prop · H40347 · 2016-12-06 00:00:00 — transaktioner med ett företag som är begränsat skattskyldigt om företagen är i intressegemenskap, 2. ett svenskt handelsbolag som har transaktioner med ett företag som är begränsat skattskyldigt om –företagen är i intresse- gemenskap, och –handelsbolagets resultat beskattas hos en eller flera obegränsat skattskyldiga juridiska personer som är i intresse- gemenskap med handelsbolaget och det begränsat skattskyldiga företaget, 3. en obegränsat skattskyldig juridisk person med fast driftställe utomlands, 4. ett svenskt handelsbolag med fast driftställe utomlands om handelsbolagets resultat beskattas hos en eller flera obegränsat skattskyldiga juridiska personer som är i intressegemenskap med handelsbolaget, och 5. en utländsk juridisk person som är skattskyldig för inkomst från fast driftställe i . Undantag från dokumentations- skyldighet Ett företag är inte dokumentationsskyldigt enligt 16 § om det året före beskattningsåret ingår i en intressegemenskap som har mindre än 250 anställda och antingen har en omsättning som inte överstiger eller en balansomslutning som inte överstiger . En internprissättningsdokumen- tation ska bestå av två delar: en koncerngemensam del och en företagsspecifik del. ska innehålla en översikt av koncernen och dess verksamhet. Den företagsspecifika delen ska innehålla information om företaget och de transaktioner som avses i 16 § 1 och 2 eller, i de fall som 3–5, till det fasta driftstället och som anses ha skett mellan det fasta driftstället och övriga delar av Transaktioner som är oväsent- liga behöver inte dokumenteras i den företagsspecifika delen. Om det sammanlagda värdet av transaktionerna med det begränsat skattskyldiga företaget i fall som avses i 16 § aktionerna alltid som oväsentliga. hänförliga till det fasta driftstället Undantagen i första och andra överlåtelse av immateriella till- gångar endast om tillgångarna är oväsentliga för verksamheten. då inkomstdeklarationen eller, i fall som avses i 16 § 2 och 4, särskilda uppgifter ska lämnas. På vilka språk får dokumenta- tionen upprättas? 16 e § Internprissättningsdokumenta- tionen ska upprättas på svenska, danska, norska eller engelska. 16 f § Internprissättningsdokumenta- tionen ska på begäran överlämnas till . 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 33 a kap. tillämpas första gången på räkenskapsår som har påbörjats efter . räkenskapsår avslutats före , får underrättelse enligt 33 a kap. 12 § första stycket lämnas . Bestämmelserna i 39 kap. tillämpas första gången på beskattningsår som har påbörjats efter . Ärendet och dess beredning Base Erosion and Profit Shifting, BEPS, är ett internationellt projekt som drivits av på uppdrag av G20-länderna. Syftet är att hindra vinstförflyttningar och erodering av ländernas skattebaser. presenterades en handlingsplan där femton åtgärder identifierades. En av dessa åtgärder (åtgärd 13) handlade om att ta fram nya regler för internprissättningsdokumentation för att öka transparensen för skattemyndigheterna som företagens fullgörandekostnader beaktades. publicerades 13 slutrapporter för de olika åtgärderna, däribland slutrapporten and Country-by-Country Reporting för åtgärd 13. Genom denna slutrapport har kapitel V om dokumentation i riktlinjer för internprissättning (Transfer Pricing and ) fått ett helt nytt innehåll. Den nya standarden för dokumentation innehåller tre delar; en koncerngemensam del (file), en företagsspecifik del (local file) och en land-för-land-rapport (Country-by-Country Report). Slutrapporten and Country-by-Country Reporting finns i bilaga 1. framhåller att det är nödvändigt med en konsekvent och effektiv implementering av den nya standarden och det gäller i synnerhet land-för-land-rapporterna. För att underlätta ett enhetligt införande av land-för-land-rapporteringen har tagit fram en modellag (Model legislation related to Country-by-Country Reporting). har även tagit fram ett multilateralt avtal och två varianter av bilaterala avtal för informationsutbyte av rapporterna. har deltagit i BEPS-arbetet och skrev på det multilaterala avtalet om automatiskt informationsutbyte av land-för-land-rapporter. Avtalet finns i bilaga 2. En svensk översättning finns i bilaga 3. antogs rådets direktiv (EU) 2016/881 av om ändring av direktiv /16/EU om administrativt samarbete i fråga om beskattning (DAC 4). Direktivet syftar till att genomföra standard för land-för-land-rapportering i . DAC 4 finns i bilaga 4. Regeringen gav i uppdrag att göra en analys av vilka ändringar som kan behöva göras i svensk rätt med anledning av nya standard för dokumentationsskyldighet vid internprissättning och land-för-land-rapportering samt informationsutbytet av land-för-land- rapporterna (Fi2015/04870/S3). skulle även lämna författningsförslag på de ändringar som behövs. Uppdraget redovisades genom promemorian OECD-standard och EU-direktiv för dokumentation vid internprissättning och utbyte av land-för-land- rapporter. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 5. Promemorians lagförslag finns i bilaga 6. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 7. Remissvaren finns tillgängliga i ärendet (Fi2016/01709/S3). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de förslag som finns i bilaga 8. Lagrådets yttrande finns i Regeringen har i huvudsak följt Lagrådets synpunkter och Regeringen behandlar Lagrådets synpunkter i författnings- Vissa språkliga och redaktionella ändringar har även gjorts i förhållande till lagrådsremissens lagförslag. I detta kapitel behandlas gällande rätt avseende dokumentations- skyldighet vid internprissättning. Sekretessfrågor som berörs i denna proposition tas dock upp i kapitlet med överväganden och förslag (avsnitt 5.3.10 och 5.3.11 samt 5.4.3). Någon redogörelse för gällande rätt utöver vad där sägs har inte ansetts behövlig. Det finns inte några bestämmelser om land-för-land-rapportering i svensk skattelagstiftning. En grundläggande princip i internationell skatterätt är att prissättning vid gränsöverskridande transaktioner mellan företag i intressegemenskap ska ske enligt den s.k. armlängdsprincipen. Den innebär att transaktioner mellan företag i intressegemenskap ska vara baserade på samma villkor som skulle ha tillämpats om företagen hade varit oberoende av varandra, på marknadsmässiga villkor. I svensk lagstiftning kommer armlängdsprincipen till uttryck i den s.k. korrigeringsregeln i 14 kap. 19 § inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL. Korrigeringsregeln innebär att resultatet av en näringsverksamhet kan korrigeras om resultatet blivit lägre på grund av att villkor avtalats som avviker från sådana villkor som skulle ha avtalats mellan oberoende Resultatet ska i så fall beräknas till det belopp det skulle ha uppgått till om dessa avvikande villkor inte funnits. – den som på grund av avtalsvillkoren får ett högre resultat inte ska beskattas för detta i enligt bestämmelserna i inkomstskattelagen eller på grund av ett skatteavtal, – det finns sannolika skäl att anta att det finns en ekonomisk intressegemenskap mellan parterna, och – det inte av omständigheterna framgår att villkoren kommit till av andra skäl än ekonomisk intressegemenskap. Definitionen av vad som avses med ekonomisk intressegemenskap i finns i 14 kap. 20 § IL. –en näringsidkare, direkt eller indirekt, deltar i ledningen eller Prop. 2016/17:47 övervakningen av en annan näringsidkares företag eller äger del i detta företags kapital, eller –samma personer, direkt eller indirekt, deltar i ledningen eller övervakningen av de båda företagen eller äger del i dessa företags kapital. Reglerna om dokumentationsskyldighet vid internprissättning trädde i kraft . De infördes ursprungligen i 19 kap. 2 a och 2 b §§ lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter men flyttades 2012 över till 39 kap. 15 och 16 §§ skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, och 9 kap. 9 § skatteförfarandeförordningen (2011:1261), förkortad SFF. Bestämmelserna i skatteförfarandelagen reglerar vem som är dokumentationsskyldig och vad som är syftet med dokumentationen. framgår att den som är skattskyldig för inkomst av en näringsverksamhet ska dokumentera transaktioner med ett företag som är begränsat skattskyldigt, om det finns en sådan intressegemenskap som anges i 14 kap. 20 § IL. Om den ekonomiska intressegemenskapen uteslutande kan hänföras till ett företags direkta eller indirekta kapitalinnehav i ett eller flera andra företag, behöver transaktionerna dokumenteras bara om kapitalandelen i varje led uppgår till . Dokumentationen ska innehålla de uppgifter som behövs för en bedömning av om resultatet av näringsverksamheten ska justeras enligt 14 kap. 19 § IL. Där anges att dokumentationen ska – en beskrivning av företaget, organisationen och verksamheten, – uppgift om arten och omfattningen av transaktionerna, – en funktionsanalys, – en beskrivning av vald prissättningsmetod, och – en jämförbarhetsanalys. Närmare föreskrifter om vilka uppgifter som ska ingå i dokumentationen får meddelas av . I propositionen Effektivare skattekontroll, prop. 2005/06:169, som föregick lagstiftning anges på sidan 102 f. en rad skäl till varför det behövs dokumentationsregler. Dokumentationen ska kunna användas för en bedömning av om priser och övriga villkor avseende internprissättningstransaktioner motsvarar vad som skulle ha avtalats mellan av varandra oberoende näringsidkare. myndigheter att nå en överenskommelse om att undanröja eventuell dubbelbeskattning förbättras avsevärt om de har tillgång till en väl underbyggd dokumentation på vilken företagens internprissättning har Införande av tydligare regler innebär att skattekontrollen kan effektiviseras och företagen kan i större utsträckning känna till vad som krävs av dem på utredningsstadiet. Tydligare regler ökar medvetenheten och dokumentationen blir mer 2016/17:47 dokumentationsregler finns också en risk för att skatteintressen inte kan hävdas på ett adekvat sätt gentemot länder med reglering på området. Regeringen ansåg det angeläget att dokumentationsreglerna utformades i enlighet med godtagbar internationell standard som behovet skulle vägas mot kostnaden och den administrativa bördan det innebär för företagen att upprätta dokumentation. Bara sådan information som är nödvändig för en rimlig bedömning av om internpriserna överensstämmer med armlängdsprincipen ska begäras av företagen, vilket kommer till uttryck i kapitel V i riktlinjer. Små och medelstora företag undantogs inte från dokumentationsskyldigheten eftersom den ansågs vara en förutsättning för att kunna sätta internpriser i enlighet med armlängdsprincipen redan innan regelverket infördes. Dessutom antogs att dokumentations- skyldigheten skulle bli av tämligen okomplicerad karaktär för många små och medelstora företag med en begränsad omfattning av internprissättningstransaktioner. Det infördes inga regler om dokumentationsskyldighet för fasta driftställen lagstiftning. pågick ett arbete inom ramen för som syftade till att precisera och klargöra rådande internationella principer för allokering av vinst till fasta driftställen. Regeringen uttalade att det fanns skäl att avvakta den internationella utvecklingen på området och inte låta fasta driftställen omfattas av den föreslagna dokumentationsskyldigheten. Det har inte införts några dokumentationsregler för fasta driftställen heller. Skatteavtal har främst till syfte att undvika dubbelbeskattning och förhindra skatteflykt. I avtalen fördelas beskattningsrätten till olika typer av inkomster mellan staterna och där regleras hur dubbelbeskattning ska undanröjas. har tagit fram ett modellavtal som är en mall för hur skatteavtal kan se ut samt kommentarer som förklarar hur artiklarna ska tolkas och tillämpas. Svenska skatteavtal är nästan utan undantag framförhandlade på grundval av modellavtal. Artikel 9 i modellavtalet innehåller regler som tar sikte på transaktioner mellan företag i intressegemenskap. Artikeln ger uttryck för armlängdsprincipen och ger de avtalsslutande staterna rätt att korrigera inkomsten när företag i intressegemenskap avtalar om villkor som avviker från vad som skulle ha avtalats mellan oberoende företag. Artikel 7 i modellavtalet handlar om inkomst av rörelse. Inkomst av rörelse beskattas enligt huvudregeln endast i den stat där företaget enligt avtalet har hemvist. Om företaget bedriver rörelse från fast driftställe i en annan avtalsslutande stat får dock inkomst som är hänförlig till det fasta driftstället beskattas i denna andra stat men bara så stor del av inkomsten som är hänförlig till det fasta driftstället. har gett ut riktlinjerna Transfer Pricing and (nedan kallat riktlinjerna) som ska vara till vägledning för skattemyndigheter och företag för hur armlängdsprincipen ska tillämpas. Riktlinjerna är en fördjupad kommentar till artikel 9 i modellavtalet. Genom en enhetlig tillämpning kan internprissättningsfrågorna lösas på ett tillfredsställande sätt vilket minimerar antalet konflikter och dyra processer mellan skattemyndigheter och företag. medlemsländer och företagen uppmanas att följa riktlinjerna för att på så vis minimera risken för dubbelbeskattning. I anses riktlinjerna ge en god och välbalanserad belysning av problematiken och kan vara till ledning vid tolkningen även av korrigeringsregeln i 14 kap. 19 § IL (RÅ 1991 ref. 107 och prop. 2005/06:169 s. 89). Kapitel V i riktlinjerna handlar om dokumentation. Genom slutrapporten i BEPS Action 13 (Transfer Pricing Documentation and Country-by-Country Reporting) har kapitel V fått ett helt nytt innehåll. Den nya standarden innehåller tre delar; en koncerngemensam del (file), en företagsspecifik del (local file) och en land-för-land-rapport (Country-by-Country Report). Den koncerngemensamma delen och den företagsspecifika delen utgör tillsammans det som kallas internprissättningsdokumentation. Land-för- land-rapporten har ett något annorlunda syfte och innehåll och behandlas inte närmare i detta avsnitt. Den koncerngemensamma delen ska innehålla övergripande information om koncernens globala verksamhet och internpris- sättningspolicy. I bilaga I till kapitel V specificeras vad den koncerngemensamma delen bör innehålla för att ge relevant information. Den ska vara tillgänglig för alla berörda skattemyndigheter. Den företagsspecifika delen ska innehålla information om det enskilda företagets väsentliga gränsöverskridande transaktioner och den analys man gjort avseende internprissättningen. I bilaga II till kapitel V specificeras vad den företagsspecifika delen bör innehålla för att ge relevant information. kom on the Attribution of Profits to Permanent (nedan kallad vinstallokerings- rapport). Syftet var att skapa större samförstånd och enhetlighet om hur inkomster ska allokeras till fasta driftställen. syn (authorised approach, AOA) är att de inkomster ska anses hänförliga till det fasta driftstället som det kan antas att driftstället skulle ha förvärvat om det hade varit ett fristående företag som bedrivit verksamhet av samma eller liknande slag under samma eller liknande villkor och självständigt avslutat affärer med det företag till vilket driftstället hör. syn skilde sig till viss del från den historiska tolkningen av artikel 7 och dess kommentar. infördes därför en ny artikel 7 i 2016/17:47 modellavtalet med ny kommentar. Dessutom utkom en ny vinstallokeringsrapport som var anpassad till den nya lydelsen av artikel 7 och dess kommentar (nedan kallad vinstallokeringsrapport). vinstallokeringsrapporter är fördjupade kommentarer till artikel 7 i dess äldre och nuvarande lydelse. Inkomstberäkningen görs genom en tvåstegsanalys. I det första steget är det nödvändigt att identifiera de aktiviteter som bedrivs vid det fasta driftstället genom en funktions- och riskanalys. I det andra steget ska en armlängdsmässig ersättning bestämmas för de transaktioner som är hänförliga till det fasta driftstället. skriver i vinstallokeringsrapporterna att de bygger på en analog tillämpning av riktlinjerna för internprissättning. Om riktlinjerna ändras så ska det beaktas vid tillämpningen av rapporterna (punkt 10 i inledningen till 2008 och vinstallokeringsrapporter). tar också upp frågan om dokumentation och anger att kapitel V i riktlinjerna ska tillämpas analogt. Samma standard ska tillämpas för att avgöra om vinstallokeringen är armlängdsmässig som när man bedömer transaktioner mellan närstående företag (punkterna 260–262 vinstallokeringsrapport och punkterna 224–226 vinst- allokeringsrapport). 5 Överväganden och förslag Regeringens förslag: Ändringar ska göras i 39 kap. skatteförfarandelagen så att de svenska dokumentationsreglerna överensstämmer med nya standard. Bestämmelser som reglerar skyldigheten för svenska företag att lämna land-för-land-rapporter ska tas in i skatteförfarandelagen. En särskild lag om automatiskt utbyte av land-för-land-rapporter, som reglerar skyldigheter i samband med informationsutbytet, ska införas. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Inga remissynpunkter har lämnats som har anknytning till denna fråga. Skälen för regeringens förslag: När det gäller nya standard för internprissättningsdokumentation kan konstateras att det finns befintlig lagstiftning om dokumentationsskyldighet i 39 kap. skatteförfarandelagen (2011:2044), förkortad SFL och skatteförfarande- förordningen (2011:1261), förkortad SFF. Den överensstämmer emellertid inte med nya standard. Den avviker framför allt när det gäller den uppdelning av dokumentationen som gjort där en del ska användas gemensamt för alla företag inom koncernen medan en annan del ska avse det enskilda företagets transaktioner. Den nuvarande svenska lagstiftningen innehåller heller inga undantag från dokumentationsskyldigheten, inte ens för de minsta företagen. så omfattar den nuvarande svenska lagstiftningen inte alla de företag som Prop. 2016/17:47 bör ha dokumentation enligt . Det gäller exempelvis utländska företag som bedriver verksamhet från fast driftställe i . nya standard är även mycket tydligare än den nuvarande svenska lagstiftningen när det gäller att ange vad dokumentationen ska innehålla. Ändringar bör göras i 39 kap. SFL för att få de svenska dokumentationsreglerna att överensstämma med nya standard samt omfatta den krets av företag som enligt bör omfattas av regelverket. har skrivit på det multilaterala avtalet om automatiskt informationsutbyte av land-för-land-rapporter och har därigenom åtagit sig att skicka och ta emot sådana rapporter. Det finns emellertid inga bestämmelser i svensk skattelagstiftning vare sig för att få in land-för- land-rapporter från svenska företag eller för att utbyta sådan information. För att informationsutbytet ska fungera i enlighet med nya standard krävs att alla länder begär in samma uppgifter. för land-för-land-rapporteringen är därför en minimistandard som alla deltagande länder måste uppfylla. Därför behövs ny lagstiftning som överensstämmer med standard. Ändringar bör göras i skatteförfarandelagen för att reglera skyldigheten för svenska företag att lämna land-för-land-rapporter. När det gäller behovet av lagstiftning för att reglera skyldigheter i samband med informationsutbytet så löses det lämpligen genom en särskild lag om automatiskt utbyte av land-för-land-rapporter. Det överensstämmer med annan lagstiftning om informationsutbyte som skett , exempelvis beträffande och globala standard för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. En lag som reglerar det automatiska utbytet kräver dessutom vissa följdändringar i annan lagstiftning, t.ex. i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), se avsnitt 5.3.11. 5.2.1Internprissättningsdokumentationen blir tvådelad och innehållet förtydligas Regeringens förslag: Internprissättningsdokumentationen ska bestå av två delar: en koncerngemensam del och en företagsspecifik del. Det förtydligas vad de båda delarna ska bestå av genom uttryckliga bestämmelser. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Justitiekanslern och Datainspektionen har inga synpunkter på förslaget. Kammarrätten i och Ekobrotts- myndigheten har ingenting att erinra mot förslagen. FAR tillstyrker förslaget. Näringslivets Skattedelegation anför i sitt remissyttrande, som och anslutit sig till, att förslaget erbjuder tydligare vägledning avseende vilken information en internprissättningsdokumentation förväntas innehålla. samfund är införstått med behovet av ett regelverk som bidrar till en förenklad och på ett globalt plan mer harmoniserad lagstiftning avseende internprissättningsdokumentation, men anser att den föreslagna lagstiftningen innehåller bestämmelser som väcker en rad betänkligheter. lyfter fram reglerna kring den koncerngemensamma delen där den rapporteringsskyldige har att avgöra vad som är tillräcklig Detta innebär en överflyttning av bedömningen av vad som ska anses vara nödvändigt att dokumentera på den skattskyldige, vilket samfundet menar kan komma att innebära en inkonsekvent tillämpning på såväl nationell som internationell nivå. anser att de föreslagna bestämmelserna i 7 och 9 kap. SFF bör införas i skatteförfarandelagen. redovisningen av bakgrund och syfte med förslaget, alternativa lösningar, effekter av om ingen reglering kommer till stånd och förenligheten med Skälen för regeringens förslag: De svenska dokumentationsreglerna i 39 kap. 15 och 16 §§ SFL och 9 kap. 9 § SFF är utformade för att överensstämma med kapitel V i riktlinjer i dess tidigare lydelse. Nya kapitel V är utformat på ett helt annat sätt än tidigare när det gäller Dels har det införts en tvådelad dokumentation i form av en koncerngemensam del och en företagsspecifik del, dels har det införts en betydligt mer detaljerad uppställning av vad de båda delarna ska innehålla. De överväganden som var viktiga när de nuvarande dokumentationsreglerna infördes, nämligen att det är angeläget att de svenska reglerna utformas i enlighet med vad som kan sägas vara internationell standard (prop. 2005/06:169 s. 103), är lika relevanta Även framhåller i sin slutrapport vikten av att vägledningen i nya kapitel V implementeras enhetligt. föreslår därför att dokumentationsreglerna ändras så att de överensstämmer med nya kapitel V i riktlinjer. de företag som är dokumentationsskyldiga ska ha en internprissättningsdokumentation som består av två delar, en koncerngemensam del och en företagsspecifik del. I de nuvarande dokumentationsreglerna finns de närmare bestämmelserna om dokumentationens innehåll i 9 kap. 9 § SFF i form av fem kortfattade punkter. I nya kapitel V har utvecklat vad en internprissättningsdokumentation ska innehålla för att ge användbar information vid en internprissättningsutredning. I bilaga I specificeras vad den koncerngemensamma delen ska innehålla och i bilaga II specificeras vad den företagsspecifika delen ska innehålla. Den koncerngemensamma delen ska enligt ge en övergripande bild av vilken verksamhet koncernen bedriver, var den bedrivs, vilken internprissättningspolicy som tillämpas etc. Det är inte meningen att den koncerngemensamma delen ska innehålla detaljer och företagen får använda gott omdöme för att avgöra på vilken detaljnivå informationen ska tillhandahållas mot bakgrund av syftet med dokumentationen. anför att detta innebär en överflyttning av bedömningen av vad som ska anses vara nödvändigt att dokumentera på den skattskyldige, vilket samfundet menar kan komma att innebära en inkonsekvent tillämpning på såväl nationell som internationell nivå. Regeringen vill framhålla det som anger som syftet med den koncerngemensamma delen, dvs. att ge en överblick av koncernens internprissättningspolicy. Den koncerngemensamma delen är tänkt att användas av hela koncernen varför någon inkonsekvens mellan länder där koncernen är verksam inte borde uppstå.