prop · H30393 · 2016-02-16 00:00:00 — föreskrifter om undantag för utrustning som uteslutande används i försvarets eller polisens verksamhet. Regeringen har inte utnyttjat möjligheten Prop. 2015/16:93 till vidaredelegering i RTTL. Behovet av en sådan möjlighet framstår som mycket litet. En sådan möjlighet bör därför inte införas i den nya lagen. Regeringens förslag: Lagen ska innehålla definitioner av amatörradiotrafik, distributör, ekonomisk aktör, föreskrivna krav, ibruktagande, importör, radiobestämning, radioutrustning, radiovågor, skadlig störning, tillhandahållande på marknaden, tillverkare, tillverkarens representant och utsläppande på marknaden. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian fanns dock ingen särskild definition av utsläppande på marknaden. Dessutom omfattade definitionen av tillhandahållande på marknaden inte förbrukning. Remissinstanserna: Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (Swedac) och PTS anser att termen utsläppande på marknaden bör användas i stället för tillhandahållande på marknaden . PTS anser vidare att definitionen av tillhandahållande på marknaden bör överensstämma med direktivet. Swedac förordar att det klargörs att föreskrivna krav omfattar även krav på bedömning av överensstämmelse. anser att skadlig störning ska definieras genom en hänvisning till lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation (LEK). Övriga remissinstanser stöder förslaget eller lämnar det utan invändning. Skälen för regeringens förslag I artikel 2 i direktivet definieras 26 termer. Vissa av definitionerna bör föras över till den nya lagen för att säkerställa att direktivet genomförs på ett korrekt sätt. Det gäller definitionerna av de termer som har en motsvarighet i den nya lagen och som behöver en särskild förklaring. Hit hör definitionerna av distributör, ekonomisk aktör, importör, radiobestämning, radioutrustning, radiovågor, skadlig störning, ibruktagande, radiobestämning, tillhandahållande på marknaden, tillverkare, tillverkarens representant och utsläppande på marknaden. I direktivet definieras radiovågor som elektromagnetiska vågor med frekvenser under 3 000 GHz utsända i rymden utan konstgjord styrning. I 1 kap. 7 § LEK finns en definition av radiovågor som grundar sig på artikel 2 i det s.k. radiospektrumbeslutet (676/2002/EG) och där uttrycket som breder ut sig utan särskilt anordnad ledare används, se prop. 2002/03:110 s. 356. I de engelska och franska språkversionerna av radioutrustningsdirektivet och radiospektrumbeslutet överensstämmer definitionerna av radiovågor i denna del (propagated in space without artificial guide respektive se propageant dans l'espace sans guide artificiel). Definitionen av radiovågor i radioutrustningslagen bör därför i denna del formuleras i överensstämmelse med motsvarande definition i LEK. När det gäller radioutrustningsdirektivets definition av skadlig störning hänvisas till artikel 2 r i och rådets direktiv /21/ EG. Den artikeln har genomförts genom 1 kap. 7 § LEK. För att undvika tillämpningsproblem bör, som har föreslagit, skadlig störning i den nya lagen definieras genom en hänvisning till 1 kap. 7 § LEK. Direktivets definition av tillhandahållande på marknaden är utformad i enlighet med de referensbestämmelser för harmoniserad unionslagstiftning för produkter som finns i och rådets beslut nr 768/2008/EG av om en gemensam ram för saluföring av produkter och upphävande av rådets beslut 93/465/EEG. I definitionen nämns bl.a. leverans för förbrukning. När det gäller radioutrustning torde det normalt inte vara relevant att tala om förbrukning. Definitionen av tillhandahållande på marknaden är dock anpassad till referensbestämmelserna i beslut 768/2008/EG och termen är av central betydelse i rättsakter inom det harmoniserade produktområdet. För att inte försvåra tolkningen och en enhetlig tillämpning av direktiv på området bör genomförandet av centrala termer ske så enhetligt som möjligt. Som PTS har anfört bör lagens definition av tillhandahållande på marknaden även omfatta leverans för förbrukning. I promemorian finns inte någon särskild definition av utsläppande på marknaden. I stället används termen tillhandahållande på marknaden , vilket enligt direktivet är det som avses med utsläppande på marknaden. Av samma skäl som anförts i fråga om termen tillhandahållande på marknaden bör i stället, som Swedac och PTS har föreslagit, termen utsläppande på marknaden användas. Termen bör definieras särskilt. Övriga definitioner i direktivet behöver inte införas i den nya lagen. Vid tolkning av dessa termer kan ledning hämtas från direktivet och den rättstillämpning som utbildas i anslutning till detta. I bilaga 1 till direktivet anges att direktivet under vissa förutsättningar inte är tillämpligt på radioutrustning som används av radioamatörer enligt vad som avses i artikel 1.56 i Internationella teleunionens radioreglemente. Där definieras amatörradiotrafik som icke yrkesmässig radiotrafik för övning, kommunikation och tekniska undersökningar, bedriven i personligt radiotekniskt intresse och utan vinstsyfte. Av tydlighetsskäl bör denna definition av amatörradiotrafik anges direkt i lagen. I direktivet hänvisas i vissa fall till att utrustning ska överensstämma med de väsentliga kraven och i vissa fall till att kraven i direktivet ska vara uppfyllda. De väsentliga kraven anges i artikel 3 och utgörs av krav på hur själva radioutrustningen ska vara konstruerad och tillverkad. I direktivet finns dock också ett stort antal skyldigheter för ekonomiska aktörer, dvs. tillverkare, tillverkarens representant, importör och distributör, att vidta åtgärder med avseende på radioutrustning, t.ex. när det gäller att utföra bedömning av överensstämmelse med kraven, att CE-märka utrustning och förse den med kontaktinformation, att skicka med bruksanvis- ningar och liknande och att upprätta en EU-försäkran om överensstäm- Prop. 2015/16:93 melse. I ett antal fall har också Europeiska kommissionen mandat att anta delegerade akter och genomförandeakter med ytterligare skyldigheter. När det i direktivet anges att kraven i direktivet ska vara uppfyllda får det förstås som att såväl de väsentliga kraven som de ekonomiska aktörernas skyldigheter i direktivet och i delegerade akter och genomförandeakter som har antagits med stöd av direktivet ska vara uppfyllda. Delegerade akter och genomförandeakter kan antas dels som direkt tillämpliga förordningar, dels som direktiv eller beslut vilka behöver genomföras i svensk rätt för att gälla. I den nya lagen bör det av varje bestämmelse tydligt framgå vilka krav som avses. För att uppnå detta bör det i lagen införas en term, föreskrivna krav, som omfattar såväl de väsentliga kraven som de skyldigheter för en ekonomisk aktör som framgår av lagen, föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen och direkt tillämpliga rättsakter som har meddelats med stöd av direktivet. Regeringens förslag: Radioutrustning ska få släppas ut eller tillhanda- hållas på marknaden endast om föreskrivna krav är uppfyllda och radio- utrustningen är förenlig med gällande krav på användning av radio- frekvenser i minst en medlemsstat i Europeiska unionen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om skyldighet för ekonomiska aktörer att vidta åtgärder för att föreskrivna krav ska uppfyllas. Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna stöder förslaget eller lämnar det utan invändning. Skälen för regeringens förslag: I den rättade lydelsen av artikel 6 i direktivet anges att medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att endast radioutrustning som uppfyller kraven i direktivet tillhandahålls på marknaden. Bestämmelsen har karaktär av portalpara- Övriga krav i direktivet tar sin utgångspunkt i denna bestämmelse. I nuvarande 4 § RTTL anges på liknande sätt att utrustning får släppas ut på marknaden och tas i bruk endast om den uppfyller de väsentliga egenskapskrav och de krav i övrigt när det gäller produktinformation, be- dömning av överensstämmelse och märkning som föreskrivs av regering- en eller den myndighet som regeringen bestämmer. De ekonomiska aktörerna bär det juridiska ansvaret för att föreskrivna krav på radioutrustning är uppfyllda. Eftersom de har olika inflytande över radioutrustningens säkerhet uttrycks deras ansvar på olika sätt i Förutom den allmänna och grundläggande bestämmelsen i artikel 6 finns det i artikel 10, 12 och 13 i direktivet specifika skyldigheter för tillver- kare, importörer och distributörer, allt efter deras roller i leveranskedjan. Artiklarna är uppbyggda så, att det inledningsvis anges vilket ansvar till- verkare och importörer har när de släpper ut radioutrustning på markna- den och distributörer har när de tillhandahåller utrustning på marknaden. Därefter anges en rad skyldigheter för respektive aktör, se avsnitt 6.7. Enligt artikel 10.1 ska tillverkare se till att utrustningen har konstru- erats och tillverkats i enlighet med tillämpliga väsentliga krav. I artikel 12.1 anges att importörer får släppa ut radioutrustning på mark- naden endast om utrustningen uppfyller kraven. Detta får förstås som att samtliga föreskrivna krav ska vara uppfyllda (jfr compliant radio equipment i den engelska versionen av direktivet). Distributörer ska enligt artikel 13.1 iaktta vederbörlig omsorg för att se till att föreskrivna krav uppfylls. Kravet på distributören är således något lägre ställt än kravet på importören. Denna skillnad har sitt ursprung i referensbestämmelserna i beslut nr 768/2008/EG. Det anges också i skäl 27 i direktivet att det är nödvändigt att göra en tydlig och proportionell fördelning av vilka skyldigheter som motsvarar varje ekonomisk aktörs roll i leverans- och distributionskedjan. Det är osäkert vilken skillnad detta medför i praktiken, eftersom all radioutrustning ska uppfylla de väsentliga kraven oavsett vem som tillhandahåller utrustningen (jfr prop. 2010/11:65 s. 39 f. och prop. 2015/16:64 s. 48). Vidare gäller de ekono- miska aktörernas ansvar under hela tillhandahållandet och samtliga aktö- rer har skyldighet att vidta åtgärder om radioutrustning som de tillhanda- hållit på marknaden inte uppfyller de väsentliga kraven. talade skillnader mellan de olika ekonomiska aktörernas ansvar kommer att framgå av de föreskrifter om skyldigheter för respektive ekonomisk aktör som kommer att meddelas med stöd av det bemyndigande som före- slås i avsnitt 6.7. Sammanfattningsvis bör de grundläggande bestämmelserna i artikel 6, 10.1, 12.1 och 13.1 i direktivet genomföras på så sätt att det i lagen införs ett allmänt krav på att radioutrustning får släppas ut eller tillhandahållas på marknaden endast om den uppfyller föreskrivna krav (jfr prop. s. 40). I artikel 10.2 finns ett krav på tillverkare att konstruera radioutrustning på sådant sätt att den är förenlig med gällande krav på användning av radio- frekvenser i minst en medlemsstat i Europeiska unionen. i artikel 12.2 första stycket ett krav på importörer att se till att radio- utrustningen är konstruerad på det sättet. Även dessa krav är av så central betydelse att de bör framgå direkt av lagen. Härutöver innehåller direktivet krav på ekonomiska aktörer att vidta åtgärder om de anser eller har skäl att tro att radioutrustning inte upp- I artikel 12.2 andra stycket andra meningen finns krav på importörer att i sådant fall inte släppa ut utrustningen på marknaden förr- än kraven är uppfyllda. Om utrustningen utgör en risk i förhållande till de intressen som de väsentliga kraven avser att skydda ska dessutom tillver- karen och marknadskontrollmyndigheten underrättas om detta. 13.2 andra stycket, i den rättade lydelsen, finns krav på distributörer att inte tillhandahålla utrustning på marknaden i en sådan situation samt att underrätta tillverkaren eller importören samt marknadskontrollmyndig- heten om utrustning som utgör en risk. För de fall utrustning redan har släppts ut eller tillhandahållits på mark- naden finns det i artikel 10.11, 12.7 och 13.4 bestämmelser om att de ekonomiska aktörerna ska vidta korrigerande åtgärder för att få radiout- rustningen att överensstämma med kraven eller, om så är lämpligt, för att dra tillbaka eller återkalla utrustningen. Om radioutrustningen utgör en risk ska den berörda aktören underrätta marknadskontrollmyndig- heten och behöriga myndigheter i de andra EU-medlemsstater där radio- Prop. 2015/16:93 utrustningen har tillhandahållits om detta. I artikel 40.3 och 42.2 finns bestämmelser om att ekonomiska aktörer som ålagts att vidta korrigerande åtgärder i fråga om viss radioutrustning ska se till att sådana åtgärder vidtas i fråga om all berörd utrustning som den ekonomiska aktören har tillhandahållit inom Europeiska unionen. För att genomföra nu angivna bestämmelser bör regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer få meddela föreskrifter om skyldighet för ekonomiska aktörer att vidta åtgärder för att föreskrivna krav ska uppfyllas. 6.6Väsentliga krav på radioutrustning Regeringens förslag: Radioutrustning ska vara konstruerad och tillverkad så att den uppfyller väsentliga krav. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om sådana krav. Radioutrustning som helt eller delvis överensstämmer med en harmoniserad standard till vilken hänvisningar har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning ska förutsättas överensstämma med de väsentliga kraven i den utsträckning kraven omfattas av standarden. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna stöder förslaget eller lämnar det utan invändning. Skälen för regeringens förslag Enligt artikel 10.1 i direktivet ansvarar tillverkaren för att radioutrustning är konstruerad och tillverkad i enlighet med de väsentliga kraven i artikel 3. De väsentliga kraven i artikel 3 innebär följande. Radioutrustning ska enligt punkt 1 a vara konstruerad så att den inte riskerar människors och husdjurs hälsa eller säkerhet och inte riskerar att egendom skadas. I detta inkluderas de säkerhetskrav för elektrisk utrustning som specificeras i bilaga 1 till och rådets direktiv /35/EU av om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om tillhandahållande på marknaden av elektrisk utrustning avsedd för användning inom vissa spänningsgränser, dock med bortseende från de spänningsgränser som gäller enligt det direktivet. I punkt 1 b anges att radioutrustning ska ha en adekvat nivå av elektromagnetisk kompatibilitet enligt och rådets direktiv /30/EU om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om elektromagnetisk kompatibilitet. Krav på elektromagnetisk kompatibilitet anges i form av skyddskrav som specificeras i bilaga 1 till det direktivet. Enligt punkt 2 ska radioutrustning också vara konstruerad så att skadlig störning undviks. Detta ska ske på så sätt att radioutrustning använder radiofrekvenser ändamålsenligt och stöder en effektiv användning av radiofrekvenser. I punkt 3 anges att radioutrustning inom vissa kategorier eller klasser ska uppfylla ytterligare väsentliga krav. Dessa krav kan innebära att radioutrustningen –ska samverka med tillbehör, i synnerhet gemensamma laddare, –ska samverka via nät med annan radioutrustning, –ska kunna anslutas till gränssnitt av lämplig typ i hela unionen, –inte ska skada nätet eller dess funktion eller innebära att nätresurserna används på ett felaktigt sätt med därigenom orsakad oacceptabel försämring av tjänsten, –ska innehålla skyddsmekanismer för att säkerställa att användarens och abonnentens personuppgifter och personliga integritet skyddas, –ska stödja vissa funktioner som säkerställer skydd mot bedrägeri, –ska stödja vissa funktioner som säkerställer tillgång till larmtjänster, –ska stödja vissa funktioner för att underlätta användning för användare med funktionshinder, eller –ska stödja vissa funktioner för att säkerställa att programvara enbart kan laddas i radioutrustningen om det har visats att kombinationen av radioutrustning och programvara överensstämmer. Direktivet är utformat så, att en förutsättning för att en radioutrustningskategori eller radioutrustningsklass ska omfattas av ett eller flera krav i punkt 3 är att detta framgår av en delegerad akt som Europeiska kommissionen antar. Kommissionen hade även enligt artikel 3.3 direktiv rätt att besluta att utrustning i vissa utrustningsklasser eller viss slags utrustning skulle uppfylla vissa ytterligare väsentliga krav. Kommissionen har fattat sådana beslut. Dessa beslut fortsätter tills vidare att gälla. De väsentliga kraven är grundläggande för regelverket. Som framgått ovan är de dock detaljerade. Möjligheten för kommissionen att lägga till väsentliga krav i delegerade akter gör dessutom att det inte är möjligt att i alla delar ange vilka väsentliga krav som kommer att gälla. Eventuella delegerade akter kan komma att antas i form av förordningar, som är direkt tillämpliga och inte kräver några nationella genomförandeåtgärder. De kan dock också antas i form av direktiv eller, som skett med stöd av direktiv, i form av beslut. I sådana fall måste kraven genomföras i svensk rätt. De väsentliga kraven i radioutrustningsdirektivet överensstämmer i huvudsak med motsvarande krav direktiv. I 4 § RTTL har det överlåtits till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om de väsentliga kraven. Det har inte framkommit annat än att detta system fungerat väl. Regleringen bör därför även i fortsättningen utformas på väsentligen samma sätt. Det bör således anges i den nya lagen att radioutrustning ska vara konstruerad och tillverkad så att den uppfyller väsentliga krav och att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om sådana krav. För att de ekonomiska aktörerna ska kunna visa, och tillsynsmyndigheten kunna kontrollera, att radioutrustning som har tillhandahållits på marknaden uppfyller de väsentliga kraven har det i artiklarna 17–21 i direktivet och bilagorna 2–7 till detta införts regler om bedömning av överensstäm- Med bedömning av överensstämmelse avses den process där det Prop. 2015/16:93 visas huruvida de väsentliga kraven i direktivet har uppfyllts. kel 10.3 i direktivet är det tillverkarens ansvar att utföra eller låta utföra en bedömning av utrustningens överensstämmelse med de väsentliga kraven. Direktivets bestämmelser om förfaranden för bedömning av överensstämmelse är omfattande, detaljerade och tekniska. I avsnitt 6.7 föreslås att bestämmelser om detta ska meddelas i myndighetsföreskrifter. En grundläggande bestämmelse vid bedömning av överensstämmelse är artikel 16 i direktivet. Där har det införts en presumtion som innebär att radioutrustning som helt eller delvis överensstämmer med en harmoniserad standard till vilken hänvisningar har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning ska förutsättas överensstämma med de väsentliga kraven i den utsträckning kraven omfattas av standarden. I 5 § RTTL finns en i sak motsvarande bestämmelse. En motsvarighet till artikel 16 i direktivet bör föras in i den nya lagen. 6.7Skyldigheter för ekonomiska aktörer Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om skyldigheter för ekonomiska aktörer i fråga om radioutrustning, när det gäller 1.registrering av utrustning, 3.bedömning av överensstämmelse, 4.EU-försäkran om överensstämmelse, 5.märkning av utrustning, 6.skadeförebyggande arbete, och 7.tillhandahållande av bruksanvisningar, säkerhetsinformation och annan dokumentation eller information. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: anser att det bör tydliggöras vad som i praktiken avses med att en ekonomisk aktör ska se till eller kontrollera något. anser att det bör förtydligas att det även fortsättningsvis ska vara möjligt att byta programvara i WiFi-utrustning. Övriga remissinstanser stöder förslaget eller lämnar det utan invändning. Skälen för regeringens förslag Förutom att det i direktivet finns bestämmelser om väsentliga krav som radioutrustning ska uppfylla innehåller direktivet i artikel 10, 12 och 13 ett antal skyldigheter för ekonomiska aktörer i form av administrativa krav som ska uppfyllas. Artiklarna är uppbyggda så, att det inledningsvis allmänt anges vilket ansvar tillverkare, importörer och distributörer har när de släpper ut eller på annat sätt tillhandahåller radioutrustning på mark- Genomförandet av dessa bestämmelser behandlas i avsnitt 6.5. När det gäller de administrativa kraven är det en viktig nyhet att det numera finns en tydlig uppräkning av de ekonomiska aktörernas skyldig- 2015/16:93 heter. Det klargörs därmed vilka skyldigheter tillverkaren och tillverkarens representant har och det införs uttryckliga skyldigheter för importörer och distributörer. har uppmärksammat innebär skyldigheterna att importörer och distributörer ska se till eller kontrollera att vissa krav är uppfyllda. Det definieras dock inte i direktivet vad som avses med att se till eller att kontrollera. Allmänt kan sägas att syftet med skyldigheterna är att klargöra importörers och distributörers ansvar att säkerställa att endast produkter som uppfyller föreskrivna krav släpps ut eller tillhandahålls på marknaden. I artikel 5.1 i direktivet har det förts in bestämmelser om att tillverkare ska registrera viss radioutrustning där det finns en låg grad av överensstämmelse med de väsentliga kraven. Registrering ska ske i ett centralt system som tillhandahålls av Europeiska kommissionen. Varje sådan registrerad radioutrustningstyp ska tilldelas ett registreringsnummer som tillverkarna ska anbringa på radioutrustning som släpps ut på marknaden. Av punkt 2 i artikeln följer att registreringskravet bara gäller för radioutrustning som omfattas av delegerade akter som kommissionen antar. Enligt punkt 3 har kommissionen också möjlighet att anta genomförandeakter med operativa bestämmelser för registrering och för att förse radioutrustning med registreringsnummer. Enligt artikel 10.3 och 10.4 i direktivet ska tillverkare av radioutrustning utarbeta teknisk dokumentation om utrustningen och behålla dokumentationen från det att radioutrustningen släppts ut på marknaden. Den tekniska dokumentationen ska innehålla alla relevanta uppgifter om hur tillverkaren har gått till väga för att säkerställa att radioutrustningen uppfyller de väsentliga kraven. I artikel 21.1–3 och i bilaga 5 till direktivet finns detaljerade krav på den tekniska dokumentationen. Importörer ska enligt artikel 12.2 se till att tillverkaren har upprättat den tekniska dokumentationen och är enligt artikel 12.8 skyldiga att från det att radioutrustningen har släppts ut på marknaden se till att marknadskontrollmyndigheten på begäran kan få tillgång till den tekniska dokumentationen. Tillverkare av radioutrustning ska enligt artikel 10.3 i direktivet utföra eller låta utföra en bedömning av överensstämmelse av utrustningen. Be- dömningen syftar till att avgöra om utrustningen uppfyller de väsentliga kraven. Genom bedömningen av överensstämmelse blir det möjligt för tillverkaren att visa att de väsentliga kraven är uppfyllda och för marknadskontrollmyndigheten att kontrollera detta. Hur tillverkaren ska gå till väga vid bedömningen av överensstämmelse regleras utförligt i artikel 17 och i bilagorna 2–4 till direktivet. I artikel 12.2 finns krav på importörer att se till att tillverkaren har utfört den lämpliga proceduren för bedömning av överensstämmelse. anges i artikel 13.2 att distributörer ska kontrollera att tillverkaren har upp- Prop. 2015/16:93 fyllt kraven på bedömning av överensstämmelse. Om bedömningen av överensstämmelse har visat att radioutrustningen uppfyller de tillämpliga kraven ska tillverkaren enligt artikel 10.3 upprätta en EU-försäkran om överensstämmelse där det anges att de väsentliga kraven har visats vara uppfyllda.