prop · H40367 · 2016-12-20 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2016/17:67 lärandet inom högre utbildning Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Skrivelsen innehåller regeringens bedömningar med anledning av Det livslånga lärandet inom högre utbildning (RiR 2016:15). övergripande bedömning är att statens nuvarande styrning av och lärosätenas arbete med fortbildning inte garanterar att utbudet motsvarar den efterfrågan och det behov som finns bland yrkesverksamma och hos arbetsgivare. Regeringen instämmer i övergripande bedömning men vill framhålla att det i praktiken är omöjligt att garantera att utbildningsutbudet alltid motsvarar den efterfrågan och det behov som finns bland yrkesverksamma och hos arbetsgivare. Regeringen anser att såväl lärosätenas arbete med fortbildning som styrningen av arbetet i huvudsak fungerar väl men att vissa åtgärder kan vidtas för att ytterligare öka förutsättningarna för att fortbildningsutbudet ska motsvara den efterfrågan och det behov som finns bland yrkesverksamma och hos arbetsgivare. Regeringen instämmer i första rekommendation att förordningen (1993:1153) om redovisning av studier m.m. vid universitet och högskolor bör ses över så att universitets- och högskoleregister även innefattar uppgifter om uppdragsutbildning. Regeringen kan inte bedöma andra rekommendation att förtydliga lärosätenas roll vad gäller att tillhandahålla fortbildning. Detta beror på att förslagen i betänkandet Högre utbildning (SOU 2015:70) bereds inom . Regeringen avser att återkomma i frågan när beredningen har avslutats. 2016/17:67 Regeringen instämmer delvis i tredje rekommendation att regeringen bör se över de incitamentsstrukturer som kan påverka lärosätenas möjligheter att erbjuda fortbildning. Regeringen instämmer i bedömning att det finns ett behov att se över de incitamentsstrukturer som kan påverka lärosätenas möjligheter att erbjuda fortbildning i form av fristående kurser och fristående kurser på distans. Regeringen delar dock inte bedömning att det bör göras någon översyn av incitamentsstrukturerna i fråga om vissa professionsutbildningar. Vidare kan regeringen inte bedöma om det behövs någon ytterligare översyn av incitamentsstrukturerna i fråga om uppdragsutbildning. Detta beror på att förslagen i vid universitet och högskolor (U2016/01854/UH) bereds inom . Regeringen avser att återkomma i frågan när beredningen har avslutats. I och med denna skrivelse anser regeringen att granskningsrapporten är slutbehandlad. Ärendet och dess beredning ............................................................. Begreppen fortbildning och vidareutbildning .................................. Regeringens bedömning av iakttagelser ................ Se över förordningen om redovisning av studier m.m. vid universitet och högskolor så att universitets- och högskoleregistret Förtydliga lärosätenas roll vad gäller att Se över de incitamentsstrukturer som kan påverka lärosätenas möjligheter att 5 Regeringens åtgärder med anledning av Det livslånga lärandet inom Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 1 Ärendet och dess beredning överlämnade Det livslånga lärandet inom högre utbildning (RiR 2016:15) till regeringen. Granskningsrapporten finns i bilagan. En skrivelse från regeringen med anledning av en granskningsrapport ska lämnas till från det att regeringen har tagit emot rapporten. Tidsfristen inkluderar inte månaderna . 2Begreppen fortbildning och vidareutbildning konstaterarar i rapporten att begreppet fortbildning och vidareutbildning ofta används synonymt men att följande distinktion kan göras. •Fortbildning avser utbildning som syftar till att upprätthålla och utveckla den kompetensnivå som krävs för att den yrkesverksamma ska kunna utföra de arbetsuppgifter som ingår i tjänsten. •Vidareutbildning avser utbildning som syftar till att förbereda den yrkesverksamma för delvis nya arbetsuppgifter på en fördjupad eller högre kompetensnivå och som medför en ökad grad av specialisering inom ett eller flera kompetensområden. I denna skrivelse används begreppet fortbildning som ett samlingsbegrepp för både fortbildning och vidareutbildning. Bägge begreppen används då en distinktion mellan dem behöver göras eller då en hänvisning görs till förarbeten, utredningsdirektiv eller rapporter som använder bägge begreppen. har granskat lärosätenas arbete med att erbjuda fortbildning till yrkesverksamma. Syftet med granskningen har varit att granska lärosätenas insatser inom området fortbildning. omfattar endast fortbildning inom högre utbildning, varmed Riks- revisionen avser den utbildning som ges vid universitet och högskolor. Fortbildningssatsningar som bedrivs av andra utbildningsanordnare eller i andra utbildningsformer har inte granskats. övergripande bedömning är att statens nuvarande styrning av och lärosätenas arbete med fortbildning inte garanterar att utbudet motsvarar den efterfrågan och det behov som finns bland yrkes- verksamma och hos arbetsgivare. riktar följande rekommendationer till regeringen. •Se över förordningen (1993:1153) om redovisning av studier m.m. vid universitet och högskolor så att universitets- och högskoleregister även innefattar uppgifter om uppdragsutbildning. •Förtydliga lärosätenas roll vad gäller att tillhandahålla fortbildning. •Se över de incitamentsstrukturer som kan påverka lärosätenas möjligheter att erbjuda fortbildning. 4Regeringens bedömning av iakttagelser 4.1 Regeringens bedömning av övergripande bedömning Regeringen instämmer i övergripande bedömning att statens nuvarande styrning av och lärosätenas arbete med fortbildning inte garanterar att utbudet motsvarar den efterfrågan och det behov som finns bland yrkesverksamma och hos arbetsgivare. Regeringen vill dock framhålla att det i praktiken är omöjligt att garantera att utbildningsutbudet alltid motsvarar den efterfrågan och det behov som finns bland yrkesverksamma och hos arbetsgivare. ringen anser att såväl lärosätenas arbete med fortbildning som styrningen av arbetet i huvudsak fungerar väl men att vissa åtgärder kan vidtas för att ytterligare öka förutsättningarna för att utbudet av fortbildning ska motsvara den efterfrågan och det behov som finns bland yrkes- verksamma och hos arbetsgivare. I avsnitt 4.2 och 5 behandlas sådana Den modell för styrning av utbildningsutbudet som huvudsakligen gäller infördes genom högskolereform. De mål som anges i lagar och förordningar för högskolan syftar till att verksamheten ska hålla hög kvalitet och effektivitet. Universitet och högskolor har ett tydligt uppdrag att tillhandahålla fortbildning. Lärosätena har ansvaret att utforma utbildningarna för att nå målen. Modellen innebär en decentrali- sering av ansvaret för beslut om utbildningsutbud till varje enskilt En av grundtankarna med denna modell är att lärosätena ska anpassa utbildningsutbudet efter studenternas efterfrågan, arbetsmark- nadens behov och kraven på kvalitet i utbildningen. statliga universitet och högskolor enligt regleringsbrev ta hänsyn till arbetsmarknadens behov i utformningen av utbildningsutbudet. Principen att statliga universitet och högskolor själva ansvarar för ut- bildningsutbudet, både i fråga om vilka utbildningar som ska ges och hur dessa ska utformas, har införts för att utbildningarna då har bedömts kunna nå högre kvalitet. Detta innebär också en bättre flexibilitet i utbildningsutbudet, eftersom universitet och högskolor kan anses ha bäst kompetens att avgöra vilka behov som finns nu och (prop. 2009/10:149). 2016/17:67 Som regeringen angett i propositionen Den öppna högskolan (prop. 2001/02:15) ska universitet och högskolor bidra till det livslånga lärandet. Universitet och högskolor har ett stort ansvar när det gäller att erbjuda utbildning som motsvarar efterfrågan från personer som önskar fortbilda eller vidareutbilda sig. Fortbildning och vidareutbildning är dock ingen egen utbildningskategori, utan det är individens syfte med utbildningen som avgör om den kan sägas vara fortbildning eller vidareutbildning. Utredningen om högskolans utbildningsutbud har i betänkandet Högre utbildning (SOU 2015:70) gjort bedömningen att högskolan är väl anpassad för individens behov av fortbildning, vidareutbildning och kompetensutveckling samt sådan utbildning som initieras av individen. Utredningens slutsats grundar sig bl.a. på att utbildningsutbudet till stor del är tillgängligt i form av fristående kurser och en betydande del av dessa kurser ges på deltid samt på distans. 4.2Regeringens bedömning av rekommendationer 4.2.1Se över förordningen om redovisning av studier m.m. vid universitet och högskolor så att universitets- och högskoleregistret innefattar uppgifter om uppdragsutbildning Regeringen instämmer i första rekommendation att förordningen om redovisning av studier m.m. vid universitet och högskolor bör ses över så att universitets- och högskoleregister även innefattar uppgifter om uppdragsutbildning. Som framhåller skulle en förbättrad tillgång till statistik gällande uppdragsutbildning ge en mer rättvisande bild av lärosätenas arbete med fortbildning och bidra till bättre möjligheter att följa upp utvecklingen av uppdragsutbildning . Även () har lämnat motsvarande förslag i sin rapport vid universitet och högskolor. Redovisning av ett regeringsuppdrag (U2016/01854/UH). 4.2.2Förtydliga lärosätenas roll vad gäller att tillhandahålla fortbildning Regeringen kan inte bedöma andra rekommendation att förtydliga lärosätenas roll vad gäller att tillhandahålla fortbildning. Fortbildning ingår i högskolans övergripande utbildningsuppdrag och mål sedan högskolereformen 1993. Universitet och högskolor har ett stort ansvar när det gäller att erbjuda utbildning som motsvarar efterfrågan från personer som önskar fortbilda eller vidareutbilda sig. I avsnitt 4.1 redogörs närmare för både regeringens styrning och lärosätenas roll i fråga om fortbildning. Av framgår att en majoritet av lärosätena anser Skr. 2016/17:67 att deras uppdrag att tillhandahålla fortbildning är otydligt och bör för- Även representanter för arbetsmarknadens parter efterlyser ett förtydligande av lärosätenas roll. I uppdraget till Utredningen om högskolans utbildningsutbud (dir. 2014:54) ingick bl.a. att undersöka utbudet av utbildningar av fortbildnings- och vidareutbildningskaraktär samt att göra en bedömning av och föra ett resonemang om huruvida balansen i högskolans utbildningsutbud är väl avvägd med hänsyn till studenternas efterfrågan, arbetsmarknadens behov och samhällets övriga behov. I utredningens betänkande Högre utbildning konstaterades att det finns otillräcklig kunskap om uppdragsutbildningens omfattning i högskolan. I betänkandet föreslogs att lärosätena inte ytterligare skulle minska utbudet av fristående kurser. Det föreslogs vidare att fortbildning och vidareutbildning ska tydliggöras i lärosätenas strategiska utbildningsplanering samt att lärosätena i årsredovisningen till regeringen ska redovisa hur fortbildnings- och vidareutbildningsuppdraget tydliggjorts i planeringen av utbildningsutbudet. Dessutom föreslogs att lärosätena ska – i de fall sådana inte redan finns – skapa arenor för regelbunden och systematisk samverkan med arbetslivets representanter om dimensionering av högskolans utbildning. En sådan dialog med arbetslivets representanter kan leda till att lärosätet anpassar sitt utbildningsutbud i enlighet med omvärldens behov, bl.a. inom fortbildning. Betänkandet har remitterats och förslagen bereds inom . Regeringen kan därför inte bedöma om den bör förtydliga lärosätenas roll vad gäller att tillhandahålla fortbildning. 4.2.3Se över de incitamentsstrukturer som kan påverka lärosätenas möjligheter att erbjuda fortbildning Regeringen instämmer delvis i tredje rekommendation att regeringen bör se över de incitamentsstrukturer som kan påverka läro- sätenas möjligheter att erbjuda fortbildning. bedömning att det finns ett behov att se över de incitamentsstrukturer som kan påverka lärosätenas möjligheter att erbjuda fortbildning i form av fristående kurser och fristående kurser på Regeringen delar dock inte bedömning att det bör göras någon översyn av incitamentsstrukturerna i fråga om vissa Vidare kan regeringen inte bedöma om det behövs någon ytterligare översyn av incitamentsstruk- turerna i fråga om uppdragsutbildning. konstaterar i sin rapport att fristående kurser och fri- stående kurser på distans traditionellt har framhållits som ett sätt att möjliggöra fortbildning för yrkesverksamma och att en satsning på denna typ av utbildning för vissa lärosäten, framför allt högskolor och nya universitet, har blivit en tydlig del av profileringen. konstaterar vidare att antalet fristående kurser och kurser på distans har minskat och att minskningen bl.a. har förklarats av resurstilldelnings- systemets utformning och att regeringen har betonat att lärosätena i stället ska prioritera utbildningar som leder till examen. Regeringen anser att de incitamentsstrukturer som kan påverka lärosätenas möjligheter att erbjuda fortbildning i form av fristående kurser och fristående kurser på distans bör ses över. Detta bör ske inom ramen för en allmän översyn av de incitamentsstrukturer som ligger till grund för all utbildning på grundnivå och avancerad nivå. forskningspolitiska propositionen Kunskap i samverkan – för samhällets utmaningar och stärkt konkurrenskraft (prop. 2016/17:50) anger regeringen att det finns skäl att tillsätta en ny utredning med uppdrag att lämna förslag om principer och former för högskolans styrning och Det anges där att utredningen bör omfatta både resurserna till utbildning på grundnivå och avancerad nivå och till forskning och utbildning på forskarnivå. Det anges vidare att utredningen bör föreslå ett styr- och resurstilldelningssystem som stöder universitet och högskolor och ger dem incitament att utveckla verksamheten i enlighet med kraven i högskolelagen och högskoleförordningen samt de mål som riksdag och regering har fastställt för högre utbildning och Då hela resurstilldelningssystemet på grundnivå och avancerad nivå ses över ingår alltså även fortbildning i denna översyn. Som konstaterar i sin rapport har regeringen stärkt sin styrning för vissa professionsutbildningar som kräver tidigare examen på grundnivå genom att utöka antalet utbildningsplatser, speciellt i fråga om bristyrken inom hälso- och sjukvård samt utbildning. konstaterar också att styrningen förefaller ha gett visst resultat. anser dock att det kan finnas bristande incita- ment för såväl arbetsgivare som yrkesverksamma att genomföra eller delta i fortbildning även i de fall där det finns ett konstaterat behov av Regeringen har vidtagit åtgärder för att öka individens incitament att delta i professionsutbildning inom vård och omsorg samt skola. exempel är att regeringen gav tillsammans med Kungl. Tekniska högskolan, och i uppdrag att –2021 anordna kompletterande pedagogisk utbildning som leder till ämneslärarexamen för personer som har en examen på forskarnivå. Syftet är att få fler ämneslärare och lektorer i skolan, särskilt inom ämnena matematik, biologi, kemi, fysik och teknik. För att stimulera personer att påbörja och slutföra utbildningen har lärosätena också fått i uppdrag att administrera det utbildningsbidrag på som ska utgå till de Ett annat exempel är den så kallade professionsmiljarden för bättre och effektivare användning av kompetensen inom hälso- och sjukvården som introducerades i budgetpropositionen . Kommuner och Landsting har genom professionsmiljarden skapat förutsättningar för landstingen att lägga kraft och fokus på kompetens- Överenskommelsen innebär att totalt 950 miljoner kronor har fördelats till landstingen. Inom ramen för överenskommelsens tre fokusområden ryms bland annat möjligheten till specialistutbildning för olika yrkesgrupper, som är en angelägen fråga för vårdens Mot bakgrund av att regeringen har vidtagit flera åtgärder i fråga om vissa professionsutbildningar och att det ännu är för tidigt att utvärdera effekterna av åtgärderna framstår det i dagsläget inte som ändamålsenligt att göra någon översyn av Skr. 2016/17:67 incitamentsstrukturer i fråga om professionsutbildningar. konstaterar vidare att uppdragsutbildning i många fall lyfts fram som en träffsäker utbildningsform för fortbildning samt att omfattningen av uppdragsutbildning legat relativt och nästan uteslutande används av offentliga aktörer. kommer i sin rapport fram till att det saknas tydliga incitament för lärosätena att bedriva uppdragsutbildning i någon större utsträckning och att detta beror på att uppdragsutbildningen kräver mycket resurser i form av tid och personal. Av framgår också att många universitet och högskolor anser att den krets som kan komma i fråga som beställare av uppdragsutbildning är alltför snäv och borde kunna utökas. UKÄ föreslår i rapporten vid universitet och högskolor att ändringar ska göras i förordningen (2002:760) om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor för att underlätta för verksamheten. Ett förslag går ut på att även tillåta att uppdragsutbildning ska få anordnas inte bara på uppdrag av juridiska personer, utan även av enskilda näringsidkare. Ett annat förslag innebär att möjligheterna att anordna uppdragsutbildning på uppdrag av enskilda juridiska personer, t.ex. aktiebolag, stiftelser och föreningar som inte tillhör det allmänna, avsevärt skulle utökas. bereder förslagen i UKÄ:s rapport. Regeringen kan därför inte bedöma om det behövs någon ytterligare analys av incitamentsstrukturer i fråga om uppdragsutbildning. 5Regeringens åtgärder med anledning av iakttagelser Regeringen avser att se över förordningen om redovisning av studier m.m. vid universitet och högskolor så att universitets- och högskoleregister även innefattar uppgifter om uppdragsutbildning. Regeringen kan inte bedöma om den bör förtydliga lärosätenas roll vad gäller att tillhandahålla fortbildning. Detta beror på att förslagen i betänkandet Högre utbildning bereds i . Regeringen avser att återkomma i frågan när beredningen avslutats. Regeringen avser att se över de incitamentsstrukturer som ligger till grund för all utbildning på grundnivå och avancerad nivå. Översynen kommer att inkludera lärosätenas möjligheter att erbjuda fortbildning i form av fristående kurser och fristående kurser på distans. Som framgår av den forskningspolitiska propositionen Kunskap i samverkan för samhällets utmaningar och stärkt konkurrenskraft finns det skäl att tillsätta en ny utredning med uppdrag att lämna förslag om principer och former för högskolans styrning och resurstilldelning. 2016/17:67 Regeringen har vidtagit flera åtgärder avseende vissa professionsutbildningar. Eftersom det ännu är för tidigt att utvärdera effekterna av åtgärderna, avser regeringen inte att se över de incitamentsstrukturer som kan påverka lärosätenas möjligheter att erbjuda fortbildning i fråga om vissa professionsutbildningar. Regeringen kan inte bedöma om det behövs någon ytterligare översyn av incitamentsstrukturer som kan påverka lärosätenas möjligheter att erbjuda fortbildning i fråga om uppdragsutbildningar. Detta beror på att förslagen i UKÄ:s rapport vid universitet och högskolor bereds inom . Regeringen avser att återkomma i frågan när beredningen är avslutad. I och med denna skrivelse anser regeringen att granskningsrapporten är slutbehandlad. Det livslånga lärandet inom högre utbildning är en myndighet under med uppgift att granska den verksamhet som bedrivs av staten. Vårt uppdrag är att genom oberoende revision skapa demokratisk insyn, medverka till god resursanvändning och effektiv förvaltning i staten. bedriver både årlig revision och effektivitetsrevision. Denna rapport har tagits fram inom effektivitetsrevisionen, vars uppgift är att granska hur effektiv den statliga verksamheten är. Effektivitetsgranskningar rapporteras direkt till . isbn 978-91-7086-408-7 rir 2016:15 tryck: interntryckeri, 2016 E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N T I L L R I K S D A G E N D A T U M : 2 0 1 6 - 0 6 - 2 0 D N R : 3 . 1 - 2 0 1 5 - 0 7 8 6 R I R 2 0 1 6 : 1 5 Härmed överlämnas enligt 9 § lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. följande granskningsrapport över effektivitetsrevisionen: Det livslånga lärandet inom högre utbildning har granskat lärosätenas arbete med att erbjuda fortbildning och vidareutbildning till yrkesverksamma. Resultatet av granskningen redovisas i denna granskningsrapport. Den innehåller slutsatser och rekommendationer som avser regeringen. Företrädare för , , , , , , och har fått tillfälle att faktagranska och i övrigt lämna synpunkter på ett utkast till rapporten. vill tacka referenspersonen docent samt seminariedeltagare vid och medarbetare vid för synpunkter. står dock helt för de slutsatser som dras i rapporten. Utöver den tryckta versionen av granskningsrapporten omfattar detta beslut bilaga 2 i elektronisk form, vilken framgår av innehållsförteckningen. Riksrevisor har beslutat i detta ärende. Revisor har varit föredragande. Revisionsledare , revisor samt enhetschef har medverkat i den slutliga handläggningen. Samtliga statliga universitet och högskolor R I K S R E V I S I O N E N DE T L I V SL Å N G A L Ä RA N DE T I N OM HÖG RE U T B I L DN I N G RI K S RE V I S I ON E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N En arbetsmarknad i förändring Statlig styrning som påverkar utbudet av fortbildning Arbetsmarknadens parters syn på fortbildningsbehovet Yrkesverksammas deltagande i fortbildning Lärosätenas utbud av fortbildning Lärosätenas övergripande arbete med dimensionering av fortbildning Hur svarar lärosätena mot yrkesverksammas efterfrågan? Hur svarar lärosätena mot arbetsmarknadens behov av fortbildning? Till rapporten finns ytterligare en bilaga att ladda ned från . Denna kan även begäras ut från ärendets akt genom registraturen. R I K S R E V I S I O N E N DE T L I V SL Å N G A L Ä RA N DE T I N OM HÖG RE U T B I L DN I N G RI K S RE V I S I ON E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Betydelsen av en välutbildad arbetskraft för ekonomiskt välstånd är oomtvistlig. Fortbildning som leder till förbättringar av individers humankapital kan ha stor betydelse för tillväxten i ett land och fyller därmed en viktig funktion för såväl samhället som individer och företag. Behovet av fortbildning aktualiseras ytterligare i ett sammanhang där individer förväntas arbeta allt längre upp i åldrarna. Mot bakgrund av en föränderlig arbetsmarknad som präglas av strukturomvandling och teknisk utveckling kan fortbildning inom högre utbildning spela en viktig roll för att individer ska kunna upprätthålla och utveckla de kunskaper och färdigheter som behövs under hela arbetslivet. Lärosätena har i detta sammanhang en viktig roll i att erbjuda ett utbildningsutbud som svarar mot arbetsmarknadens behov av och studenternas efterfrågan på fortbildning. Att lärosätenas utbud är relevant för målgrupperna är en förutsättning för att det ska nyttjas. Syftet med granskningen är att belysa i vilken utsträckning det finns ett behov av och en efterfrågan på fortbildning inom högre utbildning samt beskriva hur lärosätena arbetar med att erbjuda fortbildning som tillgodoser denna efterfrågan. har i granskningen utgått från följande frågeställningar: 1.Hur ser intresset för fortbildning inom högre utbildning ut hos arbetsmarknadens parter och hos personer etablerade på arbetsmarknaden? 2.Hur ser lärosätenas kunskapsläge ut avseende arbetsmarknadens behov av och studenternas efterfrågan på fortbildning inom högre utbildning? 3.Hur bedrivs arbetet på lärosätena med att utforma utbudet av fortbildning? Granskningen omfattar endast fortbildning inom högre utbildning. Granskningen omfattar inte frågan om finansiering av fortbildning, såsom finansieringens samhällsekonomiskt optimala fördelning mellan individer, arbetsgivare och det offentliga.