prop · H40348 · 2016-12-06 00:00:00 — åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, ska ha uppfyllt kraven på erforderlig kundkännedom för kontohavaren och inte för ett Skälen för regeringens förslag: 5 kap. 5 § och 7 kap. 6 § IDKAL har näst intill identiska lydelser och utformades i enlighet med 5 kap. 6 § respektive 7 kap. 6 § IDKL. Utgångspunkten när IDKAL infördes var att den, för att underlätta tillämpningen och för att begränsa den administrativa bördan, skulle bli så enhetlig som möjligt med IDKL. Avvikelser gjordes endast i de fall då det var nödvändigt till följd av att CRS och DAC skiljer sig från i vissa delar. 5 kap. 5 § och 7 kap. 6 § IDKAL reglerar under vilka förutsättningar ett nytt konto får behandlas som ett befintligt konto vid granskningen enligt 4–8 kap. Av punkten 9 b i avsnitt VIII.C i bilaga I till DAC och punkten 82 i kommentaren till avsnitt VIII i CRS framgår att ett konto, oavsett när det öppnades får anses vara ett befintligt konto om 1) kontohavaren även innehar ett befintligt konto hos det rapporteringsskyldiga finansiella institutet (eller hos en enhet som är närstående till det rapporterings- skyldiga finansiella institutet och finns i samma jurisdiktion), 2) det rapporteringsskyldiga finansiella institutet (och eventuell närstående enhet i samma jurisdiktion) behandlar båda kontona och andra befintliga konton som ett enda konto med avseende på om det finns skäl att anta att intyganden eller annan dokumentation är felaktig eller otillförlitlig och med avseende på beräkning av gränsvärden, 3) det rapporteringsskyldiga finansiella institutet uppfyller kraven enligt regelverket för åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism avseende kontot genom att förlita sig på sådana åtgärder som vidtagits avseende det befintliga kontot och 4) öppnandet av kontot inte medför att kontohavaren måste tillhandahålla nya, ytterligare eller ändrade kunduppgifter av andra skäl än för att uppfylla kraven i CRS eller DAC. Av 5 kap. 5 § och 7 kap. 6 § IDKAL framgår det att en förutsättning för att ett nytt konto ska få granskas som ett befintligt konto är att kontohavaren även innehar ett befintligt konto hos det rapporterings- skyldiga finansiella institutet eller hos en enhet som är närstående till det rapporteringsskyldiga finansiella institutet. Det är dock inte lika tydligt att det med närstående enhet här endast avses enheter i samma jurisdiktion som det rapporteringsskyldiga finansiella institutet. melserna bör därför ändras så att detta framgår av lagtexten. Att kontona ska behandlas som ett enda konto med avseende på om det finns skäl att anta att intyganden eller annan dokumentation är felaktig eller otillförlitlig och med avseende på beräkning av gränsvärden följer av att det i 5 kap. 5 § och 7 kap. 6 § anges att samtliga konton ska anses vara rapporteringspliktiga om ett av kontona är rapporteringspliktigt samt att det i 2 § förordningen (2015:921) om identifiering av rapporterings- pliktiga konton vid automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton, anges att samtliga konton som en person innehar hos det rapporteringsskyldiga finansiella institutet eller hos en till det rapporteringsskyldiga finansiella institutet närstående enhet ska räknas Det bör dock tydliggöras i IDKAL att en förutsättning för att ett nytt konto ska få granskas som om det vore ett befintligt konto är att det Prop. 2016/17:48 nya och de befintliga kontonas saldon eller värden räknas samman vid beräkning av saldo eller värde enligt 4–8 kap. I tredje styckena i 5 kap. 5 § och 7 kap. 6 § IDKAL anges att intygande och annan dokumentation som det rapporteringsskyldiga finansiella institutet inhämtar eller har tillgång till får användas vid granskning av samtliga konton. Det är emellertid inte tydligt att det är en förutsättning för att det nya kontot ska få granskas som om det vore ett befintligt konto att det rapporteringsskyldiga finansiella institutet uppfyller kraven enligt lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism genom att förlita sig på sådana åtgärder som vidtagits avseende kontohavaren redan med anledning av det befintliga kontot. Bestämmelserna bör därför ändras så att denna förutsättning klargörs i lagtexten. Med anledning av det som anför finner regeringen att det tydligare bör framgå av lagtexten att åtgärder för kundkännedom enligt lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism görs för kunden, i detta fall kontohavaren, och inte för enskilda konton. Det framgår inte heller tydligt av 5 kap. 5 § och 7 kap. 6 § IDKAL att en förutsättning för att det nya kontot ska få granskas som om det vore ett befintligt konto är att öppnandet av det nya kontot inte medför att kontohavaren måste tillhandahålla nya, ytterligare eller ändrade kunduppgifter av andra skäl än för att uppfylla kraven i IDKAL. Bestämmelserna bör därför ändras så att denna förutsättning klargörs i lagtexten. 5.6Rapporteringsskyldiga finansiella institut som är truster eller annars saknar skatterättslig hemvist Regeringens förslag: En bestämmelse ska tas in i lagen om identifiering av rapporteringspliktiga konton vid automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton, om att en trust som är ett finansiellt institut är ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut i om en eller flera av trustens förvaltare har hemvist i . Detta ska dock inte gälla om trusten rapporterar all information som krävs enligt MCAA och DAC 2 i en annan deltagande jurisdiktion till följd av att den har skatterättslig hemvist där. Det ska inte heller gälla om förvaltaren av trusten är ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut och rapporterar all information som krävs enligt MCAA och DAC 2 med avseende på samtliga trustens rapporteringspliktiga konton. I samma lag ska det även klargöras att finansiella institut som inte är truster och inte har någon skatterättslig hemvist, ska anses vara rapporteringsskyldiga finansiella institut i om de är registrerade, har platsen för sin ledning eller är föremål för finansiell tillsyn här. Vidare ska en bestämmelse tas in i samma lag, om att ett annat finansiellt institut än en trust inte är rapporteringsskyldigt för finansiella konton hos institutet som finns i en annan deltagande jurisdiktion där det finansiella institutet är rapporteringsskyldigt. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås bestämmelserna i 2 kap. 21 a och 21 b §§ IDKAL i stället läggas till som fjärde–sjätte stycken i 2 kap. 21 §. 2 kap. 21 § sjätte stycket föreslås i promemorian formuleras på ett något annorlunda sätt. Remissinstanserna: anför att förhållandet mellan begreppen ”hemvist” och ”skatterättslig hemvist”, såsom de används i detta sammanhang, bör tydliggöras. Skälen för regeringens förslag: I punkterna A.1 i avsnitten VIII i CRS och bilaga I till DAC definieras begreppet rapporteringsskyldigt finansiellt institut. Ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut definieras som ett finansiellt institut som har hemvist i en deltagande jurisdiktion, exklusive filialer i andra jurisdiktioner, och filialer belägna i en deltagande jurisdiktion till ett finansiellt institut som inte har hemvist i den deltagande jurisdiktionen, såvida de inte är undantagna från rapporteringsskyldighet. Definitionen har, med avseende på svenska rapporteringsskyldiga finansiella institut tagits in i 2 kap. 21 § IDKAL. Av punkten 4 i kommentaren till avsnitt VIII i CRS framgår emellertid att en trust som är ett finansiellt institut ska anses vara ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut i en deltagande jurisdiktion om en eller flera av trustens förvaltare har hemvist i den jurisdiktionen. Detta gäller dock inte om trusten rapporterar all information som krävs enligt CRS i en annan deltagande jurisdiktion till följd av att den har skatterättslig hemvist där. Vidare följer det av punkterna 1 e i avsnitten VIII.B i CRS och bilaga I till DAC att en trust är undantagen från rapporteringsskyldighet om förvaltaren av trusten är ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut och rapporterar all information som krävs enligt avsnitt I i CRS med avseende på samtliga trustens rapporteringspliktiga konton. Mot denna bakgrund bör det klargöras i en ny paragraf, 2 kap. 21 a § IDKAL, att en trust som är ett finansiellt institut är ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut i om en eller flera av trustens förvaltare har hemvist i . Detta ska dock inte gälla om trusten rapporterar all information som krävs enligt MCAA och DAC 2 i en annan deltagande jurisdiktion till följd av att den har skatterättslig hemvist där. Det ska inte heller gälla om förvaltaren av trusten är ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut och rapporterar all information som krävs enligt MCAA och DAC 2 med avseende på samtliga trustens rapporteringspliktiga konton. Eftersom det, när det gäller de nämna undantagen, här är fråga om att ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut rapporterar information i enlighet med ett annat lands lagstiftning som genomför MCAA och DAC 2 kan hänvisningar inte göras till den svenska lagstiftningen. I stället hänvisas det därför i de föreslagna bestämmelserna till MCAA och DAC 2. Hänvisningen till direktivet är statisk, dvs. avser direktivet i en viss angiven lydelse. Denna hänvisningsteknik har valts eftersom ändringar i direktivet bör föranleda överväganden av lagstiftaren om lagtexten behöver ändras. När det gäller finansiella institut som inte är truster och inte har någon skatterättslig hemvist, ska de anses vara rapporteringsskyldiga finansiella institut i den deltagande jurisdiktion där de är registrerade, har platsen för sin ledning eller är föremål för finansiell tillsyn. Även detta framgår av punkten 4 i kommentaren till avsnitt VIII i CRS. I 2 kap. 21 a § IDKAL bör det därför även klargöras att andra finansiella institut än truster som inte har någon skatterättslig hemvist, ska anses vara rapporteringsskyldiga finansiella institut i om de är registrerade, har platsen för sin ledning eller är föremål för finansiell tillsyn här. I punkten 5 anges även att om ett finansiellt institut som inte är en trust är hemmahörande i två eller flera deltagande jurisdiktioner ska det uppfylla gransknings- och rapporteringskraven i den deltagande jurisdiktion där de finansiella kontona finns. En bestämmelse bör därför tas in i en ny paragraf, 2 kap. 21 b § IDKAL, om att ett annat finansiellt institut än en trust inte är rapporteringsskyldigt för finansiella konton hos institutet finns i en annan deltagande jurisdiktion där det finansiella institutet är rapporteringsskyldigt. Med anledning av det som anför om förhållandet mellan begreppen ”hemvist” och ”skatterättslig hemvist” i detta sammanhang, kan följande sägas. 2 kap. 21 § och den föreslagna 2 kap. 21 a § IDKAL innehåller bestämmelser om vilka rapporteringsskyldiga finansiella institut som är rapporteringsskyldiga i (dvs. är rapporteringsskyldiga finansiella institut enligt IDKAL). Som utgångspunkt ska finansiella institut som har skatterättslig hemvist i (svenska finansiella institut) anses vara hemmahörande i på ett sådant sätt att de är rapporteringsskyldiga här, om förutsättningarna för detta i övrigt är uppfyllda. Därutöver klargörs att ett utländskt finansiellt instituts fasta driftställe i ska anses vara ett svenskt finansiellt institut och ett svenskt finansiellt instituts fasta driftställe i ett annat land inte ska anses vara ett svenskt finansiellt institut. De förtydliganden som föreslås tas in i en ny paragraf, 2 kap. 21 a § IDKAL, innebär att en trust, med vissa undantag, även om den inte har skatterättslig hemvist i är hemmahörande i på ett sådant sätt att den är rapporteringsskyldig här (dvs. ska anses vara ett svenskt finansiellt institut enligt 2 kap. 21 § IDKAL) om en eller flera av trustens förvaltare har hemvist i . Vidare klargörs att ett annat finansiellt institut än en trust, om det inte har någon skatterättslig hemvist, ändå ska anses hemmahörande i på ett sådant sätt att det är rapporteringsskyldigt här (dvs. ska anses vara ett svenskt finansiellt institut enligt 2 kap. 21 § IDKAL) om det är registrerat här, har platsen för sin ledning här eller är föremål för finansiell tillsyn här. Det kan i detta sammanhang erinras om att ett finansiellt institut som uppfyller kriterierna för att vara ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut men senast ska anmäla detta till (8 kap. 2 § IDKAL). 5.7Några ändringar i lagen om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton Regeringens förslag: I lagen om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton ska det klargöras att bestämmelserna som gäller hantering av den situationen att felaktiga eller ofullständiga uppgifter lämnas av ett finansiellt institut och som tagits in för att genomföra MCAA inte ska tillämpas inom ramen för sådant utbyte som avses i DAC 2. En ändring ska även göras i samma lag för att ange att det är olika regler som gäller för hur uppgifter som tar emot får användas beroende på om uppgifterna tas emot inom ramen för utbyte enligt MCAA eller inom ramen för utbyte enligt DAC 2. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Inga remissynpunkter har lämnats som har anknytning till denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Lagen om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton gäller för sådant automatiskt utbyte av upplysningar som avses i DAC 2 och i MCAA. Samtliga EU:s medlemsstater har undertecknat MCAA. Det innebär att det skulle kunna uppstå en situation där EU:s medlemsstater ska utbyta uppgifter parallellt enligt både DAC 2 och MCAA . MCAA ska emellertid endast tillämpas mellan länder vars behöriga myndigheter ömsesidigt underrättar varandra om att de vill utbyta uppgifter enligt avtalet. Båda dessa rättsakter syftar till att genomföra den globala standarden för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton och skillnaderna mellan dem är små. Det skulle vara förenat med vissa administrativa svårigheter att parallellt tillämpa två olika rättsakter som syftar till att genomföra samma standard. avser därför inte att underrätta de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater om att vill utbyta upplysningar med dem enligt MCAA. Det kan i detta sammanhang även nämnas att detta gäller även de tredjeländer som EU har ingått eller kommer att ingå avtal med om automatiskt informationsutbyte som motsvarar DAC 2. Därmed kommer utbytet mellan och övriga medlemsstater att ske endast med stöd av DAC och inte med stöd av MCAA. I lagen om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton finns några bestämmelser som har tagits in för att genomföra bestämmelser som finns endast i DAC 2 respektive endast i MCAA. 3 och 4 §§ har tagits in för att genomföra avsnitt 4 i MCAA. Några motsvarande bestämmelser finns inte i DAC 2. Det bör därför klargöras i lagen att dessa bestämmelser inte ska tillämpas inom ramen för sådant utbyte som avses i DAC 2 (dvs. i fråga om utbyte med andra medlemsstater i EU). 5 § första stycket har tagits in med anledning av bestämmelserna i avsnitt 5 i MCAA. Bestämmelser om användning av upplysningar som tas emot vid utbyte som avses i DAC 2 finns i stället i artikel 16 i DAC som har genomförts i svensk lag genom 20–23 §§ lagen (2012:843) om administrativt samarbete inom Europeiska unionen i fråga om beskattning. En hänvisning till de bestämmelserna finns i 5 § andra stycket laget om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella Prop. 2016/17:48 konton. 5 § i den sistnämnda lagen bör ändras så att det anges att endast första stycket ska tillämpas när det är fråga om sådant utbyte som avses i MCAA och att endast andra stycket ska tillämpas inom ramen för sådant utbyte som avses i DAC 2. 5.8Investeringsenhet i en stat eller jurisdiktion som inte är en deltagande jurisdiktion Regeringens förslag: I lagen om identifiering av rapporteringspliktiga konton vid automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton ska det, vad gäller definitionen av passiv icke-finansiell enhet, förtydligas att ett finansiellt instituts fasta driftställe i en annan stat eller jurisdiktion ska anses vara ett finansiellt institut i den staten eller jurisdiktionen när bedömningen görs om ett finansiellt institut är en investeringsenhet i en stat eller jurisdiktion som inte är en deltagande jurisdiktion. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: vid uppfattar att uttrycket ”enhet” kan avse en del av en juridisk person och menar att det i det fortsatta lagstiftningsarbetet behöver utvecklas och diskuteras om en enhet som en verksamhetsgren inom ett företag kan ha ett fast driftställe i en annan stat. Skälen för regeringens förslag: I punkterna A.2 i avsnitten VIII i CRS och bilaga I till DAC definieras begreppet finansiellt institut i en deltagande jurisdiktion. Ett sådant institut är ett finansiellt institut som har sin hemvist i en deltagande jurisdiktion, men inte filialer till det finansiella institutet som är belägna utanför en sådan deltagande jurisdiktion. En filial till ett finansiellt institut som inte har sin hemvist i en deltagande jurisdiktion anses vara ett finansiellt institut i en deltagande jurisdiktion om filialen är belägen i en sådan jurisdiktion. Innebörden av begreppet har betydelse på det sättet att investeringsenheter som inte är sådana finansiella institut pekas ut i 2 kap. 20 och 22 §§, 6 kap. 3 § 2 och 7 kap. 3 § 2. I 2 kap. 20 § andra stycket klargörs att ett finansiellt instituts fasta driftställe i en annan stat eller jurisdiktion i detta sammanhang ska anses vara ett finansiellt institut i den staten eller jurisdiktionen. Denna omständighet, som framgår av nämnda definition i CRS och bilaga I till DAC, klargörs emellertid inte när det gäller 6 kap. 3 § 2, 3 § 2 eller definitionen av passiv icke-finansiell enhet i som förtydligar att ett finansiellt instituts fasta driftställe i en annan stat eller jurisdiktion ska anses vara ett finansiellt institut i den staten eller jurisdiktionen bör därför tas in även där. När det gäller definitionen av begreppet passiv icke-finansiell enhet innebär detta tillägg att definitionen behöver lyftas ut ur 2 kap. 22 § IDKAL. Definitionen föreslås i stället tas in i en ny paragraf, 2 kap. 18 a § IDKAL. Med anledning av det som vid anför kan följande sägas. CRS innebär att ett finansiellt instituts fasta 2016/17:48 driftställe i ett annat land ska hanteras som ett självständigt finansiellt institut i det andra landet. Det avgörande är alltså om det finns ett fast driftställe i ett visst land eller inte. Eftersom det fasta driftstället ska behandlas som en självständig enhet torde det, i detta sammanhang, sakna större praktisk betydelse om det fasta driftstället ska anses höra till en verksamhetsgren inom ett företag eller till företaget som sådant. 5.9 En redaktionell ändring Regeringens förslag: En redaktionell justering ska göras i lagen om identifiering av rapporteringspliktiga konton vid automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Inga remissynpunkter har lämnats som har anknytning till denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Av 7 kap. 5 § första stycket IDKAL framgår att om det rapporteringsskyldiga finansiella institutet efter det att granskningen enligt 1–4 §§ har genomförts får tillgång till viss ytterligare information, ska enheten på nytt genomföra granskningen enligt 1–4 §§. Ordet ”enheten” syftar här på det rapporteringsskyldiga finansiella institutet. Att så är fallet framgår av sammanhanget och klargörs i författningskommentaren (se prop. 2015/16:29 s. 199 f.). Eftersom 7 kap. reglerar granskning av konton som innehas av enheter och det inte är en sådan enhet som åsyftas bör en redaktionell ändring göras i 7 kap. 5 § första stycket för att ytterligare klargöra att ordet ”enheten” syftar på det rapporteringsskyldiga finansiella institutet. Ordet ”enheten” bör i detta syfte ersättas med ordet ”institutet”. Regeringens förslag: ska beräkna egenavgifter enligt socialavgiftslagen med ledning av uppgifter om pensionsförhållanden som lämnas av . ska, utan begäran, lämna sådana uppgifter till Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Inga remissynpunkter har lämnats som har anknytning till denna fråga. Skälen för regeringens förslag: ska för varje beskattningsår besluta om slutlig skatt på grundval av uppgifter som har lämnats i en inkomstdeklaration, kontrolluppgifter och vad som i övrigt har kommit fram vid utredning och kontroll (56 kap. 2 § skatteförfarandelagen [2011:1244], SFL). I beslut om slutlig skatt ska bl.a. bestämma storleken på egenavgifter socialavgiftslagen (2000:980), (56 kap. 6 § 6 SFL). Egenavgifterna är av ett avgiftsunderlag och utgörs bl.a. av sjukförsäkringsavgift om och ålderspensionsavgift om (3 kap. 13 § ). Den som har haft hel allmän ålderspension enligt socialförsäkringsbalken hela beskattningsåret ska dock bara betala ålderspensionsavgiften. Detsamma gäller den som har haft hel sjukersättning eller hel aktivitetsersättning enligt samma balk någon del av beskattningsåret (3 kap. 16 § ). Den som har karenstid i sjukpenningförsäkringen ska betala sjukförsäkringsavgift efter en procentsats som beräknas med hänsyn till hur karenstiden bedöms påverka försäkringens utgifter (3 kap. 17 § ). För att ska kunna bestämma den korrekta storleken på egenavgifterna för en viss person måste verket alltså ha uppgift om huruvida han eller hon har haft allmän ålderspension, sjukersättning eller aktivitetsersättning under beskattningsåret. måste även ha uppgift om personens eventuella karenstid för sjukpenning. Dessa uppgifter framgår inte fullständigt av inkomstdeklarationen eller kontrolluppgifterna. Det krävs således att får tillgång till dessa uppgifter på annat sätt. Därför föreskrivs det i 56 kap. 8 § 1 SFL att egenavgifter enligt socialavgiftslagen ska beräknas med ledning av uppgifter om försäkringsförhållanden som lämnas av . Enligt 19 kap. 4 § SFF ska lämna de uppgifter som verket behöver för att kunna bestämma storleken på egenavgifter enligt 3 kap. . Sådana uppgifter ska , utan begäran, lämna till . Fram till utgången av 2009 administrerade såväl den allmänna ålderspensionen som socialförsäkringsförmånerna sjukersättning, aktivitetsersättning och sjukpenning. är det i stället som administrerar den allmänna ålderspensionen (prop. 2008/09:202). Det innebär att , när det gäller förhållanden , inte ensam kan förse med alla de uppgifter som verket behöver för att kunna bestämma den korrekta storleken på egenavgifterna. måste därmed, med stöd av 19 kap. 6 § SFF, begära att lämnar uppgifter om pensionsförhållanden. Det är angeläget att på ett resurseffektivt sätt fattar korrekta beslut. För att åstadkomma detta i fråga om egenavgifter enligt socialavgiftslagen föreslås att ska beräkna sådana avgifter med ledning av uppgifter om pensionsförhållanden som lämnas av . I förordning bör det regleras att , i likhet med i fråga om försäkringsförhållanden, ska vara skyldig att lämna uppgifter om pensionsförhållanden utan begäran. Därmed återskapas den ordning som gällde för förhållanden till och med utgången av 2009. Det bör framhållas att förslaget inte innebär något totalt sett ökat uppgiftslämnande i förhållande till nuvarande regelverk. Bestämmelsen tas in i 56 kap. 8 § 1 SFL. Förslaget till lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) Regeringens förslag: Ändringarna i skatteförfarandelagen ska träda i kraft . Ändringarna som avser kontrolluppgift vid försäljning och inlösen av tillgångar på depåkonton ska tillämpas första gången i fråga om uppgifter som avser . Övriga ändringar i skatteförfarandelagen ska tillämpas första gången i fråga om uppgifter som avser . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: anser att ändringarna i dessa