prop · H303125 · 2016-03-08 00:00:00 — 1.gäldenären har gjort sig skyldig till oredlighet mot borgenärer, har gjort sig skyldig till uppsåtligt försvårande av konkurs eller exekutiv förrättning, eller i hemlighet har gynnat någon borgenär för att inverka på frågan om F-skuldsaneringens avgörande, 2.gäldenären i sin ansökan om F-skuldsanering eller annars under ärendets handläggning medvetet har lämnat oriktiga uppgifter till men för borgenären, 3.gäldenären har lämnat oriktiga uppgifter till ledning för en myndighets beslut i fråga om skatt eller avgift eller inte har lämnat uppgifter trots att han eller hon är uppgiftsskyldig, 4.gäldenären misskött sina betalningar enligt betalningsplanen, eller 5.gäldenärens ekonomiska förhållanden väsentligen förbättrats. En ansökan om omprövning på grund av gäldenärens förbättrade ekonomiska förhållanden ska göras för inledandebeslutet eller, om en betalningsplan avslutas senare, senast den dag då planen löper ut. Vid en ändring av ett beslut om F-skuldsanering får löptiden för betalningsplanen förlängas till som längst . förslag: Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår dock att en ompröv- ning på grund av gäldenärens förbättrade ekonomiska förhållanden ska kunna göras även efter det att betalningsplanen löpt ut. Utredningen föreslår även att ett beslut om upphävande vid gäldenärens förbättrade ekonomiska förhållanden endast ska få ske om gäldenärens levnads- standard inte sänks nämnvärt. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker utredningens förslag eller lämnar det utan invändning. lyfter fram att utgångspunkten vid bedömningen av om gäldenären fått förbättrade ekonomiska förhållanden ska vara en marknadsmässig lön och anser att det är förenat med svårigheter att bedöma vad som för varje enskild företagare kan anses utgöra en sådan lön. Hovrätten för pekar på att borgenärerna troligen kommer att ha små möjligheter att kunna klarlägga om det finns förutsättningar för omprövning inom treårs- perioden och att det därför bör övervägas om gäldenären ska ha en informationsskyldighet eller om omprövningstiden bör vara längre. Av samma åsikt är Svensk Inkasso, som anser att en gäldenär som bedriver fortsatt verksamhet i aktiebolagsform ska vara tvungen att som aktie- utdelning ta ut alla medel som är tillgängliga för utdelning oavsett om ett sådant uttag skulle överstiga vad som är normalt i den aktuella branschen. Även anser att tidsgränserna bör förlängas och att det är viktigt att så mycket som möjligt av vinsten i den nya verksamheten uppenbaras och blir tillgänglig för en bedömning av om gäldenärens ekonomiska förhållanden har förbättrats. Företagarna menar att det bör förtydligas hur ”överskott” i aktiebolag kan disponeras och att gäldenären bör åläggas att redogöra för hur borgenärernas Prop. 2015/16:125 intressen har tillvaratagits. tveksam till möjligheten för en borgenär att begära omprövning efter det att F-skuldsaneringen har fullföljts. anser att regeringen i förordning bör föreskriva att ska bevaka att gäldenären följer betalningsplanen och underrätta borge- närerna vid eventuella avvikelser. Vidare anser nämnden att det bör förtydligas när en omprövning kan ske vid förbättrade ekonomiska förhållanden. Skälen för regeringens förslag Ett beslut om F-skuldsanering ska kunna omprövas I vissa fall kan en beslutad skuldsanering enligt skuld- saneringslag omprövas – ändras eller upphävas – på borgenärens be- gäran. Det kan handla om att gäldenären har agerat illojalt, att gälde- nären inte fullgör sina förpliktelser enligt betalningsplanen eller att gäldenärens ekonomiska förhållanden väsentligen har förbättrats (24 § skuldsaneringslag och 48 § i förslaget till ny skuld- saneringslag). En F-skuldsanering bör vara definitiv till sin karaktär och innebära en slutlig reglering av gäldenärens totala skuldsituation. Ju färre omständig- heter som kan grunda omprövning, desto säkrare blir gäldenären på att F-skuldsaneringen faktiskt innebär en definitiv lösning av hans eller hennes ekonomiska situation. Detta kan i sin tur innebära en positiv påverkan på gäldenärens vilja och möjlighet att starta en ny verksamhet. Reglerna om omprövning bör därför inte vara alltför generösa och föranleda fler ansökningar och omprövningar än nödvändigt. Det är emellertid ofrånkomligt att det i vissa fall inträffar förhållanden som motiverar att beslutet om F-skuldsanering upphävs eller ändras. Liksom enligt förslaget till ny skuldsaneringslag bör det därför under vissa förhållanden vara möjligt för borgenärerna att få till stånd en om- prövning av F-skuldsaneringen. En annan ordning kan leda till stötande resultat och medföra en minskad tilltro till systemet. Möjligheten till omprövning kan till viss del anses vara än viktigare vid en F-skuld- sanering än vid en vanlig skuldsanering, eftersom den framtida inkomst- prognosen kommer att vara osäker när F-skuldsaneringen beviljas. Utredningen föreslår att samma omprövningsgrunder ska gälla vid gäldenärens illojala agerande för en F-skuldsanering som för en skuld- sanering enligt förslaget till ny skuldsaneringslag. En F-skuldsanering ska således kunna omprövas om 1.gäldenären har gjort sig skyldig till oredlighet mot borgenärer, uppsåtligt försvårande av konkurs eller exekutiv förrättning, 2.gäldenären i hemlighet har gynnat någon borgenär för att inverka på skuldsaneringsfrågans avgörande, 3.gäldenären i sin ansökan om F-skuldsanering eller annars under handläggningen medvetet har lämnat oriktiga uppgifter till men för borgenärerna, eller 4.gäldenären har lämnat oriktig uppgift till ledning för myndighets beslut i fråga om skatt eller avgift som omfattas av skuldsaneringen eller underlåtit att lämna uppgift trots att han eller hon är skyldig att lämna en sådan uppgift och den oriktiga uppgiften eller underlåtenheten medfört att ett beslut blivit felaktigt eller inte fattats. Visserligen ska en F-skuldsanering inte beviljas om näringsverk- samheten har bedrivits på ett illojalt eller oförsvarligt sätt. Reglerna om omprövning tar emellertid sikte på sådana omständigheter som inte var kända när skuldsaneringen beviljades. Även regeringen anser därför att det bör vara möjligt att ompröva en F-skuldsanering om det i efterhand visar sig att gäldenären har agerat illojalt. Det saknas skäl att ha någon annan ordning i detta avseende än den som gäller enligt skuld- saneringslag och som även föreslås gälla i förslaget till ny skuld- saneringslag. Underlåtenhet att följa betalningsplanen Skuldsaneringssystemet bygger på frivillighet och på att gäldenären skö- ter sina skyldigheter gentemot borgenärerna. Om gäldenären inte följer den betalningsplan som beslutas vid en F-skuldsaneringen, måste om- prövning kunna ske. Precis som föreslås gälla enligt förslaget till ny skuldsaneringslag ska dock inte varje avvikelse medföra omprövning, utan det krävs att avvikelsen inte är ringa. Detta innebär bl.a. att enstaka och kortvariga betalningsdröjsmål inte bör medföra att beslutet upphävs. Hänsyn bör också tas till anledningen till ett eventuellt dröjsmål. Om dröjsmålet är ursäktligt, bör skälen för att upphäva F-skuldsaneringen vara svagare. (Jfr prop. 1993/94:123 s. 171 f.) Regeringen avser att, som tar upp, i förordning föreskriva om kontroll av gälde- närens betalningar och om hur gäldenären och borgenärerna ska underrättas vid utebliven betalning. Genom en sådan underrättelse uppmärksammas både gäldenären och borgenärerna på misskötsamhet eller andra brister vid betalningarna. Borgenärerna ges förutsättningar att följa skuldsaneringen och bedöma om det på grund av bristande in- betalningar finns anledning att ansöka om omprövning. I samband med en ansökan om F-skuldsanering ska Kronofogdemyndig- heten göra en bedömning av om gäldenären är kvalificerat insolvent, även om hans eller hennes framtida inkomster är osäkra (se avsnitt 6.5.1). Det kan inträffa att en gäldenär efter ett beslut om F-skuld- sanering får en inkomstökning eller på annat sätt får en förbättrad ekonomisk förmåga. För att undvika stötande resultat och att borgenärerna missgynnas är det därför rimligt att det, i likhet med vad som föreslås gälla enligt förslaget till ny skuldsaneringslag, bör finnas en möjlighet att upphäva eller ändra F-skuldsaneringen om gäldenärens ekonomiska förhållanden har förbättrats efter beslutet om F-skuld- sanering. Till skillnad från vad som föreslås gälla enligt förslaget till ny skuldsaneringslag bör det dock inte krävas att förändringen av gälde- närens ekonomi beror på en omständighet som inte hade kunnat förutses vid beslutet om F-skuldsanering. Eftersom en företagares inkomst- förhållanden till sin natur är osäkra skulle ett sådant krav medföra en kraftig inskränkning i möjligheten att ompröva ett beslut om F-skuld- sanering. Enligt förslaget till ny skuldsaneringslag krävs att den ekonomiska förbättringen måste vara väsentlig för att en omprövning ska kunna ske. Motsvarande krav bör gälla för F-skuldsanering. Det är den procentuella ökningen av gäldenärens betalningsutrymme som är relevant. Om en gäldenär redan vid beslutet om F-skuldsaneringen hade ett stort betal- ningsutrymme, krävs det således en större inkomstökning för att för- bättringen ska anses vara väsentlig. Vid beräkningen av gäldenärens betalningsutrymme bör, som beskrivs i avsnitt 6.9.2, gäldenären inte få förbehålla sig avsättningar till pensioner vid beräkningen av hans eller hennes betalningsutrymme. I likhet med utred- ningen anser dock regeringen att det däremot är rimligt att en företagare som har lyckats bra med sin verksamhet bör ha en möjlighet att göra avsättningar till pension under F-skuldsaneringen. Vid bedömningen av om gäldenärens betalningsutrymme har förbättrats i väsentlig mån bör gäldenären därför först få förbehålla sig en skälig avsättning till pension. En förutsättning för detta är dels att gäldenären verkligen gör en pensionsavsättning, dels att denna avsättning framstår som skälig. Vad som kan anses utgöra en skälig avsätt- ning till pension utvecklas i författningskommentaren. Utredningen föreslår dessutom en särskild möjlighet att upphäva ett beslut om F-skuldsanering, om gäldenärens ekonomiska förhållanden har förbättrats efter beslutet om F-skuldsanering i så hög grad att gäldenären kan betala samtliga skulder som omfattas av F-skuldsaneringen och behålla den levnadsstandard som han eller hon har vant sig vid. Även regeringen anser att det är en lämplig ordning att F-skuldsane- ringen ska kunna upphävas, om gäldenärens ekonomiska förhållanden utvecklats så pass positivt att han eller hon bedöms kunna betala skulderna som omfattas av saneringen. Däremot anser regeringen inte att det i samband med en sådan bedömning bör beaktas om gäldenären kan behålla samma levnadsstandard. Anledningen till det är främst att en sådan lösning på ett omotiverat sätt skulle skilja sig från vad som gäller om en F-skuldsanering skulle ändras vid förbättrade ekonomiska förhållanden. Gäldenären har nämligen i den sistnämnda situationen inte fördelen av att hänsyn ska tas till att han eller hon ska få behålla en rimlig levnadsstandard. En sådan lösning skulle dessutom skilja sig från vad som gäller enligt skuldsaneringslag och som förslås gälla fortsättningsvis i förslaget till ny skuldsaneringslag. Regeringen föreslår därför i denna del en något annorlunda lösning än utredningen. Särskilt om aktieutdelning och möjligheten att behålla vinst i ny verksamhet Bedömningen av om en företagares ekonomiska förhållanden har för- bättrats väsentligt kompliceras i viss utsträckning av att en framgångsrik företagare kan låta vinsten vara kvar i verksamheten för att konsolidera denna, i stället för att ta ut en högre lön eller utdelning. 2015/16:125 att medel på detta sätt undanhålls borgenärerna bör därför en gäldenärs ekonomiska förhållanden anses ha förbättrats även om gäldenären tar ut en låg lön och i stället konsoliderar sin verksamhet. Verksamhetens förbättrade ekonomiska situation kommer nämligen gäldenären till godo förr eller . Regeringen ställer sig, liksom så gott som alla remissinstanser, bakom utredningens förslag som innebär att gäldenären under F-skuldsaneringen bör ta ut en marknadsmässig lön, om verksamheten har ett resultat efter nödvändiga kostnader som tillåter det. Om gäldenären inte skulle ta ut en marknadsmässig lön, trots att verksamhetens resultat tillåter det, bör bedömningen av om hans eller hennes ekonomiska förhållanden väsent- ligen har förbättrats ändå utgå ifrån att gäldenären tar ut en sådan lön. Gäldenärens inkomst ska vid denna bedömning sättas i relation till vad en person i motsvarande bransch och ställning har för inkomst. Vid denna bedömning bör företagarens samlade inkomst beaktas, dvs. både uttagen lön och aktieutdelning. En innehavare av aktier kan få utdelning på sina aktier och det är inte ovanligt att en företagare i stället för lön tar ut en viss del av aktiebolagets överskott som aktieutdelning. För fåmansbolag finns de s.k. 3:12-reglerna (som återfinns i 56 och 57 kap. inkomstskattelagen [1999:1229]), som innebär att beskatt- ning sker på olika sätt beroende på storleken på utdelningen. Den del av utdelningen som motsvarar en schablonmässigt beräknad normal- utdelning beskattas som inkomst av kapital, medan utdelning som överstiger gränsbeloppet beskattas som inkomst av tjänst. Det är vanligt förekommande att en företagare tar ut intäkter från det egna bolaget genom att kombinera ett löneuttag med utdelning enligt 3:12-reglerna. Med marknadsmässig inkomst ska i detta avseende räknas summan av den uttagna lönen och aktieutdelningen enligt 3:12-reglerna. Om en sådan inkomst medför att gäldenären får väsentligt förbättrade ekonomiska förhållanden jämfört med när F-skuldsaneringen beslutades, bör F-skuldsaneringen kunna omprövas och gäldenärens betalningsut- rymme höjas. Om gäldenären däremot tar ut en marknadsmässig lön, och dessutom tar ut aktieutdelning i enlighet med 3:12-reglerna, bör han eller hon inte, som Svensk Inkasso förordar, vara tvingad att ta ut en utdelning som överskrider utdelningsutrymmet. Ett sådant överskott i närings- verksamheten bör inte heller medföra att gäldenärens ekonomiska förhållanden anses ha förbättrats på ett sådant sätt att omprövning kan ske. I denna situation, som sannolikt sällan kommer att uppstå, har företagaren alltså en möjlighet att konsolidera sin verksamhet, vilket kan gynna produktionen och i förlängningen bidra till att skapa fler arbets- tillfällen. Regeringen bedömer att det utöver detta inte finns anledning att, som och Företagarna förordar, ytterligare förtydliga hur utdelningsbart kapital ska redovisas eller får disponeras. Fristen för att begära omprövning Enligt förslaget till ny skuldsaneringslag ska en ansökan om omprövning på grund av gäldenärens förbättrade ekonomiska förhållanden ges in för skuldsanering. Om betalningsplanen löper , gäller i stället. Vad gäller de övriga ompröv- ningsgrunderna saknas det en tidsgräns för när en borgenär kan begära omprövning och det har lämnats till rättstillämpningen att avgöra vad som gäller i dessa fall. Frågan är om det bör gälla någon omprövningsfrist även för en F-skuld- sanering. Vad som talar för en sådan ordning är F-skuldsaneringens rehabili- terande syfte. Utan en tidsfrist skulle en gäldenär som får förändrade ekonomiska förhållanden leva i ovisshet om huruvida F-skuldsaneringen kan komma att upphävas. Detta kan inverka negativt på gäldenärens vilja att starta om på nytt. Det kan också tänkas hämma företagarens incitament att driva verksamheten framåt och sträva efter att verksamheten ska bli så lönsam som möjligt. Starka skäl talar därför för att det bör finnas en tidsfrist för omprövning. På motsvarande sätt som gäller för skuldsanering bör därför gälla att en ansökan om omprövning på grund av gäldenärens förbättrade ekonomiska förhållanden ska ges in inom betalningsplanens löptid, dvs. från inledandebeslutet eller den som betalningsplanen kan löpa under. Om en gäldenär engagerar sig i en ny verksamhet under eller efter F-skuldsaneringen, kan det tänkas att företagssatsningen lyckas och att verksamheten blir väldigt lönsam. Det skulle kunna framstå som stötande om en företagare endast efter en beviljad F-skuldsanering kan bli förmögen genom att exempelvis realisera aktier i ett framgångsrikt bolag eller få årsinkomster i miljonklassen utan att den tidigare F-skuld- saneringen kan upphävas och borgenärerna få betalt för sina fordringar. Även om situationen kommer att bli högst ovanlig, anser utredningen att det därför bör finnas en möjlighet att ompröva F-skuldsaneringen i dessa fall och att tidsfristen inte ska gälla om gäldenärens ekonomiska förhållanden har förbättrats i så stor utsträck- ning att gäldenären kan betala samtliga skulder som omfattas av F-skuld- saneringen utan att det innebär någon nämnvärd sänkning av hans eller hennes levnadsstandard. I dessa situationer föreslås i stället gälla en tidsfrist . Regeringen ställer sig, i likhet med , tveksam till denna möjlighet att begära omprövning efter det att betalningsplanen löpt ut. En viktig del i F-skuldsaneringen som institut är att det bestäms en i förväg bestämd betalningsperiod och att skulderna därefter är defini- tivt avskrivna. En möjlighet att ompröva F-skuldsaneringen efter det att gäldenären fullgjort sina skyldigheter i betalningsplanen skulle i praktiken innebära att F-skuldsaneringen inte avslutas – och skulderna inte saneras – förrän först efter det att betalningsplanen löpt ut. En sådan lösning skulle strida mot syftet med F-skuldsaneringen, nämligen att snabbt och effektivt sanera en företagares skulder och skapa goda möjligheter för honom eller henne att starta om på nytt. Till detta kommer att en sådan lösning på ett omotiverat sätt skulle skilja sig från vad som föreslås gälla enligt förslaget till ny skuldsaneringslag. Även en sådan gäldenär kan kort efter betalningsplanens slut få ekonomiska förutsättningar att betala av alla sina tidigare skulder. Regeringen be- dömer därför att det inte ska införas en sådan möjlighet till omprövning efter betalningsplanens slut. Inte heller bör det, som vissa remissinstanser föreslår, införas en än längre tidsfrist att ansöka om omprövning. Vissa remissinstanser, bl.a. Hovrätten för , anser att det bör övervägas en skyldighet för gäldenären att informera om att hans eller hennes ekonomi har förbättrats. Någon sådan uttrycklig skyldighet 2015/16:125 bör dock, enligt regeringens mening, inte införas. I stället bör en sådan situation regleras på så sätt att betalningsplanen under vissa omständig- heter kan förlängas. Skulle det t.ex. komma fram att gäldenären fått väsentligt förbättrade ekonomiska förhållanden och att gäldenären inte själv begärt omprövning eller på annat sätt upp- märksammat borgenärerna på detta, bör borgenärerna, som anges nedan, kunna begära omprövning och yrka på att betalningsplanen ska ändras och förlängas. Verkan av en omprövning I de fall en omprövning aktualiseras på grund av gäldenärens illojala agerande är det givet att F-skuldsaneringen bör upphävas; oseriösa och illojala gäldenärer ska inte komma i åtnjutande av F-skuldsanering. Verkningarna av att ett beslut om F-skuldsanering upphävs bör vara desamma som enligt förslaget till ny skuldsaneringslag. Om omprövning sker på grund av att gäldenärens ekonomiska för- hållanden har ändrats eller att gäldenären av någon annan anledning har misskött sina betalningar, bör det – på motsvarande sätt som enligt för- slaget till ny skuldsaneringslag – finnas en möjlighet att ändra betal- ningsplanen i stället för att upphäva F-skuldsaneringen. I sådana fall bör det finnas en möjlighet att förlänga betalningsplanen till som längst . Omprövning på ansökan av gäldenären Regeringens förslag: På ansökan av gäldenären ska beslutet om 1. upphävas, om gäldenärens ekonomiska förhållanden efter beslutet om F-skuldsanering har förbättrats i sådan väsentlig grad att gälde- nären kan betala samtliga skulder som omfattas av F-skuldsaneringen eller försämrats i sådan grad att gäldenären har ett betalningsutrymme som per kvartal understiger en sjundedel av prisbasbeloppet, eller 2. ändras, om gäldenärens ekonomiska förhållanden väsentligen har förändrats efter beslutet om F-skuldsanering. Ett beslut om F-skuldsanering ska få ändras endast om gäldenären efter ändringen har ett betalningsutrymme som per kvartal inte understiger en sjundedel av prisbasbeloppet eller om det finns synnerliga skäl och gäldenären har fullgjort två tredjedelar av den tid som betalningsplanen ska löpa. förslag: Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår dock ingen möjlighet att upphäva beslutet om F-skuldsanering, om gäldenärens ekonomiska förhållanden förbättrats väsentligt. Utredningen föreslår även en annan Remissinstanserna instämmer i utredningens förslag eller har inga invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag: Enligt förslaget till ny skuld- saneringslag kan även gäldenären begära att det belopp som han eller hon ska betala enligt betalningsplanen ändras. För att så ska kunna ske krävs att gäldenärens ekonomiska förhållanden väsentligen har förändrats efter beslutet om skuldsanering och att detta beror på omständigheter som inte kunnat förutses för beslutet. Betalningsplanen kan även ändras om det finns synnerliga skäl. Det kan vara fråga om förändringar i gäldenärens ekonomiska eller sociala situation som inte kunde förutses vid beslutet om skuldsanering som medför att gäldenären inte längre har förmåga att fullgöra sina skyldig- heter enligt betalningsplanen (prop. 1993/94:123, s. 172). Regeln syftar alltså till att ge gäldenären en möjlighet att fullgöra skuldsaneringen, trots försämrade ekonomiska förutsättningar. Regeringen anser att det är lämpligt att det även vid F-skuldsanering finns en möjlighet för gäldenären att begära en ändring av beslutet på grund av att han eller hon har fått förbättrade ekonomiska förhållanden. Genom att själv ansöka om omprövning bör gäldenären kunna undvika att riskera att betalningstiden förlängs, om en borgenär i ett senare skede får vetskap om förbättringen och begär att F-skuldsaneringen ändras och förlängs. På så sätt ges gäldenären ett incitament att själv uppenbara förbättringar av hans eller hennes ekonomiska förhållanden. Frågan blir om en F-skuldsanering även ska kunna ändras på grund av att gäldenären fått försämrade ekonomiska förhållanden. Vad som talar mot en sådan lösning är att en F-skuldsanering normalt sett löper än en skuldsanering. är kravet på gäldenärens betalningsutrymme relativt strängt i en F-skuldsanering. Ett alltför strikt system riskerar att leda till att ett inte obetydligt antal gäldenärer miss- lyckas med sin F-skuldsanering. Det är därför rimligt att en F-skuld- sanering ska kunna omprövas även till fördel för gäldenären, om hans eller hennes ekonomiska förhållanden väsentligen försämras. Ett krav för att en F-skuldsanering ska beviljas är att gäldenären har ett betalningsutrymme som per kvartal inte understiger en sjundedel av prisbasbeloppet enligt socialförsäkringsbalken (se avsnitt 6.5.4). Motsvarande bör gälla vid en ändring av ett beslut om F-skuldsanering till fördel för gäldenären. En omprövning bör därför som huvudregel endast kunna göras om gäldenären efter ändringen uppfyller villkoret om tillräckligt betalningsutrymme. Om gäldenären har ett lägre betalnings- utrymme än vad som krävs, bör beslutet om F-skuldsanering normalt upphävas (se nedan). Om en gäldenär som genomfört större delen av betalningsplanen är förhindrad att slutföra av F-skuldsaneringen, bör det dock finnas en ventil som möjliggör en ändring, i stället för ett upphävande, av beslutet även om gäldenären saknar ett tillräckligt betalningsutrymme. Denna undantagsregel bör dock endast kunna tillämpas om det finns synnerliga skäl och gäldenären har fullgjort minst två tredjedelar av betalningsplanen.