prop · H303180 · 2016-06-21 00:00:00 — 3.Ärenden som vid ikraftträdandet handläggs av ska överlämnas till . 4.Den upphävda lagen gäller fortfarande vid överklagande av Patent- och registreringsverkets beslut. 5.Om det före ikraftträdandet har fastställts att en viss person inte är far eller förälder enligt 1 kap. 9 § till ett barn som har förvärvat personens efternamn eller ett efternamn som personen har burit, ska i fråga om förlust av barnets efternamn den upphävda lagen gälla. 6.Den upphävda lagen gäller fortfarande för talan om förlust av efternamn som har väckts vid domstol enligt 17–19 §§ i den lagen före ikraftträdandet. 7.Den upphävda lagen gäller fortfarande för mål om skydd för egenartade efternamn som har väckts vid domstol före ikraftträdandet. 8.Namn som har förvärvats enligt den upphävda lagen eller enligt namnlagen (1963:521) anses som personnamn som har förvärvats enligt den bestämmelse i den nya lagen som gäller för motsvarande fall. 9.Den som vid ikraftträdandet bär ett mellannamn får till ansöka om att namnet ska strykas eller förvärvas som ett enkelt efternamn eller som en del i ett dubbelt efternamn. 10.Vid byte till ett dubbelt efternamn ska mellannamnet strykas. 11.Vid en prövning enligt 15, 16, 23 och 24 §§ ska ett dubbelt efternamn som har förvärvats före lagens ikraftträdande anses som ett enda efternamn. Enligt första punkten ska den nya lagen träda i kraft . upphör enligt andra punkten namnlag att gälla. Av tredje punkten framgår att ärenden som vid ikraftträdandet hand- läggs av ska överlämnas till . Patent- och registreringsverkets befattning med namnärenden upphör alltså vid ikraftträdandet. Den nya lagen gäller för fortsatta handläggning av de överlämnade ärendena. Enligt fjärde punkten, som utformas i enlighet med Lagrådets förslag, ska namnlag gälla vid överklagande av Patent- och regist- Detta innebär att Patent- och registreringsverkets beslut överklagas till den förvaltningsrätt inom vars domkrets klaganden var folkbokförd för beslutet. Om det inte finns någon sådan behörig domstol, överklagas beslutet till Förvaltningsrätten i Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten 2015/16:180 (42 § namnlag i sin lydelse enligt SFS 2016:203). vidare att domstolen i sin överprövning av beslutet tillämpar samma materiella regler som verket gjorde, dvs. I femte punkten anges att namnlag ska tillämpas i vissa ären- den om förlust av efternamn. Enligt den lagen förlorar ett barn automa- tiskt sitt efternamn om barnet har förvärvat namnet på grund av ett fader- skap som senare hävs. Barnet har dock, om det finns synnerliga skäl, en möjlighet att få domstolens tillstånd att behålla efternamnet. om faderskap prövas av domstol meddelas ett sådant namntillstånd i samband med domen. I annat fall prövas namnfrågan efter särskild ansö- kan (16 § namnlag). Om det före den nya lagens ikraftträdande har fastställts att en man inte är far till ett barn utan att namnfrågan har prövats, medför övergångsbestämmelsen en rätt för barnet att, med stöd av 16 och 46 §§ namnlag, få en domstolsprövning av om det finns skäl för barnet att ändå få behålla efternamnet. om tillstånd att få behålla efternamnet måste dock ha kommit in till dom- stolen inom den tid som föreskrivs i 16 § andra stycket namn- lag, dvs. inom en månad från fastställelsen. även tillämpas om ett föräldraskap enligt 1 kap. 9 § har Av sjätte punkten framgår att namnlag gäller för mål om för- lust av efternamn som före ikraftträdandet har anhängiggjorts vid dom- stol enligt 17–19 §§ i den lagen. Pågående mål om förlust av efternamn ska alltså avgöras med tillämpning av namnlag. Det materiella namnskyddet ges i den föreslagna nya lagen en annan utformning än namnlag. Bland annat utmönstras kravet på Enligt sjunde punkten ska därför namnlag tillämpas i pågående mål om skydd för egenartade efternamn som har inletts vid domstol före ikraftträdandet. I åttonde punkten anges att namn som har förvärvats enligt 1982 års namnlag eller enligt namnlag anses som personnamn som har förvärvats enligt den bestämmelse i den nya lagen som gäller för mot- Möjligheterna till namnbyte enligt denna lag gäller alltså även för dem som har förvärvat sitt efternamn, förnamn eller gårdsnamn enligt de tidigare namnlagarna. Det finns inga bestämmelser om mellan- namn i den nya lagen och punkten omfattar därför inte dessa namn. punkterna nio och tio regleras de möjligheter en mellannamnsbärare har att ändra sitt mellannamn. I nionde punkten anges att den som bär ett mellannamn får lämna in en ansökan till om att namnet ska strykas eller förvärvas som ett enkelt efternamn eller som del i ett dubbelt efternamn. sökan görs, behåller mellannamnsbäraren sitt mellannamn. Om mellannamnsbäraren byter till ett dubbelt efternamn ska, enligt tionde punkten, stryka mellannamnet. Det är alltså inte möj- ligt för en mellannamnsbärare att förvärva ett dubbelt efternamn och behålla sitt mellannamn även om ingen av delarna i det dubbla efternamnet innehåller mellannamnet. Av elfte punkten, som utformas i allt väsentligt i enlighet med Lag- rådets förslag, framgår att ett dubbelt efternamn som har förvärvats före lagens ikraftträdande ska räknas som ett enda efternamn vid en prövning enligt 15, 16, 23 och 24 §§ denna lag. Äldre dubbla efternamn anses alltså inte som två efternamn vid en sådan prövning. Detta innebär bl.a. Prop. 2015/16:180 att ett sådant dubbelt efternamn anses som ett efternamn vid prövningen av vilka namn som är fria att förvärva enligt 16 §. Övervägandena finns i avsnitt 15. 17.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1966:742) om hotell- och pensionatrörelse 5 § En ansökan om tillstånd att driva hotell- eller pensionatrörelse ska vara skriftlig och a)innehålla en uppgift om sökandens fullständiga namn, firma och postadress samt, om sökanden tidigare haft ett annat efternamn, detta, b)för sökande, som är enskild person, innehålla en uppgift om födelsetid och yrke eller titel samt ett bevis att han eller hon inte är underårig eller i konkurstill- stånd eller har en förvaltare enligt 11 kap. 7 § , c)innehålla en uppgift om fullständigt namn, födelsetid och yrke eller titel för den som utsetts till föreståndare eller ersättare samt ett bevis att han eller hon inte är underårig eller har en förvaltare enligt 11 kap. 7 § , d)innehålla en uppgift om var den byggnad eller lägenhet där rörelsen ska drivas ligger, det största antal gäster som ska kunna tas emot och det största antal gästrum som rörelsen ska omfatta. Om ett bygglov har meddelats för hotellet eller pensionatet, ska till ansökan bifogas handlingar som visar att så har skett. Om tillstånd beviljas, ska ett skriftligt bevis utfärdas. Om ett bygglov inte har meddelats och det inte är uppenbart att ett bygglov inte behövs, ska beviset innehålla en upplysning om att ett bygglov kan krävas. Om det inte finns någon godkänd ersättare eller, i de fall när det ska finnas en föreståndare enligt 3 §, en godkänd föreståndare, ska det i beviset anges att tillståndet inte får utnyttjas förrän en ersättare eller en föreståndare har utsetts och godkänts. En kopia av beviset ska skickas till den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom räddningstjänsten, inom plan- och byggnadsväsendet och inom miljö- och hälsoskyddsområdet. Det ska utfärdas ett skriftligt bevis om godkännande av en föreståndare eller en ersättare. Paragrafen innehåller regler om ansökan om tillstånd att driva hotell- eller pensionatrörelse. I första stycket görs en ändring till följd av att termen släktnamn ersattes av termen efternamn. 17.3Förslaget till lag om ändring i firmalagen (1974:156) 10 § En firma får inte registreras om den 1. strider mot lag eller annan författning eller mot goda seder eller allmän ordning, 2. utan tillstånd innehåller en sådan statlig eller internationell beteckning som enligt lag eller annan författning inte får användas obehörigen som firma, eller något som lätt kan förväxlas med en sådan beteckning, 3.utan tillstånd innehåller ett sådant kännetecken som enligt lagen (2014:812) om skydd för kännetecken i den internationella humanitära rätten inte får användas obehörigen som firma, eller något som kan förväxlas med ett sådant kännetecken, 4.i annat fall är ägnad att vilseleda allmänheten, 5.är identisk med ett äldre näringskännetecken för verksamhet av samma slag, 6.är identisk med eller liknar ett äldre näringskännetecken för verksamhet av samma eller liknande slag, om det finns en risk för förväxling, inbegripet risken för att användningen av firman leder till uppfattningen att det finns ett samband mellan den som använder firman och innehavaren av näringskännetecknet, 7.är identisk med eller liknar ett äldre näringskännetecken som är känt inom en betydande del av omsättningskretsen, om användningen av firman skulle dra otillbörlig fördel av eller utan skälig anledning vara till skada för näringskännetecknets särskiljningsförmåga eller anseende, 8.kan förväxlas med ett kännetecken som användes här i landet eller i utlandet av någon annan för ansökan och som fortfarande används, om sökanden var i ond tro för ansökan, 9.innehåller eller består av något som är ägnat att uppfattas som någon annans efternamn som har särskilt skydd eller någon annans allmänt kända konstnärs- namn eller ett likartat namn, om användningen av firman skulle medföra en nackdel för bäraren av namnet och om namnet uppenbarligen inte syftar på någon avliden, 10.innehåller något som kränker annans upphovsrätt till ett litterärt eller konstnärligt verk, eller 11.innehåller något som är ägnat att uppfattas som benämning på en stiftelse, ideell förening eller liknande sammanslutning. De hinder för registrering som anges i första stycket 5–7 gäller på motsvarande sätt för 1.ett varumärke som är registrerat enligt 2 kap. varumärkeslagen (2010:1877) eller en internationell varumärkesregistrering som gäller i , 2.ett varumärke som är registrerat enligt rådets förordning (EG) nr 207/2009 av om EU-varumärken eller en internationell varumärkesregistrering som gäller i Europeiska unionen, samt 3.ett inarbetat varukännetecken. Om den firma som ansökan om registrering avser ska gälla i hela landet och den äldre rättigheten utgörs av ett inarbetat näringskännetecken eller av ett sådant namn eller inarbetat varukännetecken som är skyddat enligt 2 a §, finns det hinder mot registrering endast om skyddet för den äldre rättigheten gäller inom en väsentlig del av landet. Trots första stycket 5–11 och andra stycket får registrering ske, om den vars rätt är i fråga medger det och hinder inte finns enligt första stycket 1–4. Paragrafen innehåller bestämmelser om hinder mot firmaregistrering. Den omfattar såväl absoluta registreringshinder (första stycket 1–4) som relativa registreringshinder (första stycket 5–11 och andra stycket). Övervägandena finns i avsnitt 11. I första stycket punkten nio görs en ändring till följd av att begreppet egenartade efternamn i förslaget till ny lag om personnamn ersätts av begreppet efternamn som har särskilt skydd. Vilka efternamn som har särskilt skydd framgår av 23 § i förslaget till ny lag om personnamn. Överlåtelse av firma m.m. 13 § En firma får överlåtas endast i samband med överlåtelse av den näringsverksamhet i vilken firman användes. En överlåtelse av verksamheten omfattar även firman, om inte annat har avtalats. Detta gäller dock inte om firman innehåller överlåtarens eller, vid överlåtelse av ett handelsbolags verksamhet, en bolagsmans efternamn. Om det i ett dödsbo ingår en firma som innehåller den avlidnes efternamn, får en boutredningsman inte överlåta firman utan samtycke av dödsbodelägarna. Paragrafen innehåller en allmän regel om överlåtelse av firma, vissa presumtionsbestämmelser rörande firmarätten vid överlåtelse av den verksamhet för vilken firman används och en särbestämmelse om överlåtelse av firmarätt som ingår i dödsbo. I andra och tredje styckena görs en ändring till följd av att termen släktnamn ersattes av termen efternamn. 14 § En firma får inte utmätas. Försätts innehavaren i konkurs, ingår dock rätten till firman i konkursboet, om inte firman innehåller gäldenärens eller, vid ett handelsbolags konkurs, en bolagsmans efternamn. En firma som inte ingår i ett konkursbo får likväl användas verksamheten fortsätts för boets räkning. I paragrafen behandlas firmarättens ställning i samband med utmätning och konkurs hos firmahavaren. I paragrafen görs en ändring till följd av att termen släktnamn ersattes av termen efternamn. 17.4Förslaget till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) Anmälningar och ansökningar m. m. 31 § får besluta att förelägga en person som kan antas vara skyldig att göra en anmälan enligt denna lag, att antingen göra en sådan anmälan eller skriftligen eller muntligen lämna de uppgifter som behövs för bedömningen av personens folkbokföring. får även i annat fall besluta att förelägga en person att lämna sådana uppgifter som behövs för kontroll av bosättningen enligt denna lag eller för kontroll och komplettering av övriga uppgifter om en folkbokförd person som får föras in i folkbokföringsdatabasen enligt lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet. I ett beslut om föreläggande ska det anges vilka uppgifter som ska lämnas. I paragrafen regleras förutsättningar att förelägga någon att anmäla flyttning, att lämna uppgifter till bedömning av personens folkbokföring eller att lämna uppgifter till kontroll av personens bosättning. Övervägandena finns i avsnitt 14.3.5. Andra stycket tas bort. Ändringen är en följd av att möjligheten för att förelägga någon att anmäla förnamn i stället regleras i 43 § i förslaget till ny lag om personnamn. 17.5Förslaget till lag om ändring i varumärkeslagen (2010:1877) Nationell registrering av varumärken Hinder mot registrering på grund av andra rättigheter 10 § Ett varumärke får inte registreras om det innehåller eller består av 1.något som är ägnat att uppfattas som någon annans firma, 2.något som är ägnat att uppfattas som någon annans efternamn som har särskilt skydd eller någon annans allmänt kända konstnärsnamn eller ett likartat namn, om användningen av märket skulle medföra en nackdel för bäraren av namnet och om namnet uppenbarligen inte syftar på någon avliden, 3.en bild av någon annan som uppenbarligen inte syftar på någon avliden, eller 4.något som kränker någon annans upphovsrätt till ett litterärt eller konstnärligt verk eller någon annans rätt till en fotografisk bild eller ett mönster. Paragrafen innehåller vissa relativa registreringshinder. Övervägandena finns i avsnitt 11. I andra punkten ersätts begreppet egenartade efternamn med begreppet efternamn som har särskilt skydd. Vilka efternamn som har särskilt skydd framgår av 23 § i förslaget till ny lag om personnamn. Sammanfattning av betänkandet En ny lag om personnamn (SOU 2013:35) lämnar i detta betänkande förslag till en ny lag om personnamn som ska ersätta den drygt namnlagen (1982:670). Den nya lagen, som föreslås träda i kraft , syftar genomgående till att ge medborgarna större frihet att själva få välja sina namn, som lagstiftningen blir lättare att förstå och hanteringen av namnärendena förenklas. Lagen får ett väsentligt mindre omfång än nu gällande namnlag, och antalet paragrafer minskas från 53 till 41. Kommittén föreslår bland annat följande förändringar. •Efternamn ska fritt kunna bildas på något av föräldrarnas förnamn med tillägg av ändelserna son eller dotter. •Det ska bli fritt att byta till ett efternamn som är så vanligt att det bärs av minst 2 000 personer. •Dubbla efternamn får bildas. Den som har ett dubbelt efternamn bestämmer själv ordningsföljden mellan namnen, om dessa ska vara förenade med bindestreck och om och när något av namnen i dubbelnamnet ska strykas. •Nya mellannamn kan inte tas, men den som redan har ett mellannamn behåller det så länge han eller hon önskar. •Hindren mot att ändra förnamn och efternamn tas bort. •Förnamn ska kunna ändras enklare och i samtliga fall kostnadsfritt. •Skatteverket blir ny namnmyndighet. Patent- och registreringsverkets befattning med personnamn upphör. Familjerättsliga förvärv av efternamn (1–10 §§) Den nuvarande regleringen av de familjerättsliga namnförvärven är snårig och i flera fall onödigt restriktiv. Kommittén föreslår en rad änd- ringar som underlättar för familjer att få namngemenskap och som gör det lättare att byta till ett efternamn som bärs eller har burits Om makar vill behålla sina efternamn när de gifter sig ska de inte längre särskilt behöva anmäla detta. Denna ganska naturliga ordning föreslogs av regeringen lagstiftningsärende och bör nu Om makarna däremot önskar få ett gemensamt efternamn ska detta kunna ske på fler sätt än . De kan givetvis liksom välja den enas efternamn som gemensamt, men de kan även ta ett gemensamt dubbelt efternamn i vilket bådas efternamn ingår. namnen i så fall ska stå och om de ska vara förenade med bindestreck eller inte avgör makarna själva. Denna nya möjlighet ersätter den nu- varande hårt kritiserade ordningen med mellannamn, som endast en av makarna kan bära och som inte får föras vidare till makarnas barn eller till en ny make. Möjligheten för makar att anta ett gemensamt dubbel- namn har en viktig jämställdhetspolitisk dimension, eftersom det varit långt vanligare att namngemenskap i en familj uppnås genom att kvinnan avstår från sitt efternamn än att mannen gör det. Genom reformen ökar sannolikheten för att båda makarnas efternamn kommer att leva vidare. I den nuvarande namnlagen finns regler som hindrar makar som en gång har haft gemensamt efternamn från att på nytt uppnå namngemenskap. Dessa regler avskaffas. Vidare finns vissa regler som hindrar en make eller tidigare make från att byta till ett efternamn som han eller hon har burit. Också dessa regler avskaffas. En ytterligare liberalisering är att förbudet mot att byta till den andre makens ”giftasnamn” avskaffas. En make som har behållit sitt namn från ett tidigare äktenskap och som sedan gifter om sig ska alltså ha rätt att föra efternamnet vidare, inte bara som till gemensamma barn i det nya äktenskapet, utan också till den nya maken. Barn ska inte längre förvärva efternamn automatiskt vid födelsen, utan föräldrarna ska alltid ansöka hos om barnets efternamn. Denna skyldighet blir dock inte särskilt betungande eftersom föräldrarna under alla förhållanden måste meddela vilket eller vilka förnamn som barnet ska ha. Vid valet av barnets efternamn ger den nya lagen fler möjligheter än . Barnet kan t.ex. ges vilket som helst efternamn som någon av föräldrarna har burit, utom ett tidigare buret ”giftasnamn”. Nytt är också att barnet kan ges ett dubbelt efternamn eller ett efternamn bildat på något av föräldrarnas förnamn med tillägg av ändelserna son eller dotter (så kallade patro- och metronymikon). Bestämmelserna om adoptivbarns namn förenklas och liberaliseras på motsvarande sätt samt görs oberoende av adoptivföräldrarnas könstillhörighet. Även vuxna personer ska ha rätt att byta till ett efternamn som är bildat på faderns eller moderns förnamn med tillägg av ändelserna son eller dotter. De regler som hindrat vuxna från att byta till någon av föräldrarnas efternamn avskaffas. Den nya lagen innehåller över huvud taget ingen begränsning för antalet gånger som ett efternamn får bytas. Förvärv av efternamn i annan än familjerättslig ordning (11–14 §§) Också i fråga om de så kallade administrativa efternamnsförvärven före- slår kommittén flera lättnader och förenklingar. I fråga om nybildade efternamn sätter kommittén dock en klar gräns vid namn som av språk- liga skäl är uppenbart olämpliga, som kan väcka anstöt eller som kan leda till väsentligt obehag för den som bär namnet. bland annat följande förändringar. Den nuvarande spärren mot att byta till ett nybildat efter- namn eller andra efternamn som inte kan förvärvas i familjerättslig Kommittén bedömer att risken för missbruk av möj- ligheten till upprepade efternamnsbyten är så begränsad att det inte längre är nödvändigt att ha kvar denna spärr, som för övrigt föreslogs avskaffad redan av namnlagsutredning. Denna risk begränsas ytterligare av att alla byten av efternamn som inte är knutna till en familjesituation, även fortsättningsvis ska vara avgiftsbelagda. Det hittillsvarande kravet på att ett nybildat efternamn ska ha lämplig språklig form har inte fyllt sin funktion i rättstillämpningen och bör därför få en annan utformning. Kommittén betonar att namnskicket är en oskiljaktig del av språket och att endast ord som verkligen kan betraktas som namn, får godkännas som nybildade efternamn. Å andra sidan finns inte anledning att – såsom den nuvarande lagtexten kan ge intryck av – underkänna ett nytt namn endast för att det är bildat med utgångspunkt från ett annat språk än svenskan. Kommittén föreslår därför ett nytt och rakare lagkrav som innebär att namn som ”av språkliga eller andra skäl är uppenbart olämpligt som efternamn” inte får godkännas som nybildat efternamn. Vid behov ska språklig expertis medverka vid bedömningen av ett föreslaget namns lämplighet. Av stor praktisk betydelse är att förbudet mot att bilda nya dubbla efternamn avskaffas. Också vissa andra onödiga hinder mot att bilda nya efternamn slopas. Exempelvis bedömer kommittén förbudet mot nya efternamn som kan uppfattas som benämning på järnvägsstationer eller postkontor som otidsenligt och föreslår att det utgår ur lagstiftningen. När det gäller reglerna om skydd för efternamn lägger kommittén fram förslag som är ömsom skärpande, ömsom mildrande. I liberaliserande riktning går förslaget att efternamn som bärs av minst 2 000 personer inte ska ha något skydd alls. Det innebär att det står vem som helst fritt att, sedan ansökningsavgift har betalats, byta till något av de mest vanliga efternamnen (de 467 mest vanliga). Alla som så önskar får således möjlighet att byta till ett i väletablerat efternamn. Denna reform, som har sin förebild i de nya danska och norska namnlagarna, kan få betydande praktisk användning och även bli av positiv integrationspolitisk betydelse. Namnlagens skydd för unika eller ovanliga namn har visat sig något svagt i de fall då någon vill nybilda ett namn som är så likt ett existerande att det kan förväxlas med detta. Kommittén påvisar detta förhållande med en rad exempel från rättspraxis, såsom att Milmark har godkänts som nytt efternamn trots att det redan fanns personer som hette Millmark och Milemark. Kommittén föreslår här en viss skärpning till förmån för de befintliga namnhavarna. Ett annat förslag i skärpande riktning syftar till att ge ett bättre skydd åt namn som har tillhört en utdöd släkt, särskilt i de fall då släkten har haft historisk betydelse eller har fortlevt intill relativt . Förslaget läggs fram mot bakgrund av att rättspraxis har kommit att bli väl generös mot personer som ansöker om att få byta till ett efternamn som inte längre har levande bärare. har det gällt adliga namn som Gripenswärd, Gyllenbielke och Nordenstjerna men också borgerliga namn som Gravallius har godkänts för nya innehavare. Domstolarna har på ett mycket snävt sätt kommit att tolka den nuvarande namnlagens krav på att det gamla namnet måste vara allmänt känt för att vara skyddat om någon obesläktad person vill ta namnet som sitt. I syfte att något strama åt rättstillämpningen och därmed ge ett bättre skydd åt det för landet gemensamma historiska och kulturella arv som dessa namn representerar, föreslår kommittén att uttrycket ”allmänt känt” ersätts av ”historiskt känt”. Namnlagen innehåller bestämmelser om att namnbyte som inte kan ske enligt de vanliga reglerna i lagen ändå kan komma till stånd under förutsättning att särskilda eller i vissa fall synnerliga skäl föreligger. Dessa dispensregler förlorar till stor del aktualitet som en följd av kommitténs förslag till ny lag om personnamn. Exempelvis kommer det inte längre att behövas dispens för att få byta till ett patro- eller metronymikon.