prop · H303132 · 2016-03-15 00:00:00 — tande utveckling på närliggande områden som speldesign och olika kon- vergerande medier (cross-media). Nya idéer på ett område kan leda till utveckling på ett annat. Individer rör sig ofta fritt mellan sektorer vilket gynnar både konstnärlig och affärsmässig utveckling. Det finns en stor potential och en utvecklingskraft i detta som kan få betydelse för svensk film och som därför bör tas tillvara även inom filmpolitiken. Några remissinstanser, bl.a. och u.p.a., påtalar att användningen av begreppet rörlig bild riskerar att sudda ut filmbegreppet. Regeringen delar inte den uppfattningen utan anser att vid utformningen av stöd för utveckling bör ha ett öppet förhållningssätt där filmbegreppet kan definieras ur ett brett perspektiv. Stödkategorin för utveckling bör innefatta såväl stöd till utveckling av film i traditionella genrer och format som stöd till nyskapande projekt för rörlig bild i mer oprövade former. Stödkategorin bör även omfatta insatser som syftar till att stärka utvecklingen av filmbranschen t.ex. företagsstöd, fortbildning eller insatser som möjliggör en breddad rekrytering och förnyelse i branschen. Så som påtalats ovan delar dock regeringen delvis bl.a. AB:s bedömning att skillnaden mellan vilken typ av projekt som kan få stöd för utveckling respektive stöd för produktion inte får bli för stor. Det är rimligt att det finns en naturlig koppling som innebär att huvuddelen av de stöd som fördelas för utveckling går till projekt som är av sådan karaktär att de också har möjlighet att senare få stöd för produktion. Huvuddelen av resurserna för utveckling bör därför gå till projekt och idéutveckling inom ramen för traditionella genrer och format. Bristen på resurser för utveckling av projekt påverkar kvaliteten i den svenska filmproduktionen negativt. Det har bekräftats av många aktörer såväl i branschsamtal som i remissinstansernas synpunkter. Behovet av nya resurser för utveckling är stort. Vid utformningen av filmstöden anser regeringen att därför bör sträva mot att en större andel av resurserna läggs på stöd för utveckling. På samma sätt som huvuddelen av resurserna för utveckling bör gå till utveckling inom ramen för traditionella genrer och format bör även huvuddelen av resurserna gå till projekt som har en etablerad kontakt med ett produktionsbolag. Regeringen anser dock, liksom föreslagits i promemorian, att det bör finnas visst utrymme för professionella aktörer i branschen – både som individer och i olika konstellationer – att söka stöd för att utveckla idéer utan att ett produktionsbolag finns engagerat från början. Detta stöds av bl.a. , Filmregissörer och och film. Ett viktigt syfte med filmpolitiken är att bidra till filmkonstens utveckling och förnyelse. Att då, som bl.a. och C föreslår, begränsa utvecklingsstöden enbart till projekt som har en etablerad kontakt med ett produktionsbolag anser regeringen riskerar att skapa onödiga begränsningar som kan förhindra nyskapande. Inom ramen filmavtal finns ett särskilt utvecklingsstöd för dramaserier. Serier både som drama och dokumentär har blivit en allt större och viktigare genre inom rörlig bild. Det ökade intresset har bidragit till att kvaliteten liksom den ekonomiska omsättningen i produktionerna ökat. Mot bakgrund av de ekonomiska begränsningarna i de nationella filmstöden anser regeringen att utveckling av serier i huvudsak bör vara en uppgift för tv-bolagen. Det bör dock finnas vissa 2015/16:132 möjligheter att fördela statligt stöd även för utveckling av serier. Det kan handla om att det bedöms vara ett lämpligt format för en angelägen projektidé eller att det kan bidra till ny finansiering från en aktör, t.ex. en streamingtjänst eller ett tv-bolag, som sällan gör denna typ av investering. 8.2.2Utveckling och kontinuitet i filmbranschen Regeringens bedömning: Stöd för utveckling bör även syfta till att stärka filmbranschens utveckling. Stöd bör bl.a. fördelas till produktionsbolag i syfte att skapa kontinuitet och möjlighet till branschutveckling. Stöd kan fördelas till bolag som kontinuerligt arbetar med förnyelse och utveckling av projekt med hög kvalitet och utifrån tidigare framgångar. Framgång bör bedömas utifrån ett brett perspektiv som kan innefatta både publik framgång på biograf eller andra visningsfönster och andra faktorer som t.ex. festivalframgångar eller recensionsindex. Stöd bör även fördelas i syfte att stärka branschen genom kompetensutveckling och genom utveckling av starka konstnärskap, t.ex. genom talangutveckling. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer huvudsakligen med regeringens bedömning. I promemorian föreslås att ett särskilt efterhandsstöd eller referensfilmsstöd baserat på framgångar från ett eller flera tidigare projekt ska införas. Framgången ska inte bara bedömas utifrån biografpublikens storlek utan också utifrån andra kriterier. Vidare görs bedömningen att framtidens filmstöd fortsatt bör innefatta ett företagsstöd till oberoende produktionsbolag samt att det nuvarande producentstödet, som för producentens räkning fonderar ett särskilt publikrelaterat stöd, bör behållas. Remissinstanserna: Hälften av de instanser som har kommenterat promemorians förslag stödjer det i huvudsak, bl.a. , Film- och i ek. och Riksföreningen Biograferna. och framhåller vikten av kontinuitet i branschen. Women in Film and Television stödjer förslaget, men anser att det oberoende producentstödet borde användas till att utveckla mindre bolag och inte gå till redan etablerade produktionsbolag. Ett antal remissinstanser, till övervägande del regionala aktörer, är förvisso positiva till promemorians förslag om att stärka talangutvecklingen, men menar att det pågår ett omfattande och väl fungerande arbete med talangutveckling på regional nivå. Skälen för regeringens bedömning Ett av filmpolitikens mål är att utveckling och produktion av värdefull svensk film sker kontinuerligt och i olika delar av landet. För att nå målet är branschen och dess aktörer de viktigaste medlen. Utan en välfungerande professionell bransch är det inte möjligt att skapa värdefull film. Stöd för utveckling bör därför även syfta till att stärka branschens utveckling i olika delar av landet. En förutsättning för en kvalitativ utveckling av svensk film är kontinuitet i verksamheten. Detta framhålls av bl. Det gäller såväl produktionsbolag som kreatörer, t.ex. dramatiker och regissörer. Ett grundläggande problem för de verksamma – framför allt inom den oberoende produktionssektorn – är att en allt mindre andel av en films finansiering kommer från den s.k. eftermarknaden, vilket beskrivits i avsnitt 4.2. När intäkterna från eftermarknaden krymper saknas resurser för att finansiera bolagets verksamhet mellan olika produktioner. Detta drabbar framför allt möjligheten att finansiera utvecklingen av en ny idé eller ett nytt projekt. Det innebär att filmer riskerar att gå i produktion för tidigt – innan de är färdigutvecklade – vilket kan påverka slutproduktens kvalitet negativt. För de små och medelstora produktionsbolagen är frågan om tillgång till långsiktig finansiering av verksamheten en överlevnadsfråga. filmavtal finns två olika stödformer som syftar till att stärka produktionsbolagen. Dels avsätts resurser som öronmärks för huvudproducenten i relation till bruttobiljettintäkterna från biovisningen av en film. Stödet är kopplat till det s.k. publikrelaterade efterhandsstödet (PRS). Resurserna fonderas av räkning och kan sedan användas av bolaget som investeringskapital i framtida projekt. Dels omfattar filmavtal ett särskilt företagsstöd som syftar till att stärka kontinuiteten i verksamheten för oberoende produktionsbolag. Utgångspunkten för företagsstödet är en portfölj av kommande filmprojekt vilket stimulerar framförhållning och kreativitet, dvs. en aktiv producentroll. Med oberoende produktionsbolag avses i avtalet sådana produktionsbolag som inte är majoritetsägda dotterbolag till företag som ägnar sig åt distributions- eller sändningsverksamhet eller är en del av en sådan koncern. Behovet av att på olika sätt stärka produktionsbolagen är stort. Framför allt gäller det små och medelstora bolag som inte ägs av eller är del i en större koncern. Detta stöds delvis av bl.a. Women in Film and Television som uttalar att det oberoende producentstödet borde användas till att utveckla mindre bolag och inte gå till redan etablerade produktionsbolag. Livskraftiga och ekonomiskt bärkraftiga produktionsbolag är en grundläggande förutsättning för produktionen av värdefull svensk film. Stöd för utveckling bör därför i likhet med filmavtal innefatta stöd som fördelas till produktionsbolag i syfte att skapa kontinuitet och möjlighet till branschutveckling. Stöd kan fördelas till bolag som kontinuerligt arbetar med förnyelse och utveckling av projekt med hög kvalitet och utifrån tidigare framgångar. Framgång bör bedömas utifrån ett brett perspektiv som kan innefatta både publik framgång på biograf och andra visningsfönster samt andra faktorer, t.ex. festivalframgångar eller recensionsindex. Genom att stärka produktionsbolagen kan filmpolitiken bidra till en filmproduktion som kännetecknas av variation och unika berättelser. Regeringen anser att utformningen av stöden bör beslutas av efter samråd med branschen. 2015/16:132 Kompetens- och talangutveckling Den framtida utvecklingen av filmen är även nära förknippad med utvecklingen av konstnärskap och yrkeskompetenser och således med tillgången till fortbildning samt kompetens- och talangutveckling. På flera håll i landet tar regionala aktörer, framför allt de 19 regionala resurscentrumen för film och de fyra regionala produktionscentrumen, ett stort ansvar för att utveckla branschen och för att finna nya talanger. Detta lyfts av flera remissinstanser, däribland av och . Det sker även ett viktigt arbete på nivå. Många skolor arbetar aktivt med filmskapande och i flera kommuner och län finns filmverkstäder där ungdomar får hjälp med att utveckla sin förmåga på filmens område, t.ex. Barnfilmskolan vid Akademin i och Filmbasen i . Flera kommuner är också engagerade och bidrar aktivt för att möjliggöra filmfestivaler på olika platser i landet vilket har stor betydelse för filmkulturen. Några kommuner bidrar även till en professionell filmproduktion, antingen via något av de regionala filmproduktionscentrumen eller genom egna satsningar. Exempel på det senare är som skapat en särskild filmfond för att främja film- och tv-produktion som förläggs till den egna kommunen samt , där satsningar görs inom ramen för BoostHBG i syfte att främja utveckling och innovation inom rörlig bild. På nationell nivå är frågan om fortbildning och kompetensutveckling huvudsakligen en del av och ett ansvar för utbildningsväsendet. Stödordningen för utveckling bör dock omfatta vissa stöd som syftar till att stärka branschen i olika delar av landet dels genom kompetensutveckling, dels genom utveckling av starka konstnärskap. Insatserna bör framför allt riktas till individer som är etablerade i branschen, men kan även riktas till individer med kortare erfarenhet (talangutveckling), t.ex. i syfte att främja jämställdhet och mångfald, att fånga upp talanger från olika delar av landet med olika perspektiv eller för att främja förnyelse av filmkonsten. Insatser för individer med kortare erfarenhet kan särskilt motiveras när dessa genomförs i samverkan med andra aktörer, t.ex. regionala resurscentrum, och anses vara av nationellt intresse. I viss utsträckning kan stödet även användas för att på en övergripande nivå stärka olika verksamheter för barn och unga som syftar till att stimulera och väcka ett intresse för film och filmskapande. Regeringen anser att det är viktigt att den nationella nivån tar till vara den kunskap och de erfarenheter som finns gällande talangutveckling i regionerna, både i de regionala produktionscentrumen och i resurscentrumen. Den nationella filmpolitiken bör bidra till att stärka och utveckla möjligheten till talangutveckling i hela landet och till att stärka de regionala insatserna på detta område. Behovet av samverkan med andra berörda aktörer är stort, se avsnitt 9. Regeringens bedömning: Stöd för produktion bör i huvudsak gå till långfilm, barn- och ungdomsfilm, kort- och dokumentärfilm samt animation, för olika visningsfönster. Stöden bör bidra till ett brett utbud av en mångfald filmer. Film för barn och unga bör vara särskilt prioriterad. Stöd som fördelas i förhand utifrån kvalitativa kriterier bör utgöra den ekonomiskt sett största andelen stöd. Stöd för produktion kan även fördelas i efterhand på grundval av en films framgång. Utformningen av sådana stöd bör vara förutsägbar . bör tillsammans med branschen se över hur andra publika framgångar än intäkter från biograf kan ligga till grund för beräkningar av sådana stöd. Stöd till film med bred publik attraktionskraft bör liksom övriga produktionsstöd fördelas utifrån en kvalitativ bedömning och vara utformade så att de bidrar till att nå målen för den nationella filmpolitiken. Om det finns särskilda skäl bör stöd för produktion även kunna omfatta produktioner av serier, t.ex. dramaserier. Promemorians förslag överensstämmer huvudsakligen med regeringens bedömning, men i promemorian förslås införande av ett marknadsbaserat förhandsstöd som ersätter dagens automatstöd. Stödet baseras på en professionell bedömning och begränsas till tillgängligt ekonomiskt utrymme efter att det publikrelaterade stödet fördelats. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, däribland Riksföreningen Biograferna, och stödjer förslaget. Ett antal instanser, bl.a. , och u.p.a., menar att fokus bör ligga på produktion av lång spelfilm. efterfrågar ett stabilt stödsystem med förutsägbara ramar och anser att stödformerna ska ge utrymme för olika format. Vid fördelning av stöd förespråkar Filmregissörer en selektiv bedömning utifrån konstnärliga kvaliteter. Ett antal instanser, däribland , Föreningen och , efterfrågar ett särskilt fokus på film för barn och unga. Ett flertal instanser som kommenterat promemorians förslag om efterhandsstöd tillstyrker delvis förslaget. , och i ek. och samt ytterligare ett antal instanser stödjer förslaget i den del det avser prioritering av barn- och ungdomsfilm. Promemorians förslag om ett marknadsbaserat stöd kommenteras av ett fåtal instanser. Några stödjer förslaget att införa ett sådant stöd men har synpunkter på utformingen av det. Filmregissörer avstyrker promemorians förslag. Stiftelsen menar att ut- formningen av ett marknadsstöd måste utredas grundligt och efter samråd med branschen. Film- och i ek. för., och C tillstyrker förslaget om förhandsstöd till dramaserier men samtliga betonar att stödet inte får innebära minskade medel till produktion av långfilm. Vidare menar och C att stöd till dramaserier endast bör ges till serier som något av tv-bolagen i ett tidigt utvecklingsskede anser vara intressant att förverkliga. Flertalet instanser har kommenterat konsulentsystemet. Bland andra Film- och i ek. för., och uttalar att de är kritiska till nuvarande konsulentsystem och efterfrågar en översyn av det. Skälen för regeringens bedömning Produktion av värdefull svensk film är det första målet för den nationella filmpolitiken och utgör filmpolitikens kärna. går den ekonomiskt sett största delen av filmstöden till stöd för professionell produktion av film. Regeringen avser inte att förändra denna huvudsakliga inriktning. Hur stöden för produktion utformas är avgörande för filmpolitikens måluppfyllelse. Måluppfyllelsen är därmed också beroende av en professionell välfungerande filmbransch. efterfrågar ett stabilt stödsystem med förutsägbara ramar och anser att stödformerna ska ge utrymme för olika format. Det är som efter samråd med filmbranschen slutligen avgör hur stöden för produktion ska utformas och hur den ekonomiska fördelningen dem emellan ska se ut. Det är ett omfattande arbete som kommer att kräva en aktiv dialog i första hand med Rådet för utveckling och produktion men också med en bredare krets av branschaktörer. Det är också vid stöd för produktion som behovet av långsiktighet och förutsägbarhet är störst. Produktion av film är kostnadskrävande, vilket innebär att avgränsningar och prioriteringar är nödvändiga. Av den anledningen anser regeringen att stöden för produktion bör ha en snävare avgränsning än utvecklingsstöden. Ett antal remissinstanser, bl.a. , och u.p.a., uttalar att fokus i den nya filmpolitiken bör ligga på produktion av lång spelfilm. Trots den omfattande utvecklingen av film och rörlig bild står traditionella format- och genrebegrepp alltjämt starka. Stöd för produktion bör enligt regeringen därför huvudsakligen gå till långfilm, barn- och ungdomsfilm, kort- och dokumentärfilm samt animation för visning i olika visningsfönster som biografer, dvd/bluray, i tv och i digitala visningstjänster. Stödet för produktion bör bidra till ett brett utbud av en mångfald filmer och en produktion i olika delar av landet. Produktion av film för barn och unga bör vara särskilt prioriterad, vilket stöds av bl.a. , Föreningen och . Regeringens vision är att svensk film ska ha en hög kvalitet och uppvisa en sådan bredd och mångfald av berättelser att den angår alla. Svensk film ska vara ett självklart och tillgängligt val för publiken i hela landet och attraktiv internationellt. Filmstöden ska bidra till att motverka en polarisering mellan det som ofta betraktas som smalare kvalitetsfilm och bredare mer kommersiellt gångbar film. Regeringens uppfattning är att värdefull film kan finnas inom alla genrer. Stöd som fördelas i förhand Syftet med det nationella produktionsstödet är att främja värdefull svensk film. Som en följd av detta anser regeringen att den största delen av resurserna för stöd till produktion bör fördelas i förhand utifrån kvalitetskriterier, vilket i huvudsak stöds av Filmregissörer som efterfrågar en selektiv bedömning utifrån konstnärlig kvalitet. Det är inte regeringens uppgift att avgöra vad som är värdefull film eller vilka kvalitativa aspekter som ska vara avgörande vid fördelning av produktionsstöd. Bedömningen av vad som är värdefull film ska göras av utifrån varje enskilt projekts ambitioner och förutsättningar och vara en sammanvägning av många olika aspekter (se även avsnitt 5.3). har olika system använts av i förväg bedöma kvaliteten hos ett filmprojekt. var det olika jurygrupper som fattade beslut, därefter infördes särskilt anställda filmkonsulenter. En tanke med konsulentsystemet var att skapa tydlighet och synlighet i beslutsfattandet och att underlätta ett offentligt samtal om preferenser och prioriteringar i den statliga stödgivningen. Systemet anses av många ha fungerat väl, men har också kritiserats för att vara alltför inriktat på filmer som inte lyckats publikt och för att personkemin mellan konsulent och den sökande – snarare än projektets faktiska kvalitet – kan påverka stödbeslut. Kritiken som också uttrycks av vissa remissinstanser, bl.a. Film- och i ek. , liknar den som tidigare riktades mot systemet med jurygrupper. Något perfekt system för urval och beslut om förhandsstöd på kvalitativ grund går knappast att finna. Det är därför positivt att systemen för kvalitetsbedömningar återkommande debatteras och omprövas. Utformningen av beslutssystemen bör liksom övrig stödgivning vara en fråga för att fastställa efter samråd med branschen. Utformningen av beslutssystemen bör utgå från filmpolitikens inriktning och mål samt regeringens övergripande riktlinjer för de nationella filmstöden. Stöd som fördelas i efterhand Den svenska marknaden är ur filmbranschens perspektiv relativt liten. Det är därför svårt att uppnå tillräckliga intäkter från en films exploatering. Många har framfört, såväl i branschsamtal som i remissinstansernas synpunkter, att en viktig faktor för att kompensera för marknadens begränsade storlek och för att öka privata investerares riskvillighet är tillgången till efterhandsstöd. Det publikrelaterade efterhandsstödet (PRS) baseras på filmens publika framgångar och syftar till att öka intäkterna för producenter och investerare vars filmer når en relativt stor publik. För många produktioner och produktionsbolag är PRS det som skiljer en ekonomisk förlust från ett nollresultat eller vinst. PRS är i sin enklaste form ett rakt marknadsstöd baserat på publik fram- 2015/16:132 gång på biografer. Genom att införa gynnsammare regler för barn- och ungdomsfilm har PRS fått en viss kulturpolitisk profil. har prognoserna för utbetalning av PRS slagit fel. Paradoxen är att när det går bra för svensk film på biograf uppstår underskott i PRS-systemet. Bristen på resurser kräver ändringar i stödet och därmed förhandlingar mellan filmavtalets parter. För producenter och finansiärer har ändrade PRS-regler inneburit ekonomisk osäkerhet. Problemen blev särskilt tydliga i samband med att det publikrelaterade stödet slog i budgettaket 2014. Stöd för produktion kan även fördelas i efterhand på grundval av en films framgång. Regeringen bedömer att någon form av stöd som fördelas i efterhand bör finnas kvar . Dessa bör även fortsättningsvis inkludera gynnsammare regler för barn- och ungdomsfilm, vilket stöds av ett antal remissinstanser, däribland och Film- och i ek. Alla former av stöd för produktion som lämnas i efterhand och som bygger på en films framgång bör dock utformas på ett sådant sätt att de är stabila och förutsägbara . Eventuella förändringar ska vara väl förankrade i sektorn och inte ändra grunderna för redan ingångna produktionsavtal eller fattade produktionsbeslut. Regelverken för denna typ av stöd bör vara återhållssamma och bör skapa en ekonomisk buffert i syfte att hantera oväntade svängningar i de stödgrundande faktorerna. Syftet med en buffert är att garantera att inte eventuella underskott påverkar omfattningen av de kvalitetsprövade stöden som fördelas i förhand. Det är viktigt att även stöd som fördelas i efterhand utifrån en films framgång har en utformning som bidrar till att uppfylla de filmpolitiska målen. Dagens PRS har t.ex. särskilt gynnsamma regler för film för barn och unga, vilket är ett bra exempel på detta. I ett framtida system bör det övervägas om även andra aspekter kan tillföras som t.ex. bidrar till målen om värdefull film eller mångfald och jämställdhet. Vidare anser regeringen att bör utreda möjligheterna att även låta publika framgångar i andra fönster än biografvisning ligga till grund för denna typ av stöd. filmavtal infördes ett automatiskt förhandsstöd, vars syfte var att stärka finansieringen av projekt som av externa finansiärer bedömdes ha en stor marknadspotential. Förhoppningen var att på detta sätt attrahera nya resurser till svensk filmproduktion och därmed skapa bättre förutsättningar att producera filmer med bred publik attraktionskraft. Resultatet är dock ett annat. Automatstödet har kommit att hamna i motsatsställning till det konsulentbedömda förhandsstödet och konkurrerar därmed om det ekonomiska utrymmet för annan filmproduktion. Stödet har på så sätt bidragit till en polarisering av filmutbudet. Det publika utfallet för flera av de automatstödda filmerna har dessutom kraftigt underskridit de i förväg uppskattade publiksiffrorna och det ekonomiska utfallet för finansiärerna har blivit litet. Till det kommer att den automatiska stödgivningen försämrat måluppfyllelsen när det gäller jämställdhet enades samtliga parter i filmavtalet om förändringar av automatstödet. initierade förändringarna som i korthet innebär att det tidigare taket på per film har tagits bort och att en kommitté bestående av branschaktörer ska göra en kvalitativ granskning och därefter föreslå vilka projekt som bör få stöd. Automatiken i systemet har därmed begränsats. Filmregissörer avstyrker promemorians förslag om ett marknadsbaserat stöd medan Stiftelsen anser att frågan om ett sådant stöd måste utredas grundligt. Regeringen anser att det finns skäl att även överväga särskilda insatser för filmer som bedöms ha en bred publik attraktionskraft.