finns möjlighet för importörer att bli godkända lagerhållare och på så sätt undvika att betala skatt vid import- tillfället (se avsnitt 6.16.3.3 ovan). Slutligen kan noteras att det inte är själva informations- teknologin som beskattas, utan skadliga kemikalier som finns i sådana produkter. Regeringens förslag: Den föreslagna lagen träder i kraft . Förutom reglerna om lagerhållare tillämpas den dock först fr.o.m. . Några övergångsbestämmelser behövs inte. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Utredningens förslag överensstämmer inte med regeringens förslag. Utredningen föreslog att lagen skulle träda i kraft . Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. Promemorian föreslog att lagen skulle träda i kraft . Remissinstanserna: ElektronikBranschen, , Teknikföretagen, Digitaleurope, AB och var kritiska till det av utredningen föreslagna i kraftträdande- datumet. Digitaleurope anför att lagen kan träda i kraft tidigast . anför att det är orimligt att tro att företagen ska ha ersatt alla ämnen på den i promemorian föreslagna listan till . ElektronikBranschen, EHL, Teknikföretagen, Svensk handel och har efter remiss- förfarandet i skrivelse (dnr Fi2016/02520/S2) anfört att lagen för varje enskilt ämne ska träda i kraft när en säker mätmetod för det ämnet har etablerats. Skälen för regeringens förslag: föreslagna lagen är uppbyggd på så sätt att en vara är skattepliktig och att avdrag sedan får göras baserat på varans kemikalieinnehåll (se avsnitt 6.16.3.1 och 6.16.3.2 ovan). Ett sådant ikraftträdande som ElektronikBranschen, EHL, Teknikföretagen, Svensk handel och har föreslagit, där lagen träder i kraft för olika ämnen, är därför inte praktiskt möjligt att genomföra. Eftersom den föreslagna lagen innebär att en helt ny skatt införs kommer det att behövas för beskattningsmyndigheterna att anpassa sina rutiner och system till skatten. Även de skatteskyldiga behöver för att anpassa sina rutiner. Regeringen anser därför att den nya skatten ska tas ut fr.o.m. . Det bör dock finnas möjlighet att ansöka om att bli, och godkännas som, lagerhållare (se avsnitt 6.16.3.3 ovan) innan skatten första gången ska tillämpas. Regeringen föreslår därför att lagen ska träda i kraft och att reglerna om lagerhållare ska tillämpas från detta datum. Övriga regler i lagen tillämpas fr.o.m. .