prop · H30388 · 2016-02-16 00:00:00 — är en myndighet under med uppgift att granska den verksamhet som bedrivs av staten. Vårt uppdrag är att genom oberoende revision skapa demokratisk insyn, medverka till god resursanvändning och effektiv förvaltning i staten. bedriver både årlig revision och effektivitetsrevision. Denna rapport har tagits fram inom effektivitetsrevisionen, vars uppgift är att granska hur effektiv den statliga verksamheten är. Effektivitetsgranskningar rapporteras direkt till . isbn 978-91-7086-386-8 rir 2015:18 foto: etsabild ab /hanes form: curry tryck: interntryckeri, 2015 Skydd mot olyckor, krisberedskap och civilt försvar SKYDD MOT OLYCKOR, KRISBEREDSKAP OCH CIVILT FÖRSVAR Härmed överlämnas enligt 9 § lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. följande granskningsrapport över effektivitetsrevision: Skydd mot olyckor, krisberedskap och civilt försvar har granskat länsstyrelsernas krisberedskapsarbete. Resultatet av granskningen redovisas i denna granskningsrapport. Företrädare för , , länsstyrelserna och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap har fått tillfälle att faktagranska och i övrigt lämna synpunkter på ett utkast till rapporten. Rapporten innehåller slutsatser och rekommendationer som avser regeringen, länsstyrelserna och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. Utöver den tryckta versionen av granskningsrapporten omfattar detta beslut 7 bilagor i elektronisk form, vilket framgår av innehållsförteckningen. Riksrevisor har beslutat i detta ärende. Revisionsdirektör har varit föredragande. Revisor , revisor och revisionsdirektör har medverkat i den slutliga handläggningen. Regeringen, , , länsstyrelserna, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. SKYDD MOT OLYCKOR, KRISBEREDSKAP OCH CIVILT FÖRSVAR Sammanfattande slutsatser och rekommendationer Länsstyrelsernas effektivitet och långsiktighet Samverkan, samordning och stöd Regionala risk- och sårbarhetsanalyser Uppföljning av kommunernas krisberedskap Tillsyn och operativt ansvar enligt lagen om skydd mot olyckor Ekonomiska resurser för krisberedskapen Finansieringens påverkan på krisberedskapen Regeringens styrning av finansiella resurser Till rapporten finns 7 separata bilagor att ladda ned från Dessa kan också begäras ut från ärendets akt genom att man kontaktar registratur. Centrala begrepp och termer Länsstyrelsernas ansvar för och finansiering av krisberedskapsarbetet Iakttagelser om krisledningsplaner och tjänsteman i beredskap Iakttagelser om personal och kompetens SKYDD MOT OLYCKOR, KRISBEREDSKAP OCH CIVILT FÖRSVAR Sammanfattande slutsatser och rekommendationer har granskat länsstyrelsernas arbete med skydd mot olyckor, krisberedskap och civilt försvar. Granskningen omfattar även regeringens styrning samt Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps (MSB) och uppföljning av länsstyrelsernas krisberedskapsarbete. Samhället behöver ha beredskap mot kriser som epidemier, terrorism, naturolyckor och störningar i teknisk infrastruktur. Skogsbranden i visade att beredskapen för räddningsinsatser inte var tillräcklig. Vidare har det säkerhetspolitiska läget i närområde försämrats, vilket har bidragit till att statsmakterna har höjt ambitionsnivån för det civila försvaret. Länsstyrelserna har ansvar för att minska sårbarheten i samhället och ska verka för att har en god krisberedskap. Länsstyrelserna ska bland annat upprätta regionala risk- och sårbarhetsanalyser och samordna krisberedskapen i länen. De ska också arbeta för att olika aktörer, exempelvis kommuner, landsting, företag och statliga myndigheter ska samverka. Syftet med granskningen är att bedöma om det finns brister i länsstyrelsernas regionala krisberedskapsarbete. Syftet är också att bedöma om resurserna för regional krisberedskap kan användas mer effektivt. Den övergripande slutsatsen av granskningen är att länsstyrelsernas krisberedskapsarbete behöver förbättras i flera avseenden för att alla län ska leva upp till statsmakternas mål och krav. Stor frihet för länen att utforma beredskapsarbetet Regeringens styrning ger länsstyrelserna stor frihet att själva tolka och bestämma vad som krävs för att lösa uppgifterna. Denna flexibilitet är nödvändig för att varje länsstyrelse ska kunna hantera en föränderlig omvärld och ta hänsyn till länets speciella SKYDD MOT OLYCKOR, KRISBEREDSKAP OCH CIVILT FÖRSVAR medför ett omfattande tolkningsutrymme utmaningar och risker. Det blir till exempel svårare att bedöma om länsstyrelsernas krisberedskapsarbete fungerar som det är tänkt och om det är balans mellan uppgifter och resurser. En stor del av finansieringen är projektbidrag Länsstyrelsernas förvaltningsanslag ska finansiera arbetet med de krisberedskapsuppgifter som framgår av tillämpliga lagar och förordningar. För att bedriva utvecklingsprojekt kan länsstyrelserna ansöka om bidrag från ett särskilt krisberedskapsanslag som MSB fördelar. är projektbidragen en större finansieringskälla än förvaltningsanslagen för de direkta kostnaderna för länsstyrelsernas krisberedskapsarbete. Projektmedlen till vissa länsstyrelser är ungefär dubbelt så stora som de förvaltningsanslag som fördelats till krisberedskap. I praktiken har utformningen av finansieringen bidragit till att flera länsstyrelsers arbete har präglats av kortsiktig utvecklingsverksamhet snarare än av kontinuitet. Utvecklingsprojekten kan ha positiva effekter, exempelvis har övningar möjliggjorts tack vare projektbidrag. Granskningen visar att en stor andel projektbidrag kan ge negativa konsekvenser. Projekten har löpt under 1–i sänder, vilket har medfört en osäkerhet om hur stora resurser länsstyrelserna har för krisberedskapsarbetet . Verksamheten blir svår att bedriva långsiktigt och en effektiv personalförsörjning försvåras. Enligt flera länsstyrelser är det svårt att anställa personal med tillräcklig kompetens genom att enbart erbjuda tidsbegränsade projektanställningar. För att ha råd att behålla fastanställd personal har vissa länsstyrelser sökt medel för och bedrivit utvecklingsprojekt som inte motsvarat de viktigaste behoven inom krisberedskapen. Vidare finns en risk för att arbete med uppgifter som länsstyrelserna är ålagda att utföra finansieras med projektmedel från krisberedskapsanslaget, vilket inte är avsikten. Granskningen visar också att det finns en risk för att länsstyrelserna inte har resurser för att effektivt omhänderta och implementera resultaten av utvecklingsprojekten. har MSB beslutat om nya villkor för utvecklingsprojekt. Projekten kommer bland annat att kunna löpa än förut, upp till . Det kan bidra till att minska vissa negativa effekter som iakttagits i granskningen. bedömer dock att flera problem riskerar att kvarstå, på grund av betoningen på utvecklingsverksamhet snarare än att utföra ålagda uppgifter. Satsning medförde ingen ekonomisk förstärkning Inför överfördes från krisberedskapsanslaget till länsstyrelsernas förvaltningsanslag. Syftet var att stärka länsstyrelsernas roll och utveckla förmågan till krishantering. Granskningen visar att pengarna gick till annan verksamhet inom länsstyrelserna. Överföringen medförde därmed inte någon förstärkning av resurserna för krisberedskap från förvaltningsanslaget, se nedan. Länsstyrelsernas förvaltningsanslag som använts för krisberedskapsarbete samt tilldelade projektbidrag från krisberedskapsanslaget 2005–2014 Samverkan och stöd prioriteras högt och fungerar överlag som avsett Länsstyrelserna har prioriterat arbetet med samverkan, samordning och stöd, bland annat genom att delta i och driva olika samverkansnätverk. Granskningen visar att samverkan och det stöd som länsstyrelserna gett i stort sett fungerat som avsett. Begränsad användning av länsstyrelsernas risk- och sårbarhetsanalyser Länsstyrelserna har ansvar för att ta fram risk- och sårbarhetsanalyser. Dessa ska vara användbara underlag för krisberedskapsåtgärder, både för länsstyrelserna själva och för andra aktörer. Granskningen visar att länsstyrelserna tar fram analyserna och i enlighet med de formella kraven, men det finns flera exempel på att den faktiska användningen av analyserna är begränsad. Enligt MSB och vissa länsstyrelser beror bristerna bland annat på att analyserna präglas av bredd snarare än av djup. Därutöver saknas det ibland en koppling mellan identifierade hot, risker och sårbarheter och de åtgärder länsstyrelserna planerar att vidta. Risk- och sårbarhetsanalyserna är inte enhetligt utformade. Det försvårar MSB:s arbete med att ta fram nationella riskbilder och övergripande bedömningar av samhällets krisberedskap. slutsats är att risk- och sårbarhetsanalyserna inte alltid är fullt användbara, vare sig som underlag för att vidta åtgärder i länen eller som underlag för nationella riskbilder och bedömningar av samhällets krisberedskap. SKYDD MOT OLYCKOR, KRISBEREDSKAP OCH CIVILT FÖRSVAR infört nya föreskrifter på området. Det är för tidigt att bedöma hur dessa kan öka användbarheten. Risk- och sårbarhetsanalyser ska enligt krisberedskapsförordningen redovisas . Årliga förändringar av regionala risker är sällan så omfattande att det motiverar en ny redovisning av riskbilden. En glesare och mer behovsanpassad redovisning skulle kunna frigöra resurser, exempelvis för ett fördjupat analysarbete eller för praktiska krisberedskapsåtgärder. Länsstyrelsernas uppföljning av kommunernas krisberedskapsarbete behöver förbättras Nästan alla länsstyrelser bedömer att de har genomfört den uppföljning av kommunerna som de är ålagda att utföra. Enligt MSB och flera länsstyrelser har dock kvaliteten på uppföljningen i vissa fall varit bristfällig. –2014 har det inte varit tydligt reglerat vad uppföljningen ska innehålla och vilken kvalitet som är tillräcklig. Granskningen visar att länsstyrelserna har lagt lite tid på att följa upp kommunerna. färdigställde MSB en processbeskrivning som syftar till att tydliggöra uppföljningen av kommunernas krisberedskap. Det är dock för tidigt att bedöma om detta kommer att medföra att kvaliteten förbättras. Kommunerna kan erhålla ersättning för det krisberedskapsarbete de utför enligt lagen om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap. Om en länsstyrelse bedömer att en kommun inte lever upp till kraven på beredskap kan föreslå att MSB ska reducera ersättningen. Länsstyrelserna har dock sällan utnyttjat denna möjlighet; –2014 föreslog länsstyrelserna reducering av ersättningen för tre kommuner. Brister i tillsynen enligt lagen om skydd mot olyckor Länsstyrelserna har till uppgift att stödja och bedriva tillsyn av kommunernas arbete enligt lagen och förordningen om skydd mot olyckor. Länsstyrelsernas tillsyn ska bland annat syfta till en likvärdig utveckling och likvärdiga förhållanden, lokala förhållanden ska beaktas. MSB följer upp och utvärderar länsstyrelsernas tillsyn. Myndigheten har även tagit fram kriterier för tillsynen. MSB har uppmärksammat två huvudsakliga brister; att tillsyn görs för sällan och att länsstyrelserna avsätter för lite tid till denna. granskning bekräftar MSB:s bedömning och drar slutsatsen att länsstyrelserna behöver förbättra tillsynsarbetet för att uppnå lagstiftarens intentioner. Av granskningen framgår vidare att det inte finns någon samlad nationell bild av hur väl kommunerna uppfyller lagens krav. En samlad bild skulle, enligt , behövas som underlag för beslut. Mer övningar och utbildningar behövs i många län Länsstyrelserna har ett brett uppdrag att arbeta med övningar och utbildningar. De ska verka för att olika aktörer i länen har en god krisberedskap. De ska också kunna ta över det operativa ansvaret för den kommunala räddningstjänsten vid större händelser. För att klara detta behövs regelbundna övningar. Syftet med övningar är att identifiera brister och behov av åtgärder för att utveckla krishanteringsförmågan. Utan övningar kan risken öka för bristfällig beredskap. Granskningen visar att endast omkring hälften av länsstyrelserna har utfört övningar och utbildningar i den omfattning som de bedömer att uppgiften kräver. Även MSB har vid tillsyn av länsstyrelserna bedömt att det operativa ansvaret behöver övas i större utsträckning. bedömer att det är allvarligt när många länsstyrelser beskriver sin övningsverksamhet som otillräcklig. Det gäller både övning för att utveckla krisberedskapen i länen och övning för att länsstyrelserna ska kunna ta det operativa ansvaret för kommunernas räddningstjänster. Arbetet med att utveckla ett civilt försvar har brister Länsstyrelsernas arbete med civilt försvar har varit nedprioriterat. har ambitionsnivån höjts, har lyft behovet av ett förstärkt civilt försvar i beslutet om en ny försvarspolitisk inriktning för perioden –2020. Länsstyrelsernas arbete med ett civilt försvar är därmed i ett utvecklingsskede. Granskningen visar att endast en länsstyrelse har bedömt att den utfört uppgifterna på området. Länsstyrelserna har inte uppfattat uppgiften som väl avgränsad eller definierad. Med höjda ambitioner för det civila försvaret följer, enligt flera aktörer, ett behov av en tydligare kravställning. MSB bedömer inte enskilda länsstyrelsers samlade krisberedskapsarbete MSB bedömer inte varje länsstyrelses samlade krisberedskapsarbete. Enligt skulle en sådan bedömning kunna ge länsstyrelserna en helhetsbild av hur deras krisberedskapsarbete fungerar. Bedömningen skulle vidare kunna utgöra ett underlag för förbättringar av skydd mot olyckor, krisberedskap och civilt försvar. SKYDD MOT OLYCKOR, KRISBEREDSKAP OCH CIVILT FÖRSVAR Överväg en omfördelning av en del av krisberedskapsanslaget till länsstyrelsernas förvaltningsanslag och säkerställ att omfördelade medel går till avsedd verksamhet, i syfte att uppnå ett effektivare krisberedskapsarbete. Minska frekvensen i länsstyrelsernas rapportering av risk- och sårbarhetsanalyser. Förtydliga ambitionsnivån och se till att länsstyrelserna har tillräckliga resurser för civilt försvar, i enlighet med den försvarspolitiska inriktningen –2020. Utveckla arbetet för att uppnå MSB:s kriterier för tillsyn enligt lagen om skydd mot olyckor. Genomför och delta i övningar i större utsträckning i syfte att upprätthålla en god krisberedskap i länen. Exempelvis har vissa länsstyrelser inte övat att överta det operativa ansvaret för den kommunala räddningstjänsten. Utveckla arbetet med risk- och sårbarhetsanalyser så att analyserna i större utsträckning kan fungera som underlag för beslut om åtgärder. Ta fram en samlad nationell lägesbild av hur kommunerna uppfyller kraven enligt lagen om skydd mot olyckor. Förbättra stödet till enskilda länsstyrelser i strategiska frågor och anpassa det bättre till respektive länsstyrelses förutsättningar. Samhället av är sårbart. Allvarliga naturolyckor, störningar i infrastruktur och andra händelser kräver en väl fungerande krishanteringsförmåga i samhället. Skogsbranden i visade att beredskapen inte var tillräcklig. Många utredningar, bland annat de revisionsrapporter om krisberedskap som publicerade 2007–2008, har visat att regeringen och de statliga myndigheterna, däribland länsstyrelserna, har viktiga roller för samhällets krisberedskap.1 Länsstyrelserna har till uppgift att minska sårbarheten i samhället och ska verka för att har en god krisberedskap. Länsstyrelsernas uppgifter är bland annat att upprätta regionala risk- och sårbarhetsanalyser och att samordna krisberedskapen i länen. Länsstyrelserna ska också verka för att olika aktörer samverkar, exempelvis kommuner, landsting, företag och andra statliga myndigheter. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) framförde att det fanns indikationer på att basfinansieringen av krisberedskapsarbetet inte prioriterades av länsstyrelserna, och att beredskapsarbetet i allt större utsträckning finansierades med projektmedel som beviljats av MSB.2 Det säkerhetspolitiska läget i närområde har försämrats, vilket har bidragit till att statsmakterna har höjt ambitionsnivån för det civila försvaret.3 Länsstyrelserna har en central roll för det civila försvaret vid exempelvis höjd beredskap.4 Länsstyrelsernas övergripande uppgifter, ansvar samt roll för den regionala krisberedskapen är dock oförändrade. 1Se rapporterna Beredskapen för kärnkraftsolyckor (RiR 2007:4), Säkerheten vid vattenkraftdammar (RiR 2007:9), Statens insatser för att hantera omfattande elavbrott (RiR 2007:17), Krisberedskap i betalningssystemet (RiR 2007:28), Pandemier – hantering av hot mot människors hälsa (RiR 2008:1), Dricksvattenförsörjning – beredskap för stora kriser (RiR 2008:8), Regeringen och krisen – regeringens krishantering och styrning av samhällets beredskap för allvarliga samhällskriser (RiR 2008:9) och Skyddet för farligt gods (RiR 2008:29). 2MSB, Budgetunderlag 2015–2017, 2014. 2014/15:109, Försvarspolitisk inriktning – försvar 2016–2020, bet. 2014/15: FöU11, rskr. 2014/15:251. 4Höjd beredskap beslutas av regeringen vid krig och krigsfara. Förordning (2007:825) med länsstyrelseinstruktion. SKYDD MOT OLYCKOR, KRISBEREDSKAP OCH CIVILT FÖRSVAR Syftet med granskningen är att bedöma om det finns brister i länsstyrelsernas krisberedskapsarbete och om resurserna för den regionala krisberedskapen kan användas mer effektivt. Granskningen har utgått från tre frågor: 1.Bedriver länsstyrelserna ett effektivt och långsiktigt krisberedskapsarbete? 2.Är finansieringen av länsstyrelsernas krisberedskapsuppgifter ändamålsenlig för att uppnå ett effektivt och långsiktigt krisberedskapsarbete? 3.Är uppföljningen av länsstyrelsernas krisberedskapsuppgifter ändamålsenlig för att uppnå ett effektivt och långsiktigt krisberedskapsarbete? Granskningen omfattar regeringen, , samtliga 21 länsstyrelser och MSB. Granskningen avser den del av länsstyrelsernas krisberedskapsarbete som ger förutsättningar för att förebygga och hantera en kris i . Granskningen syftar till att identifiera generella utmaningar och brister på området. För att behålla bredden i granskningen har valt att inte gå på djupet i enskilda verksamheter. lämnar därmed inte detaljerade slutsatser och rekommendationer till var och en av de Granskningen omfattar i huvudsak perioden –2014. Granskningen av förvaltningsanslag och krisberedskapsanslag omfattar perioden –2014. Granskningen omfattar inte kriskommunikation som har utretts av bland andra Skogsbrandutredningen.5 Målen för krisberedskapen är att minska risken för olyckor och kriser som hotar vår säkerhet. Krisberedskapen ska värna människors liv och hälsa samt grundläggande värden som demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter genom att upprätthålla samhällsviktig verksamhet och hindra eller begränsa skador på egendom och miljö då olyckor och krissituationer inträffar.6 I denna rapport avser ålagda uppgifter länsstyrelsernas författningsreglerade uppgifter på området. Uppgifterna framgår huvudsakligen av lagen (2006:544) 5Justitiedepartementet, , . 2014/15:1, Budgetpropositionen , utg. omr. 6, bet. 2014/15:FöU1, rskr. 2014/15:63. om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap (LEH), lagen (2003:778) om skydd mot olyckor (LSO), förordningen (2003:789) om skydd mot olyckor, förordningen (2007:825) med länsstyrelseinstruktion och förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap. Länsstyrelserna är geografiskt områdesansvariga myndigheter för krisberedskapen på regional nivå. Det innefattar inriktning, prioritering och samordning av tvärsektoriella åtgärder inför, under och efter en kris. Regeringen och de centrala myndigheterna ansvarar för dessa åtgärder på nationell nivå och kommunerna ansvarar på lokal nivå.7 Under en kris är det ofta kommunerna som ansvarar för initiala åtgärder. Om en räddningsinsats blir för omfattande kan dock staten via länsstyrelserna ta över ansvaret för den kommunala räddningstjänsten.8 Länsstyrelserna samverkar med olika lokala, regionala och centrala aktörer för att skapa ett tryggt och säkert samhälle. är bland annat att ta fram regionala risk- och sårbarhetsanalyser, följa upp kommunernas åtgärder inför och vid kriser och bedriva tillsyn av kommunernas arbete enligt LSO. Länsstyrelserna ska vidare stödja länets aktörer genom övningar och utbildningar. En risk- och sårbarhetsanalys (RSA) är en analys där varje myndighet i syfte att stärka sin egen och samhällets krisberedskap ska analysera om det finns sådan sårbarhet eller sådana hot och risker inom myndighetens ansvarsområde som synnerligen allvarligt kan försämra förmågan till verksamhet inom området.9 Länsstyrelserna har också uppgifter inom det civila försvaret, som syftar till att värna civilbefolkningen, säkerställa de viktigaste samhällsfunktionerna och bidra till Försvarsmaktens förmåga vid ett väpnat angrepp eller krig i vår omvärld.10 Länsstyrelserna ska ha beredskap för att kunna hantera situationer som uppstår före, under och efter en kris. Det gäller både i fredstid och i händelse av höjd beredskap eller krig. Länsstyrelserna ansvarar inte för att länet har en viss krisberedskapsförmåga; däremot ska alla länsstyrelser ha en grundförmåga 2007/08:92, Stärkt krisberedskap – för säkerhets skull, bet. 2007/08:FöU12, rskr. 2007/08:193. 84 kap. 33 § förordningen (2003:789) om skydd mot olyckor. 99 § förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap. 2014/15:109, Försvarspolitisk inriktning – försvar 2016–2020, avsnitt 5.6, bet. 2014/15:FöU11, rskr. 2014/15:251. SKYDD MOT OLYCKOR, KRISBEREDSKAP OCH CIVILT FÖRSVAR avseende bland annat kriskommunikation, ledningsresurser och samverkan. Samtliga länsstyrelser har räddningstjänstansvar vid olyckor i eller utsläpp från kärnkraftverk. I län, län och har länsstyrelserna dessutom utökade beredskapsuppgifter som gäller säkerheten kring kärnkraftverken och risken för utsläpp av radioaktiva ämnen. Ett effektivt krisberedskapsarbete vid länsstyrelserna kräver enligt ett tydligt regelverk, tydliga mål och syften för verksamheten samt en finansiering som ger förutsättningar för myndigheterna att genomföra sina uppgifter. En effektiv finansiering förutsätter att resurserna är i balans med uppgifterna.11 har utgått från att länsstyrelserna hämtar in och analyserar information som sedan ligger till grund för de åtgärder som behöver vidtas. Länsstyrelserna ska också följa upp resultaten och rapportera till bland andra regeringen. I kapitel 2–4 redovisas iakttagelser. I anslutning till varje avsnitt redovisas de mer detaljerade mål och krav som länsstyrelserna ska uppnå med sin verksamhet. I bilaga 2 finns en närmare redogörelse för modellen som har legat till grund för bedömningsgrunder. har kartlagt vad som uttalats om mål och syfte för länsstyrelsernas krisberedskapsarbete i utredningar, propositioner och riksdagsbeslut samt vad som beslutats av och regeringen om uppgifter för verksamheten. För att få underlag för en bedömning av länsstyrelsernas arbetssätt har besökt och intervjuat ett stort antal tjänstemän och chefer på länsstyrelserna. Intervjuer har genomförts vid länsstyrelserna i , , och . Vid i län har intervjuer gjorts med tjänstemän på flera nivåer och dessutom har styrdokument, handlingsplaner och RSA:er granskats. Intervjuer har också genomförts med kommunala tjänstemän i , och samt med företrädare för räddningstjänstförbundet brandkår och för läns landsting. För att komplettera informationen om kommuners och landstings syn på länsstyrelsernas krisberedskapsarbete har intervjuat en handläggare för krisberedskap på Kommuner och Landsting (SKL). 11Av 1 kap. 3 § budgetlagen (2011:203) och 3 § myndighetsförordningen (2007:515) framgår att hög effektivitet ska eftersträvas i statens verksamhet och att god hushållning ska iakttas. har också hämtat in underlag från för krisberedskap (NKK) och från nätverket för landstingens krisberedskap (NLK). Intervjuer har gjorts med företrädare för den nu avslutade utredningen om skogsbranden i och utredningen om statens regionala förvaltning för att få deras syn på länsstyrelsernas krisberedskapsarbete. En webbenkät har skickats ut till samtliga 21 länsstyrelser (se bilaga 6).