prop · H303151 · 2016-03-22 00:00:00 — Om övervakningsnämnden bedömer att övervakning som beslutats enligt första stycket 2 är påkallad, får nämnden besluta att övervakningen ska Åtgärd som avses i första stycket får inte beslutas av övervakningsnämnden efter prövotidens utgång. Paragrafen innehåller bestämmelser om att en övervakningsnämnd kan besluta vissa åtgärder när den dömde åsidosätter sina skyldigheter med anledning av en dom på skyddstillsyn. Paragrafen har ändrats genom att en tidigare hänvisning i andra stycket till 34 kap. 6 § har utgått. Det är en följd av ändringarna i 34 kap. som innebär att möjligheterna att i en konsumtionsdom förena en tidigare meddelad dom på skyddstillsyn med förstärkande inslag har slopats (se avsnitt 5.4). Vissa språkliga ändringar har också gjorts. 9 § Om skyddstillsynen undanröjs, ska rätten bestämma en annan påföljd för brottet och då ta skälig hänsyn till vad den dömde har undergått till följd av domen på skyddstillsyn samt till böter eller fängelse som dömts ut enligt 2 eller 3 §. I ett sådant fall får rätten döma till fängelse än vad som är föreskrivet för brottet. Har uppgift som avses i 2 a § andra stycket eller 6 a § första stycket lämnats i domen ska rätten, om den dömer till fängelse, beakta detta när straffets längd bestäms. Om det inte finns tillräckliga skäl för att undanröja skyddstillsynen, får rätten i stället besluta om åtgärd som avses i 7 §. En sådan åtgärd får inte beslutas efter prövotidens utgång. Paragrafen innehåller bestämmelser om vad som gäller när en tidigare skyddstillsyn undanröjs efter särskild talan av åklagaren. I ett sådant fall ska rätten bestämma en annan påföljd för brottet. fanns en hänvisning till 34 kap. 6 § i första stycket. Den har utgått som en följd av ändringarna i 34 kap. som innebär att möjligheterna att i en konsumtionsdom förena en tidigare dom på skyddstillsyn med vissa förstärkande inslag har slopats (se avsnitt 5.4). Vissa språkliga ändringar har också gjorts. 3 § När någon döms för flera brott, ska rätten döma till en gemensam påföljd för brotten, om inte något annat är föreskrivet. Om det finns särskilda skäl, får rätten för ett eller flera brott döma till böter och döma till annan påföljd för brottsligheten i övrigt. Vidare får rätten döma till fängelse för ett eller flera brott som den dömer till villkorlig dom eller skyddstillsyn för brottsligheten i övrigt. När högre rätt dömer för brott som prövats i flera domar i lägre rätt, ska brottsligheten i varje sådan dom leda till en särskild påföljd. Paragrafen innehåller bestämmelser om gemensam påföljd. Paragrafen har ändrats genom att ett nytt tredje stycke har tillförts som innehåller bestämmelser om påföljd i högre rätt när domstolen dömer för brott som prövats i flera domar i lägre rätt. Ändringen behandlas i avsnitt 5.8. Vissa språkliga ändringar har också gjorts. Enligt den nya bestämmelsen i tredje stycket ska högre rätt vid samtidig överprövning av flera underrättsdomar döma ut en påföljd för brottsligheten i varje dom. Om en person av tingsrätten först döms till villkorlig dom och dagsböter för viss brottslighet och därefter för ny brottslighet till exempelvis villkorlig dom och samhällstjänst, ska alltså hovrätten – även om båda tingsrättsdomarna överklagas – inte döma ut en gemensam påföljd för den samlade brottsligheten. I stället ska rätten döma ut en påföljd för brotten i den första tingsrättsdomen och en påföljd för brotten i den andra tingsrättsdomen. Rätten har då möjlighet att tillämpa 34 kap. 3 och 4 §§ på motsvarande sätt som underrätten i den dom som prövats i respektive fall. Förslaget innebär inte att något avsteg görs från det gällande processrättsliga regelverket och domarna kan alltså prövas i en rättegång. 4 § Om den dömde i väsentlig grad underlåter att göra vad som åligger honom eller henne enligt en föreskrift vid ungdomsvård om att han eller hon ska följa ett ungdomskontrakt eller enligt en dom på ungdomstjänst, får rätten på talan av åklagare undanröja en annan påföljd än böter som dömts ut för brottet och bestämma en ny påföljd för detta. I stället för att undanröja påföljden får dock rätten meddela den dömde en varning, om det är en tillräcklig åtgärd. Om, av annat skäl än som anges i första stycket, den planerade vården eller de planerade åtgärderna enligt ett ungdomskontrakt eller en vårdplan inte kommer till stånd eller vården eller åtgärderna kommit att i väsentlig grad avvika från vad som planerats i kontraktet eller vårdplanen, får rätten på talan av åklagare undanröja en annan påföljd än böter som dömts ut för brottet och bestämma en ny påföljd för detta. Detsamma gäller om, av annat skäl än som anges i första stycket, en dom på ungdomstjänst inte till väsentlig del kan fullgöras inom skälig tid. Om mer än en påföljd undanröjs får rätten bestämma en gemensam påföljd för den samlade brottsligheten. Om rätten beslutar om undanröjande enligt första eller andra stycket ska den, när den nya påföljden bestäms, ta skälig hänsyn till vad den dömde har undergått till följd av den undanröjda påföljden eller de undanröjda påföljderna och till böter som har dömts ut enligt 3 § första stycket 2. Paragrafen innehåller bestämmelser om reaktioner på misskötsamhet av ungdomsvård och ungdomstjänst. Paragrafen har ändrats genom att ett nytt tredje stycke har tillförts som innehåller bestämmelser om gemensam påföljd efter undanröjande enligt denna paragraf. Ändringen behandlas i avsnitt 6.4. Det tidigare tredje stycket återfinns som ett nytt fjärde stycke. Vissa språkliga ändringar har också gjorts. Genom ändringen införs en möjlighet för rätten att bestämma en gemensam påföljd för den samlade brottsligheten om mer än en påföljd undanröjs. Den påföljd som ersätter de undanröjda påföljderna måste vara tillräckligt ingripande för den samlade brottsligheten. Rätten ska vidare enligt fjärde stycket beakta vad den unge redan undergått till följd av den undanröjda påföljden. Enligt en ny bestämmelse i 38 kap. 3 § kan ett mål om undanröjande av ungdomsvård eller ungdomstjänst tas upp av en domstol på den grunden att det redan pågår ett annat sådant mål mot den unge där. 2015/16:151 33 kap. 6 § Om någon döms till fängelse eller till sluten ungdomsvård eller om rätten med tillämpning av 34 kap. 3 § beslutar att sådan påföljd ska avse ytterligare brott, och den dömde på grund av misstanke om brott som prövats genom dom i målet har varit berövad friheten på ett sätt som enligt 19 a § första stycket lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. får tillgodoräknas som tid under vilken påföljden verkställts i anstalt eller vid ett särskilt ungdomshem, får rätten besluta att påföljden ska anses helt verkställd genom frihetsberövandet. En förutsättning för ett sådant beslut är att den tid som den utdömda påföljden överstiger frihetsberövandet med är ringa. Om rätten undanröjer en villkorlig dom, en skyddstillsyn en ungdomsvård eller en ungdomstjänst och i stället dömer till fängelse eller till sluten ungdomsvård, gäller första stycket även i fråga om sådana frihetsberövanden som anges i 19 a § andra stycket lagen om beräkning av strafftid m.m. Om någon döms till böter eller ungdomstjänst och på grund av misstanke om brott som prövats genom dom i målet har varit berövad friheten på ett sätt som enligt första stycket får tillgodoräknas som verkställighet av påföljd, får rätten besluta att påföljden ska anses helt eller delvis verkställd genom frihetsberövandet. Paragrafen innehåller bestämmelser om tillgodoräknande av tid som den tilltalade har varit frihetsberövad. Paragrafen har ändrats genom att den tidigare hänvisningen i första stycket till 34 kap. 1 § 1 har ersatts med en hänvisning till 34 kap. 3 §. Det är en följd av ändringarna i 34 kap. Vidare har påföljderna ungdomsvård och ungdomstjänst förts in i paragrafens andra stycke. Den ändringen behandlas i avsnitt 6.2. Vissa språkliga ändringar har också gjorts. Genom ändringen i paragrafens andra stycke uppnås enhetlighet med den bestämmelse i strafftidslagen som rör beräkning av strafftid då en ungdomsvård eller ungdomstjänst undanröjs (se vidare i författningskommentaren till 19 a § strafftidslagen i avsnitt 9.3). 34 kap. Ny påföljdsbestämning efter tidigare dom Kapitlet innehåller bestämmelser om sammanträffande av brott och förändring av påföljd. Det har i stora delar skrivits om och har en ny rubrik. Genom ändringarna har innehållet förenklats och förtydligats. Ändringarna innebär i sak bl.a. att en åtskillnad har gjorts mellan ny och nyupptäckt brottslighet. Det innebär också att ny påföljd ska vara huvudregel vid ny påföljdsbestämning efter tidigare dom samt att möjligheterna att meddela konsumtionsdom samt att undanröja en tidigare utdömd påföljd och döma till ny gemensam påföljd har begränsats. Vidare har bestämmelserna i kapitlet gjorts tillämpliga också på påföljderna ungdomsvård och ungdomstjänst. Vissa bestämmelser som tidigare fanns i kapitlet som inte reglerade en konkurrenssituation har flyttats och språket har moderniserats. 1 § Om den som har dömts till fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn, sluten ungdomsvård, ungdomsvård eller ungdomstjänst har begått ett annat brott före domen (nyupptäckt brott) eller om den dömde begår ett nytt brott efter domen men innan påföljden helt har verkställts eller annars upphört (nytt brott), ska rätten bestämma en ny påföljd för den tillkommande brottsligheten. I stället för att bestämma en ny påföljd för den tillkommande brottsligheten får rätten, i de fall som avses i 3 och 4 §§, besluta att den tidigare utdömda påföljden ska avse också den brottsligheten, eller undanröja den utdömda påföljden och döma till gemensam påföljd för den samlade brottsligheten. Undergår den dömde fängelse på livstid får rätten endast besluta att den tidigare utdömda påföljden ska avse också den tillkommande brottsligheten. Paragrafen innehåller bestämmelser om ny påföljdsbestämning efter tidigare dom på fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn, sluten ungdomsvård, ungdomsvård eller ungdomstjänst. Ändringarna behandlas i avsnitt 5.1–4 och avsnitt 6.1. Paragrafen innehåller också en bestämmelse som begränsar de möjligheter som domstolen har om den dömde undergår fängelse på livstid. Den bestämmelsen fanns tidigare i I paragrafens första stycke definieras begreppen nyupptäckt brott och nytt brott i lagtexten. Med nyupptäckt brott avses ett brott som är begånget före en redan meddelad fällande dom. Även om brottet i språklig mening var ”upptäckt” innan den tidigare rättegången på så sätt att det redan var känt, är det att anse som nyupptäckt om det av någon anledning inte blev föremål för åtal tillsammans med den övriga brottsligheten. Med nytt brott avses ett brott som är begånget efter en tidigare dom men innan den utdömda påföljden helt har verkställts eller annars upphört. Det nya brottet är därmed att betrakta som återfall i brott. Vidare har paragrafen ändrats så att det är möjligt för domstolen att fritt välja mellan att besluta att den tidigare påföljden ska avse också den tillkommande brottsligheten (s.k. konsumtionsdom), att döma särskilt till påföljd för den tillkommande brottsligheten eller att undanröja den tidigare påföljden och döma till gemensam påföljd för den samlade brottsligheten. I stället ska domstolen som huvudregel, oavsett om det är fråga om ett nytt eller nyupptäckt brott, döma ut en ny påföljd för den tillkommande brottsligheten. Påföljdsvalet avgörs såsom tidigare genom en tillämpning av bestämmelserna i 30 respektive 32 kap. När domstolen tillämpar bestämmelsen och dömer ut en ny påföljd för den tillkommande brottsligheten kvarstår den tidigare utdömda påföljden oförändrad. Det innebär att den dömde ska verkställa båda de utdömda påföljderna parallellt. Bestämmelserna i kapitlet har också gjorts tillämpliga på ungdomsvård och ungdomstjänst. Det ska liksom vara fråga om en påföljd som dömts ut. I paragrafens andra stycke ges en upplysning om att det i 3 och 4 §§ finns bestämmelser om på vilka sätt domstolen kan avvika från huvudregeln om ny påföljd för tillkommande brottslighet. Endast i den omfattning som följer av 3 eller 4 § får domstolen välja ett annat alternativ än huvudregeln om ny påföljd som gäller enligt 1 § första stycket. De alternativ som då kan komma i fråga är att besluta att den tidigare utdömda påföljden ska avse också den tillkommande brottsligheten s.k. konsumtionsdom (3 §) eller att undanröja den tidigare utdömda påföljden och döma till en gemensam påföljd för den samlade brottsligheten (4 §). De närmare förutsättningarna för när de två alternativen kan väljas följer av 3 och 4 §§. Enligt tredje stycket får rätten då den tidigare påföljden var livstids fängelse endast besluta att den tidigare utdömda påföljden ska avse också den tillkommande brottsligheten. Den bestämmelsen fanns tidigare i 2 §. Flytten av bestämmelsen behandlas, i anslutning till en synpunkt från Lagrådet, i avsnitt 5.5. 2 § När rätten dömer till en ny påföljd för ett nyupptäckt brott ska den när påföljden bestäms iaktta att påföljderna tillsammans inte överstiger vad som skulle ha dömts ut för den samlade brottsligheten. Rätten får då döma till lindrigare straff än vad som är föreskrivet för brottet. Bestämmelsen är ny. Den innehåller bestämmelser om straffmätning vid nyupptäckt brottslighet och ersätter den reglering som tidigare fanns i 3 § andra stycket och 7 § andra stycket. föreskrevs i paragrafen att domstolen, när den tidigare påföljden är fängelse på livstid, ska besluta att påföljden även ska omfatta den tillkommande brottsligheten. Den bestämmelsen har flyttats till 1 § tredje stycket. Ändringarna behandlas i avsnitt 5.5 och 5.7. Om den tilltalade har dömts för brott och den tillkommande brottsligheten har begåtts före den tidigare domen är det fråga om nyupptäckt brottslighet. I ett sådant fall ska domstolen i den senare rättegången, om den genom en tillämpning av 1 § första stycket dömer till en ny påföljd för den nyupptäckta brottsligheten, vid straffmätningen beakta brotten i den tidigare domen och se till att påföljderna tillsammans inte överstiger vad som skulle ha dömts ut om all brottslighet hade prövats i en och samma rättegång. Straffvärdebedömningen ska i en sådan situation avse den samlade brottsligheten och ske i enlighet med vad som anges i 29 kap. 1 § och principerna för straffmätning vid flerfaldig brottslighet. För att bestämmelsen ska vara tillämplig krävs att brottsligheten är begången före en tidigare dom. Om tingsrätten först har ogillat ett åtal och hovrätten därefter meddelar en fällande dom, räknas tiden från meddelandet av hovrättens dom. Brott begångna efter det att en fällande dom har meddelats utgör ny brottslighet dvs. återfall i brott och omfattas inte av regeln. I likhet med vad som tidigare följde av regleringen i 3 § andra stycket och 7 § andra stycket innehåller bestämmelsen en möjlighet för domstolen att underskrida minimum i straffskalan för det nyupptäckta brottet. Bestämmelsen gäller oavsett vilken av de påföljder som omfattas av regleringen i 34 kap. som har dömts ut genom den tidigare domen. 3 § Rätten får besluta att en tidigare utdömd påföljd ska avse också tillkommande brottslighet. Ett sådant beslut får meddelas endast om det är fråga om nyupptäckt brottslighet som i jämförelse med den brottslighet som omfattas av den tidigare domen med hänsyn till påföljden är utan nämnvärd betydelse. Är den tidigare påföljden sluten ungdomsvård, ungdomsvård eller ungdomstjänst, får rätten, om det finns särskilda skäl för det, även i andra fall besluta att den tidigare utdömda påföljden ska avse också den tillkommande brottsligheten. Paragrafen innehåller bestämmelser om under vilka förutsättningar rätten får besluta att en tidigare utdömd påföljd får omfatta även tillkommande brottslighet. innehöll paragrafen bestämmelser om domstolens alternativ när den tidigare påföljden var fängelse . Ändringarna behandlas i avsnitt 5.4 och 6.2. Paragrafen är tillämplig när den påföljd som dömts ut i den tidigare domen var fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn, sluten ungdomsvård, ungdomsvård eller ungdomstjänst. I första stycket anges att ett beslut om att den tidigare utdömda påföljden ska avse också tillkommande brottslighet (konsumtionsdom), får meddelas endast om det är fråga om nyupptäckt brottslighet. Ytterligare en förutsättning för att domstolen ska kunna meddela en konsumtionsdom är att brottsligheten, vid en jämförelse med den brottslighet som omfattas av den tidigare domen med hänsyn till påföljden, är utan nämnvärd betydelse. Det överensstämmer i princip med vad som har gällt enligt paragrafen med den skillnaden att det inte längre anges att det ska vara ”uppenbart” att den tillkommande brottsligheten saknar sådan betydelse. Uppenbarhetskravet har utgått eftersom möjligheten att besluta om konsumtionsdom har begränsats till att avse endast nyupptäckt brottslighet. Endast om det kan konstateras att påföljden i den första processen hade blivit lika ingripande eller endast obetydligt mer ingripande även om det tillkommande brottet hade ingått i bedömningen av det samlade straffvärdet kan det sägas vara utan nämnvärd betydelse i paragrafens mening. Om den tidigare påföljden är ett fängelsestraff bör ett nyupptäckt brott kunna anses vara utan nämnvärd betydelse om straffvärdet uppgår till någon eller . Om däremot det tidigare fängelsestraffet understiger kan inte samma bedömning göras. I sådant fall bör endast brott vars straffvärde understiger fängelse en månad eller ligger på bötesnivå kunna anses vara utan nämnvärd betydelse (se NJA 1994 s. 143). När den tidigare påföljden är villkorlig dom eller skyddstillsyn fordras att domstolen – om den även haft att ta ställning till den tillkommande brottsligheten – inte hade valt en annan påföljd eller ansett det nödvändigt att förena påföljden med t.ex. böter eller samhällstjänst enligt bestämmelserna i 27 och 28 kap. Avgörande är alltså om den utdömda påföljden hade ansetts tillräckligt ingripande även om det tillkommande brottet hade ingått i bedömningen. Av andra stycket, som utformats i huvudsak enligt Lagrådets förslag, följer att en konsumtionsdom kan komma i fråga även i andra fall än de som omfattas av första stycket om den tidigare påföljden är sluten ungdomsvård, ungdomsvård eller ungdomstjänst och det finns särskilda skäl för att meddela en sådan dom. Om särskilda skäl föreligger kan enligt bestämmelsen en konsumtionsdom meddelas även vid ny brottslighet eller vid nyupptäckt brottslighet som inte är utan nämnvärd betydelse med hänsyn till påföljden. Regeln syftar till att undvika klart oskäliga resultat. Särskilda skäl kan, såsom gäller för sluten ungdomsvård, bestå i att gärningsmannens sociala situation har förändrats på så sätt att det skulle äventyra den positiva utvecklingen att döma ut en ny påföljd. Så kan till exempel vara fallet om den unge har begått ett brott under verkställigheten av den slutna ungdomsvården men efter det att han eller hon har fyllt och brottets straffvärde motsvarar ett kortare fängelsestraff. I ett sådant fall saknas det med hänsyn till den tilltalades ålder förutsättningar att på nytt döma till sluten ungdomsvård. Verkställighet av ett fängelsestraff skulle i en sådan 2015/16:151 situation kunna rasera de insatser eller utslussningsåtgärder som pågår eller är planerade i syfte att begränsa risken för återfall och ge den unge förutsättningar för ett liv i frihet utan kriminalitet. Motsvarande situation kan uppkomma då påföljden är en ingripande ungdomsvård. Den möjlighet som tidigare fanns i paragrafens första stycke och som gjorde det möjligt för domstolen att meddela en konsumtionsdom om den tidigare utdömda påföljden var fängelse och det fanns synnerliga skäl för det har upphävts. Den bestämmelse som tidigare fanns i paragrafens andra stycke, som tog sikte på straffmätningen i en konkurrenssituation, har flyttats till 2 §. Bestämmelsen som tidigare danns i paragrafens tredje stycke, som angav att ett undanröjande av en tidigare utdömd fängelsedom endast kan ske innan straffet helt har verkställts, har flyttats till 4 § första stycket. 4 § Rätten får undanröja en tidigare utdömd påföljd och döma till gemensam påföljd för den samlade brottsligheten. Ett sådant beslut får meddelas endast om det finns särskilda skäl för det samt den tidigare domen har fått laga kraft och dom meddelas innan den tidigare påföljden helt har verkställts. När påföljden för den samlade brottsligheten bestäms, ska rätten ta skälig hänsyn till vad den dömde har undergått till följd av den tidigare domen. Rätten får då döma till fängelse än vad som är föreskrivet för brottet. Om fängelse döms ut och en uppgift som avses i 27 kap. 2 a § andra stycket, 28 kap. 2 a § andra stycket eller 28 kap. 6 a § första stycket har lämnats, ska detta beaktas när straffets längd bestäms. Paragrafen innehåller bestämmelser om under vilka förutsättningar rätten får undanröja en tidigare utdömd påföljd och döma till gemensam påföljd för den samlade brottsligheten. Ändringen behandlas i avsnitt 5.4 och 6.2. innehöll paragrafen bestämmelser om förverkande av villkorligt medgiven frihet. De har flyttats till 5 §. Vissa språkliga ändringar har också gjorts. Av första stycket framgår att beslut om att undanröja den utdömda påföljden och döma till gemensam påföljd för den samlade brottsligheten får meddelas endast om det finns särskilda skäl för det samt den tidigare domen har fått laga kraft och domen meddelas innan den tidigare påföljden helt har verkställts. Detta gäller oavsett vilken av de påföljder som räknas upp i 1 § första stycket som den tidigare domen avser. Särskilda skäl avser i första hand situationer när den senare domen innebär att påföljden i den första domen inte kan verkställas. Om ett undanröjande av den tidigare påföljden inte sker i en sådan situation kommer den dömde i praktiken att undgå påföljd för den brottslighet som omfattas av den tidigare domen. Så kan vara fallet om den dömde i den första domen erhållit en skyddstillsyn med samhällstjänst alternativt s.k. kontraktsvård och för den senare brottsligheten döms till ett längre fängelsestraff. För en ung lagöverträdare kan en senare dom på en längre tids sluten ungdomsvård medföra att en tidigare påföljd på t.ex. ungdomstjänst inte kan antas bli verkställd. I mer sällsynta fall kan även praktiska skäl eller humanitära skäl hänförliga till den dömde motivera ett undanröjande av den tidigare domen. Så kan till exempel vara fallet om den tidigare påföljden är fängelse och det först i den senare rättegången finns förutsättningar att döma till skyddstillsyn med kontraktsvård och denna kan anses tillräckligt ingripande för att omfatta brottsligheten i båda domarna. För ungdomsvård ska det finnas ett ungdomskontrakt eller en vårdplan som bl.a. ska ange varaktigheten av planerade åtgärder. När de planerade åtgärderna är genomförda bör som regel påföljden kunna anses vara helt verkställd. För ungdomstjänst anges i domslutet hur många timmar som ska avtjänas. När timmarna har avtjänats är påföljden helt verkställd. I andra stycket anges att domstolen ska ta skälig hänsyn till vad den dömde har undergått till följd av den tidigare domen när ett undanröjande sker enligt bestämmelsen. Innehållet i paragrafen motsvarar vad som har gällt vid ett undanröjande av en villkorlig dom, en sluten ungdomsvård eller en skyddstillsyn enligt hittillsvarande 5 § femte stycket, 6 § femte stycket och 7 § tredje stycket. Bestämmelsen omfattar således såväl vad den dömde undergått på grund av en tidigare frihetsberövande påföljd liksom en icke-frihetsberövande påföljd. Ett undanröjande innebär inte en eftergift av reaktionen för det först lagförda brottet. Den gemensamma påföljden måste därför vara tillräckligt ingripande med hänsyn till straffvärdet av den samlade brottsligheten i de domar som den avser.