prop · H303125 · 2016-03-08 00:00:00 — Undantagsregeln är avsedd att tillämpas i sådana situationer i vilka det framstår som orimligt att F-skuldsaneringen upphävs. Synnerliga skäl bör kunna finnas t.ex. om en gäldenär får kraftigt försämrade ekonomiska förhållanden på grund av en omständighet som han eller hon inte själv kan råda över. Det kan handla om att gäldenären har drabbats av sjukdom eller en olyckshändelse som medför att han eller hon inte kan arbeta. Gäldenären bör under sådana förutsättningar få fullfölja F-skuldsaneringen, trots att han eller hon endast kan betala ett mycket litet – eller till och med inget – belopp till borgenärerna . 2015/16:125 ekonomiska situation däremot beror på allmän misskötsamhet eller på oaktsamhet, bör synnerliga skäl inte anses föreligga. Vidare bör det införas en möjlighet även för gäldenären att ansöka om att F-skuldsaneringen ska upphävas. Gäldenären bör kunna få F-skuld- saneringen upphävd, om han eller hon inte längre har möjlighet att genomföra sina betalningar. En sådan möjlighet skulle visserligen i praktiken ha funnits även utan en uttrycklig regel om detta, eftersom en gäldenär genom att underlåta att betala förr eller senare kommer att få sin F-skuldsanering upphävd på begäran av borgenärerna. Det är emellertid en mer tilltalande lösning att den gäldenär som inser att han eller hon inte kommer att ha möjlighet att sköta sina betalningar enligt betalnings- planen själv kan begära att skuldsaneringen upphävs. En sådan ordning kan också leda till att förfarandet inte fördröjs i onödan. Dessutom anser regeringen att det bör finnas en möjlighet att upphäva F-skuldsaneringen, om gäldenären fått så pass förbättrade ekonomiska förhållanden att han eller hon kan betala samtliga skulder som omfattas av F-skuldsaneringen. Genom en sådan ordning kan en gäldenär som lyckats med sin satsning snabbare komma ut ur F-skuldsaneringen, betala sina skulder och fortsätta sitt företagande fri från bakomliggande skuld- förhållanden. Regeringen föreslår därför att det i lagen ska finnas en möjlighet att på ansökan av gäldenären få beslutet om F-skuldsanering upphävt, om hans eller hennes ekonomiska förhållanden ändrats väsentligt. Beslutet om F-skuldsanering ska kunna upphävas om gäldenärens ekonomiska förhållanden efter beslutet om F-skuldsanering har förbättrats i sådan väsentlig grad att gäldenären kan betala samtliga skulder som omfattas av F-skuldsaneringen eller försämrats i sådan grad att gäldenären saknar eller endast har ett ringa betalningsutrymme. Verkningarna av att ett beslut om F-skuldsanering upphävs på begäran av en gäldenär bör vara desamma som om beslutet upphävs på begäran av en borgenär. Samordningen med och förhållandet till Regeringens förslag: En F-skuldsanering ska inte kunna inledas under gäldenärens personliga konkurs och gäldenären ska inte vara skyddad från en konkurs innan beslutet om F-skuldsanering har fått En ansökan om F-skuldsanering ska förfalla om gäldenären försätts i konkurs. Om en ansökan om förhandling om offentligt ackord tas upp sedan gäldenären har ansökt om F-skuldsanering, ska ärendet om F-skuld- sanering förklaras vilande. En ansökan om F-skuldsanering ska förfalla om ackordet fastställs. Om näringsverksamheten drivs av en juridisk person och denna är föremål för ett konkursförfarande eller en förhandling om offentligt ackord, ska , om det behövs för utredningen, vilandeförklara ärendet om F-skuldsanering. Regeringens bedömning: En konkursförvaltare eller rekonstruktör bör inte ha någon särskild uppgift i F-skuldsaneringsförfarandet. förslag och bedömning: Utredningens förslag och bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utred- ningen föreslår dock inte att ärendet om F-skuldsanering ska kunna vilandeförklaras om näringsverksamheten drivs av en juridisk person som är föremål för en förhandling om offentligt ackord. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser instämmer i utred- ningens förslag och bedömning eller har inga invändningar mot dem. Stiftelsen , Svensk Inkasso och betonar att skyddet mot konkurs bör uppkomma först när beslutet om F-skuldsanering har fått laga kraft. anser däremot att det bör övervägas ett konkurshinder även , som dock ska kunna brytas om en viss andel av borgenärerna begär det. Vissa remissinstanser, bl.a. , och Svensk Försäkring, anser att det är svårt att bedöma hur F-skuldsanering ska förhålla sig till företagsrekonstruktion. Skälen för regeringens förslag och bedömning Flera av de gäldenärer som den nya skuldsaneringsformen är tänkt att omfatta kommer antingen att själva ha försatts i konkurs eller ha varit företrädare för ett bolag som har försatts i konkurs. En fysisk person som försätts i konkurs blir inte fri från sina skulder efter konkursens av- slutande. Denna omständighet balanseras i den svenska insolvensrätten av möjligheten till skuldsanering. För det fall näringsverksamheten har drivits i bolagsform innebär bolagets konkurs i och för sig att några ford- ringar kan göras gällande mot bolaget; bolaget upphör nor- malt att existera. Företagaren kan dock ha ådragit sig ett personligt betalningsansvar för företagets skulder, t.ex. genom borgensansvar. Ett sådant ansvar, liksom ett eventuellt företrädaransvar, aktualiseras van- ligen vid eller efter bolagets konkurs. Genom bolagets konkurs orsakas således dessa gäldenärer personliga skulder med anknytning till närings- verksamheten. Det kan i dessa fall finnas ett behov av att den fysiska personen genomgår en skuldsanering för företagare. Som anges i avsnitt 6.3 kommer ett förfarande om F-skuldsanering att vara frikopplat från ett förfarande om konkurs. En ansökan om F-skuldsanering kommer därmed att vara en framkomlig väg för en företagare som vill komma till rätta med sin skuldbörda. För att få en effektiv och ändamålsenlig lagstiftning bör skuldsaneringsförfarandet i dessa fall kunna samordnas med konkursförfarandet. I samband med de senaste ändringarna skuldsaneringslag uttalade sig lagstiftaren om förhållandena mellan de olika insolvens- rättsliga instituten. Dessa uttalanden har bäring även . Det är naturligt att konkurs är det överordnade förfarandet för att hantera en företagares insolvens. Det förfarandet erbjuder olika åtgärder som kan behöva vidtas i en insolvenssituation, t.ex. möjlighet att återvinna rättshandlingar och hantera tvistiga fordringar. Redan enligt den nuvarande ordningen kan förutsättningarna för konkurs och skuldsanering vara uppfyllda, och båda förfarandena kan alltså i och för sig vara tillgängliga för en och samma person. Valet av lösning för att hantera gäldenärens 2015/16:125 betalningsproblem avgörs med utgångspunkt i vad gäldenären och borgenärerna har mest att vinna på i det enskilda fallet. I praktiken kommer skuldsanering för företagare med pågående verksamhet att förutsätta att borgenärerna gynnas jämfört med om gäldenären försätts i konkurs. Borgenärernas vilja att godta ett förslag till F-skuldsanering liksom deras inställning beträffande särskilda typer av fordringar kan ha betydelse för möjligheten att genomföra en F-skuldsanering. Det finns ingen anledning att lagstiftningen hindrar skuldsanering för företagare så länge borgenärerna i det enskilda fallet accepterar detta som en lämpligare lösning än konkurs. kan det ju visa sig vara en fördel för borgenärerna att låta gäldenären fortsätta sin verksamhet, även om förutsättningarna för konkurs i och för sig är uppfyllda. Finns det inga nämnvärda tillgångar att sälja och täcker ett överskott under alla för- hållanden främst konkurskostnaderna, har borgenärerna i regel inget att vinna på en konkurs. Inte minst för sådana fall är det rimligt att lagstiftningen erbjuder företagare en möjlighet till F-skuldsanering. Det viktiga är att en borgenär som ser en möjlighet till större utdelning på sina fordringar i ett konkursförfarande kan ansöka om att gäldenären försätts i konkurs och att ansökan om F-skuldsanering då förfaller. (Jfr prop. 2010/11:31 s. En F-skuldsaneringsgäldenär bör inte vara skyddad från konkurs Enligt skuldsaneringslag och förslaget till ny skuldsaneringslag förfaller en ansökan om skuldsanering om gäldenären försätts i konkurs. Under en pågående företagsrekonstruktion råder i stället ett temporärt konkurshinder. En borgenärs ansökan om konkurs ska, om gäldenären begär det, förklaras vilande i avvaktan på att företagsrekonstruktionen upphör. Det temporära konkurshindret under en företagsrekonstruktion är motiverat av att det är naturligt och nödvändigt att en gäldenär under en företagsrekonstruktion är skyddad mot säraktioner från borgenärernas sida. Vid regelns tillkomst framfördes att en företagsrekonstruktion ska äga rum i både gäldenärens och borgenärernas intresse. Borgenärernas främsta intresse borde ligga i att de efter en framgångsrik rekonstruktion åter kan göra affärer med en avtalspart som är både solvent och likvid. Mot bakgrund av det gemensamma borgenärsintresse som finns framstår det som rimligt att en enskild borgenär inte ska tillåtas att genom säraktioner äventyra möjligheterna till en framgångsrik rekonstruktion. Den enskilda borgenärens kortsiktiga intresse av att driva in sin egen fordran måste därför få stå tillbaka för hela borgenärskollektivets intresse av att kunna återskapa lönsamma affärsrelationer med gäldenären (prop. 1995/96:5 s. 75). Utredningen föreslår att en gäldenär som har ansökt om F-skuld- sanering inte ska vara skyddad mot konkurs. anser dock att det bör övervägas ett temporärt konkurshinder. Ett konkurshinder i detta fall skulle innebära en grundläggande förändring av skuldsaneringssystemets förhållande till konkursinstitutet. Det väcker betänkligheter ur ett borgenärsperspektiv att inskränka en borgenärs möjlighet att använda konkursinstitutet. Det framstår även som mindre lämpligt att i detta avseende göra skillnad mellan de båda En ordning utan konkurshinder – motsvarande den i förslaget till ny skuldsaneringslag – skulle innebära att en F-skuldsanering förutsätter att borgenärerna gynnas av F-skuldsaneringen jämfört med om gäldenären försätts i konkurs. I annat fall kan det antas att någon borgenär ansöker om att gäldenären ska försättas i konkurs. En sådan ordning måste dock anses lämplig. kan det vara en fördel för borgenärerna att låta gäldenären fortsätta sin verksamhet, även om förutsättningarna för en konkurs i och för sig är uppfyllda. Finns det inga nämnvärda till- gångar att sälja och täcker ett överskott ändå enbart kostnaderna för en konkurs har nämligen borgenärerna inget att vinna på konkursen. I de fall borgenärerna skulle kunna få en större utdelning genom en konkurs jämfört med en F-skuldsanering är det också rimligt att de då har en möjlighet att hindra F-skuldsaneringen. På så sätt säkerställs att för- troendet för skuldsaneringsinstitutet bibehålls och att F-skuldsanering endast kommer i fråga för de ärliga och seriösa företagarna. Till detta kommer även det faktum att många F-skuldsaneringsgäldenärer redan kommer att ha varit försatta i konkurs. Det är inte sannolikt att borge- närerna i någon större utsträckning skulle gynnas av att försätta gälde- nären i konkurs igen. Om den situationen ändå skulle uppstå, bör dock inte borgenärerna fråntas möjligheten att välja den väg som de tror kan leda till bäst avkastning. Dessutom kommer det i ett F-skuldsaneringsförfarande att saknas instrument för återvinning. En borgenär som misstänker att det har förekommit återvinningsbara transaktioner har enligt förslaget möjlighet att begära gäldenären försatt i konkurs för att få frågan utredd. Häri- genom säkerställs att förtroendet för skuldsaneringsinstitutet bibehålls och att F-skuldsanering endast kommer i fråga för de ärliga och seriösa företagarna som inte har gynnat någon borgenär på bekostnad av andra. Regeringen bedömer mot denna bakgrund att en F-skuldsanerings- gäldenär inte ska vara skyddad från konkurs och att en ansökan om F-skuldsanering ska förfalla, om gäldenären försätts i konkurs. Det bör tilläggas att denna möjlighet att försätta gäldenären i konkurs finns fram till dess att beslutet om F-skuldsanering har fått laga kraft. I och med detta beslut befrias gäldenären från betalningsansvar av de skulder som omfattas av F-skuldsaneringen i den utsträckning som dessa sätts ned. Om inga ytterligare skulder uppkommit, saknas därför sedan förut- sättningar att försätta gäldenären i konkurs. Bör en F-skuldsanering kunna inledas under en pågående konkurs? En F-skuldsanering ska således vara underordnad ett konkursförfarande. Det kan däremot övervägas om en F-skuldsanering ska kunna inledas redan under en pågående konkurs. En sådan lösning skulle kunna leda till att förfarandet påskyndas. I en fysisk persons konkurs skulle en sådan ordning vara förenad med svårigheter, eftersom gäldenären inte råder över sina tillgångar så länge som konkursen pågår och därför inte kan påbörja betalning enligt en betalningsplan under konkursen. Det skulle visserligen kunna tänkas en ordning som innebär att gäldenären inte betalar något så länge som konkursen pågår. Gäldenären lever under existensminimum under kon- kursen (jfr 3 kap. 3 och 4 §§ konkurslagen [1987:672]) och eftersom det 2015/16:125 inte bör tillkomma några nya skulder som gäldenären är försatt i konkurs bör det i princip vara samma borgenärer i konkursen som i skuldsaneringen. Ett eventuellt överskott från gäldenären skulle därmed komma borgenärerna till godo (bortsett från förvaltarkostnaden), även om han eller hon inte betalar av på en betalningsplan. För att kunna beviljas en F-skuldsanering måste gäldenären emellertid ha ett betalningsutrymme. Denna princip skulle urholkas betydligt om gäldenären fick tillgodoräkna sig tiden i konkurs som betalningsperiod. Regeringen bedömer därför att det inte är lämpligt att de två förfarandena löper parallellt när det är fråga om skuldsaneringsgäldenärens personliga konkurs. Eftersom det är fråga om fysiska personers konkurs, som vanligen är relativt okomplicerade, kommer denna ordning inte att fördröja förfarandet i någon större utsträckning. Om det är bolaget som försätts i konkurs, uppkommer inte några svårigheter med företagarens rådighet. Eftersom det är fråga om två olika personer finns det inget som hindrar att en företrädare ansöker om F-skuldsanering under bolagets pågående konkurs. Det finns emellertid flera praktiska fördelar med att den bouppteckning och den förvaltarberättelse som upprättas i konkursen är färdiga och kan ligga till grund för en ansökan om F-skuldsanering. Det är ofta först när konkursen är avslutad som företagarens personliga skuldförhållanden är helt klarlagda. Genom att vänta tills konkursen är avslutad uppnås också den fördelen att förutsättningarna för återvinning till konkursboet är utredda. Även vid juridiska personers konkurs bör det därför inte bli aktuellt med en F-skuldsanering innan konkursen är avslutad. För att säkerställa att det finns tillräcklig information och utredning i skuld- saneringsärendet bör i dessa fall ha en möjlighet att vilandeförklara F-skuldsaneringsärendet till dess att konkursen är avslutad. Genom att gäldenären i sin ansökan ska uppge om företagarens närings- verksamhet är föremål för konkurs kommer att känna till detta och kunna ta ställning till en eventuell vilandeförklaring. Förhållandet till företagsrekonstruktion och offentligt ackord I en företagsrekonstruktion kan borgenärernas fordringar sättas ner genom att det förhandlas och fastställs ett offentligt ackord (se 3 kap. lagen [1996:764] om företagsrekonstruktion). Enligt förslaget till ny skuldsaneringslag ska skuldsaneringsärendet förklaras vilande om en ansökan om offentligt ackord tas upp sedan gäldenären har ansökt om skuldsanering. Om ackordet fastställs, förfaller ansökan om skuld- sanering (53 § andra stycket i förslaget till ny skuldsaneringslag). Som utredningen föreslår bör samma regler gälla för F-skuldsanering. Vissa remissinstanser, bl.a. , och Svensk Försäkring, anser i detta sammanhang att det är svårt att bedöma hur F-skuldsanering ska förhålla sig till före- tagsrekonstruktion. Visserligen kan fysiska personer som bedriver näring komma i fråga för en företagsrekonstruktion. Förfarandet lämpar sig dock mindre väl för de enskilda näringsidkarna, bl.a. eftersom det är ett relativt kostsamt förfarande som ska bekostas av gäldenären själv. Av denna anledning är det också mycket ovanligt att en enskild näringsidkare genomgår en Om en enskild näringsidkare genomgår en före- tagsrekonstruktion, kommer han eller hon i de allra flesta fall dessutom att vara utesluten från en F-skuldsanering. Anledningen till detta är att gäldenärens verksamhet ofta då inte bara är illikvid, utan även insolvent. En F-skuldsanering ska enligt regeringens förslag bara komma i fråga för företagare som antingen är engagerade i en näringsverk- samhet eller är engagerade i en solvent verksamhet (se avsnitt 6.2). Om förutsättningarna för F-skuldsanering och företagsrekonstruktion skulle vara uppfyllda, kan inte det anses vara något problem. Båda förfarandena bygger på gäldenärens aktiva medverkan och i praktiken kan gäldenären knappast ha intresse av att medverka till att ett förfarande inleds medan ett annat pågår. Även om situationen sällan bör inträffa att en ansökan om offentligt ackord tas upp medan ett ärende om F-skuldsanering pågår, bör det dessutom – som föreslås ovan – finnas en möjlighet att vilandeförklara ärendet om F-skuldsanering (jfr prop. 1993/94:123 s. 174 och prop. 2010/11:31 s. 12). Regeringen föreslår ovan att det ska vara möjligt att vilandeförklara ärendet om F-skuldsanering, om näringsverksamheten drivs av en juri- disk person och denna är föremål för ett konkursförfarande. En mot- svarande möjlighet bör finnas om den juridiska person som driver verksamheten är föremål för en förhandling om offentligt ackord. Anled- ningen till detta är att även utredningen i en ackordsförhandling kan vara värdefull att ha tillgänglig i ärendet om F-skuldsanering vid bedöm- ningen av företagarens personliga skuldförhållanden (jfr avsnitt 6.8.3). Son anges i avsnitt 6.8.1 är det inte lämpligt att konkursförvaltaren ska ges i uppdrag att informera om eller hjälpa en gäldenär att ansöka om F-skuldsanering. Emellertid finns det i konkursärendena en relativt om- fattande utredning om gäldenärens och näringsverksamhetens ekono- miska situation. Förvaltaren har också inblick i gäldenärens förhållanden. Denna kunskap och utredning bör på något sätt tas till vara vid en even- tuell F-skuldsanering efter konkurs. Utredningen har därför övervägt om konkursförvaltaren bör lämna en redogörelse över sådana omständigheter som kan ha betydelse i ett efterföljande F-skuldsaneringsförfarande. En sådan skyldighet föreslog i delbetänkandet Vägen tillbaka för överskuldsatta (SOU 2008:82 s. 142 f.). Förslaget, som inte ledde till lagstiftning, innebar att konkursförvaltaren till sin slutredovisning skulle bifoga en redogörelse för om han hade anledning att anta att en gäldenär var kvali- ficerat insolvent. Konkursförvaltaren skulle också redogöra för sådana omständigheter som kommit fram under konkursförvaltningen och som kunde antas ha betydelse för den allmänna skälighetsprövningen, om gäldenären ansökte om skuldsanering. Förslaget motiverades med att konkursförvaltaren har bäst förutsättningar att skapa en bild av konkursgäldenärens ekonomi och göra en första analys av de olika omständigheter som är av betydelse för att frågan om en skuldsanering kan bli aktuell. En konkursförvaltare ska ta till vara borgenärernas gemensamma rätt och bästa samt vidta alla de åtgärder som främjar en förmånlig och snabb 2015/16:125 avveckling av boet. Konkursförvaltaren ska alltså verka med borgenärer- nas bästa för ögonen. Hans eller hennes arvode betalas ur konkursboet. Dessa aspekter måste beaktas vid bedömningen av om och i sådant fall vilken roll en konkursförvaltare ska ha i en F-skuldsanering. I de fall konkursgäldenären är en juridisk person är konkursgäldenären en annan än den eventuella F-skuldsaneringsgäldenären. Det bör då inte komma i fråga att på bekostnad av konkursborgenärerna ålägga förvaltaren uppgifter som innebär merarbete av mer än ringa omfattning. Det är inte heller självklart att förvaltaren har någon inblick i före- trädarens ekonomiska förhållanden. Om konkursgäldenären däremot är en fysisk person, är konkursgälde- nären densamma som den potentiella F-skuldsaneringsgäldenären. I en sådan situation bör det normalt innebära lite merarbete för förvaltaren att uttala sig om huruvida den fysiska gäldenären enligt förvaltarens bedöm- ning är kvalificerat insolvent eller inte. Det finns dock skäl som talar mot en sådan lösning. ska göra en självständig bedömning av gäldenärens kvalificerade insolvens. Det finns en risk för att kravet på kvalificerad insolvens bedöms olika både av förvaltare emellan och av förvaltare och . Dessutom kommer långt ifrån alla konkursgäldenärer som är fysiska personer att ansöka om F-skuldsanering. Om förvaltaren skulle yttra sig i denna fråga, skulle detta i många fall vara ett merarbete som har gjorts i onödan. En näraliggande fråga är om konkursförvaltaren bör uttala sig om de diskvalificeringsgrunder som föreslås gälla för en F-skuldsanering. En sådan ordning är dock inte helt okomplicerad. Det kan finnas situationer under en konkurs där konkursgäldenären kan hamna i en motsatsställning till konkursförvaltaren. kan det antas att konkursförvaltarens bedömning kan få stor betydelse vid prövningen av F-skuldsanerings- ärendet. Det finns en risk för att det uppstår ett beroendeförhållande mellan gäldenären och konkursförvaltaren som inte är önskvärt. Konkursförvaltaren ska upprätta en bouppteckning med uppgifter om konkursboets tillgångar och skulder. Med ledning av bouppteckningen ska det gå att bedöma gäldenärens ekonomiska situation och på vilket sätt eventuell bokföring har skötts. Förvaltaren ska även upprätta en förvaltarberättelse och i slutredovisningen uttala sig bl.a. om huruvida det finns misstankar om vissa brott. De uppgifter som konkursförvaltaren med den nuvarande ordningen redogör för ska ges in av gäldenären (se avsnitt 6.8.3) och utgör ett bra inledande underlag för Kronofogde- myndighetens bedömning om hur näringsverksamheten har drivits. lyfter fram kommer detta underlag dock inte alltid att vara tillräckligt för att bedöma hur företagaren skött sina skyldigheter. måste då komplettera sitt under- lag och begära in ytterligare uppgifter från t.ex. gäldenären. Mot denna bakgrund anser regeringen att det inte är lämpligt att ge en konkursförvaltare några särskilda uppgifter i F-skuldsaneringsför- farandet. Även en rekonstruktör har en inblick i näringsverksamhetens ekono- miska situation. Utredningen har därför övervägt om rekonstruktören ska ha en aktiv roll i ett F-skuldsaneringsärende. Företagsrekonstruktioner förekommer främst av aktiebolag. När det är fråga om ett aktiebolag som ska rekonstrueras har företrädarens per- sonliga betalningsansvar normalt inte aktualiserats. Lyckas rekonstruk- tionen kommer bolaget att drivas vidare med bättre ekonomiska förut- sättningar och företagarens personliga betalningsansvar kommer vanligt- vis inte att aktualiseras. Om rekonstruktionen däremot misslyckas, kommer bolaget antagligen att försättas i konkurs. För ett eventuellt F-skuldsaneringsärendes vidkommande kommer relevant utredning då att finnas i konkursärendet. Som redogörs för ovan kan det antas bli ovanligt att en företagare uppfyller förutsättningarna för och beviljas en företagsrekonstruktion under en pågående F-skuldsanering. Däremot är det inte uteslutet att det kan uppstå situationer där en företagare efter en företagsrekonstruktion av hans eller hennes företag behöver bli sanerad från sina egna skulder för att kunna fortsätta näringsverksamheten med förnyad kraft. En ansökan om F-skuldsanering kan i dessa situationer ofta vara ett naturligt – och i många fall oundvikligt – steg för en företagare som även själv måste komma till rätta med sin skuldbörda.