prop · H4031 · 2016-09-20 00:00:00 — Regeringens förslag: Om ett kapitaltillskott som helt eller delvis har medfört ägarföränd- ringen har lämnats till underskottsföretaget tidi- gast två beskattningsår före det beskattningsår då ägarförändringen skedde och förvärvaren ge- nom kapitaltillskottet har fått en tillgång av verkligt och särskilt värde, ska kapitaltillskottet vid beräkningen av förvärvsutgiften i belopps- spärren bestämmas till ett belopp som motsvarar det lägsta av kapitaltillskottet och det värde av tillgången som belöper sig på den förvärvade an- delen i underskottsföretaget. Vid beräkningen av värdet av tillgången ska kapitaltillskottet inte räknas med. Förslaget träder i kraft och tillämpas första gången på kapitaltillskott som sker efter . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Majoriteten av de remiss- instanser som har yttrat sig tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget. Kammarrätten i anser att förslagets komplexitet inte står i proportion till avsikten med förslaget. anser att den föreslagna tidsperioden bör ökas från två till , att det är oklart i vilka fall kapitaltillskottet vid beräkningen av förvärvsutgiften ska bestämmas till ett belopp som motsvarar själva kapitaltillskottet och att in- nebörden av uttrycket ”en tillgång av verkligt och särskilt värde” behöver utvecklas. LRF anser att det redan i kravet på att förvärvaren genom kapitaltillskottet ska ha fått ”en tillgång av verk- ligt och särskilt värde” ligger att det ska göras en förhållandevis återhållsam prövning, trots att ut- trycket ”uppenbart” slopas. Föreningen , , , och Svensk Försäkring anser att reglerna om be- gränsning av underskottsavdrag vid vissa ägar- förändringar behöver ses över i grunden. Skälen för regeringens förslag: Underskott av näringsverksamheten som kvarstår från det föregående beskattningsåret ska som huvudregel dras av (40 kap. 2 § IL). Från huvudregeln görs vissa undantag. Reglerna om begränsning av un- derskottsavdrag vid vissa ägarförändringar inne- bär – såvitt nu är av intresse – att en beloppsspärr (40 kap. 15–17 §§ IL) inträder vid vissa ägar- förändringar (40 kap. 10–13 §§ IL). Syftet med reglerna är att motverka skattemässigt betingad handel med underskottsföretag. Beloppsspärren innebär att underskottet kvar- står till den del det inte överstiger av förvärvsutgiften (40 kap. 15 § första stycket IL). Beloppsspärren vilar på förutsättningen att ju högre förvärvsutgiften för ett underskottsföre- tag är i förhållande till värdet av underskottet, desto mindre är behovet av en beloppsspärr (prop. 1993/94:50 s. 259). För att inte medel ska kunna föras över till underskottsföretaget i syfte att höja förvärvsutgiften (och på det sättet den del av underskottet som kan dras av), ska för- värvsutgiften minskas med vissa kapitaltillskott (40 kap. 16 § IL). För att 40 kap. 16 § IL inte ska motverka affärsmässigt betingade förvärv av underskottsföretag, ska – enligt den s.k. ventilen i 40 kap. 16 a § första stycket IL – förvärvs- utgiften inte minskas med kapitaltillskott om det är ”uppenbart” att förvärvaren genom kapital- tillskottet har fått en tillgång av verkligt och sär- skilt värde ”som motsvarar kapitaltillskottet”. Regeln i 40 kap. 16 a § första stycket IL vilar på förutsättningen att om underskottsföretaget har tillgångar eller en pågående verksamhet är det mera sannolikt att ägarförändringen är affärs- mässigt motiverad (prop. 2009/10:47 s. 11). I författningskommentaren till regeln framhölls bl.a. följande (a. prop. s. 15 f.). Med kapitaltillskott avses alla former av kapitaltillskott [---]. En förutsättning för att utgiften inte ska minskas med kapitaltillskottet är att det är uppenbart att förvärvaren genom kapitaltillskottet har fått en tillgång av verkligt och särskilt värde som motsvarar tillskottet. Om detta inte är fallet ska inte någon del av kapitaltillskottet beaktas vid beräknandet av förvärvsutgiften, dvs. hela kapitaltillskottet ska reducera förvärvsutgiften. Lagrådet anför att det bör förtydligas vilka omständig- heter som ska tilläggas betydelse vid prövningen av om tillgången har erforderligt verkligt och särskilt värde. Vid bedömningen av om förvärvaren har fått en tillgång av verkligt och särskilt värde genom kapitaltillskottet ska värdet på tillgången bestämmas av objektiva omständigheter och inte ställas i relation till förvärvarens näringsverksamhet eller person. Vid fastställandet av värdet på den tillgång som förvärvas genom tillskottet ska inte värdet av själva till- skottet beaktas. De tillgångar som ska beaktas ska ha ett verkligt och särskilt värde. Det innebär t.ex. att det skatte- mässiga värdet på underskottet inte ska beaktas. Vad som är avgörande är således värdet av tillgångarna i företaget minus skulderna, dvs. om underskottsföretaget har tillgångar om och skulder om ska värdet beräknas till . Fråga behöver inte vara om det bokförda värdet på tillgångarna, eftersom det kan förekomma att detta värde inte är detsamma som tillgångarnas verkliga värde. Det kan t.ex. förekomma att det bokförda värdet vad gäller immateriella tillgångar, såsom varumärken, är betyd- ligt lägre än det verkliga värdet. I stället för det bokförda värdet bör man i en sådan situation utgå från det belopp till vilket tillgången skulle kunna överlåtas mellan kunniga parter som är oberoende av varandra. Värdet på den förvärvade tillgången beror sedan på hur stor andel av företaget som förvärvaren erhåller genom tillskottet. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Det avgörande är att förvärvaren ska ha tillförts tillgån- gen genom kapitaltillskottet. Detta behöver inte samman- falla med det slutliga förvärvet av det bestämmande inflytan- det. Om det tillskott som ska prövas enligt bestämmelsen har lämnats vid ett tidigare förvärv [---] och det bestämman- de inflytandet förvärvas vid ett senare förvärv kan under- skottsföretaget således inte mellan de två förvärvstillfällena bygga upp en verksamhet för det tillskjutna beloppet för att förvärvaren därefter ska kunna sägas ha förvärvat en tillgång av verkligt och särskilt värde genom det andra förvärvet. Om ägarförändringen i underskottsföretaget har skett ge- nom ett indirekt förvärv ska bedömningen av värdet på till- gångarna omfatta hela den företagsgrupp som förvärvet om- fattar. Vid riksdagsbehandlingen framhölls bl.a. följande (2009/10:SkU25 s. 6 f.). I detta ärende [---] har regeringen försökt finna en lös- ning som medför att affärsmässigt betingade förvärv inte ska hindras av den skärpta lagstiftningen. Den undantagsbe- stämmelse som föreslås gälla i förevarande ärende avser fall där förvärvaren har fått en tillgång av verkligt och särskilt värde genom det kapitaltillskott som helt eller delvis med- fört ägarförändringen. Under lagstiftningsarbetet har Lag- rådet och några remissinstanser påtalat att det är oklart vad verkligt och särskilt värde innebär. I motivtexterna i propo- sitionen (prop. s. 16) har regeringen gjort uttalanden för att ge viss vägledning i den praktiska tillämpningen. Vid bered- ningen i utskottet har det uppkommit en fråga om i vilken utsträckning ventilen får betydelse för innovationsinriktade företag i den mån det värde som deras forsknings- och ut- vecklingsarbete representerar inte kan påvisas som en till- gångspost i balansräkningen och det finns intresse från nya ägare att tillföra kapital och fortsätta verksamheten med utnyttjande av det tidigare forsknings- och utvecklings- arbetet. Utskottet vill framhålla att lagstiftningsingripanden som görs för att stoppa att skattereglerna utnyttjas på ett sätt som inte varit avsett givetvis kan medföra ogynnsamma effekter även för affärsmässigt betingad verksamhet som åtgärden primärt inte riktar sig mot. Ett lagstiftningsingri- pande måste för att vara verksamt utformas för att lämna ett så litet utrymme som möjligt till fortsatta kringgåenden med liknande förfaranden som de som varit utgångspunkt för in- gripandet. Den ventil som regeringen föreslår är för- hållandevis generellt utformad och lämnar ett utrymme för praxis att med beaktande av det övergripande syftet med spärreglerna komma till ett rimligt resultat i det enskilda fallet. Med hänsyn till de farhågor som har framförts i fråga om innovationsinriktade företag är det enligt utskottets me- ning emellertid angeläget att regeringen följer hur väl undan- tagsregeln kommer att fungera i praktiken med avseende på den i propositionen klart uttalade ambitionen att affärs- mässigt betingade förvärv inte ska hindras av skärpningen av beloppsspärren. Det är angeläget att ventilen i 40 kap. 16 a § första stycket IL inte motverkar affärsmässigt betingade förvärv av underskottsföretag. Det gäller t.ex. investeringar i innovationsföretag. I uttrycket ”uppenbart” ligger att regeln ska tillämpas med viss restriktivitet. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 sätts att regeln – för att den inte ska motverka affärsmässigt betingade förvärv av underskotts- företag – ska kunna ge och de allmänna förvaltningsdomstolarna ett förhållan- devis stort utrymme för bedömningar (prop. 2009/10:47 s. 15 f. och 2009/10:SkU25 s. 6 f.). Det beror på att det kan vara svårt att fastställa värdet på tillgångar (t.ex. immateriella rättig- heter) i underskottsföretag. Det innebär att uttrycket ”uppenbart” inte svarar mot avsikten med regeln. Mot den bakgrunden bör uttrycket ”uppenbart” slopas. I uttrycket ”som motsvarar kapitaltillskottet” ligger att regeln inte är tillämplig, om kapitaltill- skottet överstiger värdet av den indirekt förvär- vade tillgången. Värdet av den indirekt förvärva- de tillgången beror på hur stor andel av under- skottsföretaget som förvärvaren erhåller genom kapitaltillskottet. Anta att A äger underskotts- företaget X AB. Underskottet i X AB är 300. Tillgångarna i X AB har ett (verkligt och sär- skilt) värde som motsvarar 100. B vill förvärva av aktierna i X AB. Om B förvärvar aktierna i X AB genom ett köp kan köpe- skillingen uppskattas till 60 (= av 100), givet att värdet av underskottet inte påverkar köpeskillingen. X AB:s underskott kvarstår till den del det uppgår till 120 (= av 60). Om B i stället förvärvar av aktierna i X AB genom en riktad nyemission av aktier mot betalning (dvs. ett kapitaltillskott) om 150 (150 / [100 + 150] = ), faller X AB:s hela underskott bort. Det beror på att värdet av den av B indirekt förvärvade tillgången, 60 (= av 100), inte motsvarar kapitaltillskottet, 150. Det innebär att förvärvsutgiften, 150, ska mins- kas med kapitaltillskottet, 150. Det kan inte vara avsikten med regeln att ett förvärv genom ett kapitaltillskott ska komma sämre ut än ett för- värv genom ett köp. Syftet med regeln är i stället att förhindra att ett förvärv genom ett kapitaltill- skott ska komma bättre ut än ett förvärv genom ett köp. Mot den bakgrunden bör uttrycket ”som motsvarar kapitaltillskottet” slopas. Mot bakgrund av ovanstående föreslås att re- geln ges en ny utformning. Om ett kapitaltill- skott som helt eller delvis har medfört ägar- förändringen har lämnats till underskottsföreta- get tidigast två beskattningsår före det beskatt- ningsår då ägarförändringen skedde och förvär- varen genom kapitaltillskottet har fått en tillgång av verkligt och särskilt värde, ska kapitaltillskot- tet vid beräkningen av förvärvsutgiften i be- loppsspärren bestämmas till ett belopp som mot- svarar det lägsta av kapitaltillskottet och det vär- de av tillgången som indirekt belöper sig på den förvärvade andelen i underskottsföretaget. Vid beräkningen av värdet av tillgången ska kapital- tillskottet inte räknas med. Den föreslagna tidsperioden (en tvåårsperiod) ansluter till den nuvarande regeln i 40 kap. 16 § IL. Mot den bakgrunden anser regeringen – till skillnad från – att det saknas skäl att ersätta tvåårsperioden med en femårsperiod. Förslaget innebär att kravet att förvärvaren ge- nom kapitaltillskottet ska ha fått en tillgång av ”verkligt och särskilt värde” kvarstår oförändrat. Vad som avses med uttrycket ”en tillgång av verkligt och särskilt värde” framgår av prop. 2009/10:47 s. 15 f. Slopandet av uttrycket ”uppenbart” innebär att det ska göras en mindre restriktiv prövning av kravet om förvärvaren ge- nom kapitaltillskottet har fått en tillgång av verkligt och särskilt värde. I det ligger – till skill- nad från vad LRF har antagit – att det i rätts- tillämpningen får göras en friare bedömning, om förhållanden som är svåra att värdera har bety- delse för prövningen. Om B i det ovan angivna fallet förvärvar aktierna i X AB genom ett kapitaltillskott om 150, leder förslaget till att X AB:s underskott kvarstår till den del det uppgår till 120 (= av 60). Det beror på att kapitaltillskottet vid beräkningen av förvärvsutgiften ska bestämmas till ett belopp som motsvarar det lägsta av kapi- taltillskottet, 150, och det värde av tillgången som indirekt belöper sig på B:s förvärvade andel i X AB, 60 (= av 100). Vid beräkningen av värdet av tillgången ska kapitaltillskottet inte räknas med. Den framräknade förvärvsutgiften, 60, ska inte minskas med kapitaltillskottet, 150. anser att det är oklart i vilka fall kapitaltillskottet vid beräkningen av förvärvsut- giften ska bestämmas till ett belopp som motsva- rar själva kapitaltillskottet. Förslaget innebär att kapitaltillskottet vid beräkningen av förvärvsut- giften som utgångspunkt kommer att bestäm- mas till ”det värde av tillgången som belöper sig på den förvärvade andelen i underskottsföre- taget”. Det kan emellertid inte uteslutas att om- ständigheterna i det enskilda fallet är sådana att kapitaltillskottet understiger värdet av tillgången som belöper sig på den förvärvade andelen i underskottsföretaget. För att ett förvärv genom ett kapitaltillskott inte ska komma bättre ut än ett förvärv genom ett köp, kan kapitaltillskottet vid beräkningen av förvärvsutgiften inte bestäm- mas till ett belopp som överstiger själva kapitaltillskottet. Regeln i dess nya utformning, som ersätter hittillsvarande 40 kap. 16 a § IL, bör placeras efter 40 kap. 15 § IL. Detta eftersom den nya ut- formningen av regeln gäller beräkningen av förvärvsutgiften i vissa fall, till skillnad från den hittillsvarande regeln som gäller minskning av förvärvsutgiften. Inom ramen för lagstiftnings- ärendet finns inte – som Föreningen ringsliv, NSD, och Svensk Försäkring efterfrågar – utrymme för en grundläggande översyn av reglerna om begräns- ning av underskottsavdrag vid vissa ägarföränd- ringar. Förslaget bör träda i kraft och tillämpas första gången på kapitaltillskott som sker efter . Förslaget föranleder ändringar i 40 kap. 16 § IL, att en ny paragraf, 40 kap. 15 a §, införs i IL och att 40 kap. 16 a § ska upphöra att gälla, se avsnitt 3.12. Vid beräkningen av den offentligfinansiella ef- fekten av ett förslag gäller som huvudregel att olika slag av beteendeförändringar normalt sett inte beaktas. En statisk beräkning utgör ofta en god approximation av den offentligfinansiella ef- fekten ett förslag införs. Från huvud- regeln görs vissa undantag, t.ex. om beteendeför- ändringar bedöms vara betydande. (För en be- skrivning av de principer som används vid offentligfinansiella beräkningar vid skatteföränd- ringar, se Beräkningskonventioner 2016 – En rapport från skatteekonomiska enheten i Finans- departementet.) Beräkningen av den offentligfinansiella effek- ten görs med hjälp av data från Finansinspektio- nen samt tillgängliga data i form av årsredovis- ningar och andra publikationer. Förslaget i avsnitt 6.10.2 gäller som utgångs- punkt banker och andra kreditinstitut, värdepap- persbolag, , be- talningsinstitut, vissa fondbolag och AIF-förval- tare, försäkringsföretag och motsvarande utländ- ska företag (som är aktiva på den svenska mark- P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Förslaget bedöms öka skattekostnader- na för finansiering med efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen. En anpassning till försla- get skulle kunna ske genom att nu aktuella efter- ställda skulder ersätts med eget kapital. En annan anpassning till förslaget skulle kunna ske genom att nu aktuella efterställda skulder, i den ut- sträckning som de överstiger kapitalkraven enligt regelverket om kapitaltäckning, ersätts med van- liga lån. Den förra beteendeförändringen skulle inte påverka skatteintäkterna, eftersom kostna- der för finansiering med eget kapital inte får dras av. Den senare beteendeförändringen skulle kun- na påverka skatteintäkterna negativt. SVCA an- ser att den senare beteendeförändringen kan ak- tualiseras i viss utsträckning. En sådan beteende- förändring bedöms dock inte vara aktuell i en större utsträckning. Försäkringsföretag får bara i begränsad utsträckning finansiera sig med lånat kapital (se 4 kap. 6 § FRL). Som Finansinspek- tionen har framhållit kan försäkringsföretag av det skälet i huvudsak inte ersätta efterställda skulder med vanliga lån. Förslaget beräknas leda till en ökning av bolagsskattebasen om . Det innebär i sin tur att förslaget beräknas öka skatteintäkterna med 2017 och varaktigt. I promemorian uppskattades effekten till . Bedömningen var en upp- datering av den beräkning som gjordes i betän- kandet Neutral bolagsskatt (SOU 2014:40). Be- dömningen har ändrats på grund av ny data från . Förslaget i avsnitt 6.10.3 har inga offentligfi- nansiella effekter. Förslaget i avsnitt 6.10.4 bedöms minska skatteintäkterna med 2017 och varaktigt. Sammantaget innebär förslagen i 6.10.2 och 6.10.4 att skatteintäkterna ökar med 2017. Effekter för företag och privatpersoner Förslaget i avsnitt 6.10.2 gäller som utgångs- punkt banker och andra kreditinstitut, värde- pappersbolag, , betalningsinstitut, vissa fondbolag och AIF-för- valtare, försäkringsföretag och motsvarande ut- ländska företag (som är aktiva på den svenska marknaden). och efter- lyser en bedömning av hur förslaget påverkar svenska företags konkurrenskraft i förhållande P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 till utländska företag. och efterlyser en bedömning av anta- let företag som påverkas av förslaget och stor- leken på dessa företag. och Svensk Försäkring efterlyser en bedömning av övervält- ringseffekterna av förslaget, t.ex. på lån- och för- säkringstagare. efterlyser en bedömning av hur förslaget påverkar livförsäk- ringsföretag, dvs. försäkringsföretag som inte är skadeförsäkringsföretag (1 kap. 4 § FRL). Förslaget ökar skattekostnaderna för finansie- ring med efterställda skulder som får ingå i kapi- talbasen. inskränker förslaget inte företagens möjlighet till att finansiera sig med efterställda skulder. Enligt data från Finansin- spektionen hade färre än 50 företag efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen eller fjärde kvartalet 2014. Av dessa var ca 35 banker, ett fåtal försäkrings- företag, varav ett skadeförsäkringsföretag och färre än fem livförsäkringsföretag, samt ett fåtal värdepappersbolag (färre än tio). Sett utifrån den sammanlagda storleken av skulderna är det främst banker som träffas av förslaget. Det inne- bär att försäkringsföretag påverkas i mindre om- fattning än banker. Vad beträffar livförsäkrings- företagen påverkas dessa inte av förslaget i den utsträckning efterställda skulder tas upp i den verksamhet som träffas av avkastningsskatt. I den utsträckning efterställda skulder tas upp i den verksamhet som träffas av inkomstskatt på- verkas livförsäkringsföretagen. I fråga om värde- pappersbolagen uppgår de efterställda skulderna till sammanlagt . En ökad skattebörda för företagen påverkar som utgångspunkt företagens ägare, anställda och kunder. De ökade finansieringskostnaderna är statistiskt sett mycket begränsade i förhållan- de till volatiliteten i företagens samlade finansie- ringskostnader. Med den utgångspunkten kan övervältringseffekter i fråga om företagens ägare, anställda och kunder – t.ex. lån- och försäkrings- tagare – antas komma att bli mycket begränsade och i statistiska termer icke-signifikanta. I det ligger också att förslaget får antas ha mycket begränsade fördelnings-, konkurrens- och sys- selsättningseffekter. I förhållande till regelverket om kapitaltäck- ning utgör förslaget inte ett hinder mot finansie- ring med efterställda skulder. I stället bidrar för- slaget till en utjämning av den skattemässiga asymmetrin i behandlingen av finansiering med eget kapital och finansiering med efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen. I det ligger att utformningen av skattesystemet inte kommer att påverka valet mellan finansiering med eget kapital och finansiering med efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen. Remissinstanserna har olika uppfattningar i frågan om förslagets effekter för den finansiella stabiliteten (se avsnitt 6.10.2). Riksbank, och anser – som utgångspunkt – att förslaget ökar incitamentet för företag i finanssektorn att ersätta efterställda skulder med eget kapital, dvs. att öka soliditeten i företagen. En sådan beteendeförändring skulle i sin tur kunna öka finanssektorns motståndskraft i finanskriser. anser att den gynnsamma effekten på den finansiella stabiliteten kan komma att motverkas av för- slaget och att det inte kan uteslutas att netto- effekten blir att bankerna får en skuldsamman- sättning som allt sammantaget gör dem mindre robusta. pekar på att banker enligt det nya krishanteringsramverket i stor utsträckning kommer att behöva finansiera sig med s.k. seniora skulder som (vid sidan av efter- ställda skulder som får ingå i kapitalbasen) är konverterings- och nedskrivningsbara i resolu- tion. För dessa skulder kvarstår avdragsrätten för ränteutgifter. Det innebär att förslaget – enligt – skulle kunna ge banker incitament att uppfylla minimikravet på ned- skrivningsbara skulder (”MREL”) enligt 4 kap. lagen (2015:1016) om resolution, som kommer att beslutas av , med seniora skulder i stället för efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen. Regeringen delar Riksbanks, och Finans- inspektionens bedömning att förslaget – som ökar skattekostnaderna för finansiering med efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen – ger företag i finanssektorn incitament att ersätta efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen med eget kapital, dvs. att öka soliditeten i före- tagen. En sådan beteendeförändring skulle i sin tur kunna öka finanssektorns motståndskraft i finanskriser eftersom eget kapital är bättre läm- pat för att bära risker än efterställda skulder. Om, och i så fall i vilken utsträckning, förslaget kan leda till att efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen ersätts av seniora skulder som är konverterings- och nedskrivningsbara i resolu- tion är svårt att bedöma . MREL har ännu inte beslutats för något företag och Riks- gäldskontorets förslag om utformningen av MREL är föremål för remissbe- handling. Regeringen avser att följa frågan om, och i så fall i vilken utsträckning, det nu aktuella förslaget kan leda till att efterställda skulder som får ingå i kapitalbasen ersätts av seniora skulder som är konverterings- och nedskrivningsbara i resolution. Förslaget medför slutligen en viss ökning av den administrativa bördan för de företag som omfattas av regelverket om kapitaltäckning, på så sätt att företagen vid beskattningen behöver ut- mönstra ränteutgifter på de efterställda skulder- na. Baserat på ”Regelräknaren”, som tillhanda- hålls av och som används för att beräkna företagens administrativa kostnader, be- döms det tillkommande arbetet för förslaget ta i genomsnitt och utföras av en kontorsassistent till en genomsnittlig månadslön om dvs. en kostnad om ca . Kostnaden är återkommande för företagen. Förslagen i avsnitt 6.10.3 och 6.10.4, som ut- gör förenklingar av gällande rätt, minskar i viss utsträckning den administrativa bördan för före- tagen i förhållande till . efterlyser en beräkning av de administrativa kostnaderna. Det är emellertid mycket svårt att göra en sådan beräkning. Effekter för jämställdheten mellan kvinnor och män Förslaget i avsnitt 6.10.2 innebär att bolags- skattebördan ökar för företag i finanssektorn.