prop · H4031 · 2016-09-20 00:00:00 — Det innebär att alla enskilda näringsidkare som på jämförelsedagen saknade anställda och som fram till den dag då en nedsättningsberättigad anställ- ning påbörjas saknat anställda anses kvalificerade för en nedsättning om de anställer en person. För verksamheter som startas mellan jämförelse- dagen och anställningen bör motsvarande kvalifikationsgrund gälla då verksamheten startades. Som framgår av avsnitt 6.6.14 föreslås de nya bestämmelserna träda i kraft . För att förslaget inte ska ha en återhållande verkan på nyanställningar i enmansföretag i avvaktan på att reglerna träder i kraft bör dessa få tillämpas även på ersättning till personer som anställts mellan och ikraft- trädandedagen. Företag ska således inte gå miste om rätten till, som mest, tolv månaders nedsätt- ning trots att anställningen skett före lagens ikraftträdande men tidigast . Bedömningen av huruvida företaget haft någon person anställd bör göras utifrån om företaget gett ut avgiftspliktig ersättning eller inte. Lagstiftningen om arbetsgivaravgifter och särskild löneskatt kopplar inte skyldigheten att betala sådana avgifter och skatter till en anställ- ning utan till utgivandet av avgiftspliktig ersätt- ning. Det är därför inte möjligt att fånga upp ersättning som endast avser anställda personer och skilja ut denna från andra avgiftspliktiga ersättningar som t.ex. ges ut inom ramen för ett uppdragsförhållande. Trots det torde det av för- enklingsskäl vara lämpligast att frågan om en person är eller har varit anställd i verksamheten avgörs utifrån att avgiftspliktig ersättning enligt socialavgiftslagen (2000:980) eller lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa för- värvsinkomster getts ut. Om avgiftsskyldighet föreligger eller förelåg antas således en person ha varit anställd. Vid bedömningen av om en anställning förelegat bör dock bortses från ersättning som getts ut mellan jämförelsedagen och anställningsdagen (kvalifikationsperioden) till en och samma person under förutsättning att den sammanlagda ersättningen inte överstiger . Eftersom utländska arbetsgivare normalt inte är skyldiga att betala arbetsgivaravgifter i för sina arbetstagare blir ett sådant företag automatiskt att betrakta som enmansföretag om det anställer en person som är socialförsäkrad i . Med hänsyn härtill bör ett företag med verksamhet utomlands endast betraktas som ett enmansföretag om företaget inte har gett ut ersättning till någon person på ett sådant sätt att företaget hade varit skyldigt att betala arbets- givaravgift eller särskild löneskatt i om ersättningen utbetalats för arbete i . Förslaget föranleder 3 § och tillägg i 4 § lagen om särskild beräkning av vissa avgifter för enmansföretag –2021, se avsnitt 3.1. 6.6.7Krav på anställningen i enmansföretaget Regeringens förslag: Som villkor för nedsätt- ning av arbetsgivaravgifter, allmänna löneavgift och särskild löneskatt ska gälla att det är fråga om en anställning som avser i följd och som omfattar minst 20 timmars arbete . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: TCO anser att det är sannolikt att den som fattar beslut om att anställa en person först tar in tillfällig hjälp vid arbetstoppar. Kravet att en nedsättningsberättigad anställning ska omfatta riskerar enligt TCO att i en sådan situation förhindra en utveckling av företaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt 4 § lagen (1982:80) om anställningsskydd, förkortad LAS, gäller som huvudregel ett anställningsavtal tills vidare. I 5 § LAS anges vad som avses med avtal om tidsbegränsad anställning och när de får träffas. Ytterligare en form av anställning av särskild stor betydelse för enmansföretag som avser att tillsvidareanställa en person är provanställning. Ett provanställningsavtal kan enligt 6 § LAS tecknas för en period . kan sägas upp senast vid prövotidens utgång. Om så inte sker övergår avtalet med automatik till ett tillsvidareavtal. Begreppet anställning är således väl etablerat och omfattar inte bara tillsvidareanställning, utan även olika former av tidsbegränsade anställ- ningar. Det kan inte anses lämpligt – utifrån syftet att sänka tröskeln vid den första anställ- ningen – att inskränka nedsättningen till att bara gälla för vissa anställningsformer. Nedsättnings- reglerna bör således gälla även för tidsbegränsade anställningar. De föreslagna reglerna ska vara tillämpliga . Under en sådan tolv- månadersperiod kan det rymmas flera korttids- anställningar. Syftet med förslaget är emellertid att underlätta en anställning av den första personen och att därigenom sänka motståndet att anställa fler. Det finns därför inte skäl att medge nedsättning för fler än den först anställde P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 även om den anställningen skulle vara än . Reglerna har av den anledningen utformats så att en nedsättning bara medges för en anställd även om anställningens längd inte uppgår och möjlig- heten till en nedsättning därför inte kan utnyttjas fullt ut. Ett företag köper normalt tjänster av under- leverantörer. Närmast till hands ligger exempel som redovisningsbyrå och revisor men beroende på i vilken bransch som företaget verkar före- kommer ofta ett antal andra leverantörer av tjänster. Det framstår som olämpligt om ned- sättningen får till effekt att dessa redan existerande avtalsrelationer byts mot tillfälliga anställningsavtal. I motsats till vad TCO anfört anser regeringen därför att det krävs en begräns- ning för att motverka att redan existerande avtalsrelationer omvandlas till nedsättnings- kvalificerade anställningsavtal. Det bör således finnas ett krav på en viss kortaste längd på anställningen och en viss lägsta veckoarbetstid. När det gäller anställningstiden bedöms ett krav på lägst vara tillräckligt för att överstiga den tidsrymd som flertalet avtal med underleverantörer omfattar. Om man möjliggör för kortare anställningsperioder mot- verkas syftet med nedsättningen. I samband med detta uppkommer frågan om vad som bör inträffa om ett anställningsavtal avslutas , dvs. anställningen av olika anledningar avbryts innan har för- flutit. En ordning som innebär att arbetsgivaren ska återbetala medgiven nedsättning skulle minska benägenheten att använda sig av en provanställning och därför medföra att en del av syftet med reglerna skulle förloras. Det bör därför inte införas någon skyldighet för arbets- givaren att återbetala nedsättningen för det fall att en anställning av något skäl blir kortare än . Några andra sanktioner bör inte heller vara nödvändiga. Vad därefter avser kravet på veckoarbetstid bör nedsättningen inte omfatta anställningar av alltför ringa omfattning. För att anställningen ska få avsedd effekt på sysselsättningen och medföra positiva effekter i form av nya erfarenheter hos företagaren torde krävas att anställningen avser mer än halvtid. Detta torde också vara en förutsättning för att effektivt hindra att befintliga avtal med underleverantörer omvandlas till anställningar till följd av nedsätt- ningen. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Det nu anförda måste emellertid vägas mot att tröskeln för att anställa sannolikt inte minskas om villkoren för nedsättning ställs för högt. Sådana villkor kan t.ex. vara att den anställde ska gå från arbetslöshet eller arbeta heltid. Även om den föreslagna nedsättningen skulle leda till anställningar som i andra sammanhang kan anses vara mindre önskade skulle sådana uttryckliga villkor antagligen i allt för hög grad försvaga förslagets positiva effekter på benägenheten att anställa en första person. Ett riktmärke för detta förslag är att det ska vara så enkelt som möjligt och att det generellt ska medverka till ökad efterfrågan på arbete i enmansföretag. Mot denna bakgrund framstår ett krav på att anställningen ska avse minst vara väl avvägt. Förslaget föranleder 7 § lagen om särskild beräkning av vissa avgifter för enmansföretag –2021, se avsnitt 3.1. Regeringens förslag: Nedsättningen av arbets- givaravgifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt ska göras på den del av lönesumman för den anställde som inte överstiger . På den lönesumma som överstiger detta belopp ska nedsättning inte ske. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig särskilt i frågan. Skälen för regeringens förslag: Nedsätt- ningen av arbetsgivaravgifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt bör inte kunna avse hur höga ersättningar som helst. Detta bl.a. med hänsyn till att sätter beloppsgränser för möjligheten att lämna stöd av mindre betydelse (se avsnitt 6.6.3.6). En nedsättning på den del av lönesumman som inte överstiger , vilket motsvarar en ersättning på , torde vara tillräckligt för att utgöra ett incitament för att anställa som god marginal hålls till gränsen för statsstöd. Belopps- gränsen innebär att lönen till den anställde i flertalet fall i sin helhet kommer att omfattas av nedsättningen. Eftersom reglerna är utformade så att enmansföretag som anställer en person till en högre ersättning än får nedsättning på ersättning upp t.o.m. och betalar normala avgifter på den del av ersättningen som överstiger detta belopp, torde beloppsgränsen vara tillräcklig för att utgöra ett incitament för att anställa även personer med högre inkomster. Förslaget föranleder tillägg i 5 § lagen om sär- skild beräkning av vissa avgifter för enmans- företag –2021, se avsnitt 3.1. 6.6.9Tidigare anställda omfattas inte Regeringens förslag: Nedsättning av arbets- givaravgifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt ska inte ges om anställningen avser en person som varit anställd i en annan näringsverksamhet som, direkt eller indirekt, bedrivs eller har bedrivits av samma arbetsgivare eller någon denne närstå- ende. Nedsättning ska inte heller ges om arbetsgiva- ren redan har fått nedsättning i en annan verksamhet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att det bör införas en begränsningsregel så att fåmans- företagare som ska anställa inte kan starta en enskild näringsverksamhet och anställa personen där i stället med reducerade arbetsgivaravgifter. Skälen för regeringens förslag: Syftet att öka sysselsättningen skulle motverkas om nedsätt- ning medges för arbeten som redan utförts av anställda. En sådan situation kan vara när personer som redan är anställda i en näringsverk- samhet flyttas över till en annan verksamhet som bedrivs av samma företagare eller av någon denne närstående. Nedsättning bör därför inte medges för sådana anställningar. För att undvika situationer där en verksamhet läggs ned och en ny startas upp i syfte att på nytt komma i åtnjutande av nedsatta arbetsgivar- avgifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt, bör en nedsättning inte heller ges om arbets- givaren redan har utgett ersättning som blivit föremål för sådan nedsättning i en annan näringsverksamhet. har anfört att det bör införas en begränsningsregel så att fåmansföretagare som ska anställa inte kan starta en enskild närings- verksamhet och anställa personen där i stället med reducerade arbetsgivaravgifter. Regeringen anser emellertid att riskerna för detta är begränsade. Att starta upp en enskild närings- verksamhet är i sig normalt förenat med kostna- der och eftersom omfattningen av sådana upplägg torde vara begränsad anser regeringen att det inte finns tillräckliga skäl att komplicera lagstiftningen med särskilda regler i dessa fall. Förslaget föranleder 6 § lagen om särskild beräkning av vissa avgifter för enmansföretag –2021, se avsnitt 3.1. 6.6.10 Stöd av mindre betydelse Regeringens förslag: Nedsättning av arbets- givaravgifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt när enmansföretag anställer en person får bara göras om nedsättningen uppfyller villkoren för att anses vara stöd av mindre betydelse. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Tillväxtanalys anser att av stöd av mindre betydelse kan vara sådan att det är svårt för företagaren att få överblick över om sådana stöd erhållits, särskilt om stödet beräknats schablonmässigt och företagaren inte fått tydlig information om stödbeloppet. anför att ett fullt utnyttjande av det individuella taket för jord- brukssektorn om per treårs-period ger en fullt nedsättningsgrundande lön på högst ca och att förut- sättningarna för att kunna rekrytera tillräckligt kvalificerad personal till en sådan månadslön kommer att vara begränsade. LRF anser att den föreslagna nedsättningen bör anmälas som ett statsstöd för att inte begränsa möjligheterna till stöd av mindre betydelse i andra sammanhang. Skälen för regeringens förslag: Den före- slagna nedsättningen av arbetsgivaravgifter, P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 allmän löneavgift och särskild löneskatt när enmansföretag anställer en person lämnas som ett stöd av mindre betydelse. Det innebär att nedsättning bara får göras om villkoren i kommissionens regelverk för stöd av mindre betydelse är uppfyllda (se avsnitt 6.6.3.6). LRF anser att den föreslagna nedsättningen bör anmälas som ett statsstöd för att inte begränsa möjligheterna till stöd av mindre betydelse i andra sammanhang. Regeringen bedömer dock utgången av ett anmälningsförfarande som mycket osäker och ett sådant förfarande skulle därtill försena införandet av de föreslagna reglerna. Den individuella beloppsmässiga begränsning som gäller för stöd av mindre betydelse är per företag om tre beskattningsår. För företag inom jordbruks- eller fiskerisektorn gäller andra tillåtna stöd- nivåer (för jordbrukssektorn och för fiskeri- och vattenbrukssektorn). Nedsättningen omfattar endast lönesummor , vilket innebär en maximal nedsättning på i jäm- förelse med fulla arbetsgivaravgifter. En sådan nedsättning ryms gott och väl inom de individu- ella taken för stöd av mindre betydelse. Med hänsyn till befintliga ekonomiska bidrag som lämnas som stöd av mindre betydelse inom jord- bruks- och fiskerisektorerna i och till nämnda begränsning av nedsättningen, bedöms att nedsättningen även ryms inom de nationella taken för jordbruks- och fiskerisektorerna. anför att ett fullt utnyttjande av det individuella taket för jordbrukssektorn om per treårsperiod ger en fullt nedsätt- ningsgrundande lön på högst ca och att förutsättningarna för att kunna rekrytera tillräckligt kvalificerad personal till en sådan månadslön kommer att vara begrän- sade. Regeringen vill dock framhålla att eftersom nedsättningen ges kommer även företag inom jordbrukssektorn att kunna utnyttja nedsättningen upp till en månadslön om . Som anges i avsnitt 6.6.8 finns det därtill inget som hindrar arbetsgivare från att anställa personer med högre månadslön, eftersom reglerna är utformade så att enmansföretag som anställer en person till en högre ersättning än får betalar normala avgifter på P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 den del av ersättningen som överstiger detta belopp. Det åligger stödgivande myndigheter att med ledning av uppgifter från stödmottagande före- tag kontrollera att det högsta beloppet för stöd av mindre betydelse inte överskrids. Ett företag ska således innan ett stöd av mindre betydelse beviljas lämna uppgift om andra stöd av mindre betydelse som det fått . I förslaget förutsätts därför den avgiftsskyldige lämna sådana uppgifter att ska kunna avgöra om nedsättning kan ges, se vidare avsnitt 6.6.12. Tillväxtanalys anser att av stöd av mindre betydelse kan vara sådan att det är svårt för företagaren att få överblick över om sådana stöd erhållits, särskilt om stödet beräk- nats schablonmässigt och företagaren inte fått tydlig information om stödbeloppet. Det före- slagna stödet beräknas dock inte utifrån någon schablon, utan utgör en nedsättning av arbets- givaravgifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt. Förslaget aktualiserar frågan om hänvisningen till villkoren i kommissionens regelverk för stöd av mindre betydelse bör vara statisk. avse rättsakterna i viss angiven lydelse, eller dynamisk, dvs. avse rättsakterna i gällande lydelse. Skillnaden mellan teknikerna är att lagstiftaren vid användandet av den förra tekniken – men inte vid användandet av den senare tekniken – behöver ta ställning till om ändring behöver göras i nationell lagstift- ning, om EU-rättslig lagstiftning ändras. Den föreslagna nedsättningen lämnas som ett stöd av mindre betydelse, vilket innebär att nedsättning bara får göras om villkoren i kommissionens regelverk för stöd av mindre betydelse är upp- fyllda. Mot den bakgrunden anser regeringen att det är ändamålsenligt att hänvisningen till kommissionens regelverk för stöd av mindre betydelse är dynamisk. Förslaget föranleder 9 § lagen om särskild beräkning av vissa avgifter för enmansföretag –2021, se avsnitt 3.1. 6.6.11 Verksamhet inom flera sektorer Regeringens förslag: Vid bedömningen av om nedsättning av arbetsgivaravgifter, allmän löne- avgift och särskild löneskatt utgör stöd av mindre betydelse ska de villkor tillämpas som avser stöd inom jordbrukssektorn, om den som utger ersättningen bedriver verksamhet både inom denna sektor och inom någon annan sektor, och stöd inom fiskeri- och vattenbruks- sektorn, om den som utger ersättningen bedriver verksamhet både inom denna sektor och inom någon annan sektor än jordbrukssektorn. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: LRF avstyrker förslaget. När företag bedriver verksamhet inom flera sektorer bör verksamheterna enligt LRF särskiljas under respektive tillämpligt stödvillkor. Skälen för regeringens förslag: För företag som bedriver verksamhet inom flera sektorer, t.ex. inom såväl jordbruks- som skogssektorn, uppkommer frågan om vilka villkor i kommissionens regelverk för stöd av mindre betydelse som ska tillämpas. Det gäller i första hand frågan om vilka individuella tak som ska tillämpas. LRF anser att verksamheterna i dessa fall bör särskiljas under respektive tillämpligt stödvillkor. Regeringen anser dock – för att underlätta bedömningen för den som utger ersättningen – att vid bedömningen av om nedsättningen utgör stöd av mindre betydelse ska de villkor tillämpas som avser stöd inom jordbrukssektorn, om verksamheten bedrivs både inom denna sektor och inom någon annan sektor, och stöd inom fiskeri- och vattenbruks- sektorn, om verksamheten bedrivs både inom denna sektor och inom någon annan sektor än jordbrukssektorn. Förslaget föranleder 10 § lagen om särskild beräkning av vissa avgifter för enmansföretag –2021, se avsnitt 3.1. Regeringens förslag: Vid nedsättning av arbets- givaravgifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt ska den som utger ersättningen lämna uppgift om annat stöd av mindre betydelse som beviljats samt lämna de övriga uppgifter som behövs för att ska kunna bedöma om enmansföretaget har rätt till nedsättning. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: LRF anser att det inte är rimligt att företagen ska behöva lämna uppgifter till om andra erhållna stöd av mindre betydelse, eftersom uppgifter om beviljade stöd enligt LRF ska vara registrerade från . Skälen för regeringens förslag: För att ska kunna uppfylla de krav på kontroll som ställs enligt kommissionens regel- verk för stöd av mindre betydelse behöver verket information från den som utger ersättningen. Det berörda företaget är enligt kommissionens regler bl.a. skyldigt att lämna en skriftlig redogörelse eller en redogörelse i elektronisk form för allt annat stöd av mindre betydelse som företaget fått under de två förevarande beskatt- ningsåren och under det innevarande beskatt- ningsåret. Denna information är nödvändig för att ska kunna kontrollera att stöd- nivåerna inte överskrids. En skyldighet för den som utger ersättningen att lämna uppgift om annat stöd av mindre betydelse som har beviljats under det aktuella beskattningsåret och de två föregående beskattningsåren bör därför införas i skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL. Uppgiftsskyldigheten bör dock kunna utformas på ett förhållandevis enkelt sätt. För den som inte beviljats andra stöd av mindre betydelse bör det exempelvis vara tillräckligt att detta markeras i deklarationen. LRF anser att det inte är rimligt att företagen ska behöva lämna uppgifter till om andra erhållna stöd av mindre betydelse, eftersom uppgifter om beviljade stöd enligt LRF ska vara registrerade från . ska en offentlig aktör som genomför en stödåtgärd lämna uppgifter för offentliggörande och rapportering av stöd- åtgärden, och föra register, i den omfattning som kommissionen bestämt. De nya reglerna innebär bl.a. att stöd som beviljas och som överskrider vissa beloppsgränser ska offentliggöras på en webbplats. uppställer dock inte något krav på att medlemsstaterna ska inrätta ett centralt register över samtliga stöd av mindre betydelse som beviljats av samtliga myndigheter i medlemsstaten. Av förslaget till ändringar i lagen om tillämpning av Europeiska unionens statsstödsregler följer det inte heller att något sådant centralt register över stöd av mindre P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 betydelse ska inrättas i . Det är inte heller aktuellt i detta fall. Den som utger ersättningen bör även vara skyldig att lämna de övriga uppgifter som anses nödvändiga för att ska kunna bedöma om rätt till nedsättning föreligger, dvs. exempelvis uppgifter som behövs för att Skatte- verket ska kunna bedöma att villkoren enligt kommissionens regelverk för stöd av mindre betydelse är uppfyllda. Som exempel på upp- gifter som kan vara nödvändiga är uppgifter om andra företag som den uppgiftsskyldige står i intressegemenskap med. Som angetts i avsnitt 6.6.3.6 så gäller de maximala stödnivåerna enligt kommissionens regelverk för stöd av mindre betydelse per företag. Med ett företag avses i detta sammanhang inte endast det enskilda företaget. Ett företag kan omfatta även andra bolag och enskilda näringsidkare som står i intressegemenskap med den uppgiftsskyldige på ett sådant sätt att de bör ses som ett enda företag med avseende på stöd av mindre betydelse. Det kan exempelvis vara företag som en enskild näringsidkare själv driver i de fall då en person driver flera verksamheter eller företag där han eller hon är delägare. För att undvika att åter- betalningsskyldighet uppkommer bör den upp- giftsskyldige i ett sådant fall även lämna uppgift om andra företag som den uppgiftsskyldige står i intressegemenskap med. Förslaget föranleder att en ny paragraf, 26 kap. 19 a §, införs i SFL, se avsnitt 3.17. Regeringens förslag: Ersättning som utgör underlag för den föreslagna nedsättningen får inte också ingå i underlag för särskilt avdrag i stödområde A. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: IFAU anser att förslaget kan leda till att produktion i enmansföretag i stödområde A kan komma att ersättas med mot- svarande produktion utanför stödområdet. Skälen för regeringens förslag: Som beskri- vits i avsnitt 6.6.3.5 får arbetsgivare som är verksamma i stödområde A enligt lagen P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 (2001:1170) om särskilda avdrag i vissa fall vid avgiftsberäkningen enligt lagen (1994:1920) om allmän löneavgift och socialavgiftslagen (2000:980) göra ett särskilt avdrag av avgiftsunderlaget vid beräkningen av arbetsgivaravgifterna och den allmänna löneavgiften. Om den föreslagna nedsättningen skulle tillåtas löpa parallellt med nämnda avdrag skulle det innebära att avgifterna till ålderspensionssystemet inte skulle bli inbetalda fullt ut. Eftersom en sådan lösning skulle bryta mot finansieringsprinciperna för ålderspensions- systemet bör underlaget för nedsättningen inte kunna utgöra underlag för särskilt avdrag i stödområde A. IFAU anser att förslaget kan leda till att pro- duktion i enmansföretag i stödområde A kan komma att ersättas med motsvarande produkt- ion utanför stödområdet. Även enmansföretag i stödområde A omfattas dock av förslaget och någon undanträngningseffekt torde således inte uppstå till förmån för verksamhet i områden utanför stödområdet.