prop · H303180 · 2016-06-21 00:00:00 — Enligt regeringens uppfattning saknas det mot denna bakgrund anledning att föra över särbestämmelsen för fastställelsetalan till den nya lagen. Tillåtligheten av tvister som avser frågan om huruvida en rätt till ett efternamn består eller inte eller om huruvida ett förfarande utgör intrång i en sådan rätt eller inte, får alltså prövas i domstol enligt de allmänna bestämmelserna om fastställelsetalan i . Den som gör intrång i ett materiellt skyddat namn bör kunna vara skadeståndsskyldig Enligt namnlag medför intrång i någon annans egenartade namn till nackdel för namnhavaren skadeståndsskyldighet för den som i ond tro gör sig skyldig till intrånget. Kommittén föreslår att motsvarande bör gälla även enligt den nya lagen. anser dock att det kan ifrågasättas om en efternamnsbärare ska ha möjlighet att väcka en intrångstalan. Enligt regeringens uppfattning är det dock rimligt att den som har ett materiellt skyddat 2015/16:180 efternamn också har rätt till ersättning för den skada som han eller hon åsamkas genom ett namnintrång som gjorts i ond tro. Att behålla skadeståndsskyldigheten kan också ha en avhållande effekt. Regeringen anser därför att den som gör intrång i annans rätt till ett materiellt skyddat efternamn ska vara skyldig att ersätta namnhavarens skada, om han eller hon har insett eller borde ha insett att förfarandet var till nackdel för denne. Liksom bör ersättningen kunna omfatta såväl ekonomisk som ideell skada. Regeringens förslag: Alla barn ska ges ett eller flera förnamn. ansökan om förvärv av ett barns förnamn ska göras från barnets födelse. Det ska vara möjligt att, utan begränsningar, förvärva förnamn genom att lägga till eller byta ut ett eller flera namn. vara möjligt att stryka ett eller flera förnamn, dock inte alla, eller ändra ordningsföljden mellan förnamnen. Ett förnamn ska kunna förvärvas under förutsättning att det inte kan väcka anstöt, kan antas leda till obehag för den som ska bära namnet eller av någon annan anledning är olämpligt som förnamn. förslag överensstämmer delvis med rege- Kommittén föreslår att det i lagen inte närmare anges vilka för- värv eller ändringar av förnamn som får ske. att ett namn inte ska godtas som förnamn om det kan antas leda till väsentligt obehag för den som bär namnet eller om det av någon anled- ning uppenbarligen inte är lämpligt som förnamn. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslagen eller invänder inte mot dem. Förvaltningsrätten i och Förvalt- ningsrätten i anser att det bör finnas någon form av spärr mot för många byten av barns förnamn. Myndigheten för internationella adoptionsfrågor anser att det inte bör vara möjligt för adoptivföräldrar att byta ut adoptivbarnets samtliga förnamn utan att barnet självt har gett sitt samtycke till detta. framhåller att det tydligt bör framgå att även en ansökan bör göras även vid ändring av ett förnamns stavning eller ordningsföljden vill att tilltalsnamnets status höjs genom att det vid ansökan om barns förnamn blir obligatoriskt att ange vilket eller vilka av namnen som ska vara tilltalsnamn. det för homosexuellas, bisexuellas, transpersoners och queeras rättighe- ter (RFSL) och RFSL Ungdom anser att det i lagen bör förtydligas att könskonträra förnamn ska godkännas och att detta gäller även för barn RFSL anser vidare att begreppet väcka anstöt riskerar att leda till en godtycklig rättstillämpning och därför bör tas bort ur lag- Förvaltningsrätten i anser att rekvisitet väsentligt obehag kan medföra tillämpningsproblem om det, som kommittén föreslår, bedöms på olika sätt för barn och vuxna. I stället bör det över- vägas om inte det rekvisit som finns , obehag, bör kvarstå med tillägget att det för vuxna personer krävs att namnet leder till väsentligt framhåller att det är viktigt att den distinktion som görs mellan vad som anses vara väsentligt obehag för en vuxen respektive ett barn synliggörs. Skälen för regeringens förslag Nuvarande regler om förvärv av förnamn bör i huvudsak behållas Enligt namnlag ska varje barn ges ett eller flera förnamn. förnamn får inte godtas namn som kan väcka anstöt eller kan antas leda till obehag för den som ska bära namnet eller namn som av någon annan anledning uppenbarligen inte är lämpligt som förnamn. Enligt regeringens uppfattning ska alla ha minst ett förnamn. ansökan om förvärv av barnets förnamn bör även i fortsättningen göras från barnets födelse. Förnamnet är en del av en persons identitet och det är därför viktigt att ett barn ges ett förnamn relativt kort tid efter födelsen. Om barnets vårdnadshavare inte gör någon ansökan, bör de föreläggas att fullgöra denna skyldighet (se avsnitt 14.3.5). Den som har mer än ett förnamn har i regel ett av namnen som s.k. anser att tilltalsnamnets status bör höjas genom att det vid en ansökan om att förvärva ett barns förnamn ska bli obligatoriskt att ange vilket eller vilka av namnen som ska vara till- Tilltalsnamnet är enligt regeringens uppfattning viktigt, inte minst när människor kommunicerar med varandra i det vardagliga livet. Det finns möjlighet att meddela vilket förnamn som ska markeras som tilltalsnamn i folkbokföringen. att uppgift om tilltalsnamn kan få spridning i samhället för den som så Att särskilja tilltalsnamnet som en särskild form av förnamn framstår dock inte som angeläget. Det har inte ansetts finnas något behov av att särskilt reglera ordningen med tilltalsnamn. mittén eller någon annan remissinstans uppmärksammar frågan. finns därför, enligt regeringens mening, inte skäl att nu införa någon särskild reglering för tilltalsnamn. Det bör i stället vara upp till den en- skilde själv att fortsatt bestämma med vilket namn han eller hon vill bli tilltalad, med en möjlighet att få detta namn markerat som tilltalsnamn i När det gäller de krav som bör ställas på ett namn för att det ska få för- värvas som ett förnamn fungerar de nuvarande reglerna i stort sett bra. Kommitténs genomgång av praxis visar bl.a. att denna är tillåtande och har utvecklats i takt med samhället i övrigt. Det är enligt praxis t.ex. möj- ligt för både vuxna och barn att byta till ett s.k. könskonträrt förnamn, ett namn som av tradition förknippas med det motsatta könet. ringen välkomnar denna utveckling och ser med tillfredsställelse på att möjligheterna att leva i enlighet med sin könsidentitet har stärkts. regeringen återkommer till nedan stärks möjligheterna ytterligare genom att det hinder som finns mot att byta ut samtliga förnamn tas bort. Det finns därför inte, som bl.a. RFSL Ungdom anser, något behov av ytterligare förtydliganden i detta avseende. 2015/16:180 RFSL har haft synpunkter på begreppet väcka anstöt och menar att detta kan leda till en godtycklig rättspraxis. Som närmare utvecklas i avsnitt 8.1 anser regeringen dock att det är rimligt att i viss mån kunna begränsa den enskildes valfrihet för att andra inte ska behöva konfronteras med det som enligt allmänna värderingar uppfattas som stötande, t.ex. namn som har likheter med ord av obscen karaktär. Det har inte heller framkommit att bestämmelsen skulle vara svår att tillämpa eller att den har lett till resultat som kan ifrågasättas. Namn som kan väcka anstöt bör därför även fortsättningsvis inte kunna tas som förnamn. När det gäller det nuvarande kravet på att ett förnamn inte ska få antas leda till obehag för den enskilde, föreslår kommittén att det i stället ska krävas väsentligt obehag för att detta ska kunna hindra förvärv; kommittén föreslår detta med hänvisning till att ett sådant krav bättre får anses motsvara den praxis som har bildats. Som regeringen närmare utvecklar i avsnitt 8.1 beträffande nybildade efternamn, bör dock en rimlig utgångspunkt vara att en vuxen person som ansöker om att förvärva ett visst namn därigenom har gjort klart att han eller hon inte känner obehag inför att bära namnet. En sådan hållning får anses förenlig med den praxis som har utvecklats. Kommitténs förslag är vidare, som också Förvaltningsrätten i och uppmärksammar, problematiskt med hänsyn till barns förvärv av namn. Det kan, enligt regeringens uppfattning, inte anses förenligt med barnets bästa att införa en regel som innebär att barnet får acceptera namn som väcker obehag hos honom eller henne. Även om bedömningen av vad som utgör obehag är subjektiv och alltså ska göras ur den enskildes synvinkel, går det inte att i rättstillämpningen omvandla ett lagstadgat krav på väsentligt obehag till obehag beroende på bäraren. Kravet på att ett förnamn inte ska få antas leda till obehag för bäraren bör därför föras över till den nya lagen. I likhet med vad som gäller bör det även av annan anledning än att namnet kan väcka anstöt eller kan antas leda till obehag för namnbäraren vara möjligt att neka förvärv av ett namn som är olämpligt som förnamn. Kommittén föreslår att det nuvarande kravet på att namnet inte ska godtas om det uppenbarligen inte är lämpligt som förnamn behålls. Enligt regeringens uppfattning omöjliggör dock ett sådant krav en reell prövning av namnets lämplighet med hänsyn till språkliga eller andra förhållanden. Som närmare utvecklas i avsnitt 4 är det viktigt att de språkliga formkraven för nybildade efternamn och förnamn upprätthålls. När det gäller förnamn handlar det främst om att namn av mer påtaglig efternamnskaraktär inte ska kunna förvärvas. Regeringen föreslår därför i avsnitt 14.3.2 att namnmyndigheten, vid behov, ska hämta in yttrande från t.ex. och folkminnen. Syftet med förslaget är att stärka bl.a. den språkliga granskningen. En sådan granskning kan dock bara aktualiseras om namnmyndigheten ska göra en reell prövning av namnets lämplighet. Regeringen anser därför inte att kravet på att namnet inte ska godtas om det uppenbarligen inte är lämpligt bör överföras till den nya lagen. I stället bör det vara tillräckligt att namnet bedöms olämpligt som förnamn för att namnmyndigheten ska kunna neka förvärv. Sammanfattningsvis gör alltså regeringen bedömningen att det i dessa delar ska gälla samma regler för ett förnamns beskaffenhet, som föreslås för nybildade efternamns beskaffenhet i avsnitt 8.1. Det bör vara möjligt att utan begränsningar förvärva nya förnamn och ändra befintliga förnamn Enligt namnlag är det möjligt att förvärva eller ändra förnamn genom att senare byta ut, lägga till eller stryka ett eller flera namn. Ett av de ursprungliga förnamnen måste dock som regel behållas, vilket innebär att en person som t.ex. vill byta till s.k. könskonträra förnamn som huvudregel inte kan genomföra ett sådant byte beträffande alla sina namn. Det krävs vidare särskilda skäl för att förvärva förnamn mer än en gång. Detta gäller dock inte en ändring av ett förnamns stavning, om namnets uttal inte ändras, eller en ändring av ordningsföljden mellan förnamnen. Sådana ändringar kan göras ett obegränsat antal gånger. De nuvarande reglerna ger individen relativt begränsade möjligheter att förvärva nya förnamn eller ändra sina förnamn. Begränsningarna ger uttryck för den oro som tidigare fanns över att allt för stora möjligheter till namnbyten skulle missbrukas och inverka negativt på namnstabiliteten. Som regeringen framhåller i avsnitt 6.3 finns det nu skäl att se annorlunda på dessa frågor. Risken för missbruk får anses liten och den eventuella nyttan med att begränsa möjligheterna till flera namnbyten står inte i rimlig proportion till värdet av den ökade friheten för medborgarna. Det bör därför inte, som bl.a. Förvaltningsrätten i anser, finnas några spärrar mot att förvärva eller ändra förnamn. I stället bör det vara möjligt att, utan begränsningar, byta ut eller lägga till ett eller flera namn. Förnamn ska även kunna strykas. Det bör dock inte vara möjligt att stryka samtliga förnamn. Vidare bör det vara möjligt att ändra ordningsföljden mellan namnen. Med hänsyn till att begränsningarna att byta förnamn försvinner finns det inte behov av att behålla bestämmelsen om att en ändring av ett förnamns stavning får ske om det inte förändrar namnets uttal. Det finns nämligen inte anledning av att tynga prövningen när den justering av namnet som önskas ändå får ske. Stavningsändringar av förnamn bör därför alltid anses som byte av förnamn. Till skillnad från kommittén anser regeringen att dessa olika sätt att förvärva och ändra förnamn av tydlighetsskäl bör komma till uttryck i lagen. Enligt Myndigheten för internationella adoptionsfrågor (numera Myndigheten för familjerätt och föräldraskapsstöd) bör det inte vara möjligt för adoptivföräldrar att byta ut adoptivbarnets samtliga förnamn utan att barnet självt har gett sitt samtycke till bytet. En adoption innebär att de rättsliga banden till de genetiska föräldrarna klipps av (jfr 4 kap. 8 § ). Det får, enligt regeringens uppfattning, därför anses vara förenligt med barnets bästa att adoptivföräldrarna avgör om barnet ska behålla ett eller flera av sina ursprungliga förnamn. Precis som i övriga fall av namnbyte ska ett adoptivbarn som har fyllt samtycka till ansökan (se avsnitt 14.1). Även om de rättsliga banden till de genetiska föräldrarna klipps av, är dock det genetiska, men även det kulturella, ursprunget inte oviktigt för barnet. Det är därför angeläget att föräldrarna inför beslutet om namnbyte är medvetna om vilken betydelse förnamn 2015/16:180 kan ha för barn som har adopterats. Ett barn som senare i livet vill byta tillbaka till ett tidigare förnamn, kommer att kunna göra det. Som anför bör samtliga förvärv och ändringar av förnamn ske genom en ansökan till (se avsnitt 14.2) Regeringens förslag: Ett gårdsnamn som enligt gammal sedvänja används eller har använts som tillnamn ska få bäras närmast före eller efter förnamnen av den som har anknytning till gårdsnamnet genom släktskap eller äktenskap. Den som bär ett gårdsnamn ska få stryka namnet eller ändra ord- ningsföljden mellan namnet och förnamnen. förslag överensstämmer i huvudsak med rege- Kommittén föreslår inte någon möjlighet att ändra ordnings- följden mellan gårdsnamnet och förnamnen. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget eller invänder inte mot det. Skälen för regeringens förslag: Med gårdsnamn avses ett namn som anger vilken gård den som bär namnet kommer från eller har anknytning Som exempel på gårdsnamn kan nämnas , Klockar och Ett gårdsnamn är inte ett förnamn utan ett tillnamn av särskilt slag (se prop. 1981/82:156 s. 72). Enligt namnlag kan den som invid ett förnamn vill bära ett gårdsnamn anmäla det till . gårdsnamn som används som tillnamn enligt gammal sedvänja kan komma i fråga, inte ett nybildat gårdsnamn. Vidare krävs att den som vill förvärva ett gårdsnamn har en anknytning till namnet genom släktskap Om han eller hon inte längre vill använda gårdsnamnet, kan detta anmälas till . Gårdsnamnen utgör en på lång tradition grundad sedvänja och repres- enterar ett värdefullt kulturellt och namnhistoriskt arv. inte anledning att inskränka möjligheterna att förvärva gårdsnamn. finns inte heller skäl att upphäva kravet på anknytning till ett gårdsnamn för att kunna förvärva det eller att ge utrymme för nyskapade gårdsnamn. En sådan ordning skulle nämligen göra våld på gårdsnamnens historiska Däremot finns det, som kommittén förordar, skäl att utvidga möjlig- heterna att förvärva gårdsnamn till sådana namn som har varit i bruk som gårdsnamn i släkten men är det. utvidgning ges den enskilde möjlighet att återskapa en tradition som någon i släkten har brutit utan att detta inkräktar på namnskyddet. fortsättningen bör det nämligen krävas att sökanden har anknytning till namnet genom släktskap eller äktenskap, vilket innebär att det t.ex. inte är tillräckligt att någon bor på en gård som har gett upphov till Gårdsnamnet bör bäras närmast före eller efter förnamnen. bär ett gårdsnamn efter sina förnamn bör ha möjlighet att senare ändra ordningsföljden så gårdsnamnet kommer före förnamnen och tvärtom. Den som inte längre vill ha kvar gårdsnamnet bör kunna få detta struket. I båda fallen bör ändring ske genom en ansökan till . Regeringens förslag: Reglerna om internationella förhållanden ska i princip behållas oförändrade. Detta innebär att namnförvärv för en svensk medborgare som utgångspunkt prövas av svensk myndighet med tillämpning av svensk lag, medan en utländsk medborgare på motsvarande sätt får förvärva namn i det land där han eller hon är medborgare med tillämpning av lagen där. Reglerna om namn som har förvärvats i en annan stat inom Euro- peiska ekonomiska samarbetsområdet eller i ska dock, när det gäller kraven på ett förnamns beskaffenhet, anpassas till motsva- rande bestämmelser för inhemska förvärv. förslag överensstämmer i huvudsak med rege- Kommittén föreslår dock att ett namn inte ska godtas som för- namn om det kan antas leda till väsentligt obehag för den som bär nam- net eller om det av någon anledning uppenbarligen inte är lämpligt som Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslagen eller invänder inte mot dem. Skälen för regeringens förslag: Liksom många andra länders lagstift- ning bygger namnlag på nationalitetsprincipen. punkt prövas namnförvärv för en svensk medborgare av svensk myndig- het med tillämpning av den svenska lagen. På motsvarande sätt får en utländsk medborgare förvärva namn i det land där han eller hon är med- borgare med tillämpning av lagen där. Ett sådant utländskt förvärv godtas sedan vid folkbokföring i . Den som har både ett svenskt och ett utländskt medborgarskap behandlas enligt namnlagen som svensk med- borgare, vilket innebär att ett namnförvärv i ett sådant fall sker med tillämpning av den svenska lagen. Vidare gäller ett par undantag från Lagen tillämpas på medborgare i , Fin- land eller som har hemvist i . kan välja att förvärva namn med tillämpning av namnlagen. däremot inte för svenska medborgare som har hemvist i , finns det en rätt för den som har förvärvat ett namn i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller i genom födelse, ändrat civilstånd eller annat familjerättsligt förhållande att förvärva det namnet också i , om han eller hon vid förvärvet i den andra staten var medborgare eller hade hemvist där eller hade någon annan särskild anknytning dit. Bestämmelsen tar sikte på de situationer då en tillämpning av namnlagens andra bestämmelser skulle leda till att någon nekas att få ett namn som han eller hon bär i enlighet med den andra namntraditionen. Att en person tvingas ha olika namn i olika medlemsstater kan nämligen stå i strid med rätten för EU-medbor- gare att fritt röra sig i medlemsstaterna. Namn får dock inte godtas som förnamn om namnet kan väcka anstöt eller antas leda till obehag för den som ska bära det eller om det av någon annan anledning uppenbarligen inte är lämpligt som förnamn. Om ett barn bär någon av föräldrarnas efternamn utan att denna förälder är vårdnadshavare, krävs det för ett 2015/16:180 förvärv som medför att barnet inte längre bär förälderns namn också att föräldern har samtyckt till förvärvet eller att en domstol har funnit att detta är förenligt med barnets bästa. Reglerna om internationella förhållanden fungerar väl. Reglerna har inte varit föremål för någon översyn av kommittén och ingen remissinstans påtalar heller något behov av ändring. Det som Lagrådet anför i denna del motiverar enligt regeringens uppfattning inte att reglerna ses över. Reglerna bör därför i princip behållas oförändrade. Regeringen föreslår för inhemska förvärv av förnamn vissa ändringar i de krav som bör ställas på ett namn för att det ska få godtas som ett förnamn (avsnitt 12.1). Motsvarande ändringar bör göras beträffande de namn som har förvärvats i en annan stat inom EES eller i . Det innebär att det inte heller i dessa fall bör vara tillåtet att som förnamn förvärva ett namn som kan väcka anstöt, som kan antas leda till obehag för den som ska bära namnet eller som av någon annan anledning är olämpligt som förnamn. Förfarandet i mål och ärenden Regeringens förslag: En ansökan om ett barns namn i mål eller ärenden ska i regel kräva barnets samtycke om barnet har fyllt . En domstol ska vid bedömningen av om ett namnbyte är förenligt med barnets bästa ta hänsyn till barnets åsikter med beaktande av barnets ålder och mognad, även i de fall barnet är . Om ett barn bär någon av föräldrarnas efternamn utan att denna för- älder är vårdnadshavare, ska det för att byta barnets efternamn krävas att föräldern har samtyckt till bytet eller att en domstol har förklarat att det är förenligt med barnets bästa. Ett samtycke ska lämnas skriftligen. Om ett samtycke har lämnats hos domstolen i ett ärende om ett barns byte av namn, behöver det inte lämnas något nytt samtycke när en ansökan görs till . förslag överensstämmer i huvudsak med rege- Kommittén föreslår att det i lagen ska anges att en ansökan görs av barnets vårdnadshavare. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslagen eller invänder inte mot dem. sexuellas, transpersoners och queeras rättigheter (RFSL) och RFSL Ungdom anser att möjligheterna för personer att ansöka om byte av namn bör utökas. menar att möjligheten att byta till ett könskonträrt förnamn bör stärkas för personer . anser att en förälder med ensam vårdnad inte ska ha möjlig- het att ansöka om att stryka den del i ett dubbelt efternamn som är den andra förälderns namn utan dennes samtycke. verket ifrågasätter att det ska krävas en domstolsprövning eller ett sam- tycke från en förälder som inte är vårdnadshavare för ett namnbyte som medför att barnet inte längre bär den förälderns namn. Skälen för regeringens förslag En ansökan om barns namn bör göras av barnets vårdnadshavare och barn som har fyllt bör i regel samtycka till ansökan Ansökan om barns namn görs enligt namnlag av barnets vård- Detta innebär att en person endast kan få byta sitt förnamn med hjälp av vårdnadshavaren. Om den unge har två vård- nadshavare, utövar dessa vårdnaden tillsammans och båda måste då stå bakom en ansökan. Ett barn har alltså inte rätt att självt ansöka om byte Det finns inte heller något utrymme att göra en ansökan för de fall vårdnadshavarna är oense. Några remissinstanser, bl.a. , anser att möjligheten att byta till ett s.k. könskonträrt förnamn bör stärkas för personer under RFSL och RFSL Ungdom anser att barn som är eller äldre bör kunna ansöka om ändring av namn utan vårdnadshavarnas medverkan. De anser vidare att det för barn bör räcka med samtycke från en av vårdnadshavarna för byte eller tillägg av förnamn. beslutade att en vuxen man skulle få ta ett könskonträrt förnamn (se rättsfallet RÅ 2009 ref. 55 III). tillåts även barn att byta till könskonträra namn, om vårdnads- havarna ansöker om det. Regeringen välkomnar denna utveckling. Det är enligt regeringens uppfattning viktigt att även unga personer ges goda möjligheter att kunna leva i enlighet med sin könsidentitet. sådana förutsättningar finns har betydelse för den unges hälsa och väl- mående, men också för hans eller hennes förutsättningar att delta i sam- Möjligheten att välja vilket namn man ska bära är en viktig del Det finns mot den bakgrunden anledning att se över möjligheter- na att ge unga, särskilt transpersoner, rätten att vid en viss ålder själva ansöka om byte av förnamn. Kommittén föreslår inte någon sådan ändring och det finns därmed inte utrymme att i detta lagstiftningsärende närmare överväga frågan. Regeringen avser i stället att återkomma i frå- Mot denna bakgrund bör en ansökan om ett barns namn göras av barnets vårdnadshavare även enligt den nya lagen. föreslogs att detta, i likhet med vad som gäller enligt namnlag, skulle anges i lagen. Som Lagrådet påpekar framgår det dock redan av allmänna bestämmelser i 6 kap. att barnets vårdnadsha- vare har en rätt och en skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets I detta ligger bl.a. att det är barnets vårdnads- havare som ansöker om barnets namn. bör därför, som Lagrådet förordar, inte föras över till den nya lagen. Enligt namnlag måste ett barn som är eller äldre i regel samtycka till ett namnbyte för att det ska kunna ske.