prop · H4031 · 2016-09-20 00:00:00 — Fjärde stycket anger med vilket skattebelopp återbetalning kan göras. Av femte stycket framgår, på motsvarande sätt som gäller enligt 12 § femte stycket, att ansökan om återbetalning ska omfatta kalenderår samt möjligheterna till kvartalsvis återbetalning. Sjätte stycket motsvarar 12 § sjätte stycket. Sjunde stycket motsvarar 12 § sjunde stycket. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i avsnitt 6.13.3 Nedsatt energiskatt på el endast genom avdrag eller återbetalning, avsnitt 6.13.7 Företag utan rätt till statligt stöd, avsnitt 6.13.8 Skyldighet att lämna uppgifter samt avsnitt 6.13.9 Lägre energiskatt på el för större datacenter. Med bestämmelsen, som är ny, införs genom första stycket en rätt till återbetalning av energiskatt som för tillverkningsprocessen i industriell verksamhet och datorhallar korresponderar mot skattskyldiga förbrukares avdragsrätt enligt 9 §. Återbetalningsmöjligheten kan användas av dem som inte kan få stödet direkt som ett avdrag eftersom de inte är 12 b § andra stycket och tredje stycket. skillnad från 12 b § omfattar 14 § nedsättning för förbrukning för fler än ett ändamål. Kravet på särskilt uppgiftslämnande gäller som villkor endast för den del av återbetalningen för förbrukning som för ett av de två ändamålen (förbrukning i tillverkningsprocessen i industriell verksamhet eller i en datorhall) överstiger under kalenderåret. Har exempelvis återbetalning beviljats för båda ändamålen gäller kravet på uppgiftslämnande endast om nedsättningen för något av de enskilda ändamålen överskrider beloppsgränsen. Fjärde stycket första meningen anger med vilket skattebelopp återbetalning kan göras. Andra meningen innehåller ett tröskelvärde – per kalenderår. Av det skattebelopp som kan beräknas enligt första meningen återbetalas endast den del av skillnaden mellan betalt skattebelopp och som överstiger tröskelvärdet. Femte stycket motsvarar 12 § femte stycket. Ansökan om återbetalning ska omfatta kalenderår och kan enbart lämnas elektroniskt. Om sökanden beräknas förbruka elektrisk kraft i större omfattning, får beskattningsmyndigheten medge att ansökan görs per kalenderkvartal. Ett sådant beslut får återkallas om sökanden begär det eller förutsättningar för medgivande inte finns. Sjätte stycket motsvarar 12 § sjätte stycket. Sjunde stycket motsvarar 12 § sjunde stycket. Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi I detta avsnitt behandlas ändringar som föreslås träda i kraft . Ändringarna föranleds av förslaget i avsnitt 6.13.12.5 Följdändring med anledning av att lagen (2004:1196) om program för energi- effektivisering upphört att gälla. Ändringen innebär ingen förändring i sak utan är enbart en justering av hänvisningarna i punkterna 12, 13 och 14 för att följa den omnumrering som görs i 11 kap. 9 § första stycket. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.13.12.1 Skattskyldighet för nätinnehavare. I paragrafen, som är ny, definieras termen nätinnehavare. Av definitionen följer att vid tillämpning av bestämmelserna i 11 kap. avses med nätinnehavare den som med stöd av en enligt 2 kap. ellagen (1997:857) meddelad koncession överför elektrisk kraft. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.13.12.1 Skattskyldighet för nätinnehavare och 6.13.12.4 Utformningen av reglerna för skattskyldighetens inträde. Ändringarna i första stycket andra punkten är en följd av att nätinnehavarna tar över rollen som skattskyldiga från leverantörerna varvid överföring i stället för leverans får betydelse för såväl skattskyldighet som skattskyldighetens inträde. Termen ”levererats” ersätts därför med ”överförts” som hänvisningen till ”leverantör” och ”leverantören”, vilka var skattskyldiga före ändringen, ersätts med ”nättinnehavare” respektive ”nätinnehavaren”. Någon ändring av det från skatteplikt undantagna området är inte avsedd. Ändringarna föranleds av förslagen i avsnitt 6.13.12.1, 6.13.12.2, 6.13.12.3 och 6.13.12.5. Av första stycket punkten 1 följer att den som i framställer skattepliktig elektrisk kraft är skattskyldig såsom producent. som producent begränsas genom ett undantag i bestämmelsens sista stycke. I första stycket punkten 2 anges att den som är nätinnehavare är skattskyldig för energiskatt på elektrisk kraft. Vad som avses med nätinne- havare regleras i en ny paragraf, 1 kap. 17 §. Punkten 3 reglerar skattskyldigheten för den som fått elektrisk kraft överförd mot försäkran. I och med att nätinnehavarna tar över rollen som skattskyldiga från leverantörerna, har termen ”förvärvats” ersatts med termen ”överförts”. Vidare har uttrycket ”säljer eller förbrukar” ersatts med begreppet ”överför eller använder”, vilket innefattar såväl försäljning som för- brukning. Samtliga ändringar är av redaktionell karaktär. Den tidigare punkten 4, andra stycket samt fjärde stycket tas bort eftersom bestämmelserna inte tillämpas för tid efter 2017. Efter omnumrering av punkterna kommer därefter skattskyldigheten för frivilligt skattskyldiga regleras i punkten 4 varefter punkten 5 behandlar skattskyldigheten för den som för in elektrisk kraft till via ett elnät för vilket koncession inte har meddelats. Skyldig att betala energi-skatt enligt punkten 5 är den som innehar det aktuella elnätet. Det tidigare tredje stycket reglerade skattskyldighet för den för vars räkning elektrisk kraft förs in till och för den som fått frikraft utan att förutsättningarna i 2 § 3 varit uppfyllda. Genom att nätinnehavarna föreslås bli skattskyldiga blir denna förbrukning ändå beskattad. Det tredje stycket har därför tagits bort varefter det tidigare femte stycket, som innehåller ett undantag från skattskyldighet såsom producent, därmed blir ett nytt andra stycke. Det nya andra stycket kompletteras med en ny andra mening som innebär att inte ska vara skattskyldigt som nätinnehavare trots att verket bedriver sin verksamhet med stöd av koncession. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.13.12.1 Skattskyldighet för nätinnehavare samt avsnitt 6.13.12.5 Följdändring med anledning av att lagen (2004:1196) om program för energieffektivisering upphört att gälla. Paragrafen behandlar när skyldighet att betala energiskatt inträder, dvs. i vilka situationer som skatt ska tas ut. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 I första punkten klargörs inledningsvis att punkten är tillämplig på den som är skattskyldig enligt 5 § första stycket 1, 2 eller 4 dvs. producenter, nätinnehavare och frivilligt skatt- skyldiga. Hänvisningen till punkter i 5 § uppdateras med anledning av den omnumrering som sker däri. Skattskyldigheten för dessa grupper av skattskyldiga ska inte inträda vid överföring till andra skattskyldiga enligt nämnda punkter. Detta framgår motsatsvis av första stycket punkten 1 a. Av denna punkt följer att skattskyldighet inträder först när skattepliktig elektrisk kraft överförs till någon som inte är skattskyldig enligt 5 § första stycket 1, 2 eller 4, dvs. till någon som inte är producent, nätinnehavare eller frivilligt skattskyldig. angavs att skattskyldigheten inträdde när elektrisk kraft ”levereras” till en ”förbrukare”. I och med att nätinnehavarna tar över rollen som skattskyldiga från leverantörerna, har termerna ”levereras” och ”förbrukare” ersatts med de i sammanhanget mer adekvata termerna ”överförs” respektive ”någon”. Med överföring avses även överföring av elektrisk kraft i nät som inte omfattas av koncessionsplikt. Även fortsättningsvis kommer skattskyldighet inträda för elektrisk kraft som överförs till förbrukare för förbrukning vid elframställning eftersom kraften, när överföringen sker, ännu inte använts för fram- ställning av elektrisk kraft. Enligt första stycket punkten 1 b inträder skattskyldighet också när elektrisk kraft ”förbrukas av den skattskyldige”. åsyftas är, liksom , den skattskyldiges egen förbrukning av elektrisk kraft. Det rör sig således om att producenten förbrukar sin egenframställda elektriska kraft eller att nätinnehavaren själv förbrukar den elektriska kraft som han överför från sitt nät. Här avses även sådan elektrisk kraft som överförs till producent eller frivilligt skattskyldig och som förbrukas av denne. I första stycket andra punkten anges att skattskyldigheten, då elektrisk kraft tas i anspråk på ett sätt som inte står i överensstämmelse med bestämmelserna i 9 § 1–5 eller överförs till någon annan, inträder då sådan användning sker. Med uttrycket ”tas i anspråk … eller överförs till någon annan” avses härvid såväl förbrukning som överföring. Punkten stämmer i allt väsentligt överens med dess tidigare lydelse. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Enligt tredje punkten inträder skatt- skyldigheten för den som själv för in elektrisk kraft utan att den går via en nätinnehavares nät då den elektriska kraften förs in till . I andra stycket anges att skattskyldighet inte inträder vid överföring av elektrisk kraft till det av ägda och förvaltade stamnätet. Det ska alltså vara möjligt för t.ex. en producent att överföra elektrisk kraft till stamnätet utan att skattskyldighet ska inträda, detta trots att inte ingår i gruppen av skattskyldiga. Elektrisk kraft som överförs för förbrukning i t.ex. verkets kontorslokaler omfattas inte av detta undantag. Enligt tredje stycket inträder inte skattskyldighet med anledning av förbrukning när skattskyldighet inträtt redan innan den elektriska kraften förbrukas hos den skattskyldige. Ändringen föranleds av förslagen i avsnitt 6.13.12.1 Skattskyldighet för nätinnehavare samt avsnitt 6.13.12.5 Följdändring med anledning av att lagen om program för energieffektivisering upphört att gälla. angavs att avdrag i vissa i paragrafen angivna fall fick göras för skatt på elektrisk kraft som förbrukats eller sålts. I och med att nät- innehavarna tagit över rollen som skattskyldiga från leverantörerna har i första stycket första–femte punkterna termen ”sålts” ersatts med den i sammanhanget mer adekvata termen ”överförts”. I första stycket andra punkten har i förtydligande syfte klargjorts att avdrag också ska medges för energiskatt på sådan elektrisk kraft som överförts för att i huvudsak förbrukas för kemisk reduktion eller i elektrolytiska processer. Med anledning av att de tidigare punkterna 6 och 7 saknar betydelse efter 2017 och därför tas bort enligt förslagen i avsnitt 6.13.12.5 sker en omnumrering i första stycket varefter tidigare åttonde–tionde punkterna därefter får nummer 6–8. Hänvisningarna i andra stycket till berörda punkter uppdateras för att beakta omnumreringen. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.13.12.4 Utformningen av reglerna för skattskyldighetens inträde. I paragrafen har inledningsvis tagits in en hänvisning till 5 § första stycket 1, 2, 4 eller 5. Av denna ändring följer att paragrafen bara avser annan än skattskyldig producent, nätinnehavare, frivilligt skattskyldiga och de som har ett elnät för vilken koncession inte meddelats och som via detta elnät för in elektrisk kraft till . Som en konsekvens av att nätinnehavarna tar över elleverantörernas roll som skattskyldiga har termen ”leverantören” ersatts med uttrycket ”den skattskyldige” vilket då innefattar såväl nätinnehavare som övriga skattskyldiga. Vidare har uttrycket ”får köpa” ersatts med det i sammanhanget mer adekvata uttrycket ”få ... Dessutom har en språklig justering gjorts. Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1920) om allmän löneavgift Ändringen, som föranleds av förslaget i avsnitt 6.7 om förändrade nivåer för socialavgifter, innebär att den allmänna löneavgiften fr.o.m. uppgår till . Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter Ändringen i paragrafen innebär att skatten på spritdryck, starkvin och vin höjs. För starköl sker ingen höjning på grund av avrundning. I paragrafen har även gjorts en mindre redaktionell ändring i form av att ett tidigare saknat kommatecken har lagts till. Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.5. Ändringen i tredje stycket innebär en höjning av beloppsgränsen över vilken utgifter för inställelseresor samt för resor mellan bostaden och arbets- respektive utbildningsplatsen får dras av. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.11 angående avdragsrätt för representations- måltider. Ändringen innebär att nuvarande avdragsbegränsning i tredje meningen ersätts med ett avdragsförbud för all slags förtäring utom sådana förfriskningar och annan enklare förtäring som inte kan anses som måltid och som är av mindre värde. Avdragsutrymmet begränsas därigenom till sådan förtäring som kan utgöra s.k. personal- vårdsförmåner enligt 11 kap. 12 § jämförd med 11 kap. 11 § IL. Som exempel på ”förfriskningar och annan enklare förtäring som inte kan anses som måltid och som är av mindre värde” kan nämnas läskande alkoholfri dryck, kaffe, te respektive kakor, bullar, frukt och en enklare smörgås som inte ersätter en måltid. För avdrag för sådan förtäring gäller också vad som föreskrivs i första meningen om samband med näringsverksamheten och i andra meningen om att avdraget inte får överstiga vad som kan anses skäligt. I förekommande fall är det den lägsta av de kvantifierande begränsningar som förekommer i den nya tredje meningen (”mindre värde”) och den befintliga andra meningen (”skäligt belopp”) som blir utslags- givande för avdragets beloppsmässiga storlek. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.10.2 om att ett avdragsförbud för ränta på vissa efter- ställda skulder införs. Ändringen i paragrafen är en följd av att en ny paragraf, 24 kap. 4 a §, införs. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.10.2 om att ett avdragsförbud för ränta på vissa efter- ställda skulder införs. Paragrafen är ny. Av första stycket framgår att ett företag som omfattas av tillsynsförordningen inte får dra av ränteutgifter på efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen vid tillämpning av tillsynsförord- ningen. Det gäller banker och andra kreditinsti- tut, värdepappersbolag, Svenska Skeppshypo- tekskassan, betalningsinstitut, vissa fondbolag och AIF-förvaltare samt motsvarande utländska företag. Av andra stycket framgår att ett svenskt för- säkringsföretag som omfattas av 7 kap. försäk- ringsrörelselagen (2010:2043), förkortad FRL, inte får dra av ränteutgifter på efterställda skul- der som får ingå i kapitalbasen vid tillämpning av FRL. Av tredje stycket framgår att ett utländskt för- säkringsföretag som hör hemma i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och som omfattas av Solvens II-direktivet inte får dra av ränteutgifter på efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen vid tillämpning av nationell lagstiftning som genomför Solvens II-direktivet. Vilka efterställda skulder som får ingå i kapital- basen vid tillämpning av regelverket om kapital- täckning behandlas närmare i avsnitt 6.10.2. Uttycket ”ränteutgifter” har samma innebörd som vid tillämpning av 24 kap. 10 a–10 f §§ IL. Det innebär att med ränteutgifter avses som utgångspunkt en kostnad för en kredit, dvs. det belopp som låntagaren betalar till långivaren utöver kapitalbeloppet som ersättning för att denne får låna pengar (se prop. 2008/09:65 s. 52 f.). I tveksamma fall får i rättstillämpningen avgöras om en utgift är en ränteutgift eller inte. I bestämmelsen tillämpas en dynamisk hänvis- ningsteknik i fråga om tillsynsförordningen. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.10.3 om att tidpunkten för värdeöverföring vid tillämpning av reglerna om koncernbidrag fast- ställs. Av ändringen i första stycket framgår att som en förutsättning för avdrag för koncernbidrag – vid sidan av förutsättningarna i 3–6 §§ – gäller att värden motsvarande bidraget förs över från giva- ren till mottagaren senast den dag som givaren P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 enligt skatteförfarandelagen (2011:1244), för- Uttrycken ”uppenbart” och ”som motsvarar kortad SFL, ska lämna inkomstdeklaration. kapitaltillskottet” har slopats. Av 32 kap. 2 § första stycket SFL framgår att trycket ”uppenbart” innebär att det ska göras en det (för andra juridiska personer än dödsbon) mindre restriktiv prövning av kravet om för- föreligger fyra deklarationstidpunkter – värvaren genom kapitaltillskottet har fått en till- gång av verkligt och särskilt värde. – och att vilken av dessa tidpunkter Bestämmelsen kan illustreras med följande som är aktuell beror på som Anta att A äger underskottsföretaget beskattningsåret går ut. Av 32 kap. 2 § andra Underskottet i X AB är 300. stycket SFL framgår att den som lämnar in- i X AB har ett (verkligt och särskilt) värde som komstdeklaration elektroniskt får lämna deklara- B vill förvärva av ak- tion en månad senare än vad som följer av första tierna i X AB. Som utgångspunkt gäller att Av 36 kap. 4 § SFL framgår att Skatte- värdet av A:s andel av X AB före och efter verket ska bevilja anstånd med att lämna in- förvärvet () ska kvarstå komstdeklaration, om det finns synnerliga skäl. oförändrad och att värdet av X AB:s underskott Det innebär att om anstånd med att lämna in- inte ska påverka priset på aktierna. komstdeklaration beviljas, ska värdeöverföringen förvärvar av aktierna i X AB genom ske senast den dag som anstånd har beviljats till. en riktad nyemission av aktier mot betalning (ett kapitaltillskott) om 150 (150 / [100 + 150] = ), kvarstår X AB:s underskott till den del det uppgår till 120 (= av 60). Ändringarna föranleds av förslaget i avsnitt på att kapitaltillskottet vid beräkningen av 6.10.4 om beloppsspärren i reglerna om begräns- förvärvsutgiften ska bestämmas till ett belopp ning av underskottsavdrag vid vissa ägarföränd- som motsvarar det lägsta av kapitaltillskottet, 150, och det värde av tillgången som indirekt Paragrafen – som är ny – ersätter hittillsvaran- belöper sig på B:s förvärvade andel i X AB, de 16 a §. 60 (= av 100). Vid beräkningen av värdet Av första stycket framgår att om ett kapital- av tillgången ska kapitaltillskottet inte räknas tillskott som helt eller delvis har medfört ägar- Den framräknade förvärvsutgiften, 60, ska förändringen har lämnats till underskottsföreta- inte minskas med kapitaltillskottet, 150. get tidigast två beskattningsår före det beskatt- Systematiken i beloppsspärren (15, 15 a och ningsår då ägarförändringen skedde och förvär- 16 §§) är i korthet följande. varen genom kapitaltillskottet har fått en tillgång I ett första steg ska förvärvsutgiften bestäm- av verkligt och särskilt värde, ska kapitaltillskot- mas (15 §). Med förvärvsutgift avses bl.a. an- tet vid beräkningen av utgiften enligt 15 § första skaffningsutgiften för att förvärva det bestäm- stycket (förvärvsutgiften) bestämmas till ett be- mande inflytandet över underskottsföretaget (se lopp som motsvarar det lägsta av kapitaltillskot- t.ex. HFD 2016 ref. 16; jfr HFD 2014 ref. 67). tet och det värde av tillgången som indirekt be- Vid ett förvärv ska anskaffningsutgiften i dess löper sig på den förvärvade andelen i under- helhet beaktas, inte bara utgiften för att precis få Vid beräkningen av värdet av det bestämmande inflytandet, dvs. tillgången ska kapitaltillskottet inte räknas med. nering ska inte ske (prop. 1999/2000:2, del 2, Värdet av den indirekt förvärvade tillgången s. 474). Vid successiva förvärv ska den samman- beror på hur stor andel av underskottsföretaget lagda anskaffningsutgiften för att förvärva det som förvärvaren erhåller genom kapitaltillskot- beaktas (prop. 1993/94:50 s. 326). Av RÅ 2007 ref. 58 framgår Vad som avses med uttrycket ”en tillgång av att förvärv som sker efter det att förvärvaren har verkligt och särskilt värde” framgår av prop. fått det bestämmande inflytandet över under- 2009/10:47 s. 15 f. Av lagtexten framgår skottsföretaget inte ska räknas med i förvärvs- uttryckligen att vid beräkningen av värdet av till- gången ska kapitaltillskottet inte räknas med. Som ett led i att bestämma förvärvsutgiften Med uttrycket ”andelen i underskottsföre- ska förvärvsutgiften för vissa kapitaltillskott som taget” avses ägarandelen. bestämmas på visst sätt (15 a §). Det gäller ka- pitaltillskott –som har lämnats till underskottsföretaget ti- digast två beskattningsår före det beskattningsår då ägarförändringen skedde, och –varigenom förvärvaren har fått en tillgång av verkligt och särskilt värde. I ett andra steg ska förvärvsutgiften minskas med vissa kapitaltillskott (16 §). –kapitaltillskott som har lämnats till under- skottsföretaget före ägarförändringen men ti- digast två beskattningsår före det beskattningsår då ägarförändringen skedde (16 § första stycket första meningen), och –kapitaltillskott som helt eller delvis har med- fört ägarförändringen och som har lämnats till underskottsföretaget tidigast två beskattningsår före det beskattningsår då ägarförändringen skedde (16 § första stycket andra meningen). Kapitaltillskott enligt andra strecksatsen min- skar förvärvsutgiften bara om förvärvaren genom kapitaltillskottet inte har fått en tillgång av verk- ligt och särskilt värde samt kapitaltillskottet har lämnats inom den föreskrivna tidsperioden (16 § första stycket andra meningen jämförd med 15 a § första stycket). Om förvärvaren genom kapitaltillskottet har fått en tillgång av verkligt och särskilt värde, ska i stället – om kapitaltill- skottet har lämnats inom den föreskrivna tids- perioden – förvärvsutgiften bestämmas på visst sätt (15 a § första stycket). Systematiken kan illustreras med följande exempel. Anta att A äger underskottsföretaget X AB. År 1 förvärvar B av aktierna i X AB genom en riktad nyemission av aktier mot be- talning (kapitaltillskott) om 100. År 2 lämnar B ett s.k. ovillkorligt aktieägartillskott (kapitaltill- skott) till X AB om 250. År 3 förvärvar B av aktierna i X AB genom en riktad nyemission av aktier mot betalning (kapitaltillskott) om 400. Som förutsättning gäl- ler att B genom kapitaltillskotten år 1 och 3 har fått en tillgång av verkligt och särskilt värde. förvärvar B av aktierna i X AB genom ett köp för 150. Genom köpet av aktierna år 4 har B förvärvat det bestämmande inflytandet över X AB. X AB är vid den tid- punkten fortfarande ett underskottsföretag. År 5 förvärvar B av aktierna i X AB genom ett köp för 100. Först ska förvärvsutgiften bestämmas. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Här är det fråga om successiva förvärv. Den sammanlagda förvärvsutgiften för att förvärva det bestämmande inflytandet över underskotts- företaget ska då bestämmas. Eftersom B får det bestämmande inflytandet över X AB genom köpet år 4, ska utgiften 5 inte räknas med. När det gäller förvärven år 1 och 3, har det första kapitaltillskottet lämnats före den i 15 a § första stycket föreskrivna tidsperioden medan det andra kapitaltillskottet har lämnats inom den i 15 a § första stycket föreskrivna tidsperioden. Det innebär att kapitaltillskottet år 1 (100) ska läggas till förvärvsutgiften. Kapitaltillskottet år 3 ska vid beräkningen av förvärvsutgiften bestäm- mas till ett belopp som motsvarar det lägsta av kapitaltillskottet (400) och värdet av tillgången som belöper sig på B:s förvärvade andel i X AB (det värdet antas vara 50). Det innebär att ytter- ligare 50 (i stället för 400) ska läggas till förvärvs- utgiften. Slutligen ska utgiften 4 (150) läggas till förvärvsutgiften. Förvärvsutgif- ten uppgår därmed till 300 (= 100 + 50 + 150). Därefter ska förvärvsutgiften minskas med vissa kapitaltillskott. Eftersom kapitaltillskottet år 2 (250) har lämnats inom den i 16 § första stycket första meningen föreskrivna tidsperiod- en, ska förvärvsutgiften minskas med kapital- tillskottet. Förvärvsutgiften ska inte minskas med kapitaltillskotten år 1 och 3 (16 § första stycket andra meningen). Skälet till det är föl- jande. Kapitaltillskottet år 1 omfattas inte av 16 § första stycket andra meningen, eftersom det har lämnats före den i 16 § första stycket första meningen föreskrivna tidsperioden, som också gäller kapitaltillskott enligt andra meningen. Ka- pitaltillskottet år 3 är ett sådant kapitaltillskott som avses i 15 a §.