prop · H4031 · 2016-09-20 00:00:00 — Slopas denna avdragsrätt förväntas det beskattningsbara resultatet öka med per måltid och deltagare vilket betyder (90 × = ) mer i bolagsskatt. Några remissinstanser har anfört att effekten för de enskilda näringsidkarna av den slopade avdragsrätten inte har behandlats i promemorian. menar att effekten för de enskilda näringsidkarna är avsevärt större än för aktiebolagen (ca 48–jämförd ) i vart fall om man, när det handlar om de enskilda näringsidkarna men inte om bolagen och dessas ägare, ser till skatteuttaget på slutbeskattade vinstmedel. På grund av skillnader i skattereglerna för företagsformerna blir det emellertid den faktiska effekten liten, med små möjligheter att kompensera för skillnaderna. Eftersom det inte görs någon särskild redovisning av representationsavdrag i företagens deklarations- uppgifter saknas aktuella uppgifter om hur avdraget fördelas mellan olika företagsformer. Uppgifter tyder dock på att bolagen jämfört med enskilda näringsidkare står för en betydande del av de samlade avdragen, som de enskilda näringsidkarna som kollektiv alltså står för en mindre del. Det finns inte anledning att anta att fördelningen har ändrats i någon större omfattning . Det talar för att enskilda näringsidkare i mindre utsträckning än aktiebolag berörs av den föreslagna avdragsbegränsningen, av den P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 anledningen att de sannolikt representerar i mindre utsträckning, trots att representations- avdraget i dagens system har ett större skattemässigt värde för de enskilda närings- idkarna än det har för bolagen. anför att det saknas en redovisning av de indirekt berörda företagen utifrån antal, storlek och bransch. Flera remissinstanser kritiserar att konsekvensanalysen inte beskriver de indirekta effekterna av förslagen för vissa branscher, främst restaurangbranschen. Efter- som det i underlaget för konsekvensanalysen saknas indelning av företag efter bransch, storlek och antal påverkade går det inte heller att dra några säkra slutsatser kring konsekvenserna för företag som påverkas indirekt av förslagen. Branschspecifikt påverkas sannolikt restaurang- branschen i viss utsträckning av förslagen. Det kan antas att efterfrågan inom restaurang- branschen kommer att påverkas negativt av förslaget om slopad avdragsrätt för representationsmåltider, men att efterfråge- effekten kommer vara liten på grund av den begränsade storleken på avdraget. Eventuella negativa effekter kan dessutom förväntas dämpas av tidigare ställningstagande och av de föreslagna ändringarna av avdraget för mervärdesskatt, som innebär att det avdraget blir mer gynnsamt. Övriga branscher förväntas påverkas i mindre omfattning än restaurangbranschen och utan betydande snedvridningar. Det saknas uppgifter om antalet företag som påverkas av förslagen, både direkt och indirekt, men eftersom förslagen inte är begränsade till vissa branscher eller företagsstorlekar påverkas samtliga företag som gör avdrag för representationsmåltider. Det saknas även uppgifter om företagens storlek som går att koppla till underlaget för representations- avdrag vid måltider, men det kan inte uteslutas att större företag i större omfattning än små företag gör avdrag för representation. I absoluta tal förväntas därför stora företag påverkas mer av förslagen än små företag. Den nuvarande rättstillämpningen gör att företagen behöver förhålla sig till flera olika beloppsgränser avseende avdrag för mervärdes- skatt. I avsnitt 6.23 föreslås att endast en beloppsgräns ska gälla för avdragsrätten för mervärdesskatt på måltidsutgifter vid representation. Det innebär en förenkling för företagen och leder till minskad administration i samband med representationsutgifter. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 förslaget att slopa avdragsrätten för i stort sett all förtäring vid inkomstbeskattningen gör att det i praktiken blir en beloppsgräns mindre att förhålla sig till. I inkomstskattehänseende kommer det därmed inte att vara nödvändigt att göra uppdelningar mellan avdragsgill respektive inte avdragsgill representation i samband med måltidsrepresentation (lunch, middag, supé). Även det kan ge minskad administration för företagen i samband med utgifter för mål- tidsrepresentation. Eftersom representations- kostnader eller avdrag för måltidsrepresentation inte specificeras i deklarationerna för inkomstskatt eller mervärdesskatt går det, som tidigare nämnts, inte att avgöra exakt hur många eller vilka kategorier av företag som berörs av förslagen. Uppskattningar av antalet tillfällen med måltidsrepresentation, genomsnittlig tidsåtgång och lönekostnader för den administrativa hanteringen ger vid handen att de administrativa kostnaderna för företagen förväntas minska med mellan och . Uppskattningar av den minskade administrativa bördan har gjorts med Regelräknaren och intervallet avspeglar olika antaganden om antalet tillfällen för redovisning av representation, genomsnittlig tidsåtgång och lönekostnader för administrativ personal. Beloppen gäller inte enbart förändringarna avseende inkomstskattelagen utan inkluderar även de förändringar som görs beträffande mervärdesskatten (se vidare avsnitt 6.23). De föreslagna förändringarna avser avdrags- rätten för en omkostnad i företagens verksamhet. Företag inom samma bransch kommer att påverkas på ett liknande sätt av den minskade avdragsrätten vid inkomstbeskatt- ningen. Förslaget bedöms därför inte ha någon påverkan av betydelse för konkurrensen. Då reglerna för avdrag för representations- kostnader är generella och gäller samtliga företag oavsett storlek har det inte bedömts som nödvändigt att ta särskild hänsyn till små företag vid utformningen av förslaget. Förslaget innebär att utrymmet för avdrag för förtäring inskränks till att avse enklare sådan av mindre värde, motsvarande sådan förtäring som anställda kan erhålla av sin arbetsgivare utan att förmåns- beskattas (personalvårdsförmån). Ändringarna som förslaget innebär bedöms därför inte medföra något behov av mer omfattande informationsinsatser. emellertid uppmärksammas, t.ex. genom viss enklare nyhetsinformation och kräver vidare att befintlig information på området uppdateras. De olika beloppsgränser som gäller för avdrag för representationsmåltider enligt inkomstskattelagen och för mervärdesskattens del komplicerar rättstillämpningen. Denna förenklas således med de förslag som lämnas på dessa områden, i detta avsnitt och i avsnitt 6.23. I den mån förslaget har några effekter på måltillströmningen till de allmänna förvaltnings- domstolarna bör denna minska snarare än öka. Bedömningen är emellertid att effekten av förslaget i praktiken är försumbar för de allmänna förvaltningsdomstolarna. För del bör det vara lättare att kontrollera att den föreslagna regleringen tillämpas på rätt sätt än att alla de nuvarande beloppsgränserna iakttas. bör förslaget leda till att arbetsbörda minskar något. Inledningsvis bedöms förslaget emellertid leda till mindre engångskostnader för , huvudsakligen för information till företag och personal. Några särskilda informationsinsatser torde dock inte behövas. Sammantaget bedöms förslagets effekter för vara marginella och eventuella tillkommande utgifter ska hanteras inom befintliga anslagsramar. Kommunerna är inte skattskyldiga till inkomstskatt och är således inte direkt berörda av förslaget i den delen. Beträffande mervärdes- skatt hänvisas till avsnitt 6.23. uppgifter visar att den övervägande delen av avdragen för representationsmåltider görs av bolag snarare än av enskilda näringsidkare och handelsbolag. Det medför att kommunernas skatteintäkter från enskilda näringsidkare kommer att öka, men endast i ringa omfattning. Det saknas tillräckliga uppgifter för att uppskatta i vilken omfattning kommunernas skatteintäkter ökar. De ökade skatteintäkterna på grund av det slopade avdraget för representationsmåltider utgörs av intäkter från bolagsskatten, som är en statlig skatt. Förslaget att begränsa representationsavdraget vid inkomstbeskattningen innebär att företag som representerar får en högre skattekostnad för Företagen kan vara juridiska personer eller fysiska personer (enskilda näringsidkare). I den mån män eller kvinnor påverkas direkt av förslagen är det alltså i den utsträckning de utövar representation i egenskap av företagare. För enskilda näringsidkare finns det tydliga skillnader av könsfördelningen mellan olika branscher, men totalt sett är det en övervikt av män (jfr På tal om kvinnor och män, SCB 2014). I övrigt påverkas män och kvinnor endast indirekt såsom direkta eller indirekta ägare av företag. Ägandet i företag är i stor utsträckning indirekt, via t.ex. privata och offentliga aktörer inom pensionssystemet. I den mån det har några effekter för ägarna av företagen är de indirekta, genom att vinsterna i företagen minskar med den ökade skattekostnaden. Män har generellt sett en större del av både det direkta och det indirekta ägandet i företagen. I den utsträckning förslagen har några effekter för individer, dvs. för kvinnor och män, är dessa således – sett ur ovanstående perspektiv – generellt större för de . Skatt på konsumtion m.m. – energi- och miljöskatter 6.12Lika beskattning av dieselbränsle i båtar och skepp inom jordbruk, skogsbruk och vattenbruk 6.12.1 Ärendet och dess beredning Inom har promemorian Lika beskattning av dieselbränsle i båtar, skepp och arbetsmaskiner inom vattenbruk, skogsbruk och jordbruk tagits fram. Promemorians lagförslag finns i bilaga 12, avsnitt 1. Förslagen har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 12, avsnitt 2. Remissvaren finns tillgängliga i Finans- departementet (dnr Fi2016/01197/S2). har i en hemställan föreslagit att bränsle som används i skepp och båtar inom yrkesmässig vattenbruksverksamhet ska befrias från skatt (dnr Fi2015/04533/S2). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över lagförslagen i P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 bilaga 12, avsnitt 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 12, avsnitt 4. Lagrådet lämnade förslagen utan erinran. 6.12.2 Bakgrund och gällande rätt Rådets direktiv /96/EG av om en omstrukturering av gemenskaps- ramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet, EUT L 283, 31.10.2003, s. 51, kallat energiskattedirektivet, är ett unionsgemensamt ramverk för hur medlemsstaterna ska utforma sin nationella beskattning av bränslen och elektrisk kraft. Grundregeln i energiskatte- direktivet är att all förbrukning av drivmedel ska beskattas. Detsamma gäller för elektrisk kraft och i princip samtliga uppvärmningsbränslen. Utgångspunkten är att medlemsstaternas nationella beskattning ska uppfylla vissa i direktivet föreskrivna minimiskattenivåer. innehåller direktivet krav på obligatorisk skattebefrielse i vissa situationer och möjligheter för medlemsstaterna att ge fullständig eller partiell skattebefrielse i andra fall. Lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE, reglerar skatter på bränslen och elektrisk kraft. Skattereglerna är anpassade till energiskattedirektivet. Enligt 6 a kap. 1 § 10 och 11 LSE ges nedsättning av energiskatten och koldioxidskatten för bränslen som förbrukas för annat ändamål än drift av motordrivna fordon inom yrkesmässig jordbruks-, skogsbruks- och vattenbruksverksamhet. Vidare medges befrielse från koldioxidskatt med per kubikmeter för dieselbränsle som förbrukas inom yrkesmässig jordbruks-, skogsbruks- och vattenbruksverksamhet för drift av andra motordrivna fordon än personbilar, lastbilar och bussar, se 6 a kap. 2 a § LSE. –2018 är skattebefrielsen per kubikmeter dieselbränsle, se punkten 2 i övergångs- bestämmelserna till SFS 2016:505. Slutligen ges skattebefrielse på energiskatten ned till för elektrisk kraft som förbrukas inom de angivna sektorerna. Nedsättningarna grundar sig på artikel 15.3 i energiskattedirektivet, som anger att medlems- staterna får tillämpa en skattenivå ner till noll för energiprodukter och elektricitet som används inom jordbruk, trädgårdsskötsel eller fiskodling samt inom skogsbruk. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Av artikel 14.1.c i energiskattedirektivet framgår att medlemsstaterna ska skattebefria energiprodukter som levereras för användning som bränsle för sjöfart inom gemenskapens farvatten (inklusive fiske), annat än i privata nöjesfartyg, och elektricitet som framställs ombord på ett fartyg. Av samma artikel andra stycket framgår att med privat nöjesfartyg avses varje fartyg som används av dess ägare eller av den fysiska eller juridiska person som har nyttjanderätt till fartyget antingen via förhyrning eller på något annat sätt, för andra än kommersiella ändamål och särskilt andra ändamål än transport av passagerare eller varor eller för tillhandahållande av tjänster mot ersättning eller för offentliga myndigheters räkning. Eftersom artikel 14.1.c är tvingande för medlemsstaterna anses skattebefrielsen inte utgöra ett statligt stöd. I svensk rätt har artikel 14.1.c genomförts genom bestämmelserna i 6 a kap. 1 § 3–4 samt 9 kap. 3 § 1–3 LSE, där det framgår att befrielse ges från energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt när skepp och båtar används för annat än privat ändamål. Dessa bestämmelser tolkades tidigare så att skattebefrielse gavs för bränsle som förbrukas i transporter i yrkes- mässig verksamhet. Efter att Europeiska kommissionen påpekat att tillämpning av skattebefrielsen för flygbränsle och fartygs- bränsle var generösare än energiskattedirektivets bestämmelser, som de tolkats av , har skattebefrielsen för bränsle som används i skepp och båtar (liksom i luftfartyg) begränsats. Ändringen, som trädde i kraft , gjordes genom att en definition av vad som avses med användning av skepp, båtar och luftfartyg för privat ändamål infördes i LSE. Enligt 1 kap. 11 § LSE är användning för privat ändamål annan användning än transport av passagerare eller varor mot ersättning eller tillhandahållande av andra tjänster mot ersättning, av offentliga myndigheter eller för offentliga myndigheters räkning, för yrkesmässigt fiske, användning av frivilliga försvarsorganisationer och ideella organisationer vid sjöräddning, brandöver- vakning och liknande verksamhet eller övning och utbildning för sådan verksamhet. Ändringen har lett till att jordbrukare, vattenbrukare och skogsbrukare som använder skepp eller båtar i verksamheten, och som inte tar betalt för dessa transporter, inte längre får skattebefrielse med stöd av 6 a kap. 1 § 3–4 LSE. Användning av båt eller skepp för yrkesmässigt fiske är dock användning för annat än privat ändamål enligt 1 kap. 1 § 5 LSE. Bränslet som förbrukas för yrkesmässigt fiske är därför skattebefriat. Detta beror på att bränsle som används i skepp och fartyg i yrkesmässigt fiske uttryckligen undantas från beskattning enligt artikel 14.1.c i energiskattedirektivet. Vatten- bruksverksamhet ingår inte i begreppet yrkesmässigt fiske. Befrielser från energiskatt och koldioxidskatt kan utgöra statligt stöd Befrielse från energiskatt och koldioxidskatt kan vara utformade så att de utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, EUF- fördraget. Huvudregeln är att kommissionen, utifrån om statligt stöd, måste pröva och godkänna åtgärdernas förenlighet med den inre marknaden innan de kan träda i kraft. Flertalet stöd i form av befrielse från energiskatt och koldioxidskatt ryms inom tillämpningsområdet för två olika gruppundan- tagsförordningar, antingen kommissionens förordning (EU) nr 651/2014 av genom vilken vissa kategorier av stöd förklaras förenliga med den inre marknaden enligt artiklarna 107 och 108 i fördraget (EUT L 187, 26.6.2014, s. 1), förkortad GBER, eller kommissionens förordning (EU) nr 1388/2014 av genom vilken vissa kategorier av stöd till företag som är verksamma inom produktion, beredning och saluföring av fiskeri- och vattenbruksprodukter förklaras förenliga med den inre marknaden enligt artiklarna 107 och 108 i fördraget (EUT L 369, 24.12.2014, s. 37), förkortad FIBER. FIBER är tillämplig på stöd som beviljas små och medelstora företag som är verksamma inom produktion, beredning och saluföring av fiskeri- och vattenbruksprodukter om stödet inte överstiger vissa tröskelvärden, se artikel 1.1 och artikel 2. Enligt både GBER och FIBER gäller att stöd inte får beviljas företag som befinner sig i svårigheter. Stöd får inte heller betalas ut till företag som är föremål för ett oreglerat åter- betalningskrav till följd av ett kommissions- beslut som förklarar ett stöd olagligt och oförenligt med den inre marknaden, se artikel 1.4 i GBER samt artikel 1.3 i FIBER. Av artikel 44 i GBER framgår att stödordningar i form av nedsättning av miljö- skatter som uppfyller villkoren i energiskatte- direktivet ska anses vara förenliga med den inre marknaden i den mening som avses i artikel 107.3 i EUF-fördraget, och ska undantas från anmälningsskyldigheten i artikel 108.3 i EUF- fördraget, om villkoren i artikel 44 och i kapitel I är uppfyllda. Vidare framgår att de som beviljas skattenedsättningen ska väljas på grundval av transparenta och objektiva kriterier och ska betala åtminstone den respektive minimiskatte- nivå som fastställs i energiskattedirektivet. För vattenbruksverksamhet gäller enligt artikel 45 i FIBER att stöd i form av skattebefrielser eller skattenedsättningar som antas av medlems- staterna i enlighet med artikel 15.3 i energi- skattedirektivet ska vara förenliga med den inre marknaden i den mening som avses i artikel 107.3 c och undantas från anmälningsskyldig- heten i artikel 108.3 i EUF-fördraget, under förutsättning att de villkor som föreskrivs i energiskattedirektivet och i kapitel 1 i FIBER är uppfyllda. Vidare framgår att de som beviljas skattenedsättning ska väljas ut på grundval av transparenta och objektiva kriterier och att de, i tillämpliga fall, ska betala åtminstone den respektive minimiskattenivå som fastställs i energiskattedirektivet. Enligt artikel 9.1 i GBER samt artikel 9 i FIBER är medlemsstaterna skyldiga att se till att viss information offentliggörs på en övergripande webbplats för statligt stöd på nationell eller regional nivå. De uppgifter som ska offentliggöras är bl.a. viss sammanfattande information om själva stödåtgärden och tillkommande information om varje beviljat individuellt stöd som överstiger för stöd som omfattas av FIBER och som överstiger i övriga fall. För att uppfylla kraven som statsstöds- regelverket har en definition på företag utan rätt till statligt stöd införts i LSE. Vidare har införts krav på att det stödmottande företaget ska lämna vissa uppgifter om sin verksamhet om det sammanlagda skattestöd som företaget fått överstiger vissa beloppsgränser. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 6.12.3Samma skatt på dieselbränsle som förbrukas i fartyg och arbetsmaskiner inom jordbruk, skogsbruk och vattenbruk Regeringens förslag: Dieselbränsle som förbrukas i skepp och båtar i yrkesmässig jordbruks-, skogsbruks- och vattenbruks- verksamhet beskattas på samma sätt som dieselbränsle som förbrukas i arbetsmaskiner i de angivna sektorerna. Det innebär att befrielse från koldioxidskatten medges med per kubikmeter dieselbränsle (per kubikmeter –2018) som förbrukas på det sättet. Skattebefrielsen åstadkoms antingen genom avdrag från koldioxidskatten eller genom återbetalning. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslogs dock inte att den befintliga skattebefrielsen för märkt dieselbränsle som förbrukas inom de aktuella verksamheterna skulle begränsas så att den inte gäller för fartygsbränsle. Vidare föreslogs i promemorian att de förbrukare som är skattskyldiga för koldioxidskatt skulle få skattebefrielsen med stöd av en särskild avdragsbestämmelse. I promemorian föreslogs också en möjlighet till skattebefrielse för båtar med medgivande att använda märkt olja. Slutligen har redaktionella ändringar gjorts jämfört med promemorians förslag. Remissinstanserna: Kammarrätten i , och tillstyrker förslaget. avstyrker dock förslagen i den del de innebär att skattebefrielse medges för båt för vilken medgivande lämnats enligt 2 kap. 9 § lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE. föreslår vidare att skattebefrielsen ska framgå enbart av 6 a kap. 2 a § LSE i stället för att delas upp i två bestämmelser. Slutligen anser att det bör införas en begränsning av den befintliga skattebefrielsen för märkt dieselbränsle som förbrukas i de aktuella verksamheterna, så att den inte omfattar bränsle som förbrukas i fartyg. Även Transportstyrelsen, , Tillväxt- verket och Skogsindustrierna är positiva till förslaget. framhåller att det är svårt för företagen att veta vad som betraktas P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 som statsstöd, och att företagen inte bör belastas med uppgiftslämnande mer än nödvändigt. Transportstyrelsen påpekar att det av utredningen om regelförenkling för sjöfarten föreslås en ändring av definitionen av skepp i sjölagen, vilket innebär att det kommer att finnas olika definitioner av skepp och båt i olika lagstiftningar. Skogsindustrierna menar att det är bra att företagen inte behöver hantera olika skattesatser för drivmedel inom samma verk- samhet, något som instämmer i. Förvaltningsrätten i , , , Tillväxtanalys, Svenska , och Skärgårdsredarna har inga synpunkter på förslaget. för., och De recirkulerande vattenbrukarna ek. (vattenbruksorganisationerna) anser att förslaget är ett litet steg i rätt riktning men vill ha fullständig skattebefrielse på både dieselbränsle och bensin. Även anser att en fullständig skattebefrielse hade varit att föredra men välkomnar förslaget eftersom det ger viss skattebefrielse jämfört med . () påpekar att skatteutjämningen i detta fall innebär ett avsteg från en kostnads- effektiv koldioxidbeskattning. KI menar att den nuvarande nedsättningen för jord- och skogsbruket i stället bör fasas ut, vilket och instämmer i. , som avstyrker förslaget, påpekar vidare att skatten sänks och pekar på att det saknas tillräcklig tillsyn av reglerna om märkt dieselbränsle i båtar. Även Havs- och Vatten- myndigheten menar att subventioner inte ska ges för fossila bränslen, särskilt inte mot bakgrund av mål att bli ett av världens första fossilfria välfärdsländer. anser att det inte är lämpligt med nedsättningar av styrande skatter, men att det i detta fall finns skäl att frångå denna princip. har inga synpunkter på den föreslagna skattenivån men är generellt tveksamma till att samma produkt beskattas olika beroende på hur den används. , som avstyrker för- slaget, Företagarna och vattenbruks- organisationerna anser att vattenbrukarna ska ha samma konkurrensförutsättningar som yrkes- fiskare. Företagarna framhåller att musselodling har positiva miljöeffekter och att vattenbruket främjar närproduktion och företagande och arbetstillfällen på landsbygden, något som vattenbruksorganisationerna instämmer i. () anser att den föreslagna skattebefrielsen är alldeles för låg jämfört med konkurrentländer inom EU. anser att alla transporter som sker inom en närings- verksamhet ska få ske med skattebefriat bränsle. anser att konsekvensutredningen inte uppfyller kraven i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Skälen för regeringens förslag: Många av de transporter som sker inom jordbruks-, skogsbruks- och vattenbruksverksamhet är sådana att förbrukningen anses ske för privat ändamål enligt definitionen i 1 kap. 11 § LSE. De får därför inte skattebefrielse med stöd av 6 a kap. 1 § 3 eller 4 LSE. Detsamma gäller för transporter som görs av andra typer av företag. Detta följer av energiskattedirektivet. Det är alltså inte förenligt med att, så som önskar, skattebefria allt fartygsbränsle som förbrukas inom en näringsverksamhet. Exempel på transporter som inte får ske med skattebefriat bränsle efter lagändringen är när vattenbruks- företag använder egen båt för att ta hand om fisk- och skaldjursanläggningar, eller när båtar och skepp används för att frakta djur, foder och liknande i jordbruksverksamhet.