prop · H30391 · 2016-02-04 00:00:00 — Genomförande av mätinstrumentdirektivet och direktivet om icke-automatiska vågar Regeringens proposition 2015/16:91 och direktivet om icke-automatiska vågar Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen lämnas förslag till ändring i lagen om måttenheter, mät- ningar och mätdon. Ändringen är ett led i att genomföra de omarbetade EU- direktiven om icke-automatiska vågar och om mätinstrument. Ändringen innebär att bestämmelser om sanktionsavgift införs i lagen. Direktiven kräver i övrigt genomförande på förordnings- och föreskriftsnivå. Ändringen föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1514) om måttenheter, mätningar och mätdon.................................................. Ärendet och dess beredning .............................................................. Direktiv på mätområdet...................................................... De omarbetade NAWI- och MID-direktiven...................... Genomförande av NAWI- och MID-direktiven................................ Utgångspunkter för genomförandet.................................... Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... och rådets direktiv /31/EU och rådets direktiv /32/EU Förteckning över remissinstanserna ............................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde .... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om änd- ring i lagen (1992:1514) om måttenheter, mätningar och mätdon. 2015/16:91 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1514) om måttenheter, mätningar Härigenom föreskrivs1 att det i lagen (1992:1514) om måttenheter, mät- ningar och mätdon ska införas en ny paragraf, 6 a §, och närmast före 6 a § en ny rubrik av följande lydelse. En tillverkare, en tillverkares re- presentant, en importör eller en di- stributör ska åläggas att betala en sanktionsavgift, om en sådan eko- nomisk aktör eller någon som handlar på aktörens vägnar upp- såtligen eller av oaktsamhet har brutit mot föreskrifter som har med- delats med stöd av 2 § för att upp- Sanktionsavgift får inte åläggas någon för en överträdelse av ett för- bud eller en underlåtelse att följa ett föreläggande som har förenats I övrigt ska i fråga om sank- tionsavgift 37 § andra stycket och 39–43 §§ produktsäkerhetslagen (2004:451) tillämpas. Denna lag träder i kraft . 1 Jfr och rådets direktiv /31/EU av om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om tillhandahållande på marknaden av icke-automatiska vågar, i den ursprungliga lydelsen, och och rådets direktiv /32/EU av om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om tillhandahållande på marknaden av mätinstrument, i den ursprungliga Ärendet och dess beredning och rådet har antagit direktiv /31/EU av den 26 feb- ruari 2014 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om till- handahållande på marknaden av icke-automatiska vågar, nedan kallat NAWI-direktivet, se bilaga 1, och direktiv /32/EU av den 26 febru- ari 2014 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om tillhanda- hållande på marknaden av mätinstrument, nedan kallat MID-direktivet, se bilaga 2. Medlemsstaterna ska ha antagit de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktiven. Dessa bestämmelser ska tillämpas . har promemorian Genomförande av mätinstru- mentdirektivet och direktivet om icke-automatiska vågar utarbetats. Prome- har i allt väsentligt samma innehåll som denna proposition. Prome- lagförslag finns i bilaga 3. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 4. Remissyttrandena finns tillgängliga i (dnr N2015/07717/FÖF). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Regeringen följer Lagrådets förslag. Genom det nu gällande mätinstrumentdirektivet, och rådets direktiv /22/EG av om mätinstrument, sam- lades att antal särdirektiv om mätinstrument i ett direktiv anpassat till rådets resolution av om en ny metod för teknisk harmonisering och standarder, den s.k. nya metoden. Den nya metoden kan sägas innebära att detaljerade tekniska krav undviks till förmån för väsentliga hälso- och säkerhetskrav och hänvisningar till standarder. En produkt som tillverkats enligt en harmoniserad standard förutsätts uppfylla kraven i det aktuella direktivet. De mätinstrument som omfattas av direktivet är vattenmätare, gasmätare och volymomvandlare, aktiva elenergimätare, värmemätare, mätsystem för kontinuerlig och dynamisk mätning av mängder av andra vätskor än vatten, automatiska vågar, taxametrar, längdmått, dimensions- mätinstrument och avgasmätare. I det nu gällande direktivet om icke-automatiska vågar, Europaparlamen- tets och rådets direktiv /23/EG av om icke-automa- tiska vågar, finns bestämmelser om sådana vågar som kännetecknas av att de kräver medverkan av en operatör vid vägningen. Lagen (1992:1514) om måttenheter, mätningar och mätdon trädde i kraft . Lagen innehåller bestämmelser om användning av vissa måttenheter (1 §), om bemyndiganden för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om krav på mätningar och mättekniska metoder och krav på och kontroll av mätdon (2 §). Sådana före- skrifter ska avse skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa, kommunika- tion eller näringsverksamhet och ska syfta till att uppfylla inter- nationella överenskommelser eller vara befogade från konsumentsynpunkt. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får vidare meddela föreskrifter om förpackningsstorlek, mängduppgifter på färdigförpackade varor, krav i fråga om särskild kundvåg i detaljhandeln och krav på och kontroll av elmätare (3 §). I övrigt innehåller lagen bestämmelser om till- syn (4–6 §§) och om överklagande (7 §). Av förordningen (1993:1066) om måttenheter, mätningar och mätdon framgår att föreskrifter som meddelas med stöd av förordningen ska vara anpassade till bl.a. nu gällande mätinstrumentdirektiv, direktiv /22/EG (2 §), att det är Styrelsen för ackreditering och tekniska kontroll (Swedac) som meddelar sådana föreskrifter (4 §) och att Swedac också utövar till- syn enligt lagstiftningen, utom när det gäller föreskrifter om färdigförpack- ade livsmedel där och berörd nämnd är till- synsmyndighet (7 §). Swedac är därmed att betrakta som marknadskontroll- myndighet när det gäller nu gällande direktiv. Lagen kom till i samband med anslutning till och har, när det gäller bemyndigandena, en tydlig ramlagskaraktär. Merpar- ten av föreskrifterna om mätinstrument och icke-automatiska vågar finns i Swedacs föreskrifter. 4.3De omarbetade NAWI- och MID-direktiven De omarbetade NAWI- och MID-direktiven har, tillsammans med sju andra harmoniserade produktdirektiv, genom det s.k. anpassningspaket anpassats till ett horisontellt ramverk för produktlagstiftning i EU, Europaparlamen- tets och rådets beslut 768/2008 av om en gemensam ram för saluföring av produkter och upphävande av rådets beslut 93/465/EEG. Be- slutet utgör det s.k. varupaketet tillsammans med och rådets förordning (EG) nr 764/2008 av om förfaranden för tillämpning av vissa nationella tekniska regler på produkter som lagligen saluförts i en annan medlemsstat och om upphävande av beslut nr 3052/95/ EG och och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter och upphävande av förordningen (EEG) nr 339/93. Anpassningen innebär att de grundläggande hälso- och säkerhetskraven för- blir oförändrade i sak, men att direktiven till form och innehåll görs mer enhetliga. I direktivens första kapitel finns allmänna bestämmelser. Där anges direk- tivens tillämpningsområde och vissa centrala begrepp definieras. finns där bestämmelser om att icke-automatiska vågar ska uppfylla väsent- Prop. 2015/16:91 liga krav (NAWI-direktivet) och mätinstrument grundläggande krav (MID- direktivet) samt de för den inre marknaden centrala bestämmelserna att vågar och mätinstrument som uppfyller sådana krav omfattas av fri rörlig- het och att medlemsstaterna ansvarar för att vågar och mätinstrument som tillhandahålls på marknaden uppfyller uppställda krav. Det inledande ka- pitlet i MID-direktivet är något mer omfattande då det även innehåller en syftesbestämmelse och bestämmelser om s.k. underenheter. I direktivens andra kapitel finns bestämmelser om skyldigheter för de ekonomiska aktörerna, dvs. för tillverkaren, tillverkarens representant, importören och distributören. Skyldigheterna gäller bl.a. att se till att pro- dukter uppfyller ställda krav, att de är korrekt märkta och att relevant tek- nisk dokumentation finns. I det tredje kapitlet finns bestämmelser om produktöverenstämmelse, bl.a. bestämmelser om CE-märkning för produkter som uppfyller ställda krav. I fjärde kapitlet finns bestämmelser om anmälda organ medan det femte kapitlet behandlar marknadskontroll och skyddsåtgärder där bl.a. hänvisning görs till förordning (EG) nr 765/2008. I ett avslutande kapitel i NAWI-direktivet finns bestämmelser om kom- mittéförfarande, övergångsbestämmelser och slutbestämmelser. Motsvaran- de bestämmelser i är uppdelade på två kapitel, ett om kom- mittéförfarande och delegerade akter och ett om övergångs- och slutbe- stämmelser. I de avslutande kapitlen anges bl.a. att medlemsstaterna ska föreskriva om sanktioner för ekonomiska aktörer som överträder bestäm- melser som meddelats för att genomföra direktiven. Vidare anges att med- lemsstaterna ska anta och offentliggöra de bestäm- melser som är nödvändiga för att genomföra direktiven. Dessa bestämmel- ser ska tillämpas . Nyheter i de omarbetade direktiven Det kan konstateras att de omarbetade direktiven inte i sig medför ändrade materiella bestämmelser när det gäller uppställda hälso- och säkerhetskrav. Däremot innebär de att skyldigheterna för de ekonomiska aktörerna att pro- dukter som sätts på marknaden faktiskt uppfyller de ställda kraven tydligare betonas. Kraven på de anmälda organen har skärpts, liksom bestämmelserna om marknadskontroll där det uttryckligen anges att artiklarna 15.3 och 16–29 i förordning (EG) nr 765/2008 ska tillämpas. Direktiven innehåller också bestämmelser om att medlemsstaterna ska föreskriva om sanktioner för ekonomiska aktörer som överträder bestämmelser som meddelats för att genomföra direktiven. Genomförande av NAWI- och MID- Regeringens bedömning: De nya direktiven bör, i likhet med de gamla direktiven, genomföras med övergripande bestämmelser på lagnivå och i övrigt på förordnings- och föreskriftsnivå. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna instämmer i bedömningen eller lämnar den utan in- Skälen för regeringens bedömning: I de omarbetade NAWI- och MID- direktiven regleras skyldigheterna för de ekonomiska aktörerna. EU-rättsliga samlingsbegrepp avses i dessa direktiv tillverkaren, tillverka- rens representant, importören och distributören. I direktiven klargörs således dels tillverkarens och tillverkarens repre- sentants skyldigheter, dels införs skyldigheter för importörer och distri- Skyldigheterna för tillverkare innefattar bl.a. att se till att mätdo- nen uppfyller ställda krav och att upprätta teknisk dokumentation, att utföra eller låta utföra bedömning av överensstämmelse och utfärda EU- försäkran om överensstämmelse, anbringa CE-märkning och annan märk- ning samt att tillhandahålla bruksanvisningar och kontaktinformation (arti- kel 6 i NAWI- och artikel 8 i MID-direktivet). kan genom fullmakt få i uppdrag att fullgöra tillverkarens skyldigheter utom när det gäller att mätdonen uppfyller ställda krav och att teknisk dokumenta- tion har upprättats. För en importör, som kan vara den som sätter en produkt på marknaden i det fall tillverkaren inte är etablerad på unionsmarknaden, gäller skyldigheterna i första hand att kontrollera att tillverkaren fullgjort sina skyldigheter och att tillhandahålla egen kontaktinformation (artikel 8 i NAWI- och artikel 10 i MID-direktivet). En distributör, som är den som utöver tillverkaren eller importören kan tillhandahålla ett mätdon på mark- naden, ska framför allt se till att mätdonet är försett med CE-märkning och annan relevant märkning och att det åtföljs av relevant dokumentation (artikel 9 i NAWI- och artikel 11 i MID-direktivet). aktörerna är skyldiga att samarbeta med marknadskontrollmyndigheterna och att vidta åtgärder om mätdon som tillhandahålls inte uppfyller ställda De nya direktivens regler om skyldigheter för ekonomiska aktörer har stora likheter med regler i andra EU-rättsakter. och rådets direktiv /48/ EG av om leksakers säkerhet infördes de mest centrala kraven på enskilda aktö- rer i huvudsak i en ny lag, lagen (2011:579) om leksakers säkerhet, me- dan andra krav infördes på förordnings- och föreskriftsnivå. rande sätt har även andra liknande rättsakter genomförts. För mätdon gäller i stället, som framgår av avsnitt 4.2, att endast övergri- pande bestämmelser anges på lagnivå medan regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om bl.a. krav på och kontroll av mätdon. Sådana föreskrifter om mätinstrument och icke-automatiska vågar har meddelats av Swedac. Att nu införa omfattande bestämmelser om krav på enskilda aktörer i lagen Prop. 2015/16:91 (1992:1514) om måttenheter, mätningar och mätdon bedöms inte lämpligt, särskilt som det skulle bryta mot lagstiftningens etablerade systematik. Motsvarande uppdelning mellan övergripande lagbestämmel- ser och närmare föreskifter på förordnings- och föreskriftsnivå finns t.ex. på plan- och byggområdet. Med detta som utgångspunkt är de lagändringar som behöver göras för att genomföra de nya direktiven av begränsad omfattning. I direktiven ställs krav på att medlemsstaterna ska föreskriva sanktioner för överträ- delser av bestämmelser i nationell rätt som har utfärdats med stöd av direk- tiven. Som framgår av avsnitt 5.2 bör lagen om måttenheter, mätningar och mätdon kompletteras i detta avseende. I övrigt bör direktiven genomföras på förordnings- och föreskriftsnivå. Regeringens förslag: En tillverkare, en tillverkares representant, en importör eller en distributör ska kunna åläggas att betala en sanktions- avgift, om en sådan ekonomisk aktör eller någon som handlar på aktö- rens vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 2 § lagen om måttenheter, mätningar och mätdon för att uppfylla internationella överenskommelser. Sanktionsavgift får inte åläggas någon för en överträdelse av ett för- bud eller en underlåtelse att följa ett föreläggande som har förenats med vite. I övrigt ska vissa bestämmelser om sanktionsavgifter i produktsäker- hetslagen tillämpas. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (Swedac) och Värmek stöder förslaget. Övriga remissinstanser lämnar det utan invändning. Skälen för regeringens förslag Medlemsstaterna ska föreskriva om sanktioner mot ekonomiska aktörers överträdelser av bestämmelser i nationell rätt som har utfärdats med till- lämpning av direktiven och ska vidta alla åtgärder som krävs för att se till att dessa sanktioner tillämpas. Med ekonomisk aktör avses som ovan nämnts tillverkaren, tillverkarens representant, importören och distributö- ren. Sanktionerna kan omfatta straffrättsliga påföljder och ska vara effek- tiva, proportionella och avskräckande (artikel 42 i NAWI- och artikel 49 i MID-direktivet). Direktiven kräver alltså att det finns sanktioner mot överträdelser av nationella bestämmelser som genomför direktiven. Genomförandet av de omarbetade NAWI- och MID-direktiven har som ovan nämnts flera beröringspunkter, inte minst i fråga om sanktioner, med genomförandet av EU-direktivet om leksakers säkerhet (2009/48/EG), som var det första direktivet som fullt ut anpassades till det s.k. varu- paketet (se avsnitt 4.3). I 32 § lagen (2011:579) om leksakers säkerhet före- skrivs att en ekonomisk aktör ska åläggas att betala en sanktionsavgift, om den ekonomiska aktören eller någon som handlar på den ekonomiska aktörens vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot bestäm- melser i lagen eller i föreskrifter som har meddelats i anslutning till be- stämmelser i lagen. Genom hänvisning i lagen tillämpas bestämmelserna om sanktionsavgift i produktsäkerhetslagen (2004:451). Någon möjlighet att ålägga ekonomiska aktörer sanktionsavgift finns inte enligt lagen (1992:1514) om måttenheter, mätningar och mätdon. att svara mot direktivens krav och för att sanktionerna som genomför de nu aktuella instrumenten ska motsvara dem som har införts vid genomföran- det av liknande EU-lagstiftning, bör det införas bestämmelser om sanktions- avgift i lagen om måttenheter, mätningar och mätdon. Med hänsyn till att be- stämmelserna motiveras av genomförandet av NAWI- och MID-direktiven bör endast överträdelser av föreskrifter som med stöd av lagen har meddelats för att uppfylla internationella överenskommelser kunna föranleda På flera håll inom produktsäkerhetslagstiftningen, bl.a. som ovan nämnts lagen om leksakers säkerhet, kräver åläggande av sanktionsavgift att en överträdelse har skett med uppsåt eller av oaktsamhet hos den ekonomiska aktören eller någon som handlar på dennes vägnar, se t.ex. 6 § lagen (1992:1328) om farliga livsmedelsimitationer och 37 § produktsäkerhets- I förarbetena till den senare lagen uttalades att bedömningen av överträdelser av olika bestämmelser i produktsäkerhetslagen kan komma att göras på grundval av flera omständigheter av högst varierande karaktär 2003/04:121 s. 157 f.). Av rättssäkerhetsskäl framstod en lösning med strikt ansvar inte som lämplig vid överträdelse av lagens bestämmelser. Till detta kom att det kan finnas situationer då en näringsidkare objektivt sett bryter mot lagens bestämmelser trots att denne vidtagit alla skadeföre- byggande åtgärder som skäligen kunde begäras, någon vårdslöshet förekom inte när varan tillhandahölls. inte som rimligt att näringsidkaren i en sådan situation skulle drabbas av Regeringen ansåg mot denna bakgrund att sanktionsav- gift skulle dömas ut endast vid uppsåt eller oaktsamhet. Med ett motsvarande resonemang infördes likartade bestämmelser i lagen om livsfarliga livsmedelsimitationer och den då gällande lagen (1992:1327) om leksakers säkerhet (prop. 2003/04:121 s. 171 f.). Vid införandet av lagen (2011:579) om leksakers säkerhet uttalade regeringen att uppsåt eller oakt- samhet även fortsättningsvis bör vara nödvändiga rekvisit för utdömande av sanktionsavgift (prop. 2010/11:65 s. 82). Bedömningen är att de skäl som har gjort att det i nu nämnda lagar har införts krav på uppsåt eller oaktsamhet är giltiga även när det gäller sank- tionsavgift enligt lagen om måttenheter, mätningar och mätdon. bör det därför anges vara en förutsättning för sanktionsavgift att överträ- delsen skett med uppsåt eller av oaktsamhet. Sanktionsavgiftens storlek och begränsningar i skyldigheten att betala sanktionsavgift Överträdelser av lagen om måttenheter, mätningar och mätdon och de före- skrifter som meddelas med stöd av lagen kan antas vara av högst varie- rande art och karaktär. Avgiften bör därmed kunna bestämmas till såväl blygsamma som avsevärda belopp. I 40 § produktsäkerhetslagen finns bestämmelser om att sanktionsavgift- en ska fastställas till lägst och högst , dock högst av näringsidkarens årsomsättning. Motsvarande belopp gäller även enligt lagen (2011:579) om leksakers säkerhet, se 32 § i den lagen. I förarbetena till produktsäkerhetslagen anges att syftet med sank- tionsavgiften inte är att neutralisera den eventuella vinst som näringsidka- ren gjort genom att bryta mot reglerna utan att säkerställa att bestämmel- serna följs (prop. 2003/04:121 s. 159 f.). Skulle avgiften endast kunna fast- ställas till den nettovinst som näringsidkaren gjort på att tillhandahålla den farliga varan eller tjänsten antogs lagstiftningen inte kunna få den hand- lingsdirigerande verkan som är avsedd. Regeringen ansåg sammanfattnings- vis att sanktionsavgiften skulle anpassas efter motsvarande regler i mark- nadsföringslagstiftningen när det gäller avgiftens storlek. För att skydda näringsidkare som bedriver verksamhet i liten skala från att i vissa situa- tioner kunna drabbas oskäligt hårt av en sanktionsavgift föreskrevs också ett maxtak för avgiften. Det har inte framkommit något som ger anledning att i detta ärende föreslå att andra beloppsgränser ska gälla för ekonomiska aktörer än de som gäller enligt produktsäkerhetslagen och lagen om leksakers säkerhet. Dessa be- stämmelser bör därför tillämpas även på sanktionsavgifter enligt lagen om måttenheter, mätningar och mätdon. I 41 § produktsäkerhetslagen, som enligt 32 § lagen om leksakers säkerhet även ska tillämpas vid överträdelser av den lagen, finns bestämmelser om att det vid fastställande av sanktionsavgift ska tas särskild hänsyn till hur allvarlig överträdelsen är och betydelsen av den bestämmelse som över- trädelsen avser. I ringa fall ska någon avgift inte tas ut och avgiften får efterges, om det finns synnerliga skäl för det. Motsvarande bestämmelser bör tillämpas även vid överträdelser av föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen om måttenheter, mätningar och mätdon. Bestämmelser i övrigt om sanktionsavgiften och om förfarandet för utdömande av sanktionsavgift I 37 § andra stycket produktsäkerhetslagen anges att sanktionsavgifter till- faller staten. Enligt 39 § samma lag prövas frågor om påförande av sank- tionsavgift av förvaltningsrätt efter ansökan av tillsynsmyndigheten. An- sökan ska göras hos den förvaltningsrätt inom vars domkrets tillsynsmyn- digheten är belägen. Enligt 42 § får sanktionsavgift bara dömas ut om an- sökan har delgetts den som anspråket riktar sig mot från det att överträdelsen upphörde. En sanktionsavgift faller bort, om domen inte har kunnat verkställas från det att den fick laga kraft. Av 43 § följer att sanktionsavgifter ska betalas efter det att domen har fått laga kraft eller den som anges i domen. Sank- tionsavgifter ska betalas till den myndighet som regeringen bestämmer. Om en avgift inte betalas i rätt tid, ska myndigheten lämna den obetalda 2015/16:91 avgiften för indrivning. Det finns också en upplysningsbestämmelse om att bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Bestämmelserna i 37 § andra stycket samt 39, 42 och 43 §§ produkt- säkerhetslagen gäller även vid överträdelser av lagen om leksakers sä- kerhet, se 32 § i den lagen. Motsvarande bör gälla även för överträdelser av föreskrifter som meddelas med stöd av lagen om måttenheter, mätningar och mätdon. Överträdelser som omfattas av vitesföreläggande eller vitesförbud Enligt lagen om måttenheter, mätningar och mätdon får en tillsynsmyndighet meddela de förelägganden och förbud som behövs i enskilda fall för att lagen eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen ska följas. Sådant föreläggan- de eller förbud får förenas med vite. Ett vitesföreläggande blir i regel aktu- ellt när en överträdelse redan har pågått . Det finns i princip inte något hinder mot att förena ett föreläggande eller förbud med vite trots att underlåtenhet att vidta den åtgärd som avses också kan leda till någon annan sanktion, t.ex. sanktionsavgift. Detta gör att en handling eller underlåtenhet kan komma att omfattas av såväl ett vitesföre- läggande eller vitesförbud som en bestämmelse om sanktionsavgift. För att undvika den dubbla sanktion det skulle innebära att döma ut både vite och sanktionsavgift har det i 38 § produktsäkerhetslagen införts en bestäm- melse om att sanktionsavgift inte får åläggas någon för en överträdelse av ett förbud eller en underlåtelse att följa ett föreläggande som har meddelats vid vite enligt lagen. En motsvarande bestämmelse finns också i lagen om leksakers säkerhet.