prop · H303195d3 · 2016-01-01 00:00:00 — Vid en uppdatering av den bilagan bör kommissionen särskilt beakta möjlighe ten att anta åtgärder som innebär att sektorer utöver dem för vilka en lagstiftning redan anges i den bilagan kom mer att öppnas för faktisk konkurrens, till exempel åt gärder avseende järnvägstransporter. (47)Om fritt tillträde till en viss marknad inte kan förutsättas med stöd av relevant unionslagstiftning bör det bevisas att tillträdet till marknaden är fritt, rättsligt och faktiskt. Om en medlemsstat utvidgar tillämpningen av en unionsrättsakt som öppnar en viss sektor för konkurrens till situationer som faller utanför den rättsaktens tillämp ningsområde, t.ex. genom att tillämpa direktiv /22/EG på kolsektorn eller och rådets direk tiv 2012/34/EU (2) på persontrafik på nationell nivå, bör denna omständighet tas i beaktande när bedömningen görs av huruvida tillträdet till den berörda sektorn är fritt. (2) och rådets direktiv /34/EU av den 21 no vember 2012 om inrättande av ett gemensamt europeiskt järnvägs område (EUT L 343, 14.12.2012, s. 32). Europeiska unionens officiella tidning L 94/251 (48)Oberoende nationella myndigheter, såsom sektoriella till synsmyndigheter eller konkurrensmyndigheter, besitter vanligtvis specialiserad kompetens, information och kun skaper som skulle komma väl till pass vid en bedömning av huruvida en viss verksamhet eller delar av en sådan är direkt konkurrensutsatt på marknader med fritt tillträde. Ansökningar om undantag bör därför när så krävs åtföl jas av, eller inbegripa, ett aktuellt yttrande om konkur renssituationen i den berörda sektorn, som antagits av en oberoende nationell myndighet som är behörig i förhål lande till den berörda verksamheten. I avsaknad av ett motiverat och välgrundat yttrande från en oberoende nationell myndighet med behörighet för den berörda verksamheten, krävs ytterligare tid för be dömningen av en ansökan om undantag. De tidsperioder inom vilka kommissionen måste göra sina bedömningar av sådana ansökningar bör därför anpassas därefter. (49)Kommissionen bör alltid ha skyldighet att granska ansök ningar som överensstämmer med de detaljerade reglerna för tillämpning av förfarandena för fastställande av huru vida en viss verksamhet, eller delar av en sådan, är direkt konkurrensutsatt på marknader med fritt tillträde. lertid bör det också klargöras att komplexiteten i sådana ansökningar kan vara sådan att det kanske inte alltid är möjligt att garantera antagandet inom de tillämpliga tids fristerna för genomförandeakter om fastställande av hu ruvida en viss verksamhet, eller delar av en sådan, är direkt konkurrensutsatt på marknader med fritt tillträde. (50)Det bör klargöras att kommissionen bör ha möjlighet att begära att medlemsstater eller upphandlande enheter ska tillhandahålla eller komplettera eller förtydliga infor mation. Kommissionen bör fastställa en lämplig tidsfrist för detta som, med vederbörlig hänsyn också till behovet av att hålla de tidsfrister som fastställts för att kommis sionen ska anta sin genomförandeakt, bör beakta faktorer som komplexiteten i den begärda informationen och hu ruvida informationen är lätt att få tillgång till. (51)Anställning och sysselsättning bidrar till social integration och är av största vikt när det gäller att garantera lika möjligheter för alla. I detta sammanhang kan skyddade verkstäder spela en väsentlig roll. Detsamma gäller för andra sociala företag vars främsta syfte är att stödja social och yrkesmässig integration eller återintegration av personer med funktionsnedsättning och missgynnade personer, såsom arbetslösa, missgynnade minoriteter eller på annat sätt marginaliserade befolkningsgrupper. Sådana verkstäder eller företag kan emellertid sakna möjlighet att få kontrakt under normala konkurrensförhållanden. Det är därför lämpligt att föreskriva att medlemsstaterna får reservera rätten att delta i tilldelningsförfaranden för of fentliga kontrakt eller för vissa delar av dessa för sådana verkstäder eller företag eller föreskriva att kontrakten ska fullgöras inom ramen för program för skyddad anställ ning. (52)I syfte att på ett lämpligt sätt integrera miljö-, social- och arbetsrättsliga krav i offentliga upphandlingsförfaranden är det av särskild vikt att medlemsstater och upphand lande enheter vidtar relevanta åtgärder för att säkerställa efterlevnaden av de miljö-, social- och arbetsrättsliga skyl digheter som är tillämpliga på den ort där byggentrepre naden utförs eller tjänsterna tillhandahålls och som följer av lagar, författningar, dekret och beslut både på natio nell nivå och unionsnivå, samt av kollektivavtal, förutsatt att dessa bestämmelser och deras tillämpning överens stämmer med unionsrätten. Likaså bör de skyldigheter som följer av internationella avtal som har ratificerats av alla medlemsstater och som förtecknas i bilaga XIV tillämpas under fullgörandet av kontraktet. Detta bör dock inte på något sätt hindra att arbets- och anställ ningsvillkor som är förmånligare för arbetstagarna till lämpas. De relevanta åtgärderna bör tillämpas i överensstämmelse med de grundläggande principerna i unionsrätten, särskilt i syfte att säkerställa likabehandling. Sådana relevanta åtgärder bör tillämpas i enlighet med och rådets direktiv /71/EG (1) och på ett sätt som säkerställer likabehandling och inte direkt eller indirekt diskriminerar ekonomiska aktörer och arbetstagare från andra medlemsstater. (53)Tjänsterna bör anses vara tillhandahållna på den ort där de karaktäristiska prestationerna utförs. När tjänster till handahålls på distans, t.ex. tjänster som tillhandahålls av teletjänstcentraler, bör de tjänsterna anses vara tillhanda hållna på den ort där tjänsterna utförs, oberoende av de orter och medlemsstater till vilka tjänsterna är riktade. (1) och rådets direktiv /71/EG av den 16 decem ber 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhan dahållande av tjänster (EGT L 18, 21.1.1997, s. 1). L 94/252 Europeiska unionens officiella tidning (54)De relevanta skyldigheterna kan avspeglas i kontrakts bestämmelserna. Det bör också vara möjligt att i offent liga kontrakt inkludera bestämmelser som garanterar ef terlevnaden av kollektivavtal i överensstämmelse med unionsrätten. Om de relevanta skyldigheterna inte efter levs kan det betraktas som ett allvarligt fel från den berörda ekonomiska aktörens sida, och medföra att denne utesluts från det offentliga upphandlingsförfaran det. inte omfattas av detta direktiv. Modellerna skulle även fortsättningsvis kunna användas, men detta direktiv bör också bidra till att underlätta upphandling av innovation och hjälpa medlemsstaterna att uppnå innovationsunio nens mål. (55)Kontroll av att de miljö-, social- och arbetsrättsliga be stämmelserna iakttas bör ske under de relevanta skedena i upphandlingsförfarandet, vid tillämpning av de all männa principerna för val av deltagare och tilldelning av kontrakt, vid tillämpning av kriterierna för uteslutning och vid tillämpning av bestämmelserna om onormalt låga anbud. De nödvändiga kontrollerna för detta ända mål bör utföras i enlighet med de relevanta bestämmel serna i detta direktiv, särskilt bestämmelserna om bevis medel och egen försäkran. (56)Ingenting i detta direktiv bör hindra vidtagande eller ge nomförande av sådana åtgärder som behövs för att skydda allmän ordning, allmän moral och allmän säker het, hälsa, att skydda människors och djurs liv eller att bevara växter eller andra miljöåtgärder, i synnerhet med sikte på en hållbar utveckling, under förutsättning att åtgärderna överensstämmer med EUF-fördraget. (57)Forskning och innovation, inklusive miljöinnovation och social innovation, tillhör de viktigaste drivkrafterna för framtida tillväxt och har satts i centrum för 2020-strategin för smart och hållbar tillväxt för alla. Upphandlande enheter bör utnyttja offentligt upphand ling på bästa möjliga strategiska sätt för att stimulera innovation. Köp av innovativa varor, byggentreprenader och tjänster är betydelsefullt för att förbättra effektivite ten och kvaliteten på offentliga tjänster som man försöker lösa viktiga samhällsproblem. Det bidrar till att uppnå bästa möjliga valuta för pengarna samt till mer övergripande ekonomisk, miljömässig och sam hällelig nytta genom att ge upphov till nya idéer, omsätta dem i innovativa varor och tjänster och därigenom främja hållbar ekonomisk tillväxt. (58)Med hänsyn till vikten av innovation bör upphandlande enheter uppmanas att tillåta alternativa anbud så ofta som möjligt. Dessa enheter bör följaktligen uppmärksam mas på behovet av att fastställa minimikrav som de al ternativa anbuden ska uppfylla innan de anger att alter anbud får lämnas. (59)Om det finns ett behov av att utveckla en innovativ vara, tjänst eller byggentreprenad och därefter köpa denna va ra, tjänst eller byggentreprenad, och behovet inte kan uppfyllas med lösningar som redan tillhandahålls på marknaden, bör upphandlande enheter ha tillträde till ett särskilt upphandlingsförfarande för kontrakt som om fattas av detta direktiv. Detta särskilda förfarande bör till låta upphandlande enheter att ingå långsiktiga innova tionspartnerskap för utveckling och efterföljande köp av nya, innovativa varor, tjänster eller byggentreprenader, förutsatt att dessa kan levereras till överenskomna kapa citetsnivåer och kostnader, utan att det behövs ett separat upphandlingsförfarande för köpet. Innovationspartnerska pet bör baseras på de förfaranderegler som tillämpas på förhandlade förfaranden med föregående anbudsinfordran och kontrakten bör endast tilldelas utifrån det bästa för hållandet mellan pris och kvalitet, vilket är det lämpli gaste sättet att jämföra anbud som rör innovativa lös ningar. Oavsett om det rör sig om mycket stora eller mindre innovationsprojekt bör innovationspartnerskapet struktureras på ett sådant sätt att det kan ge det nödvän diga efterfrågetrycket på marknaden som ger incitament till utveckling av en innovativ lösning utan att mark naden för den skull sätts ur spel. En upphandlande enhet bör därför inte använda innovationspartnerskap på ett sådant sätt att konkurrensen förhindras, begränsas eller snedvrids. I vissa fall kan upprättandet av innovations partnerskap med flera partner bidra till att undvika så dana effekter. Det bör erinras om att ett antal modeller för upphandling beskrivs i kommissionens meddelande av den 14 decem ber 2007 med titeln upphandling: Att driva på innovation för att få offentliga tjänster av hög kvalitet i , vilket avser upphandling av de FoU-tjänster som (60)Erfarenheten har visat att den konkurrenspräglade dialo gen, som föreskrivs enligt direktiv /24/EU, har varit användbar i de fall då upphandlande myndigheter inte kan specificera vilka medel som kan tillgodose deras be hov eller bedöma vad marknaden kan erbjuda i form av tekniska, finansiella eller rättsliga lösningar. Denna situa tion kan särskilt uppkomma i samband med innovativa Europeiska unionens officiella tidning L 94/253 projekt, genomförandet av större integrerade infrastruk turprojekt på transportområdet, stora datanät eller pro jekt som omfattar komplicerad och strukturerad finan siering. Medlemsstaterna bör därför ha rätt att ge upp handlande enheter tillgång till detta verktyg. Upphand lande myndigheter bör när så är lämpligt uppmanas att utnämna en projektledare för att säkerställa ett gott sam arbete mellan de ekonomiska aktörerna och den upp handlande myndigheten under tilldelningsförfarandet. (61)Med hänsyn till de skadliga effekterna på konkurrensen bör förhandlade förfaranden utan föregående anbuds infordran endast användas under mycket exceptionella omständigheter. Undantaget bör begränsas till fall då of fentliggörande antingen är omöjligt, på grund av synner lig brådska till följd av omständigheter som den upp handlande enheten inte har kunnat förutse och som inte kan tillskrivas den, eller där det redan från början står klart att offentliggörandet inte kommer att leda till ökad konkurrens eller bättre upphandlingsresultat, inte minst därför att det objektivt sett endast finns en ekono misk aktör som kan fullgöra kontraktet. Detta gäller för konstverk, när konstnärens identitet i sig avgör konst föremålets unika art och värde. Exklusivitet kan också uppstå av andra skäl, men endast objektivt exklusiva situationer kan motivera användningen av förhandlat för farande utan föregående anbudsinfordran, där den exklu siva situationen inte har skapats av den upphandlande enheten själv med tanke på det framtida upphandlings förfarandet. Upphandlande enheter som åberopar detta undantag bör motivera varför det inte finns några rimliga alternativ eller andra möjliga utvägar, såsom att använda alternativa distributionskanaler, inklusive utanför den medlemsstat där den upphandlande enheten finns, eller överväga till sin funktion jämförbara byggentreprenader, varor och tjänster. Om den exklusiva situationen har uppstått av tekniska skäl bör de definieras och motiveras ytterst noggrant från fall till fall. Det kan exempelvis röra sig om att det är tekniskt nära nog omöjligt för en annan ekonomisk ak tör att uppnå erforderlig fullgörandenivå eller att det är nödvändigt att använda specifik kunskap eller specifika verktyg eller medel som endast en ekonomisk aktör har. Tekniska skäl kan också innebära särskilda driftskompati bilitetskrav som måste uppfyllas i syfte att säkerställa att de byggentreprenader, varor eller tjänster som ska upp handlas kommer att fungera. Slutligen är det inte ändamålsenligt att genomföra en upphandling när varor förvärvas direkt på en varumark nad, inklusive handelsplattformar för råvaror, exempelvis jordbruksprodukter, råmaterial och energiutbyten, om den reglerade och övervakade multilaterala handelsstruk turen på ett naturligt sätt garanterar marknadspriserna. (62)Det bör klargöras att bestämmelserna om skydd av kon fidentiell information inte på något sätt utgör ett hinder för offentliggörande av icke-konfidentiella delar av in gångna kontrakt, inklusive eventuella senare ändringar. (63)Elektroniska medel för information och kommunikation kan i hög grad förenkla offentliggörandet av meddelan den om upphandlingar och öka effektiviteten och öppen heten i upphandlingsprocesserna. De bör bli stan dardhjälpmedel för kommunikationen och informations utbytet i upphandlingsförfaranden, eftersom de i hög grad stärker de ekonomiska aktörernas möjligheter att delta i upphandlingar på hela den inre marknaden. Det bör därför vara obligatoriskt att överföra meddelanden om upphandling i elektronisk form, att göra upphand lingsdokumenten tillgängliga på elektronisk väg och – efter en övergångsperiod – att i alla skeden av förfarandet föra en elektronisk kommunika tion, dvs. kommunikation med hjälp av elektroniska me del; detta gäller också överföringen av anbudsansökning ar, och särskilt överföringen av anbud (elektronisk inläm ning). Medlemsstaterna och upphandlande enheter bör ha rätt att gå längre om de så önskar. Det bör också klar göras att obligatorisk användning av elektroniska medel för kommunikation enligt detta direktiv dock inte inne bär att upphandlande enheter är tvungna att behandla anbuden elektroniskt eller genomföra elektronisk utvär dering eller automatisk databehandling. Dessutom bör enligt detta direktiv inga delar av den offentliga upphand lingsprocessen efter kontraktstilldelningen omfattas av skyldigheten att använda elektroniska medel för kom munikation och detta bör också gälla den interna kom munikationen inom den upphandlande enheten. (64)Upphandlande enheter bör, utom i vissa särskilda situa tioner, använda elektroniska medel för kommunikations som är icke-diskriminerande, allmänt tillgängliga och driftskompatibla med allmänt använda informations- och kommunikationsteknikprodukter (IKT-produkter) och som inte begränsar de ekonomiska aktörernas till träde till upphandlingsförfarandet. Användningen av så dana medel för kommunikation bör också ta vederbörlig hänsyn till tillgänglighet för personer med funktionsned sättning. Det bör klargöras att det inte skulle vara lämp ligt att kräva att elektroniska medel för kommunikation används i alla stadier i upphandlingsförfarandet om denna användning kräver särskilda hjälpmedel eller filfor mat som inte finns allmänt tillgängliga eller när kom munikationerna i fråga endast kan hanteras med hjälp av specialiserad kontorsutrustning. Upphandlande enheter bör därför inte vara skyldiga att kräva att elektroniska medel för kommunikation används vid inlämning av an bud i vissa fall, som bör anges i en uttömmande för teckning. I detta direktiv anges att sådana fall bör omfatta situationer där det krävs användning av specialiserad kontorsutrustning som i allmänhet inte finns tillgänglig L 94/254 Europeiska unionens officiella tidning för upphandlande enheter, exempelvis storformatsskriva re. I vissa upphandlingsförfaranden kan det enligt upp handlingsdokumenten efterfrågas en fysisk modell eller en arkitektmodell som inte kan översändas elektroniskt till den upphandlande enheten. I sådana situationer bör modellen sändas per post eller annan lämplig transportör till de upphandlande enheterna. Det bör dock klargöras att användningen av andra medel för kommunikation bör begränsas till de delar av anbu det där elektroniska medel för kommunikation inte krävs. Det bör klargöras att de upphandlande enheterna, där så krävs av tekniska skäl, bör kunna fastställa en maximi gräns för storleken på de filer som kan överföras. (65)Det kan finnas undantagsfall i vilka de upphandlande enheterna bör ha rätt att inte använda elektroniska medel för kommunikation, när det är nödvändigt att inte an vända sådana medel för kommunikation för att skydda den särskilt känsliga karaktären hos information. Det bör klargöras att elektroniska verktyg som inte är allmänt tillgängliga bör användas när deras användning kan er bjuda den nödvändiga skyddsnivån. Detta kan exempelvis vara fallet när de upphandlande enheterna kräver att de dikerade, säkra medel för kommunikation, till vilka de erbjuder tillgång används. (66)Skilda tekniska format eller processer och meddelande standarder kan potentiellt innebära hinder för driftskom patibiliteten, inte enbart inom en medlemsstat utan ock så, och särskilt, mellan medlemsstaterna. För att till ex empel kunna delta i ett upphandlingsförfarande där an vändning av elektroniska kataloger – ett format för att presentera och organisera information på ett för alla del tagande anbudsgivare gemensamt sätt och som lämpar sig för elektronisk hantering – tillåts eller krävs, skulle de ekonomiska aktörerna, i avsaknad av standarder, vara tvungna att skräddarsy sina egna kataloger för varje upp handlingsförfarande, vilket skulle medföra att de måste tillhandahålla mycket likartad information i olika format, beroende på vilka krav som ställs av de berörda upp handlande enheterna. En standardisering av katalogfor mat skulle därmed förbättra driftskompatibiliteten, öka effektiviteten och även minska de insatser som krävs från de ekonomiska aktörernas sida. (67)När kommissionen överväger om det finns ett behov av att säkerställa eller stärka driftskompatibiliteten mellan olika tekniska format eller process- och meddelandestan darder genom att göra användningen av specifika stan darder obligatorisk, och i så fall vilka standarder som ska användas, bör den ta största möjliga hänsyn till de be rörda intressenternas synpunkter. Den bör också beakta i vilken utsträckning de ekonomiska aktörerna och de upphandlande enheterna redan har använt en viss stan dard i praktiken och hur väl den har fungerat. Innan kommissionen gör användningen av en viss standard obligatorisk bör den också noggrant överväga vilka kost nader detta kan medföra, särskilt i fråga om anpassning till befintliga e-upphandlingslösningar, inklusive infra struktur, processer och programvara. Om de berörda standarderna inte har tagits fram av ett internationellt, europeiskt eller nationellt standardise ringsorgan bör de uppfylla de krav som är tillämpliga på IKT-standarder enligt och rådets förordning (EU) nr 1025/2012 (1). (68)Innan medlemsstaterna och de upphandlande enheterna specificerar vilken säkerhetsnivå som krävs för de elek troniska medel för kommunikation som ska användas i olika skeden av tilldelningsförfarandet bör de utvärdera proportionaliteten mellan, å ena sidan, de krav som syftar till att säkerställa korrekt och pålitlig identifiering av av sändarna i den berörda kommunikationen samt integri teten i innehållet och, å andra sidan, risken för att pro blem uppstår, t.ex. i situationer när meddelanden skickas av en annan avsändare än vad som angetts. Under i övrigt lika förhållanden skulle detta innebära att den nödvändiga säkerhetsnivån för exempelvis ett e-postmed delande där man vill få bekräftat exakt var ett infor mationsmöte kommer att äga rum inte behöver vara densamma som för själva anbudet, som är ett bindande erbjudande från den ekonomiska aktören. På liknande sätt kan utvärderingen av proportionaliteten resultera i att en lägre säkerhetsnivå krävs i samband med ett för nyat inlämnande av elektroniska kataloger eller inläm nande av anbud i samband med förnyad konkurrens utsättning vid ett ramavtal eller tillgången till upphand lingsdokument. (1) och rådets förordning (EU) nr 1025/2012 av om europeisk standardisering och om ändring av rådets direktiv /686/EEG och 93/15/EEG samt av Europapar lamentets och rådets direktiv /9/EG, 94/25/EG, 95/16/EG, 97/23/EG, 98/34/EG, 2004/22/EG, 2007/23/EG, 2009/23/EG och 2009/105/EG samt om upphävande av rådets beslut 87/95/EEG och och rådets beslut /2006/EG (EUT L 316, 14.11.2012, s. 12). Europeiska unionens officiella tidning L 94/255 (69)Även om väsentliga delar av upphandlingsförfarandet, såsom upphandlingsdokument, anbudsansökningar, be kräftelse av intresse och anbud, alltid bör genomföras skriftligen, bör muntlig kommunikation med ekonomiska aktörer i andra fall även fortsättningsvis vara möjlig, för utsatt att innehållet dokumenteras i lämplig utsträckning. Detta är nödvändigt för att säkerställa en lämplig grad av insyn som gör det möjligt att kontrollera om principen om likabehandling har följts. Det är särskilt av stor vikt att sådan muntlig kommunikation med anbudsgivare som kan påverka innehållet i och bedömningen av an buden dokumenteras i tillräcklig utsträckning och på lämpligt sätt, till exempel genom skriftliga eller inspelade redogörelser eller sammanfattningar av huvudinnehållet i kommunikationen. (70)Det finns en starkt växande tendens på unionens mark nader för offentlig upphandling att begära att offentliga upphandlare ska samla sina inköp för att uppnå stor driftsfördelar, bland annat lägre priser och transaktions kostnader, och för att förbättra och professionalisera upphandlingsverksamheten. Detta kan uppnås genom att inköpen samordnas med avseende på antingen antalet upphandlande enheter eller volym och värde över tiden. Sammanläggning och centralisering av inköp bör dock noga övervakas för att kunna undvika för långt driven koncentration av köpkraft och hemliga överenskommel ser, bevara öppenhet och konkurrens samt ge små och medelstora företag möjlighet att få tillträde till mark naden. (71)Ramavtal kan vara en effektiv upphandlingsmetod i hela unionen; det finns dock behov av att öka konkurrensen genom att förbättra öppenheten och tillträdet till upp handling som genomförs genom ramavtal. Det är därför lämpligt att se över bestämmelserna om sådana avtal, bland annat genom att föreskriva att tilldelning av sär skilda kontrakt som baseras på sådana avtal sker med beaktande av objektiva regler och kriterier, t.ex. efter en förnyad konkurrensutsättning, och genom att begränsa ramavtalens löptid.