prop · H30379 · 2016-01-19 00:00:00 — 32 § Att den reviderade ska tillhandahålla revisorn de handlingar och lämna de upplysningar samt i övrigt ge revisorn all den hjälp som behövs vid revisionen följer av artikel 15.1 i förordning (EU) nr 952/2013. Om handlingar ska granskas på någon annan plats än hos den reviderade, ska denne på begäran och mot kvitto överlämna handlingarna till revisorn. 33 § Den reviderade ska på begäran ge revisorn tillfälle att använda tekniska hjälpmedel för att granska en upptagning som kan uppfattas bara med sådana hjälpmedel. Detta gäller inte om 1.den reviderade tillhandahåller en kopia av upptagningen, och 2.kopian utan svårighet kan granskas med tekniska hjälpmedel som revisorn har tillgång till. Den reviderade ska ge revisorn möjlighet att kontrollera att den kopia som avses i första stycket stämmer överens med den upptagning som finns hos den reviderade. Vid granskning av upptagning eller kontroll av kopia får bara de tekniska hjälpmedel och sökbegrepp användas som behövs för att tillgodose syftet med revisionen. Granskningen eller kontrollen får göras via telenätet, om den reviderade medger det. 34 § En revision får inte pågå än nödvändigt. ska meddela den reviderade resultatet av revisionen i de delar som rör den reviderade. 35 § ska lämna tillbaka räkenskapsmaterial och andra handlingar till den reviderade och senast när revisionen avslutats. Om den reviderade har försatts i konkurs när handlingarna ska lämnas tillbaka, ska 1.överlämna handlingarna till konkursförvaltaren, och 2.underrätta den reviderade om att handlingarna överlämnats till konkursförvaltaren. Uppgifter och handlingar som ska undantas från kontroll 36 § Ett föreläggande enligt 24 eller 25 § får inte avse en uppgift i en sådan handling som inte får tas i beslag enligt 27 kap. 2 § . Ett sådant föreläggande får inte heller avse en uppgift som har ett betydande skyddsintresse, om det finns särskilda omständigheter som gör att handlingen inte bör komma till någon annans kännedom och skyddsintresset är större än handlingens betydelse för kontrollen. 37 § Vid revision får inte granska 1.en handling som inte får tas i beslag enligt 27 kap. 2 § , eller 2.en handling som inte omfattas av revisionen. får inte heller granska en handling som har ett betydande skyddsintresse, om det finns särskilda omständigheter som gör att handlingen inte bör komma till någon annans kännedom och skyddsintresset är större än handlingens betydelse för kontrollen. 38 § En handling som inte får granskas ska på begäran av den som är föremål för revision undantas från kontrollen. 39 § En begäran om att undanta handlingar ska ges in till allmän förvaltningsdomstol. Begäran ska vara skriftlig och ges in tillsammans med den handling som begäran avser. Om redan har den handling som en begäran avser, ska verket försegla handlingen och överlämna den till domstolen. 40 § Om en uppgift i en sådan upptagning som avses i 1 kap. 3 § ska undantas, får domstolen besluta om sådana begränsningar i rätt att använda tekniska hjälpmedel och sökbegrepp som behövs för att uppgiften inte ska bli tillgänglig för verket. 41 § Om den enskilde begär det, ska domstolen pröva om ett beslut om att undanta handlingen kan fattas utan att domstolen granskar handlingen. 42 § Om en uppgift eller en handling har undantagits från kontroll, får inte återge eller åberopa innehållet i uppgiften eller handlingen. 43 § Ett beslut i fråga om att undanta en uppgift eller en handling gäller , om inte något annat anges i beslutet. Tullkontroll beträffande intrång i vissa immateriella rättigheter 44 § Uttryck som används i 45–49 §§ har den innebörd som anges i förordning (EU) nr 608/2013. 45 § ska underrätta innehavaren av ett beslut om ingripande om sitt beslut enligt artikel 11.3, 13 eller 16 i förordning (EU) nr 608/2013. En sådan underrättelse ska lämnas efter det att 1.fått kännedom om de omständigheter som kan ligga till grund för ett beslut enligt artikel 11.3 eller 16 i den förordningen, eller 2.tagit emot en sådan begäran som avses i artikel 13 i den för- ordningen. 46 § ska underrätta innehavaren av ett beslut om ingripande om följande beslut som verket fattar enligt förordning (EU) nr 608/2013: 2015/16:79 1. beslut att avslå eller avvisa en begäran enligt artikel 12.1 om förlängning, eller 2. beslut enligt artikel 12.5 att återkalla eller ändra ett beslut om förlängning. En sådan underrättelse ska lämnas efter det att 1.tagit emot en sådan begäran som avses i artikel 12.1, eller 2.fått kännedom om de omständigheter som kan ligga till grund för ett beslut enligt artikel 12.5. 47 § Uppkommer en skada på en vara vid en sådan inspektion som avses i artikel 19.1 i förordning (EU) nr 608/2013, ansvarar den som inspekterar varan för skadan. 48 § Frågor om huruvida en vara gör intrång i en immateriell rättighet och hur en sådan vara ska hanteras prövas av en domstol enligt vad som gäller för den immateriella rättigheten i fråga. Domstolen får meddela ett interimistiskt beslut om att ett uppskov med att frigöra eller hålla kvar en vara ska upphöra. ska verkställa sådana domar och beslut från domstolen som fått laga kraft och som gäller frigörande, ändring eller förstöring av varor vars frigörande skjutits upp eller som hålls kvar av . 49 § När en dom eller ett beslut om förstöring av eller annan åtgärd med varor vars frigörande har skjutits upp eller som hålls kvar av har fått laga kraft, har innehavaren av ett beslut om ingripande rätt till ersättning för sina kostnader i samband med ingripande mot varorna. Ersättningsskyldig enligt första stycket är den som domstolens beslut har gått emot. Kan ersättningskravet riktas mot flera personer, har dessa ett solidariskt ansvar att ersätta innehavaren av beslutet. Tullkontroll av kontanta medel 50 § En anmälan enligt artikel 3 i förordning (EG) nr 1889/2005 ska lämnas skriftligt eller elektroniskt. 51 § För kontroll av att anmälningsplikten enligt artikel 3 i förordning (EG) nr 1889/2005, i den ursprungliga lydelsen, har fullgjorts får undersöka transportmedel och bagage samt handväskor och liknande som medförs av en resande vid inresa till eller utresa från Europeiska unionens tullområde. 52 § Om det finns anledning att anta att en person inte har fullgjort sin anmälningsplikt enligt artikel 3 i förordning (EG) nr 1889/2005, i den ursprungliga lydelsen, får en tulltjänsteman kroppsvisitera personen för att söka efter kontanta medel på honom eller henne. Vid kroppsvisitationen ska bestämmelserna i 29 § lagen (2000:1225) om straff för smuggling tillämpas. 53 § Om anmälningsplikten enligt artikel 3 i förordning (EG) nr 1889/2005 inte har fullgjorts, får hålla kvar kontanta medel i enlighet med artikel 4.2 i den förordningen, i den ursprungliga lydelsen, om det behövs för att genomföra en kontroll. 1 § Vid tillämpningen av bestämmelserna i detta kapitel gäller det som sägs om gäldenär även den som är skyldig att betala skatt enligt 2 kap. 1 §. 2 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot föreskrift i tullagstiftningen eller mot anmälningsplikten i artikel 3 i förordning (EG) nr 1889/2005, i den ursprungliga lydelsen, jämförd med 4 kap. 50 § döms för tullförseelse till böter. Första stycket gäller också den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot beslut som meddelat med stöd av tullagstiftningen om 1.skyldighet att föra anteckningar och lämna uppgifter om varor som förvaras i en anläggning för tillfällig lagring, ett tullager eller en frizon som är föremål för förenklingar vid tillämpning av ett tullförfarande, 2.skyldighet i övrigt att lämna uppgift eller handling till , 3.användningen eller förbrukningen av en icke-unionsvara. I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. 3 § Ansvar för tullförseelse ska inte dömas ut, om gärningen är belagd med straff i , lagen (2000:1225) om straff för smuggling, lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall eller lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. 4 § Allmänt åtal för tullförseelse får väckas endast efter medgivande av . 5 § Tulltillägg ska tas ut av den som är gäldenär och skyldig att ge in tulldeklaration skriftligen eller med elektronisk databehandlingsteknik och som på något annat sätt än muntligen under förfarandet har lämnat en oriktig uppgift till ledning för fastställande av tull. Detsamma gäller om gäldenären har lämnat en sådan uppgift i ett ärende som avser 1.omprövning, återbetalning, eftergift eller ett överklagande, och 2.uppgiften inte har godtagits efter prövning i sak. 6 § En uppgift ska anses vara oriktig om det klart framgår att 1.en lämnad uppgift är felaktig, eller 2.en uppgift som ska lämnas till ledning för beslut om tull har utelämnats. En uppgift ska dock inte anses vara oriktig om 2015/16:79 1. uppgiften tillsammans med övriga lämnade uppgifter utgör tillräckligt underlag för ett riktigt beslut, eller 2. den uppenbart inte kan läggas till grund för ett beslut. 7 § Tulltillägget enligt 5 § är tjugo procent av den tull som inte skulle ha tagits ut, om den oriktiga uppgiften godtagits. Tulltillägget är dock när det gäller mervärdesskatt som får dras av vid redovisning av skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200). 8 § Tulltillägg ska tas ut av gäldenären i de fall då 1.tull har fastställts på skälig grund på grund av utebliven tull- deklaration och sådan inte har kommit in trots att ett föreläggande sänts ut till gäldenären, eller 2.avvikelse från deklarationen har skett när tull har fastställts på skälig grund. Tulltillägget är tjugo procent av den tull som fastställts enligt första stycket och som tas ut av gäldenären utöver den tull som annars skulle ha tagits ut av denne. Till den del fastställandet av tull innefattar rättelse av en oriktig uppgift från gäldenären tas tulltillägg ut enligt 7 § första stycket. 9 § Tulltillägg ska, även i andra fall än de som avses i 5 och 8 §§, tas ut om tull ska tas ut på grund av uppkomsten av en tullskuld i enlighet med artikel 79 i förordning (EU) nr 952/2013, i den ursprungliga lydelsen. Första stycket gäller endast om gäldenären rätteligen skulle ha lämnat en skriftlig eller med elektronisk databehandlingsteknik upprättad tulldeklaration till ledning för beslut om tull. Tulltillägget enligt första stycket är tjugo procent av den tull som tas ut. 10 § Tulltillägg ska tas ut av den som förfogat över en vara som hänförts till förfarandet för övergång till fri omsättning i strid mot en föreskriven förutsättning för återbetalning eller eftergift av tull. Tulltillägget är tjugo procent av den tull som felaktigt har betalats tillbaka eller eftergetts. 11 § Vid tillämpning av 5 och 8 §§ ansvarar gäldenären för det som gäldenärens ombud gör eller låter bli att göra. Tulldeklaration eller annat dokument som lämnas för en gäldenär som är juridisk person ska anses ha lämnats av gäldenären, om det inte var uppenbart att uppgiftslämnaren saknade behörighet att företräda gäldenären. 12 § Tulltillägg ska inte tas ut 1.om gäldenären på eget initiativ har rättat den oriktiga uppgiften eller anmält förhållande som avses i 9 §, eller 2.om det tullbelopp som kunde ha undandragits genom felaktigheten eller passiviteten är obetydligt. 13 § Tulltillägg ska inte tas ut om en icke-unionsvara eller dess värde Om endast en del av varan eller dess värde har förverkats, gäller förbudet att ta ut tulltillägg endast för den delen av varan eller värdet som förverkats. Ett tidigare meddelat beslut om tulltillägg ska upphävas eller ändras efter det att en dom eller ett beslut som innefattar förverkande har fått laga kraft. 14 § Om det inte längre finns någon betalningsskyldighet för tull, får inte ta ut tulltillägg på beloppet. 15 § Om den som deklarerat en vara med tillämpning av ett förenklat förfarande som medför skyldighet att ge in en kompletterande deklaration inte har gett in den kompletterande deklarationen då denna senast skulle ha lämnats, ska en särskild avgift (förseningsavgift) tas ut av deklaranten. Om den som uppmanats att lämna deklaration inte fullgjort sin skyldighet inom den bestämda tiden, är avgiften dock . Gemensamma bestämmelser för tulltillägg och förseningsavgift 16 § ska ompröva beslut om tulltillägg och förseningsavgift om gäldenären eller deklaranten begär det eller om det finns andra skäl. Då tillämpas bestämmelserna i tullagstiftningen om omprövning av be- slut om tull. 17 § ska besluta om hel eller delvis befrielse från tulltillägg eller förseningsavgift om det är oskäligt att ta ut avgiften med fullt belopp. Vid bedömningen ska det särskilt beaktas om 1. den felaktighet eller passivitet som lett till avgiften kan antas ha –berott på ålder, hälsa eller liknande förhållanden, eller –berott på en felbedömning av reglerna eller betydelsen av de faktiska förhållandena, 2. avgiften inte står i rimlig proportion till felaktigheten eller passiv- iteten, 3. en oskäligt har gått efter det att har funnit anledning att anta att avgift ska tas ut utan att den som avgiften gäller kan lastas för dröjsmålet, eller 4. felaktigheten eller passiviteten även har medfört att den som avgiften gäller fällts till ansvar för brott enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling eller 2 § eller blivit föremål för förverkande av utbyte av brottslig verksamhet enligt 36 kap. 1 b § . Deklaranten får helt eller delvis befrias från förseningsavgift även när passiviteten är obetydlig. 18 § Tulltillägg eller förseningsavgift får inte beslutas för en gäldenär eller en deklarant som har avlidit. 19 § Frågor om tulltillägg och förseningsavgift prövas av . Allmän förvaltningsdomstol prövar dock, på talan av det allmänna ombud som avses i 6 kap. 1 §, frågor om tulltillägg på grund av oriktiga uppgifter i mål om tull. Sådan talan får föras, om den oriktiga uppgiften inte har godtagits efter prövning i sak eller inte har prövats i målet. Talan ska väckas genom ansökan från utgången av den månad då domen eller det slutliga beslutet i målet har fått laga kraft. 20 § Följande bestämmelser tillämpas även i fråga om tulltillägg och förseningsavgift: –artikel 110 om anstånd med betalning i förordning (EU) nr 952/2013, iden ursprungliga lydelsen, och –2 kap. 4 §, 7 § första stycket, 8 § och 16 §. 21 § Tulltillägg och förseningsavgifter tillfaller staten. Överklagande Det allmänna ombudet 1 § Hos ska det finnas ett allmänt ombud som utses av regeringen. Det allmänna ombudet får överklaga beslut om tull, annan skatt än tull enligt 2 kap. 1 § andra stycket, ränta, tulltillägg och förseningsavgift. Vilka beslut får överklagas? 2 § Följande beslut av får överklagas till allmän förvaltningsdomstol: 1.beslut enligt tullagstiftningen, 2.beslut enligt artikel 4.2 i förordning (EG) nr 1889/2005, och 3.beslut enligt artikel 7.2, 9.1, 11.3, 12.1, 12.2, 12.5, 13 eller 16 i förordning (EU) nr 608/2013 samt beslut att avvisa en ansökan som inte uppfyller villkoren i artikel 5.3 i den förordningen. eller annan förvaltningsmyndighets beslut om nedsättning eller befrielse enligt 2 kap. 12 och 20 §§ överklagas hos regeringen. beslut om revision enligt 4 kap. 26 § får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Detsamma gäller vid överklagande i mål som avses i 5 kap. 19 §. 3 § Om ett överklagande enligt 2 § gäller beslut om tull eller beslut om annan skatt än tull enligt 2 kap. 1 § andra stycket, ska överklagandet ha kommit in till från den dag då tullskulden uppkom eller skattskyldigheten inträdde. Om beslutet har meddelats senare än efter den dag då tullskulden uppkom eller skattskyldig- heten inträdde, får överklagandet dock komma in från den dag då gäldenären eller den skattskyldige fick del av beslutet, om tiden för överklagande därigenom blir längre. Om beslut som avses i första stycket har omprövats, får även omprövningsbeslutet överklagas inom treårsfristen. Om omprövnings- beslutet meddelats senare än efter den dag då tullskulden uppkom eller skattskyldigheten inträdde, får överklagandet dock komma in från den dag då gäldenären eller den skattskyldige fick del av omprövningsbeslutet, om tiden för överklagande därigenom blir längre. Gäldenären eller den skattskyldige får överklaga ett beslut som avses i första och andra styckena även om beslutet inte är till nackdel för denne. Omprövning av det överklagade beslutet 4 § Om ett överklagande enligt 3 § inte avvisas som för sent inkommet, ska ompröva det överklagade beslutet. 5 § Ett överklagande förfaller, om beslutet vid omprövningen ändras så som den klagande begär. Beslutet ska innehålla en uttrycklig upplysning om att det medför denna verkan. Om beslutet ändras på annat sätt, ska överklagandet anses omfatta det nya beslutet. Om det finns skäl för det, får den klagande ges tillfälle att återkalla överklagandet. Överlämnande av handlingar till förvaltningsrätten 6 § Om ett överklagande varken avvisas eller förfaller, ska överlämna handlingarna i ärendet till förvaltningsrätten. Om det finns särskilda skäl, får ett överklagande enligt 3 § överlämnas utan föregående omprövning. Överklagande av beslut om ränta, tulltillägg och förseningsavgift 7 § Bestämmelserna i 3–6 §§ gäller också överklagande av beslut om ränta, tulltillägg och förseningsavgift. En gäldenärs eller skattskyldigs yrkande i fråga om tulltillägg ska, oavsett tidsfristerna i 3 §, prövas om beslutet om den tull som tulltillägget avser inte har fått laga kraft. Detsamma gäller om eller det allmänna ombudet framställt ett sådant yrkande till förmån för gäldenären eller den skattskyldige. Om yrkandet framställs först i domstol, kan domstolen besluta att det ska tas upp till prövning av . Bestämmelserna i andra stycket gäller även en deklarants yrkande i fråga om förseningsavgift. 8 § Om en part har överklagat beslut i ett sådant ärende som avses i 3 och 7 §§, får också motparten överklaga beslutet, även om den för motparten föreskrivna tiden för överklagande har gått ut. Motpartens skrivelse ska ha kommit in till från den dag då motparten fick del av den först ingivna skrivelsen med överklagande eller, om motparten inte fått del av den före utgången av den tid inom vilken den senast skulle ha kommit in, från utgången av . Återkallas eller förfaller det första överklagandet på annat sätt, förfaller även det senare överklagandet. Verkställighet av beslut som överklagas 9 § Bestämmelserna om verkställighet av beslut som överklagas i artikel 45 i förordning (EU) nr 952/2013, i den ursprungliga lydelsen, tillämpas 2015/16:79 även på beslut om tulltillägg och förseningsavgift samt beslut om annan skatt än tull som ska betalas till . Talan om tulltillägg eller förseningsavgift 10 § Om det allmänna ombudet har överklagat ett beslut om tull, ska talan om tulltillägg eller förseningsavgift med anledning av beslutet föras . Överklagande av förvaltningsrättens och kammarrättens beslut Det allmänna ombudets rätt att överklaga beslut 11 § Det allmänna ombudet får överklaga ett beslut av förvaltningsrätten eller kammarrätten i frågor som avses i 3 och 7 §§ även om ombudet inte har fört det allmännas talan i målet. 12 § Om någon har överklagat ett beslut av en förvaltningsrätt eller kammarrätt i frågor som avses i 3 och 7 §§, får även någon annan som har haft rätt att överklaga beslutet ge in ett överklagande, även om den tid för överklagande som gäller för honom eller henne har gått ut. Ett sådant överklagande ska ges in inom från utgången av den tid inom vilken det första överklagandet skulle ha gjorts. Återkallas eller förfaller det första överklagandet på annat sätt, förfaller även det senare överklagandet. När för det allmänna ombudet det allmännas talan? 13 § Om det allmänna ombudet överklagar ett beslut, ska ombudet föra det allmännas talan. I mål som gäller beslut i frågor som avses i 3 och 7 §§ förs det allmännas talan i av det allmänna om- budet. 14 § Det allmänna ombudet får ta över uppgiften att i allmän förvaltningsdomstol föra det allmännas talan i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden som gäller frågor som avses i 3 och 7 §§. Det allmänna ombudet får uppdra åt en tjänsteman vid att företräda det allmänna i allmän förvaltningsdomstol. Bestämmelserna i första och andra styckena gäller också i mål om betalningssäkring. Det allmänna ombudet får överklaga till förmån för enskild part 15 § Det allmänna ombudet får inom den för ombudet gällande tiden för överklagande föra talan i frågor som avses i 3 och 7 §§ till förmån för en enskild part. Ombudet har då samma behörighet som den enskilde. Bestämmelserna i första stycket gäller också i mål om betalnings- säkring. 16 § I mål som gäller beslut som avses i 3 och 7 §§ får talan inte ändras i annat fall än som anges i 17 och 18 §§. Det ska dock inte anses vara en ändring av talan när den som överklagat 1.inskränker sin talan, eller 2.åberopar en ny omständighet till stöd för sin talan utan att frågan som ska prövas ändras. 17 § I ett mål som gäller beslut som avses i 3 och 7 §§ får den som överklagat yrka något nytt under förutsättning att någon ny fråga inte tas upp i målet. I mål i förvaltningsrätten får den som överklagat ta upp en ny fråga, om 1.det görs inom den tid som gäller för överklagande, 2.den nya frågan har samband med den fråga som ska prövas, och 3.förvaltningsrätten anser att frågan utan olägenhet kan prövas i målet. 18 § Den som har överklagat ett beslut i en fråga som har föranlett tulltillägg får även ta upp frågan om tulltillägg om domstolen anser att tulltillägget utan olägenhet kan prövas i målet. 19 § Om domstolen i ett fall som avses i 17 § andra stycket och 18 § inte prövar den nya frågan, får domstolen överlämna frågan till för prövning. 20 § Om det finns flera frågor i ett mål som gäller beslut som avses i 3 och 7 §§, får domstolen besluta särskilt i någon av frågorna trots att handläggningen av övriga frågor inte är klar. 21 § Om det är lämpligt med hänsyn till utredningen i ett mål som gäller beslut som avses i 3 och 7 §§, får domstolen besluta särskilt om 1.en eller flera omständigheter som var för sig har omedelbar betyd- else för utgången i målet, eller 2.hur en uppkommen fråga, som främst har betydelse för rättstillämp- ningen, ska bedömas vid avgörandet av målet. Domstolen bestämmer om beslutet ska få överklagas direkt eller först i samband med domstolens beslut i själva målet. Om domstolen bestämmer att ett särskilt beslut får överklagas direkt, får domstolen besluta att målet i övrigt ska vila till dess att det särskilda beslutet har fått laga kraft. 22 § Förvaltningsrätten och kammarrätten ska hålla muntlig förhandling i ett mål om tulltillägg eller förseningsavgift om en enskild begär det. Muntlig förhandling behöver dock inte hållas, om tulltillägget eller förseningsavgiften inte kommer att tas ut. 23 § Om talan om betalningsskyldighet enligt 59 kap. 13 § skatteför- farandelagen (2011:1244) har väckts genom ansökan mot en företrädare för en juridisk person, ska det som sägs i detta kapitel om skattskyldig, klagande, enskild, part eller motpart även gälla företrädaren. 24 § Frågor om bevissäkring prövas av den förvaltningsrätt inom vars domkrets beslut om bevissäkring ska verkställas eller har verkställts. 25 § Frågor om betalningssäkring prövas av den förvaltningsrätt som är behörig enligt 46 kap. 19 § skatteförfarandelagen (2011:1244) eller den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av beslut om den tull, skatt, ränta eller avgift som betalningssäkringen gäller. 26 § Om , efter att ha godtagit en ansökan enligt artikel 22.2 i förordning (EU) nr 952/2013, inte har meddelat ett beslut inom den tidsfrist som avses i artikel 22.3 i den förordningen, får den sökande begära förklaring av allmän förvaltningsdomstol att ärendet onödigt Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Om inte har meddelat ett beslut inom en månad från det att domstolen har lämnat en förklaring, ska ansökan anses ha avslagits. Åtgärder vid nöd eller olycka 1 § Den som på grund av nöd eller av något annat tvingande skäl undandrar varor eller transportmedel från tullövervakning, ska underrätta om detta.