prop · H303101 · 2016-04-13 00:00:00 — Garantikapitalet innebär att svenska staten, precis som de övriga medlemsländerna, förbinder sig att under vissa omständligheter tillskjuta ett bestämt kapitalbelopp till instituten, utöver det kapital som direkt betalat in. I det fall en internationell finansiell institution skulle vara i behov av ytterligare kapital är det brukligt att medlemsstaterna utökar andelen inbetalt kapital i stället för att infria garanti- kapitalet. Det totala åtagandet för garantikapital uppgick till vid utgången av 2015. Därutöver har staten ett åtagande i form av garantikapital gentemot Eurofima om CHF 41,6 miljoner. har beslutat att ingen garantiavgift ska utgå för garantikapitalet, vilket innebär att garantierna är undantagna från garantimodellen. ombildades ett antal statliga myndigheter till bolag. Ansvaret för att betala den avtalspension som de anställda arbetat upp övertogs av de nybildade bolagen. Regeringen beslutade att staten genom skulle garantera dessa pensionsåtaganden och betala om bolagen inte skulle ha möjlighet att fullgöra sina åtaganden. Merparten av pensionsåtagandena är försäkrade hos Försäkringsbolaget (). För dessa åtaganden har ställt ut en s.k. efterborgen. 3 Europeiska investeringsbanken, Nordiska investeringsbanken, Afrikanska , Asiatiska , , Europeiska , utvecklingsbank, Eurofima samt Världsbanksgruppen (och ). Det innebär att infrianden sker endast om varken bolaget eller PRI kan betala ut pensionen. Det största pensionsåtagandet ligger i de bolag som var en del av . Det finns också åtaganden till individer som var anställda i bl.a. och Byggnads- styrelsen innan de bolagiserades. Pensionsåtagandena uppgick till och avsåg perioden . Av dessa var försäkrade hos PRI. 5.1.3Förväntade förluster i statens samlade garantiportfölj Tabell 5.3 Avsättningar för förväntade förluster (exklusive insättningsgarantin, investerarskyddet, bankgarantier och garantikapital) 1P P I engagemang ingår inte insättningsgarantin och investerarskyddet, garantier till banker m.fl., garantikapital eller andra åtaganden där avsättningar inte görs för förväntade förluster. 2P P EKN återförsäkrar en del av sitt engagemang. Genom återförsäkringar har EKN reducerat avsättningar för förväntade garantiförluster med från till . Differensen mellan de i tabell 5.1 redovisade och ovanstående garantiengagemang utgörs av förfallna belopp som kan antas vara betalade. 3P P I engagemangen för Sida 2015 ingår inte utfästelser. De ansvariga myndigheterna värderar löpande de förväntade förlusterna, vilka utgör ett mått på den kostnad som följer med kreditrisken i de garantiåtaganden som hanteras enligt garanti- modellen. Myndigheterna gör avsättningar för de förväntade förlusterna på skuldsidan i sina balansräkningar. Insättningsgarantin, investerarskyddet och garantierna till banker m.fl. omfattas dock inte av budgetlagens garantimodell, utan regleras i särskild lagstiftning. Det görs därför varken någon värdering av eller avsättning för den förväntade förlusten i dessa fall. I tabell 5.3 redovisas avsättningar för förväntade förluster avseende de garantier som hanteras enligt den statliga garantimodellen. I tabellen framgår också hur avsättningarna står i relation till respektive ansvarig myndighets totala åtaganden. De totala avsättningarna för förväntade förluster, i den del av statens garantiportfölj som värderas enligt garantimodellen, ökade från till . EKN:s, Sidas och avsättningar ökade medan Förutom att avsättningar påverkas av nivån på åtagandena och kreditrisken påverkas avsättningsbehovet även av exempelvis ränte- och valutakursförändringar. Sidas garantier är den grupp av garantier som har störst avsättning i förhållande till dess åtagande. Redovisning av åtaganden utanför garantimodellen De garantiåtaganden som inte har prissatts enligt garantimodellen, och för vilka det därmed inte gjorts några avsättningar för förväntade förluster, redovisas som ansvarsförbindelser. Detta gäller för insättningsgarantin, investerar- skyddet och garantier till banker m.fl., liksom för garantikapital till internationella finansiella institutioner där eventuella infrianden för de senare belastar anslag. De åtaganden som redovisas som ansvarsförbindelser uppgick per årsskiftet till jämfört med året innan (se även not 54 till balansräkningen). Tabell 5.4 Tillgångar i garantiverksamheten (exklusive stabilitetsfonden) ingar (netto) RGK, övriga garantier Avser obligationerna som ingår i fonden till marknadsvärde. Jämförelsesiffrorna för insättningsgarantifonden har ändrats på grund av ändrade redovisningsprinciper. Avgifterna för garantierna till banker m.fl. tillförs stabilitetsfonden. När det gäller konton hos ingår inte längre inkomna avgifter för administration. repor och upplupen ränta uppgår de totala tillgångarna till . Garantiverksamheten finansieras i normalfallet av avgifter som betalas av garantitagarna. I vissa fall täcks avgiften dock av anvisade anslag. Avgiften ska motsvara statens förväntade kostnad för åtagandet. Avgifterna samlas på räntebärande konton i , på bankkonton eller i värdepapper som reserv för framtida infrianden och redovisas som en tillgång i myndigheternas balansräkningar. Staten har även tillgångar i form av regress- fordringar från tidigare infriade garantier. Tillgångarna i garantiverksamheten framgår av tabell 5.4. Värdepappersinnehav och långfristiga placeringar De avgifter som debiteras för insättningsgarantin placeras i statsobligationer som förvaltas av Kammarkollegiet på uppdrag av . Kammarkollegiet placerar inkommande avgifter i statsobligationer som har en löptid alternativt i de stats- obligationer som har längst löptid. Placeringarna utgör den s.k. insättnings- garantifonden, vilken har ett marknadsvärde inklusive konton, repor och upplupen ränta om vid utgången av året. För att höja avkastningen på portföljen får Kammarkollegiet bedriva repo- verksamhet med portföljens värdepapper. Det innebär att värdepapper lånas ut och likviden placeras i omvända repor på motsvarande löptid i statsskuldväxlar, statsobligationer och reala statsobligationer. EKN och Sida placerar avgiftsmedel i utländsk valuta från exportkreditgarantier och u-kredit- garantier på valutakonton samt obligationer. En stor del av avgifterna i garantiverksamheten redovisas på räntebärande konton i . Även återvinningar från tidi- gare infrianden tillförs kontona. Från de ränte- bärande kontona i hämtas medel för infrianden. En obegränsad kredit är kopplad till kontona. Behållningen på dessa konton konsolideras med statens övriga finanser. Influtna avgifter reducerar statens upplåningsbehov, vilket minskar statsskulden. Kontobehållningarna i är således inte fonder med likvida medel för eventuella infrianden. Ett infriande belastar kontona, men det är enbart en redovisningsmässig hantering. Finansieringen av infrianden sker i praktiken genom statlig upplåning. Kortfristiga placeringar och banktillgodohavanden Myndigheterna har en mindre del av sina tillgångar som kortfristiga placeringar och bank- tillgodohavanden. Förutom värdepappersinnehav och andra placeringar samt kontobehållningar i har myndigheterna även till- gångar i form av regressfordringar från tidigare infriade garantier. De uppgick till 9,3 miljarder Större delen av dessa fordringar får betraktas som osäkra. Efter nedskrivningar för denna osäkerhet upp- skattades värdet på regressfordringarna till . Större delen av det bedömda värdet gäller exportkreditgarantier. 5.1.5Jämförelse mellan avsättningar för förväntade förluster och tillgångar i garantiverksamheten Tabell 5.5 Jämförelse mellan avsättningar för förväntade förluster och tillgångar i garantiverksamheten (exklusive insättningsgarantin, investerarskyddet, bankgarantier och garantikapital) Nuvärde av framtida avgifter 1P P Summan motsvarar de totala tillgångarna i garantiverksamheten enligt tabell 5.4 exklusive insättningsgarantins tillgångar på . 2P P EKN återförsäkrar en del av sitt engagemang. Genom återförsäkringar har EKN reducerat avsättningar för förväntade garantiförluster med från till . Differensen mellan de i tabell 5.1 redovisade (Brutto 1) och ovanstående garantiengagemang (Brutto 2) utgörs av förfallna belopp som kan antas vara betalade. Avsättningsbehovet beräknas på Brutto 2. 3P P I engagemangen för Sida 2015 ingår inte utfästelser. 4P P Nuvärdet av de framtida avgifterna avser avtalade avgifter och anslag, vilka ännu inte inbetalats. De framtida avgifterna diskonteras med riskfri ränta justerad för kreditrisken i respektive engagemang. De framtida anslagen däremot är enbart diskonterade med riskfri ränta. För att ta fram ett resultat för garanti- verksamheten analyseras förhållandet mellan avsättningar för förväntade förluster och de tillgångar som finns i form av både inbetalda och kommande garantiavgifter. Garantiverksamhetens skuld- och tillgångssida jämförs i tabell 5.5. Jämförelsen görs på myndighetsnivå. Insättningsgarantin, investerar- skyddet, garantier till banker m.fl. samt garantikapital till internationella finansiella institutioner ingår inte eftersom förväntade förluster för dessa garantier inte har värderats. Jämförelsen visar att för den del av garanti- portföljen som omfattas av garantimodellen täcks avsättningarna för förväntade förluster väl av de avgifter som redan inbetalats (redovisas som garantitillgångar i tabell 5.5). Utöver det tillkommer nuvärdet av framtida avgifter. EKN:s garantiverksamhet utgör en väsentlig andel av överskottet. Trots att världsekonomin genomgått en besvärlig tid, vilket även påverkat svensk ekonomi, är tillgångarna fortfarande större än avsättningarna. ökade avsättningarna medan tillgångarna minskade. 5.1.6Flöden i garantiverksamheten och dess påverkan på statens finanser Garantiverksamheten påverkar i flera fall statens lånebehov och därmed statsskulden. Det kan exempelvis vara betalningar av garantiavgifter, infrianden och återvinningar. I tabell 5.6 beskrivs dessa flöden. motsvarade avgifterna för förväntad förlust samt övriga avgifter , varav huvuddelen var avgifter för insättnings- garantin och exportkreditgarantierna. uppgick avgifterna till . Från tidigare utbetalningar vid infrianden återvanns , varav huvuddelen gällde exportkreditgarantier. Tabell 5.6 Flöden i garantiverksamheten Anm.: Garantiavgifterna har per 2015 särredovisats i förväntad förlust och administration. Jämförelsesiffrorna har därför ändrats. Utbetalningarna för infriade garantier var , främst rörande export- kreditgarantier, där den enskilt största posten avsåg fortsatta skadeutbetalningar avseende . Administrationskostnaderna uppgick till , vilket är en liten ökning jämfört med föregående år. De intäkter för administration som inkom uppgick till . I förhållande till de totala åtagandena utgör administrations- kostnaden en mycket liten del, vilken varierar beroende på typ av garanti. Tabell 5.7 Intäkter och kostnader för administration RGK, övriga garantier Flöden i garantiverksamheten och dess betydelse för lånebehovet Posterna avgifter, infrianden, återvinningar och administration har i olika grad påverkan på lånebehovet. Flöden i den del av garantiverk- samheten som enbart har tillgångar i form av konton i , eller finansiering genom anslag, påverkar direkt statens lånebehov. Däremot har flöden i den del av garanti- verksamheten som har tillgångar i form av utomstatliga placeringar inte någon påverkan på lånebehovet. En analys av flödena pekar på att nettoflödet i garantiverksamheten totalt sett innebar att inbetalningarna till garantiverksam- heten översteg utbetalningarna med 2015. Statliga anslag i garantiverksamheten I vissa fall kan besluta att subvention- era hela eller delar av avgiften för en viss garanti. När detta inträffar anvisar normalt anslag för att betala avgiften. utbetalades i statliga subventioner för garantiavgifter, exklu- sive Sida. Det finns även några garantiåtaganden som vid infrianden helt eller delvis belastar anslag. Det gäller åtaganden i form av garanti- kapital, u-kreditgarantier och kapitaltäcknings- garantier. I tabell 5.7 visas vilka anslag som finansierade dessa subventioner samt vilka anslag i övrigt vars ändamål omfattar garantiverksamhet. Tabell 5.8 Anslag vars ändamål omfattade garantiverksamhet 2015 A/O Dom Shvetsii banken (NIB) De statliga subventionerna avseende garanti- avgifter, exklusive Sida, har varierat mellan knappt 1 miljon garantitagarna själva betalat har uppgått till mellan 2,7 och . Det är främst avgifterna från exportkreditgarantierna och garantierna till banker m.fl. som bidragit till variationer över tiden. De årliga infriandena minskade från 2,5 mil- jarder kronor 2011, vilket till stor del förklaras av infriandet av garantin avseende Automobile AB:s lån från EIB, till 2013. ökade infriandena till för att minska till 477 mil- Det var främst tidigare infriade exportkreditgarantier som återvanns. Diagram 5.2 Återvinningar,T3 statliga subventioner, avgifter, infrianden och administrationskostnader samt saldot för betalningsflödet 2011–2015 5.2Statlig utlåning med kreditrisk Ett lån med kreditrisk innebär samma kreditrisk för staten som en kreditgaranti. Skillnaden är att finansieringen av lånet sköts av staten och vid garantier av en bank eller annat kreditinstitut. Merparten av statens utlåning finansieras direkt via upplåning genom . Riksdag och regering beslutar om all statlig utlåning, antingen genom särskilda beslut för ett enskilt lån eller genom lagar och förordningar om låneprogram, t.ex. studielån. I och med den reformerade budgetlagen infördes en modell för den statliga utlåningen som innebär att garantier och lån behandlas enligt samma principer, dvs. en gemensam statlig garanti- och utlåningsmodell. Det innebär att räntan för ett lån ska motsvara statens finansieringskostnad för ett lån med samma löptid, ett räntepåslag som motsvarar förväntad förlust beräknad utifrån samma principer som gäller för statliga garantier samt ett påslag för administrationskostnaderna. fanns det inte något generellt krav på att en avgift motsvarande statens förväntade kostnad ska tas ut för lånen eller att en reserv ska byggas upp för framtida kreditförluster. Hanteringen av studielånen anpassades till utlåningsmodellen . Tabell 5.9 Statens utlåning med kreditrisk respektive låntagare/ändamål RGK, () 22RGK, AB2P (ÖresundsbronsP * Anslagsfinansierad utlåning. P Det utlånade beloppet överstiger låneramen på grund av att även äldre anslagsfinansierade studielån ingår i det utlånade beloppet. P Det utlånade beloppet överstiger utlåningsramen då ramen är exklusive kapitaltjänstkostnader och mervärdesskatt. P Utlåningsramen för uppgår till . Anm.: I denna tabell redovisas statens utlåning med kreditrisk varför beloppet inte stämmer överens med posten Utlåning i balansräkningen. Skillnaden utgörs av RGK:s utlåning till AP-fonden och med respektive . Denna utlåning betraktas inte som lån med kreditrisk. Anm.: , , länsstyrelserna och Kammarkollegiet finansierar sin utlåning med anslag varför utlåningsramar saknas. Statens utlåning till privatpersoner, företag, projekt och andra stater, dvs. lån med kreditrisk, uppgick till före nedskrivning, vilket är en ökning med jämfört med året innan. Den dominerande posten var studielånen från () på , vilket motsvarade av statens utlåning med kreditrisk. CSN hade också beviljat hemutrustningslån till flyktingar på . utlåning på går till olika infrastrukturprojekt, flygindustrin samt utlåning till . myndigheter hade en utlåning som tillsammans uppgick till inom bistånd samt till småföretagare, jordbrukare, fiskare m.fl. En beskrivning av de större lånen finns i avsnitt 5.2.2. Enligt grundläggande redovisningsregler ska lånefordringar skrivas ned till det värde som förväntas inflyta. Kreditmyndigheterna har uppskattat nedskrivningarna till eller av utlånat belopp. CSN:s studielån står för eller av nedskrivningarna. Tabell 5.10 Statens utlåning med kreditrisk efter lånekategori Anm.: I CSN:s utlåning ingår saldot på avräkningskontot om , vilket gör att beloppet i denna tabell inte överensstämmer med motsvarande belopp för CSN i tabell 5.8. Däremot överensstämmer beloppet med posten Utlåning i balansräkningen. (se not 29 till balansräkningen). har utlåningen efter nedskrivning varit i princip oförändrad. uppgick den till . I tabell 5.9 redovisas CSN:s och utlåning uppdelad på de tre kategorier som anger i sina anvisningar. Diagram 5.3 Statens utlåning med kreditrisk efter nedskrivning för osäkra fordringar 2011–2015 5.2.2De olika lånen med kreditrisk Studielånen regleras i studiestödslagen och särskilda förordningar. Omkring 1,5 miljoner personer hade studieskulder till CSN på tillsammans . CSN administrerar flera olika typer av lån, vilka skiljer sig åt ur finansierings- och redovisningssynpunkt. Lånen kan delas in i två huvudkategorier. –Lån som beviljats och som har finansierats genom anslag på statens budget. Låntagarnas återbetalningar redo- visas mot inkomsttitel på statens budget. –Lån som beviljats och som finansieras genom upplåning i . CSN:s låntagare betalar en ränta som motsvarar av CSN:s upplåningsränta i . Denna ränta fastställs av regeringen och baseras på den ovägda genomsnittsräntan för emission av statsskuld- växlar och statsobligationer . Avdraget på från räntan kompenseras av att låntagarna inte medges avdrag för räntekostnader på studielån i sina självdeklarationer. När studielån skrivs av till följd av dödsfall, uppnådd åldersgräns eller av andra skäl amorterar CSN av sin skuld till med motsvarande belopp. Förluster på utlåning finansieras med anslag då kostnaden uppkommer medan förluster avseende lån finansieras från kreditreserven i enlighet med kreditmodellen i budgetlagen. beviljar CSN lån till flyktingar för inköp av hemutrustning. Hemutrustningslånen finansierades genom lån i , men finansieras denna utlåning med anslag. Utlåningen belastar anslaget 1:5 Hemutrustningslån under Utgiftsområde 13 Integration och jämställdhet. Regeringen fastställer vilken ränta som låntagarna ska betala till CSN. Låntagarnas räntebetalningar till CSN redovisas mot inkomsttitel Övriga ränteinkomster hemutrustningslån. För vissa infrastrukturprojekt har genom särskilda beslut gett i uppdrag att ställa ut lån till statliga eller privata företag. Det gäller byggandet av och de svenska landanslutningarna till . var totalt utlånade till dessa projekt. Svensk-Danska Broförbindelsen () Lånet till , för finansiering av de svenska landanslutningarna till , var . Åter- betalningen av lånet, liksom Konsortiets egna obligationslån, ska finansieras med intäkter från . Värdet på lånet är nedskrivet med för förväntad förlust. Lånet till , det privata företag som driver , är ett lån med villkorad återbetalning på . I stället för vanlig återbetalning äger staten rätt till en årlig vinstdelning när de privata ägarna fått en viss, i låneavtalet reglerad, avkastning på sitt insatta kapital. Värdet på lånet är nedskrivet med för förväntad förlust, vilket är en ökning med jämfört med . Nedskrivningen beräknades utifrån det maximala belopp som Riksgälden kan erhålla, dvs. De framtida betalningarna till staten som helhet beräknades dock överstiga i nominella termer. bemyndigade regeringen att bevilja AB () en låneram för finansieringen av lång- fristiga krediter i . Nuvarande låneramen om har förlängts till att gälla även . SEK har inte utnyttjat låneramen –2015. Lån som lyfts under ramen får endast användas för finansiering av utlåning inom systemet för statsstödda export- krediter(det s.k. CIRR-systemet). har lämnat royaltylån till och (tidigare ) för delfinansiering av utvecklingskostnaderna för vingbalkar respektive komponenter till flygmotorer. Återbetalningarna är beroende av försäljnings- intäkterna från projekten. har bedömt att det inte finns något nedskrivnings- behov i utlåningen. Lån till andra stater fick , efter bemyndigande från , i uppdrag av regeringen att ställa ut lån om maximalt till . Lånet är ett tillägg till de lån som () och EU ställt ut. Vid slutet av uppgick lånet till . 2014 godkändes ett tilläggsavtal, vilket medger att kan återbetala delar av sina lån från IMF , utan att göra förskott- betalningar på lånet från . Övriga lån med kreditrisk Övrig utlåning med kreditrisk omfattar lån från Sida, , , Kammarkollegiet samt länsstyrelserna. Totalt uppgick dessa lån till vilket innebär att de sammantaget ät oförändrade jämfört med . Av utlånat belopp 2015 bedömdes som osäkra fordringar, motsvarande av beloppet. Dessa lån har finansierats via anslag på statens budget. Framtida kreditförluster är därmed redan finansierade. Låntagarnas betalningar av räntor och amorteringar redovisas mot inkomst- titel. Störst var utlåning om , från vilka nedskrivningar gjordes med . beslutade att inrätta en stabilitetsfond i form av ett räntebärande konto hos . Syftet var att finansiera statens åtgärder för att stödja det finansiella systemet. Inledningsvis tillförde staten genom ett särskilt anslag. Stabilitetsfonden har därefter fyllts på genom att banker och andra kreditinstitut betalar en årlig avgift till fonden. Utöver avgiften har stabilitets- fonden också tillförts de intäkter som staten erhållit till följd av de statliga stödåtgärder som finansierats med medel ur fonden. Fondens sammanlagda behållning var , inklusive försäljningslikviden för de Nordeaaktier som tidigare ingick i fonden.2 infördes en ny kris- hanteringsordning i , vilken bl.a. innebär ändrade regler för stabilitetsfonden och dess användning som regleras i lagen (2015:1017) om förebyggande statligt stöd till kredit- institut.3FDessa regler innebär att det inte längre kommer att tas ut någon stabilitetsavgift efter att avgiften har tagits ut och att delar av fondens behållning kommer att överföras till den s.k. resolutionsreserven, ett nyinrättat finansie- ringsarrangemang som ska användas för att finansiera de åtgärder som vidtas i enlighet med lagen (2015:1016) om resolution.4F 5.4Analys av väsentliga risker i statens utlåning och utställda garantier Utfallen i garanti- och utlåningsverksamheten kan bli både bättre och sämre än det som förväntansmässigt beräknats, även om det samlade utfallet över en mycket antas röra sig mot det förväntade. Sämre utfall brukar benämnas oförväntade förluster. Med liten sannolikhet kan utfallet bli mycket sämre än förväntat, vilket innebär stora oförväntade förluster. På grund av det behöver redovisningen av förväntade förluster kompletteras med en riskanalys av väsentliga risker i statens utlåning och utställda garantier. Regeringen har gett i uppdrag att, i samverkan med EKN, CSN, Sida, och övriga berörda myndigheter, göra en samlad riskanalys av statens garanti- och utlåningsportfölj (Fi2010/05311). Uppdraget redovisas i en separat rapport. Analysen omfattar dels den s.k. ordinarie portföljen med garantier och lån till företag, privatpersoner och stater, dels insättningsgarantin. Risken för stora förluster i den ordinarie portföljen bedöms sammantaget som låg, men inte lika låg som vid det föregående . Den något ökade risken beror i första hand på att andelen enskilt stora garantier och lån blivit större och att kreditrisken i några av dem är högre . Risken för stora förluster kopplade till insättningsgarantin bedöms även den som låg. Nedan följer en sammanfattning av analysen i rapporten och utlåning – en riskanalys, som lämnades till regeringen (Fi2016/01053/BATOT). En central del i riskanalysen är att identifiera omständigheter som utgör möjliga orsaker till stora förluster i portföljen, s.k. riskfaktorer. En sådan orsak är ett mindre antal förluster gällande enskilt stora garantier eller lån med anledning av förekommande s.k. namnkoncentrationer, vilka beskrivs närmare nedan. En annan orsak är kluster av förluster som tillsammans utgör stora belopp, vilka i regel förklaras av samvariationer. Samvariationer kan vara antingen direkta eller indirekta. Direkta samvariationer förklaras av affärsmässiga eller juridiska kopplingar mellan garanti- och låntagarna, vilka benämns strukturella kopplingar.