prop · H40362 · 2016-12-09 00:00:00 — Riktningen på, och sammansättningen av, migrant- och flyktingströmmarna har varierat . ser vi att stora grupper människor flyr exempelvis från och inom och delar av . På många håll ser vi ett ökande gap mellan å ena sidan respekten för de mänskliga rättigheterna och å andra sidan vissa länders nationella migrations- och flyktingpolitik. För att migranters och flyktingars mänskliga rättigheter ska kunna säkerställas behöver flera politikområden samverka. Stärkt samarbete länder emellan är likaså avgörande. Det handlar både om att förebygga situationer som tvingar människor att fly såväl som att tillvarata migranters och flyktingars fri- och rättigheter. Arbetet med migration i utrikespolitiken måste därför ske som en del av samstämmighetspolitiken och med beaktande av de mänskliga rättigheterna, demokrati och rättsstatens principer i alla led. Att säkerställa respekten för asylrätten och de mänskliga rättigheterna för migranter och flyktingar är avgörande för att detta ska kunna ske. Från svensk sida är det därför prioriterat att verka för att alla individer, oavsett om de uppfyllt kraven för att få en asylansökan beviljad eller inte, behandlas i enlighet med de mänskliga rättigheterna. Detta kräver i sin tur en väl fungerande ordning för hantering av migration, även vad gäller återvändande, som bygger på rättsstatens principer och ett samarbete på såväl regional som global nivå. På så sätt kan den lagliga migrationens 2016/17:62 positiva effekter stärkas och de negativa effekter som kan följa av irreguljär migration motverkas. Kvinnor och barn kan vara särskilt utsatta i migrationssammanhang. Det är därför viktigt att riktlinjer för skydd av utsatta migranter belyser såväl kvinnliga migranters situation som den särskilda sårbarhet och de risker som barn utsätts för, inte minst de barn som är ensamma eller separerade från sina familjer. Det internationella systemet och formerna för styrning av och samarbete om migrations- och flyktingfrågor behöver också stärkas för att åstadkomma en mer rättvis global ansvarsfördelning och för att på så sätt värna migranters och flyktingars rättigheter mer effektivt. Ett viktigt framsteg i frågan om global styrning av migration är beslutet om införlivandet av Internationella migrationsorganisationen (IOM) i FN, som antogs vid om flykting- och migrationsströmmar . Agenda 2030 och Action Agenda spelar en särskild roll i sammanhanget. För att uppfylla dessa överenskomna mål behövs fördjupat arbete för att stärka respekten för migranter, och inte minst migrantarbetares mänskliga rättigheter. Migrationsaspekter i utvecklingsarbetet måste också stärkas generellt och formerna för det internationella samarbetet kring migration förbättras. För regeringen är det viktigt att internationella överenskommelser kring migration ligger i linje med internationell rätt inklusive . Säkerställandet av den mänskliga rättigheten att söka asyl liksom säkerställandet av flyktingars åtnjutande av mänskliga rättigheter ankommer på enskilda stater. På det internationella planet har FN:s högkommissarie för flyktingar (UNHCR) ett grundläggande mandat för att arbeta med att främja och säkerställa skyddet för flyktingar enligt . stöder UNHCR:s arbete och är en av de största bidragsgivarna till organisationen. Förutom UNHCR har flera internationella organisationer mandat att arbeta med och bevaka migranters, asylsökandes och flyktingars åtnjutande av mänskliga rättigheter, bland andra Internationella migrationsorganisationen (IOM), FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter (OHCHR), Internationella arbetsorganisationen () och . Det globala forumet för migration och utveckling (GFMD) har en viktig roll i att främja migranters rättigheter genom erfarenhetsutbyte som ger möjlighet till förbättrad policyutveckling på området. Regeringen avser att: – se till att all personal som skickar till internationella krishanteringssatser ska vara utbildad i, och ha kunskap om, kvinnors, mäns, flickors och pojkars behov och roller i konflikt- – verka för att stärka jämställdhetsperspektivet i EU:s civila och insatsrapportering till verksamheten i fält. Internationell krishantering syftar till att skapa förutsättningar för människor i konflikt- och postkonfliktsituationer att leva i fred, frihet, säkerhet och rättvisa. Denna verksamhet ska bidra till stärkt demokrati och jämställdhet, ökad säkerhet, frihet från förtryck och våld samt ökad respekt för mänskliga rättigheter. 1325 om kvinnor, fred och säkerhet inklusive de sju uppföljande resolutioner som antagits utgör den internationella agendan för kvinnor, fred och säkerhet. Resolutionerna slår fast att kvinnors ökade deltagande är en förutsättning för att uppnå hållbar internationell fred och säkerhet. Det gäller såväl i arbetet med att förebygga, hantera och lösa konflikter som i fredsbyggande och återuppbyggande efter konflikt. Jämställdhet är en viktig del i att bygga fredliga samhällen, vilket innebär att satsningar på kvinnors och flickors fulla åtnjutande av de mänskliga rättigheterna är en viktig del i att förebygga konflikter. Likaså är miljö- och klimatarbetet en viktig del i fattigdomsbekämpning, fredsbyggande och ökad jämställdhet. Strävan efter jämställdhet är en grundläggande del i EU:s bredare säkerhets- och försvarspolitiska målsättningar. Arbetet inom ramen för utgår från det breda säkerhetsbegreppet, där respekten för demokrati, rättsstaten och mänskliga rättigheter utgör grunden för säkerhet. Vårt partnerskap inom Nato bygger på gemensamma normer och värderingar vad gäller mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatsprincipen. 6.4Konflikter och den internationella humanitära rätten Regeringen avser att: – fortsatt bidra till arbetet med att stärka efterlevnaden av den internationella humanitära rätten – uppmärksamma och motverka sexuellt och könsbaserat våld i väpnade konflikter och andra kastrofsituationer – stödja genomförandet av EU:s riktlinjer om internationell humanitär rätt – verka för att fler stater ansluter sig till relevanta konventioner om internationell humanitär rätt, till exempel tilläggsprotokollen till . Krig och väpnade konflikter fortsätter att plåga mänskligheten. konflikter ökar och de blir dessutom allt mer utdragna. konflikter har kommit att gå från konventionella krig mellan stater till konflikter inom en stat som även involverar internationella och icke- Dessa konflikter skiftar inte sällan i intensitet och i antalet inblandade aktörer. som de flesta konflikter är interna har flera av dessa fått en tydlig, internationell prägel: utomstående aktörer dras av olika anledningar in i redan pågående konflikter, vilket ofta intensifierar stridigheterna och förvärrar den redan trängande 2016/17:62 Den del av folkrätten som syftar till att begränsa det lidande som väpnade konflikter orsakar för civila och stridande – den internationella humanitära rätten – ställs därmed inför stora och komplexa utmaningar. ser därför ett stort behov av att värna och stärka efterlevnaden av dessa regler. Den internationella humanitära rätten reglerar hur parterna till en väpnad konflikt får bedriva krigföring och syftar till att humanisera denna. Kärnan i regelverket utgörs av och dess tilläggsprotokoll som i huvudsak syftar till att upprätthålla vissa humanitära minimikrav som gäller för alla parter i konflikter och som kommer alla berörda individer till del. Dessa konventionsbundna regler anses även i huvudsak utgöra internationell sedvanerätt och är därmed bindande för alla parter i väpnade konflikter. Medan de mänskliga rättigheterna gäller i fredstid och i vissa fall också under väpnad konflikt eller i krig, gäller den internationella humanitära rätten enbart under krig eller väpnad konflikt. Den kanske största utmaningen för den internationella humanitära rätten är dess bristande efterlevnad. I takt med att de väpnade konflikterna ökar och förvärras har efterlevnaden försämrats. Det är därför en prioriterad fråga för att förmå stater och andra aktörer att följa den internationella humanitära rätten. En annan stor utmaning är det sexuella och könsbaserade våld som förekommer i många av världens väpnade konflikter. Inte sällan används det på ett systematiskt och utstuderat sätt som en del av en militärstrategi. Sexuellt och könsbaserat våld får oerhörda konsekvenser även utanför konflikten i fråga och påkallar omedelbara insatser. För att möta denna utmaning arbetar bland annat för att brottsoffer ska kunna få gottgörelse genom rättsväsenden på internationell och nationell nivå samt att kvinnor ska få vara delaktiga i tillämpningen av den internationella humanitära rätten. Parallellt med den internationella humanitära rätten har det skett en utveckling av den internationella straffrätten med etableringen av den som ett historiskt genombrott. Den internationella straffrätten och internationell humanitär rätt innebär också under vissa förutsättningar en skyldighet för stater att i nationella rättssystem lagföra individer för folkmordsbrott, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Inom ramen för arbetet med ICC är engagerat i hur sexuellt och könsbaserat våld i konflikt bättre kan förebyggas och lagföras. 6.5Hållbart företagande och mänskliga rättigheter Regeringen avser att: –förbättra samstämmigheten mellan handels-, närings- och utrikespolitik genom att arbeta aktivt för att svenska investeringar i utlandet ska leda till hållbart företagande och respekt för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer –öka kunskapen på ambassader om FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter samt hållbart företagande så att de kan stödja svenska företag i dessa frågor när företagen är verksamma utomlands. Regeringen anser att företagande och respekt för mänskliga rättigheter ska gå hand i hand och vara en del av en aktiv politik för hållbart företagande. En förbättrad samstämmighet mellan handels-, närings-, utvecklings- och utrikespolitik är centralt för att skapa bättre förutsättningar för hållbart företagande och respekt för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer. Det kan bland annat röra frågor om anständiga arbetsvillkor, grundläggande arbetarskydd och fackliga rättigheter som stadgas i FN:s centrala konventioner om mänskliga rättigheter och som merparten av världens stater ratificerat. Företag som agerar enligt internationella riktlinjer för hållbart företagande kan bidra till hållbar utveckling, till exempel genom anständiga arbetsvillkor, ökad jämställdhet, antikorruption, miljöhänsyn och respekt för mänskliga rättigheter. Genom institutionsbyggande och kapacitetsutveckling kan till exempel utvecklingssamarbetet stärka förutsättningarna för hållbart företagande i utvecklingsländer. Regeringen är tydlig med att svenska företag förväntas respektera mänskliga rättigheter i all sin verksamhet, både i och utomlands. Det gäller inte minst i de länder där respekten för mänskliga rättigheter brister. Det innebär att företagens verksamhet inte ska orsaka, bidra eller vara kopplade till kränkningar av mänskliga rättigheter, att de ska agera för att förhindra sådana kränkningar samt att försöka gottgöra situationen för den drabbade. Företagens ansvar gäller oberoende av staters förmåga eller vilja att fullgöra sina egna skyldigheter i fråga om mänskliga rättigheter. Arbetet måste anpassas efter verksamhetens förutsättningar och effekt på de mänskliga rättigheterna. Regeringens insatser inom området utgår bland annat från nationella handlingsplan för företagande och mänskliga rättigheter, som lanserades . Handlingsplanen syftar till att omsätta FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter i praktisk handling. Den är också en viktig del i regeringens höjda ambitionsnivå inom utrikeshandelsområdet genom exportstrategi samt inom området hållbart företagande, där regeringen överlämnade en skrivelse till om den nya politiken (skr. 2015/16:69 Politik för hållbart företagande). Likaså är den en viktig del i politiken för global utveckling och i arbetet med Agenda 2030. I handlingsplanen uppmanar regeringen bland annat företag att anta en policyförklaring om att respektera mänskliga rättigheter i sin verksamhet, kartlägga och kontrollera risker i sin värdekedja samt införa rutiner för 2016/17:62 hur anställda kan slå larm om missförhållanden. Regeringen har bland annat också gett uppdrag till Business att stärka sitt stöd till företagen inom detta område, med särskilt fokus på små och medelstora företag. Frågor kring hållbart företagande och mänskliga rättigheter ska också tas upp vid främjarinsatser och resor för företagsdelegationer. I arbetet ingår också stöd till utlandsmyndigheterna att bistå svenska företag i frågor som rör hållbart företagande, inklusive företagande och mänskliga rättigheter. Miljö, klimat och mänskliga rättigheter Regeringen avser att: – verka för ökad uppmärksamhet på sambanden mellan miljö, klimat och mänskliga rättigheter och driva frågor om demokrati, transparens, delaktighet och miljöanalyser – uppmärksamma att problemen både kan vara lokala, nationella och regionala och behöva angripas på olika nivåer arbeta aktivt för att öka vår förmåga att begränsa miljö- och klimatförändringarnas inverkan på regioners stabilitet och – främja en socialt, ekonomiskt och miljömässigt hållbar utveckling genom att verka för en vidgad diskussion om hur de globala investeringsströmmarna kan riktas. Kopplingen mellan skyddet av klimat, miljö och respekten för de mänskliga rättigheterna uppmärksammas allt mer, inte minst inom arbetet för hållbar utveckling och Agenda 2030. Utgångspunkten är att en hälsosam miljö är central för förmågan att kunna åtnjuta de mänskliga Detta samband underströks redan vid FN:s första konferens om mänsklig miljö i . Vid världstoppmötet om hållbar utveckling i fastslogs att respekten för mänskliga rättigheter är en förutsättning för att hållbar utveckling ska kunna uppnås. kommer kopplingen mellan skyddet av miljön och respekten för de mänskliga rättigheterna att bli allt mer angelägen. minst förarbetet med att minska effekterna av klimatförändringarna där både anpassnings- och utsläppsbegränsningsåtgärder påverkar förutsättningarna för mänskliga rättigheter. Omvänt gäller att respekt för mänskliga rättigheter kan bidra till ett framgångsrikt miljöarbete och hushållning med naturresurser. Klimatförändringarna hotar ekonomisk, social och politisk utveckling i synnerhet i utvecklingsländer. De drabbar i synnerhet fattiga människor, som ofta är särskilt sårbara för krympande skördar, försvinnande åkerarealer, högre havsnivå, översvämningar och klimatmigration m.m. Tilltagande utvinning av naturresurser och spridning av miljögifter är Resursbrist kan resultera i flykting- och migrationsrörelser vilket kan bidra till motsättningar och ökad konfliktrisk där situationen för de mänskliga rättigheterna i området förvärras. kan politiska grupper utnyttja den uppkomna situationen vilket kan medföra spänningar mellan folkgrupper i försvagade samhällen. FN:s specialrapportör i frågor som rör miljö, klimat och mänskliga rättigheter har i flera rapporter visat hur människors rätt till en rimlig levnadsstandard och hälsa hotas av ohållbar exploatering som också strider mot demokratisk samhällsstyrning och principer om ansvarsfullt företagande. Rapportören påpekar att miljöförstöring är en faktor som tydligt påverkar åtnjutandet av mänskliga rättigheter och har i sina rapporter bland annat visat hur urfolks åtnjutande av mänskliga rättigheter åsidosätts i samband med hårdför exploatering av naturresurser som timmer, mineraler och olja. Ekonomisk tillväxt har på många håll lyft människor ur fattigdom. har tillväxten i många länder och städer inte skett på ett miljömässigt hållbart sätt, med betydande föroreningar av bland annat luft och vatten, något som påverkar miljön negativt och försämrar människors hälsa och försörjningsmöjligheter. För att kunna bemöta dessa problem är det nödvändigt att verksamheten inom olika politikområden är samstämmig och uppmärksammar och åtgärdar de problem som kan uppstå. Detta gäller också de föroreningar av luft och vatten som påverkar människors hälsa och som gett upphov till exempelvis missfall, missbildningar på nyfödda och cancer. Miljö- och hälsoproblemen är särskilt allvarliga i samband med illegal verksamhet, som timmeravverkning och brytning av mineraler, samt där det förekommer tvister kring vem som har rätt till mark och naturresurser. I flera regioner finns också problem i samband med exploatering av gruvor och oljekällor som sker parallellt med exploatering av kvinnor och barn för sexuella ändamål och arbete. ser med särskild oro på hot och våld mot individer och grupper som påtalat föroreningar och som genom möten och demonstrationer begärt att ansvariga företag och politiker ska ställas inför rätta. Våldet och hoten inskränker dessa människors mötesfrihet och kan likaså utgöra inskränkningar av deras markrättigheter. Våldet och hoten bromsar också utvecklingen i fråga om demokratisk samhällsstyrning. arbetar för att alla länder ska ställa om till ett hållbart samhälle med låga utsläpp och hög motståndskraft mot klimatförändringarnas effekter. En sådan omställning har, rätt genomförd, också positiva effekter på ekonomisk utveckling och fattigdomsbekämpning, energiförsörjningstrygghet och förbättrad hälsa som åtnjutandet av mänskliga rättigheter säkras. arbete för att genomföra klimatavtalet från COP 21 som antogs i och Agenda 2030 ska ses som ett led i arbetet för mänskliga rättigheter, demokrati och respekt för rättsstatens principer. Kvinnor, män, flickor och pojkar drabbas olika av konsekvenserna av klimatförändringar och knappa naturresurser. Kvinnor och flickor påverkas av och måste förhålla sig till tillgången till naturresurser och klimatet i större utsträckning då de traditionellt tar ansvar för matproduktion och insamling av vatten och bränsle. Arbetet är tidskrävande och ansträngande och får stora konsekvenser för kvinnors egenmakt, utbildning, läskunnighet, näring, hälsa, ekonomiska möjligheter och deltagande i det sociala livet och politiska aktiviteter. är kvinnor avgörande aktörer i arbetet med att motverka 2016/17:62 klimatförändringar och att verka för en hållbar användning av resurser då de har stor kunskap om mat, vatten och energisystem. verkar för en vidgad diskussion om hur de globala investeringsströmmarna kan riktas så att de främjar en socialt, ekonomiskt och miljömässigt hållbar utveckling med ett betydligt mindre inslag av fossil energi. Detta kräver att alla politikområden tar ett gemensamt ansvar. Rättighetsperspektivet är centralt i arbetet då miljö- och klimatfrågan till stor del handlar om att värna rätten till utveckling och mänskliga rättigheter. ska leva upp till sina egna åtaganden och stödja utvecklingsländer så att även de kan anpassa sig till klimatförändringarna. Regeringen avser att: – stärka rättsstaten nationellt och internationellt för att motverka och – verka för att kampen mot terrorismen bedrivs med full respekt för folkrätten, de mänskliga rättigheterna och rättssäkerheten – motverka att länder använder terrorismen som förevändning för att genomdriva otillåtna inskränkningar. Skyddet och främjandet av mänskliga rättigheter, demokratin och rättsstatens principer utgör en central del i arbetet mot våldsbejakande extremism och terrorism. Genom att främja demokrati, jämställdhet, delaktighet och respekt för alla människors lika värde kan extremism, rasism och liknande former av fientlighet, diskriminering och En grundläggande förutsättning för all terrorismbekämpning är därför att mänskliga rättigheter och rättsstatens principer respekteras och skyddas. arbete mot våldsbejakande extremism och terrorism såväl nationellt som internationellt. Terrorism hotar internationell fred och säkerhet, nationell säkerhet och individers fri- och rättigheter. Terrorismen och den våldsbejakande extremismen försöker undergräva och försvaga demokratin och de Förutom rätten till liv, hälsa och frihet undergrävs även yttrandefriheten när hot om våld leder till självcensur, men även rätten till församlingsfrihet urholkas när människor inte vågar samlas på offentliga platser till följd av hot om våld. civilsamhällets möjligheter att verka, liksom möjligheten till social och ekonomisk utveckling hotas. Stater har en skyldighet att vidta åtgärder för att skydda människors rätt till liv och säkerhet samt åtala och lagföra dem som gör sig skyldiga Terrorism ska bekämpas med medel som hör hemma i ett öppet, demokratiskt och rättssäkert samhälle och varje åtgärd ska stå i proportion till syftet med åtgärden, både när det handlar om ny generell reglering och tillämpningen av denna reglering vid en specifik insats. Bekämpningen av terroristbrottslighet innebär därför ibland svåra avvägningar mellan olika intressen och målsättningar. och rättigheter är grundläggande i arbetet mot terrorism och får endast begränsas för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle och enbart med sådana åtgärder som är nödvändiga, ändamålsenliga och proportionerliga. På många håll i världen har dock antiterrorismlagar antagits som på ett oproportionerligt sätt inskränker människors rättigheter. utgör arbetet mot terrorismen helt eller till del ett svepskäl av auktoritära regimer för att förfölja och åtala oliktänkande, bedriva massövervakning av människors kommunikation, begränsa politisk debatt och införa censur av medier och internet. Åtgärder av denna typ bidrar inte till kampen mot terrorismen, utan riskerar att underlätta extremistiska rörelsers mobilisering som det undergräver arbetet mot våldsbejakande extremism och bidrar till terrorismens långsiktiga mål att försvaga de mänskliga rättigheterna, demokratin och rättsstatens principer. Våldsbejakande extremistiska grupper, nätverk och individer använder internet och sociala medier för spridande av propaganda och annat material som glorifierar våld, våldsbejakande ideologier och terrorism. Det är viktigt att vara för att bemöta och kritiskt ifrågasätta sådan propaganda och sådana antidemokratiska budskap även när de sprids på internet. arbete med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism har sin grund i att värna samhällets demokratiska principer och alla människors lika värde och rättigheter. På det sättet görs samhället mer motståndskraftigt mot våldsbejakande extremism. värnar såväl de mänskliga rättigheterna som en fördjupad kamp mot terrorismen i multilaterala och bilaterala forum. politik för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer – liksom det bredare utvecklingssamarbetet – är i sig ett bidrag till detta arbete. 7 Verktyg och arenor 7.1Nätverk, samverkan och dialog Regeringen avser att: –vägledas i valet av utrikespolitiskt verktyg av intressena hos de personer vars rättigheter behöver försvaras och främjas –konsekvent och välgrundat ta upp de mänskliga rättigheterna i utrikespolitiska dialoger och möten, multilateralt och bilateralt, i nationell kapacitet, i ad-hoc koalitioner och genom EU –ge politiskt och finansiellt stöd till internationella institutioner som har en vakthundsfunktion använda utlandsmyndigheterna som en plattform för att skapa bättre kontakter och nätverk med och mellan civilsamhällets organisationer och MR-försvarare –samarbeta med likasinnade inom och utanför EU, och i nära dialog med det svenska civila samhället och näringslivet för maximalt genomslag –verka för bredare samverkan med nya, innovativa aktörer, multilaterala organisationer och det internationella civilsamhället –kombinera insatser inom utvecklingssamarbetet, främjandet och andra politikområden för att genom olika projekt driva frågor om mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer på nya och mer effektiva sätt. arbetar med frågor som rör mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer i länder på hela skalan – från de mest repressiva miljöerna och sviktande stater till välutvecklade demokratier.