prop · H40321 · 2016-10-11 00:00:00 — Regeringens proposition 2016/17:21 Infrastruktur för framtiden – innovativa lösningar för stärkt konkurrenskraft och hållbar Regeringen överlämnar denna proposition till . Regeringen redovisar i denna proposition förslag till inriktningen på satsningar i transportinfrastrukturen för perioden –2029. onen innehåller förslag till ekonomiska ramar och vägledning för prioritering av åtgärder i den åtgärdsplanering som följer efter Regeringen föreslår att den statliga planeringsramen för åtgärder i transportinfrastrukturen för perioden –2029 ska uppgå till 622,5 användas till utveckling av transportsystemet. föreslås vidare avsättas till drift, underhåll och reinvesteringar av statliga järnvägar och till drift, underhåll och reinvesteringar av statliga vägar inklusive bärighet och tjälsäkring samt statlig medfinansiering till enskilda vägar. Regeringen föreslår även att planeringsramen för investeringar i vissa väg- och järnvägsobjekt, för de delar där kapitalkostnaden finansieras med inkomster från trängselskatt eller infrastrukturavgifter, ska uppgå till för perioden –2029. De nya ramarna innehåller betydande tillskott till vidmakthållande- åtgärder – drift, underhåll och reinvesteringar – jämfört med tidigare Regeringens förslag innehåller också en ökad ram för Detta är nödvändigt för att klara strategiska investe- ringar i infrastruktur som förbättrar möjligheterna för människor att leva i hela landet och pendla till jobben, samt möjliggör bättre fungerande godstransporter och bidrar till att nå miljömålen. 2016/17:21 Denna proposition bygger på en överenskommelse mellan regeringspartierna och . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................ Ärendet och dess beredning ............................................................. Transportpolitiska .................................mål och principer Läget i ........................................transportsystemet 3.4Pågående utredningar och arbeten för att lösa Det transeuropeiska nätverket för transporter, TEN-T ......................................... Regeringens strategier för särskilda Samverkan om innovationer och Krisberedskap och totalförsvar ....................... 4 Prioriterade samhällsutmaningar där transportsystemet spelar en stor roll ...................................................................................... 4.1Omställning till ett av världens första fossilfria Investeringar för ett ökat bostadsbyggande ..................... Förbättra förutsättningarna för näringslivet ..................... Förstärka sysselsättningen i hela landet........................... 4.5Ta höjd för och utnyttja digitaliseringens effekter Ett inkluderande samhälle ............................................... 5 Resande och transporter 2030 – bedömning av tre olika inriktningar....................................................................... Medborgarnas ................................................resor 2030 Näringslivets .........................................transporter 2030 ............................analys av inriktningarna Behovet av åtgärder i infrastrukturen analyser av styrmedel och åtgärder i infrastrukturen för att minska transportsektorns utsläpp av växthusgaser – fyra scenarier .......................... Satsningar på transportinfrastrukturen för planperioden – Förslag till ekonomisk ram 2018 – 2029 Nya stambanor för höghastighetståg Fortsatt satsning på effektiva och hållbara Särskilda insatser för att förbättra infrastrukturen Längre och tyngre tåg Nordiskt och övrigt internationellt arbete Planeringsram för vissa väg- och Stärk sjöfartens betydelse för inrikes Statens ansvar och roll som stödgivare till Finansiering av investeringsåtgärder i Den fortsatta ...................................................planeringsprocessen Förväntade ............................................effekter och konsekvenser för perioden – 2029 Utdrag ur .......protokoll vid regeringssammanträde dels godkänner vad regeringen föreslår om 1.att den ekonomiska ramen för åtgärder i den statliga transportinfrastrukturen m.m. som finansieras med anslagsmedel –2029 ska uppgå till (avsnitt 6.2), 2.att av den ekonomiska ramen ska användas till utveckling av transportsystemet (avsnitt 6.3), 3.att den del av den ekonomiska ramen som enligt punkt 2 ska användas till utveckling av transportsystemet får användas för investeringar i statliga järnvägar och vägar, trimnings- och miljöåtgärder i befintlig infrastruktur och statlig medfinansiering till vissa regionala kollektivtrafikanläggningar m.m., bidrag till åtgärder i allmänna farleder och slussar, stöd för att främja hållbara stadsmiljöer samt räntor och amorteringar för investeringar som finansieras med lån (avsnitt 6.3), 4.att av den ekonomiska ramen ska användas till vidmakthållande av statliga järnvägar inklusive reinvesteringar samt att av den ekonomiska ramen ska användas till vidmakthållande av statliga vägar inklusive bärighet, tjälsäkring och reinvesteringar av vägar samt till statlig medfinansiering till enskilda vägar (avsnitt 6.4), 5.att planeringsramen för investeringar i vissa väg- och järnvägsprojekt, för de delar där kapitalkostnaden finansieras med inkomster från trängselskatt eller vägavgifter, ska uppgå till för perioden –2029 (avsnitt 6.5.5), 6.att efter åtgärdsplaneringen slutligt besluta om fördelningen av medel mellan nationell plan och länsplaner (avsnitt 6.5.9). 2 Ärendet och dess beredning Planeringsprocessen för transportinfrastruktur i följer den struktur som beslutade om med anledning av regeringens förslag i propositionen Planeringssystem för transportinfrastruktur (prop. 2011/12:118, bet. 2011/12:TU13, rskr. 2011/12:257). Regeringen gjorde i den propositionen bedömningen att den långsiktiga infrastrukturplaneringen, så som i de senaste planomgångarna, även bör ha ett perspektiv och att regeringen bör ta ställning till vilka åtgärder som ska genomföras i det perspektivet. Regeringen gjorde vidare bedömningen att systemet även bör innefatta ett beslut om övergripande strategiska vägval ungefär en gång per mandatperiod samt ett beslut om vilka ekonomiska ramar som ska gälla beslutet avser. Regeringen har uttalat som sin avsikt att ta fram en ny nationell trafikslagsövergripande plan för utveckling av transportsystemet för perioden –2029. Regeringen har hämtat in underlag om inriktning och ekonomiska ramar från och remitterat det underlaget. Regeringen har även låtit genomföra remissmöten i syfte att inhämta synpunkter. I denna proposition beskriver regeringen vilken inriktning som regeringen anser bör väljas för planperioden –2029 och föreslår ekonomiska ramar för planperioden för att ta ställning till. Efter beslut med anledning av denna proposition fortsätter arbetet med åtgärdsplanering, vilket innebär att de åtgärder som bör prioriteras in i planen identifieras. Utifrån beslut om inriktning och ekonomiska ramar med anledning av denna proposition avser regeringen att fatta beslut om direktiv till om att ta fram förslag till en ny nationell plan och till länsplaneupprättarna om att ta fram länsplaner för den regionala transportinfrastrukturen. Regeringen planerar att fatta beslut om fastställelse av den nationella planen och de ekonomiska ramarna för länsplanerna . Regeringen inledde arbetet med att ta fram underlag för denna proposition genom att uppdra åt att ta fram ett inriktningsunderlag för en ny planperiod 2018–2029. Uppdraget innebar att skulle ta fram underlag för beslut om hur utveckling och vidmakthållande av transportinfrastrukturen bör inriktas –2029 för att – givet tillgängliga resurser – ge störst effekt för uppfyllelsen av det övergripande transportpolitiska målet och de jämbördiga funktions- och hänsynsmålen. lämnade sitt inriktningsunderlag och remitterade inriktningsunderlaget med svarstid fram till (dnr N2015/08493/TIF). En förteckning över remissinstanserna finns i bilagan. inriktningsunderlag utgör det huvudsakliga underlaget för regeringens ställningstaganden i denna proposition. Med anledning av inriktningsunderlaget har det hållits tre remissmöten. hölls ett remissmöte med syftet att ge regionala företrädare tillfälle att framföra synpunkter och kommentarer på inriktningsunderlaget. Samtliga länsplaneupprättare var representerade vid mötet. Ett ytterligare remissmöte med särskilt fokus på godstransporter hölls och ett med särskilt fokus på klimat . I uppdrag ingick även att i samråd med länsplaneupprättarna göra en översyn av verkets metodbeskrivning för regionala systemanalyser . Ett viktigt syfte med översynen var att göra de regionala systemanalyserna mer användbara ur ett nationellt perspektiv. Metodbeskrivningen redovisades (dnr N2015/06178/TIF). Regeringen har, inom några områden, begärt in kompletterande uppgifter från med anledning av inriktningsunderlaget. uppdrog regeringen åt att fördjupa inriktningsunderlaget i fråga om trimning och effektiviseringar och miljöinvesteringar samt forskning och innovation (dnr N2016/01186/TIF). Uppdraget redovisades (dnr N2016/02850/TIF). Regeringen uppdrog åt att fördjupa inriktningsunderlaget genom att redovisa åtgärder för att minska transportsektorns utsläpp av växthusgaser (dnr N2016/03603/TIF). I uppdraget ingick att översiktligt redogöra för vad föreslagna åtgärder innebär för möjligheterna att nå de transportpolitiska målen och för samhället i övrigt samt att redovisa åtgärdernas kostnadseffektivitet. Uppdraget redovisades (dnr N2016/04636/TIF). Regeringen uppdrog åt Trafikanalys m.fl. att analysera och utvärdera arbete för att öka produktiviteten och innovationsgraden i anläggningsbranschen (dnr N2014/01057/TIF). Uppdraget ska redovisas och delredovisades och (dnr N2015/03115/TIF). Regeringen uppdrog åt att inkomma med analyser om forskning och innovation inom transportområdet (dnr N2015/03927/TS). Uppdraget redovisades (dnr N2015/06853/TS). Dessutom genomfördes en hearing om forsknings- och innovationsfrågorna där ett trettiotal aktörer medverkade. Regeringen uppdrog åt Trafikanalys m.fl. att redovisa ett samlat kunskapsunderlag och en nulägesanalys om transporter av gods (dnr N2015/05047/TS). Uppdraget redovisades (dnr N2016/02549/TS). Uppdraget redovisades även muntligen vid remissmötet om godstransporter . Regeringen uppdrog åt att redovisa vilka möjligheter det finns att köra med längre och/eller tyngre godståg på det befintliga svenska järnvägsnätet (N2015/03436/TIF). Uppdraget redovisades (dnr N2015/06148/TIF). Regeringen uppdrog åt att, i nära samarbete med , analysera utvecklingspotentialen för inlandssjöfarten och kustsjöfarten i , identifiera eventuella hinder för en utveckling samt vid behov föreslå åtgärder i syfte att främja förutsättningarna för sjöfartens gods- och persontransporter (dnr N2016/01639/MRT). Uppdraget innebär i huvudsak att ska analysera och föreslå åtgärder avseende regelverk och branschnormer. Inom ramen för uppdraget ska kustsjöfarten i första hand ses 2016/17:21 som trafik mellan nationella hamnar i . Uppdraget ska redovisas . Regeringen uppdrog åt att redovisa uppdaterade uppgifter om åtgärder på de befintliga järnvägarna – och –(dnr N2016/01840/TIF). Uppdraget redovisades , med kompletteringar och (dnr N2016/03884/TIF). beslutade den dåvarande regeringen direktiv för en särskild utredare, benämnd förhandlingsperson, om utbyggnad av nya stambanor samt åtgärder för bostäder och ökad tillgänglighet i storstäderna (dir. 2014:106). beslutades tilläggsdirektiv till utredningen (dir. 2014:113). Utredningen, som antagit namnet Sverigeförhandlingen (N 2014:04), har därefter fortsatt sitt arbete utifrån oförändrade direktiv. Direktiven anger att förhandlingspersonen ska ta fram förslag till principer för finansiering samt förslag till en utbyggnadsstrategi för nya stambanor för höghastighetståg mellan och respektive . Förhandlingspersonens uppdrag handlar även om åtgärder för bostäder och ökad tillgänglighet i de tre storstäderna samt för cykling och utveckling av järnvägen i norra . Sverigeförhandlingen delredovisade uppdraget (SOU 2016:3), (dnr N2016/03933/TIF) och (dnr N2016/04741/TIF). Delrapporten och kommersiella förutsättningar, som inkom , remitterades med svarstid fram till . Förhandlingspersonen ska slutredovisa sitt uppdrag . Statens investeringar ska stärka . Med den svenska modellen som grund och modernisering som verktyg byggs ett ekonomiskt, miljömässigt och socialt hållbart samhälle, där ingen lämnas efter, men ingen heller hålls tillbaka. Regeringens prioriteringar är jobben, skolan och klimatet. Regeringens mål är att ska ha EU:s lägsta arbetslöshet 2020. Regeringens klimatpolitik innebär att ska vara en global förebild. Regeringens mål är också att ska bli ett av världens första fossilfria välfärdsländer och att de nationella miljökvalitetsmålen ska nås. Alla politikområden måste bidra till att klara de stora utmaningarna. En väl fungerande samhällsstruktur, där transportsystemet är en del, är grunden för tillgänglighet till bl.a. jobb och bostäder i hela landet. En fungerande bostadsmarknad i hela landet är av väsentlig betydelse för att alla människor ska få tillgång till en bostad, och dagens bostadsbrist ska mötas med ett ökat bostadsbyggande. Även näringslivets konkurrenskraft bygger på tillförlitliga transporter, inom och genom länkar till resten av världen. Det ställer krav på att transportsystemet planeras med beaktande av övrig samhällsplanering på såväl lokal och regional som statlig nivå. Transportsystemets utformning har även betydelse för en god krisberedskap och för totalförsvaret. Vidare måste transportsektorns miljöpåverkan och utsläpp minska kraftigt för att ska nå sina miljö- och klimatmål samt de internationella åtaganden som följer av . Innovativa lösningar, t.ex. vad gäller logistik, behövs för att möta utmaningarna. Transportsystemets utformning som helhet har stor betydelse för dess bidrag till en långsiktigt hållbar utveckling. Infrastrukturprojekt tar att planera och genomföra och de långsiktiga infrastrukturplanerna sträcker sig över flera mandatperioder. För ett effektivt genomförande krävs därför stabila och långsiktiga planeringsförutsättningar. 3.2Transportpolitiska mål och principer Resor och transporter är nödvändiga för att samhället ska fungera. De transportpolitiska målen och målstrukturen uttrycker den politiska inriktningen och prioriteringar för att nå detta. De transportpolitiska målen och preciseringarna ska, tillsammans med de transportpolitiska principerna, vara de viktigaste utgångspunkterna för samtliga styrmedel i den statliga transportpolitiken. De transportpolitiska målen och de transportpolitiska principerna listas nedan, liksom fyrstegsprincipen, som beskriver ett förhållningssätt i valet av åtgärder. Transportpolitikens övergripande mål, som beslutades av 1998 (prop. 1997/98:56, bet. 1997/98;TU10, rskr. 1997:98/266), är att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet. Därutöver beslutade 2009 om ett funktionsmål om tillgänglighet och ett hänsynsmål om säkerhet, miljö och hälsa som sinsemellan är jämbördiga (prop. 2008/09:93, bet. 2008/09:TU14, rskr. 2008/09:257). Funktionsmålet innebär att transportsystemets utformning, funktion och användning ska medverka till att ge alla en grundläggande tillgänglighet med god kvalitet och användbarhet samt bidra till utvecklingskraft i hela landet. Transportsystemet ska vara jämställt, dvs. likvärdigt svara mot kvinnors respektive mäns transportbehov. Hänsynsmålet innebär att transportsystemets utformning, funktion och användning ska anpassas till att ingen ska dödas eller skadas allvarligt, bidra till att det övergripande generationsmålet för miljö och miljökvalitetsmålen nås samt bidra till ökad hälsa (reviderat i prop. 2012/13:1 utg.omr. 22, bet. 2012/13:TU1, rskr. 2012/13:118). Regeringens politik inom transportområdet ska bidra till att det övergripande transportpolitiska målet och de jämbördiga funktions- och hänsynsmålen nås. För att det övergripande transportpolitiska målet ska kunna nås måste funktionsmålet i huvudsak utvecklas inom ramen för hänsynsmålet. Därmed ska transportsystemet bidra till en miljömässigt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling i alla delar av landet. De transportpolitiska principerna beslutades av 2006 (prop. 2006/06:160, bet. 2005/06:TU5, rskr. 2005/06:308). Principerna är följande. Kunderna ska ges stor valfrihet att bestämma hur de vill resa och hur en transport ska utföras. Beslut om transportproduktion bör ske i decentraliserade former. Samverkan inom och mellan olika trafikslag ska främjas. Konkurrensen mellan olika trafikutövare och transportalternativ ska främjas. Trafikens samhällsekonomiska kostnader ska vara en utgångspunkt när transportpolitiska styrmedel utformas. En viktig utgångspunkt för utvecklingen av transportsystemet är fyrstegsprincipen som riksdag och regering upprepade gånger uttalat stöd för. Fyrstegsprincipen innebär att möjliga förbättringar i transportsystemet ska prövas stegvis enligt följande. Det första steget innebär att överväga åtgärder som kan påverka transportefterfrågan och val av transportsätt.  Det andra steget innebär att överväga åtgärder som medför ett mer Prop. 2016/17:21 effektivt utnyttjande av befintlig infrastruktur. Det tredje steget innebär att vid behov överväga begränsade ombyggnationer. Det fjärde steget innebär att, om behovet inte kan tillgodoses i de tre tidigare stegen, överväga nyinvesteringar eller större ombyggnadsåtgärder. Att planera transportsystemet enligt fyrstegsprincipen förväntas bidra till kostnadseffektiva lösningar. Alla trafikslag och transportmedel liksom alla typer av åtgärder som leder till att målen nås ska beaktas. En effektiv lösning på ett specifikt problem i transportsystemet kan innefatta åtgärder från flera av fyrstegsprincipens steg. Syftet ska vara att nå en god hushållning med både ekonomiska medel och naturresurser samt en hållbar samhällsutveckling. genomför åtgärdsvalsstudier enligt fyrstegsprincipen. Hela redovisningen i detta avsnitt bygger på underlag från Trafikanalys. Enligt Trafikanalys resvaneundersökning sker drygt hälften av alla personresor med bil. Med personresa avses enligt resvaneundersökningen varje förflyttning som en person gör utanför det egna arbetsstället och den egna bostaden/tomten. Huvudresor startar och slutar i huvudresepunkter, dvs. bostad/fritidsbostad, arbetsplats/skola och liknande eller tillfällig övernattningsplats. Ungefär en tredjedel av resorna sker till fots eller med cykel, medan endast sker med kollektiva färdsätt (här avses allmän kollektivtrafik med buss, tåg, spårvagn eller tunnelbana) eller övriga färdsätt som här omfattar färdtjänst, taxi, flyg och båt m.m. Bilen är det vanligaste färdmedlet för både kvinnor och män. Män använder dock bil i något högre utsträckning än kvinnor, medan kvinnor gör en större andel av sina resor till fots, med cykel eller kollektivtrafik än män. Uppgifterna kring resor som presenteras här gäller som beskrivits huvudresor. En huvudresa kan innehålla ett eller flera stopp på vägen, dels för att uträtta ärenden, dels för att byta färdsätt. Många huvudresor börjar och/eller slutar med gång/cykling. Det är viktigt att hela reskedjan, inklusive eventuella byten, fungerar bra. Till fots, cykel Källa: –2014, Trafikanalys. Totalt av antalet resor görs med kollektivtrafik, gång eller cykel. På resor och uppåt har kollektivtrafiken en betydligt större andel av antalet resor än gång och cykel. Ovanstående uppgifter gäller antal resor. När persontransportarbetet studeras, dvs. det totala antalet resta kilometer, blir bilens roll mer dominerande, medan gång och cykel av naturliga skäl främst används för kortare resor och därmed står för en betydligt mindre andel. Kollektiva färdsätt står för en ungefär lika stor andel av resta kilometer som av antalet resor. Övriga färdsätt har en högre andel av persontransportarbetet än av antalet resor eftersom de inkluderar mer långväga färdsätt som flyg. Till fots, cykel Källa: –2014, Trafikanalys. Användningen av bil respektive kollektiva färdmedel skiljer sig åt beroende på vilken typ av kommun som resenärerna bor i. I storstäder och förortskommuner till storstäderna, där tillgången till kollektivtrafik är högre än i andra kommuner, är även andelen av alla förflyttningar som sker med kollektivtrafik betydligt högre än i övriga kommuntyper. Förortskommuner till större städer Kommuner i tätbefolkad region Kommuner i glesbefolkad region Källa: –2014, Trafikanalys. Långväga resor, dvs. resor som innebär minst enkel resa, står för en mindre del av antalet 2016/17:21 transportarbetet. Merparten av de långväga resorna är och ungefär en fjärdedel är relaterade till arbete (tjänsteresor och längre pendlingsresor) eller skola. För de långväga inrikes fritidsresorna är bilen det klart dominerande färdsättet. Åtta av tio resor sker med bil, medan lite drygt var tionde resa sker med tåg. Även för de långväga inrikes arbets- och skolrelaterade resorna är bilen det vanligaste färdsättet, sex av tio resor sker med bil. Många arbets- och skolrelaterade långväga inrikesresor sker också med tåg, ca tre av tio, medan ca en av tio sker med flyg. Hur resorna fördelas mellan olika färdmedel varierar dock mellan olika delar av landet. Utrikesresor är till stor del, , långväga. Resterande utrikesresor är kortare gränspassageresor till de nordiska grannländerna. Även en stor andel av de längre utrikesresorna går till de nordiska grannländerna. , och står tillsammans som resmål för av resorna till utlandet. Liksom för de långväga inrikesresorna är merparten av de långväga utrikesresorna och ungefär en fjärdedel relaterade till arbete eller skola. Det vanligaste färdsättet vid utrikesresor är flyg, som används vid ungefär hälften av de arbets- och skolrelaterade utrikesresorna och ännu något mer när det gäller utrikes , följt av bilen. Tåg används för av de arbets- och skolrelaterade utrikesresorna men för en mindre andel av utrikes . Arbets-, tjänste- och Arbets-, tjänste- och Källa: –2014, Trafikanalys. Hela redovisningen i detta avsnitt bygger på underlag från Trafikanalys. Enligt Trafikanalys kartläggning av godstransporter uppgick den transporterade godsmängden i till drygt . Cirka två tredjedelar, av volymen är inrikes gods och en tredjedel är utrikes. Inrikes transporterar tunga lastbilar en klar majoritet av godset, medan sjöfarten transporterar huvuddelen av godset till och från utlandet, se figur 3.5. Källa: PM 2016:3, Godstransportflöden – Statistikunderlag med varugruppsindelning, Trafikanalys. Andelen av utrikes gods som transporteras med sjöfart är till viss del underskattad då lastbilar och tåg ombord på fartyg inte klassas som sjöfart. Det sammanlagda inrikes godstransportarbetet, dvs. mätt i tonkilometer, uppgick till knappt , se figur 3.6. på järnväg respektive till sjöss transporteras längre sträckor. Detta innebär att dessa trafikslags andelar av godstransporterna är högre än dess andel av transporterad godsvolym. står för av godstransportarbetet i , medan sjöfart respektive tunga lastbilar står för vardera . Andelarna har varit relativt konstanta . Källa: –2014, Trafikanalys. Anm. Lastbilsstatistiken är sedan undersökningsår 2012 omräknad, med ett tidsseriebrott som följd. Olika varugrupper transporteras i stor utsträckning av olika trafikslag. I figur 3.7 visas fördelningen av godsmängden på trafikslag för några utvalda varugrupper. Mätt i ton är den största varugruppen () malm och andra produkter från utvinning. Tunga lastbilar står för merparten av malmtransporterna, men det är den varugrupp där järnvägen har sin största andel av den transporterade godsmängden. Näst största varugrupp mätt i ton () är jordbruks- och skogsbruksprodukter. Här dominerar tunga lastbilar transporterna.