prop · H303127 · 2016-05-23 00:00:00 — kan bestämmelserna om skattetillägg i skatteförfarande- lagen vara tillämpliga. En reglering av förhållandet mellan återkallelse- avgift och skattetillägg är därför nödvändig. Utredningen föreslår att skattetillägg inte ska kunna tas ut i samband med en återkallelse av godkännande för tonnagebeskattning eller vid be- slut om efterbeskattning som föranleds av ett beslut om återkallelse av godkännandet för tonnagebeskattning. Återkallelseavgiften är den sanktion som är avsedd att tillämpas vid återkallelsesituationerna. Vid en återkallelse bör därför inte skattetillägg kunna påföras. Mot denna bakgrund instämmer regeringen i utredningens förslag. Regeringen menar emellertid att resultatet uppnås redan genom att införa ett förbud mot att ta ut skattetillägg i samband med återkallelse av ett godkännande för tonnagebeskattning. Regeringen föreslår därför inte, till skillnad från utredningen, någon särskild bestämmelse om att skattetillägg inte ska kunna tas ut i samband med efterbeskattning som föranleds av ett beslut om återkallelse. Det är naturligtvis ett sakligt samband med återkallelsen som avses. Det finns inget som hindrar att skattetillägg i övriga fall tas ut av den som bedriver eller har bedrivit verksamhet som tonnagebeskattas, exem- pelvis när oriktig uppgift till ledning för beskattningen har lämnats som inte utgör grund för ett beslut om återkallelse. Förslaget föranleder ändringar i 49 kap. 1 § SFL samt att en ny paragraf, 49 kap. 10 c § SFL, införs. Regeringens förslag: Om ett godkännande för tonnagebeskattning har återkallats, får underskott som har uppkommit i den kvalificerade re- deriverksamheten under det beskattningsår då beslutet om återkallelse meddelades eller under de tidigare beskattningsår som återkallelsen omfattar inte dras av. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har särskilt kommenterat för- Skälen för regeringens förslag: En återkallelse av ett godkännande för tonnagebeskattning omfattar det beskattningsår som beslutet medde- las, men även tidigare beskattningsår som verksamheten har tonnagebe- skattats med de begränsningar som följer av bestämmelserna om efter- beskattning. Det innebär att beskattningsbesluten som avser kommer att omprövas enligt reglerna om efterbeskattning och att verk- samheten i stället kommer att beskattas konventionellt. Företaget kan vid beräkningen av resultatet av den kvalificerade rederiverksamheten ha haft ett underskott de år återkallelsen avser. Syftet med de föreslagna bestämmelserna om återkallelse, omprövning av beskattning och återkallelseavgift (se avsnitt 5.8.2–5.8.4) är att förhin- dra att företag lämnar systemet med tonnagebeskattning under bindnings- tiden för att tillgodogöra sig fördelarna med de konventionella reglerna, exempelvis de generösa avskrivningsreglerna. Utredningen föreslår där- för att underskott som har uppkommit i den kvalificerade rederiverksam- heten under det beskattningsår som beslutet om återkallelse meddelades eller under de tidigare beskattningsår som återkallelsen omfattar inte ska få dras av i samband med omprövning på grund av att ett godkännande för tonnagebeskattning återkallas. Det eventuella underskott av kvalifice- rad rederiverksamhet som kan komma att föreligga enligt de konventio- nella beskattningsreglerna ska således inte kunna dras av och inte heller rullas vidare till senare beskattningsår. Lagrådet påpekar att detta är en sanktion som läggs till återkallelseav- giften och att det bör belysas om förbudet mot dubbelprövning och kra- vet på proportionalitet är tillämpligt. Det bör enligt Lagrådet även bely- sas vilka underskott som avses i ett företag som bedriver blandad verk- samhet. Den omständigheten att möjligheten till avdrag för underskott går förlorad i samband med omprövning av beskattningen är enligt rege- ringens bedömning inte en sanktion i den meningen att dubbelprövnings- förbudet enligt artikel 4.1 i det sjunde tilläggsprotokollet till Europakon- ventionen kan aktualiseras. Det kan enligt regeringens mening inte heller anses som oproportionerligt att ett företag som lämnar systemet med ton- nagebeskattning inte kan utnyttja underskott som har uppkommit i den kvalificerade rederiverksamheten verksamheten schablonbeskattades. ska vidare besluta om hel eller delvis befrielse från återkallelseavgiften om det skulle vara oskäligt att ta ut avgiften med fullt belopp. Regeringen instämmer mot denna bakgrund i utredningens förslag. Den föreslagna bestämmelsen av- ser enbart underskott som har uppkommit i den kvalificerade rederiverk- samheten under de beskattningsår som återkallelsen avser. Underskott som har uppkommit i annan verksamhet som företaget bedriver påverkas således inte. Förslaget tas in i den nya paragrafen 40 kap. 21 a § inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL. 2015/16:127 5.8.8 Anskaffningsvärden och anskaffningsutgifter vid övergång till konventionell beskattning Regeringens förslag: Anskaffningsvärden och anskaffningsutgifter för tillgångar och förpliktelser som ingår i verksamhet som har varit tonnagebeskattad ska beräknas enligt bestämmelserna om beskatt- ningsinträde i 20 a kap. inkomstskattelagen. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: FAR anser att förslaget bör ges en generösare ut- formning för att undvika tröskeleffekter vid en övergång till konventio- nell beskattning. anser att förslaget medför en oproportionerligt hård konsekvens och att en särreglering för fartyg, som har en lång ekonomisk livslängd bör övervägas. Skälen för regeringens förslag: Vid en övergång från tonnagebeskatt- ning till konventionell beskattning behöver det regleras vilka anskaff- ningsvärden och anskaffningsutgifter som ska gälla vid inträdet i det konventionella systemet, inte minst för de fartyg som ingår i verksam- heten. I 20 a kap. IL finns det bestämmelser om anskaffningsvärden och an- skaffningsutgifter för tillgångar och förpliktelser när svenska skatteregler till följd av ändrade förhållanden blir tillämpliga (beskattningsinträde). Inventarier ska enligt 20 a kap. 4 § IL anses anskaffade för den ursprung- liga anskaffningsutgiften ökad med förbättringsutgifter och minskad med ett årligt värdeminskningsavdrag om för varje innehavsår. Ut- redningen föreslår att dessa bestämmelser även ska tillämpas vid en över- gång från tonnagebeskattning till konventionell beskattning. FAR och anser att förslaget bör ges en generösare ut- formning, exempelvis med en särreglering för fartyg som har en lång ekonomisk livslängd. Ett val av tonnagebeskattning är bindande under minst tio beskatt- ningsår och ett företag som väljer att träda ur systemet kan inte godkän- nas för tonnagebeskattning igen förrän minst tio beskattningsår har gått från utgången av det senaste beskattningsår som tonnagebeskattning har skett (se avsnitt 5.8.1 och 5.9). Syftet med dessa regler är att förhindra att företagen byter mellan tonnagebeskattning och konventionell beskatt- ning. Mot denna bakgrund saknas det anledning att ge de av utredningen föreslagna reglerna om beskattningsinträde en mer generös utformning. Regeringen instämmer därför i utredningens förslag. Förslaget föranleder en ny sjunde punkt i 20 a kap. 1 § första stycket IL. Regeringens förslag: Den som har fått ett godkännande för tonnage- beskattning återkallat får inte godkännas för tonnagebeskattning igen förrän minst tio beskattningsår har gått från utgången av det senaste beskattningsår som tonnagebeskattning har skett. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. En- ligt utredningens förslag ska spärrtiden beräknas på olika sätt beroende av om återkallelsen av godkännandet sker på initiativ av det godkända företaget eller på initiativ av . Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i ifrågasätter om det överhuvudtaget ska finnas spärrtider eftersom systemet med spärrtider lätt kan kringgås och därför i realiteten saknar betydelse. FAR anser att spärrtiden bör bestämmas till . Skälen för regeringens förslag: Det är angeläget att företagen inte kan byta mellan tonnagebeskattning och konventionell beskattning uti- från förändringar i konjunkturen eller inkomstutvecklingen i företaget och därigenom utnyttja fördelarna med respektive system. I avsnitt 5.8.1 föreslås därför att ett val av tonnagebeskattning ska vara bindande i minst tio beskattningsår. Av samma skäl bör ett företag som har lämnat syste- met inte kunna träda in i systemet igen. Utredningen föreslår att den som har beviljats utträde ur tonnagebe- skattningen ska kunna godkännas för tonnagebeskattning igen först efter att minst tio beskattningsår har förflutit från det senaste beskattningsår då tonnagebeskattning har skett eller, vid avveckling av verksamheten eller återkallelse av godkännandet på initiativ av , det senaste be- skattningsår då tonnagebeskattning skulle ha skett. Till skillnad från För- valtningsrätten i anser regeringen att det bör finnas en spärrtid under vilken ett företag som har fått godkännandet för tonnagebeskatt- ning återkallat inte kan godkännas för tonnagebeskattning igen. I de andra länder som utredningen har studerat finns liknande bestämmelser. FAR anser att spärrtiden bör bestämmas till . Regeringen instäm- mer dock i utredningens bedömning att spärrtiden bör bestämmas till tio beskattningsår. Av förenklingsskäl bör spärrtiden, till skillnad från vad utredningen föreslår, beräknas på samma sätt oavsett om återkallelsen sker på initiativ av det godkända företaget eller på initiativ av Skattever- ket. Regeringen föreslår därför att den som har fått ett godkännande för tonnagebeskattning återkallat inte får godkännas för tonnagebeskattning igen förrän minst tio beskattningsår har gått från utgången av det senaste beskattningsår som tonnagebeskattning har skett. Följande exempel kan visa på tillämpningen. Anta att ett företag, som har kalenderår som beskattningsår, god- känns för tonnagebeskattning från och med . Det senaste beskattningsår som tonnagebeskattning har skett kommer därmed att vara 2022. Skatte- verket får inte meddela ett nytt godkännande för tonnagebeskattning under beskattningsåren 2023–2032 (spärrtiden). Först från och med kan den kvalificerade rederiverksamheten 2015/16:127 Lagförslag Förslaget tas in i den nya paragrafen 13 a kap. 18 § SFL. Regeringens förslag: Den som bedriver verksamhet som ska tonnage- beskattas och bedriver verksamhet som ska beskattas kon- ventionellt ska i inkomstdeklarationen lämna uppgifter om principerna för fördelning av tillgångar och förpliktelser samt intäkter och kostna- der mellan verksamheterna. Regeringens bedömning: Det bör inte införas en särskild bestäm- melse om att den som bedriver verksamhet som ska tonnagebeskattas i inkomstdeklarationen ska lämna de uppgifter som behövs för beräk- ning av skatt enligt inkomstskattelagens bestämmelser om tonnagebe- skattning. Inte heller bör det införas en särskild bestämmelse om att bokföringen och dokumentationen av verksamhet som tonnagebeskat- tas ska vara lätt att urskilja och följa. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. En- ligt utredningens förslag ska en särskild bestämmelse tas in i skatteför- farandelagen (2011:1244), förkortad SFL, om att den som bedriver verk- samhet som ska tonnagebeskattas i inkomstdeklarationen ska lämna de uppgifter som behövs för beräkning av skatt enligt inkomstskattelagens bestämmelser om tonnagebeskattning. Utredningen föreslår även att en särskild bestämmelse om att bokföringen och dokumentationen av verk- samhet som tonnagebeskattas ska vara lätt att urskilja och följa ska tas in i skatteförfarandelagen. Remissinstanserna: FAR avstyrker förslaget. Det saknas enligt FAR skäl för att redovisningsskyldigheten ska vara mer långtgående inom verksamhet som tonnagebeskattas än inom annan verksamhet. Kammar- rätten i framhåller att det är tydligt att det behövs särskilda regler om särredovisning av den del av verksamheten som tonnagebe- skattas, men att reglerna bör förtydligas. Förvaltningsrätten i anser att den föreslagna bestämmelsen om bokföring och dokumentation är alltför oprecis och allmänt formulerad för att kunna ligga till grund för lagstiftning. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Företag som bedri- ver verksamhet som ska tonnagebeskattas kan även bedriva annan verk- samhet. Av Europeiska kommissionens riktlinjer för statligt stöd till sjö- transport (2004/C 13/03) följer att de skattemässiga fördelarna måste be- gränsas till sjöfartsverksamhet. Om ett rederi är verksamt inom andra affärsområden krävs det enligt riktlinjerna insyn i bokföringen för att för- hindra att stödet spiller över till verksamhet som inte är sjöfartsrelaterad. I avsnitt 5.5 behandlas frågan hur ett företag som bedriver blandad verk- samhet ska fördela tillgångar och förpliktelser samt intäkter och kostna- der mellan verksamheterna. I samma avsnitt behandlas även olika spärr- regler som ska förhindra att överföringar mellan olika delar av verksam- heten sker till under- eller överpris. Utredningen föreslår att den som bedriver verksamhet som ska tonna- gebeskattas ska lämna de uppgifter i inkomstdeklarationen som behövs för beräkning av skatt enligt inkomstskattelagens bestämmelser om ton- nagebeskattning. Det bör enligt utredningen vidare i skatteförfarande- förordningen (2011:1261) regleras att uppgifter för den verksamheten som tonnagebeskattas ska lämnas separat. Regeringen instämmer i be- dömningen att uppgifterna behövs, men menar att de kommer att behöva lämnas redan med stöd av nuvarande lydelse av 31 kap. 2 och 3 §§ SFL. Av 31 kap. 2 § 2 framgår att uppgifter om intäktsposter och kostnadspos- ter ska lämnas i inkomstdeklarationen. Att den som är deklarationsskyl- dig ska lämna de övriga uppgifter som behöver för att kunna fatta beslut om slutlig skatt framgår av 31 kap. 3 §. Regeringen instäm- mer i utredningens bedömning att en komplettering i skatteförfarande- förordningen kan bli aktuell. kommer dessutom att behöva uppgift om principerna för fördelning av tillgångar och förpliktelser samt intäkter och kostnader för att kunna kontrollera att både verksamhet som ska tonnagebeskattas och verksamhet som ska beskattas konventionellt blir riktigt beskattade. När det gäller dokumentationsskyldigheten föreslår utredningen att det i skatteförfarandelagen ska tas in en särskild bestämmelse om att bok- föringen och dokumentationen av verksamhet som tonnagebeskattas ska vara lätt att urskilja och följa. FAR anser att det saknas skäl för att redo- visningsskyldigheten ska vara mer långtgående inom verksamhet som tonnagebeskattas än inom annan verksamhet. Kammarrätten i och Förvaltningsrätten i framhåller att den föreslagna bestäm- melsen behöver förtydligas. Bestämmelsen är enligt förvaltningsrätten alltför oprecis och allmänt formulerad för att kunna ligga till grund för lagstiftning. Det är för kontroll nödvändigt att räkenskaper- na är organiserade på ett sådant sätt att den verksamhet som ska tonnage- beskattas kan urskiljas från annan verksamhet som företaget bedriver. Det torde dock följa redan av bestämmelsen om generell dokumenta- tionsskyldighet i 39 kap. 3 § SFL. Den generella dokumentationsskyldig- heten innebär ett krav på att se till att det finns underlag som behövs, dels för att fullgöra uppgiftsskyldigheten, dels för kontroll av såväl uppgifts- skyldighet som beskattning. Sådant underlag kan utgöras av räkenskaper, anteckningar eller annan lämplig dokumentation. Regeringen anser mot denna bakgrund att den av utredningen föreslagna bestämmelsen om bokförings- och dokumentationsskyldighet är obehövlig. Av 9 kap. 1 § skatteförfarandeförordningen framgår att dokumentationen ska bevaras efter utgången av det kalenderår som underlaget avser. I avsnitt 5.8 behandlas vilka konsekvenserna blir om innehavaren av ett godkännande för tonnagebeskattning inte fullgör sin uppgifts- eller doku- mentationsskyldighet. Förslaget föranleder ändringar i 31 kap. 1 § samt att en ny paragraf, 31 kap. 15 a § SFL, införs. Regeringens förslag: En begäran om omprövning eller ett överkla- gande av ett beslut om godkännande för tonnagebeskattning, åter- kallelse av ett godkännande för tonnagebeskattning eller återkallelse- avgift ska ha kommit in till från den dag då den som beslutet gäller fick del av beslutet. En begäran om omprövning eller ett överklagande av ett beslut om återkallelseavgift får dock göras så länge beslutet om återkallelse av godkännande för tonnagebeskattning på initiativ eller de beslut om beskattningen som föranleds av beslutet om återkallelse inte har fått laga kraft. Skatteförfarandelagens bestämmelser om särskilt kvalificerad be- slutsfattare och allmänna ombudets hantering i fråga om skattetillägg ska gälla även för återkallelseavgifter. Även rätten att, i samband med överklagande av beslut som föranlett skattetillägg, få ta upp frågan om skattetillägg i målet ska gälla för återkallelseavgifter. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. ligt utredningens förslag skulle en begäran om omprövning eller ett över- klagande av ett beslut om fastställande av skillnadsbelopp ha kommit in till från det att den som beslutet avser har fått del av beslutet. Utredningen lämnar inga förslag om att återkallelse- avgifter i fråga om särskilt kvalificerad beslutsfattare, omprövning och överklagande och allmänna ombudets hantering ska behandlas på samma sätt som skattetillägg. Remissinstanserna: anser att det bör införas särskilda regler om omprövning av skillnadsbeloppet till nackdel för den skattskyl- Skälen för regeringens förslag: Enligt skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, ska en begäran om omprövning eller ett överklagande enligt huvudregeln ha kommit in till senast det sjätte året efter utgången av det kalenderår då beskattningsåret har För vissa typer av beslut ska en begäran om omprövning eller ett överklagande dock ha kommit in från den dag då den som beslutet gäller fick del av beslutet. Det gäller bl.a. beslut om regist- rering och uppgifts- eller dokumentationsskyldighet. Införandet av ett system med tonnagebeskattning innebär att Skatte- verket kommer att fatta beslut om godkännande för tonnagebeskattning, återkallelse av ett godkännande för tonnagebeskattning och påförande av Fråga är vilken tidsfrist för omprövning och över- klagande som ska gälla för dessa beslut. När det gäller beslut om godkännande för tonnagebeskattning ska ett godkännande lämnas före ingången av det första beskattningsår som verksamheten ska tonnagebeskattas. Om den sökande inte godkänns för tonnagebeskattning, framstår det som meningslöst att kunna begära om- prövning eller överklaga beslutet eftersom verksamheten kan tonnagebeskattas först när ett godkännande har lämnats. således vara enklare att i stället ansöka om godkännande på nytt. av tonnagebeskattning är vidare bindande för en period om minst tio be- Det bör därför inte vara möjligt att begära omprövning eller överklaga ett beslut om godkännande . En sådan möjlighet skulle kunna medföra att kravet på att företaget ska vara bunden av sitt val av tonnagebeskattning för inte kan upprätthållas. Det finns därför anledning att begränsa tidsfristen för en begäran om omprövning eller ett överklagande av ett beslut om godkännande för tonnagebeskatt- ning. Ett beslut om godkännande för tonnagebeskattning kan återkallas bl.a. om förutsättningarna för tonnagebeskattning är uppfyllda. Ett beslut om återkallelse får konsekvenser även för tidigare beskattningsår. Återkallelsen innebär bl.a. att de upp till sex närmast föregående beskatt- ningsåren ska omprövas och beskattas konventionellt. Om beslutet om återkallelse skulle omprövas skulle det försvåra möjlig- heterna att ompröva de tidigare beskattningsår som verksamheten har tonnagebeskattats. Även tiden för omprövning eller överklagande av ett beslut om att återkalla godkännandet för tonnagebeskattning bör därför begränsas. Utredningen föreslår att tiden för begäran om omprövning och över- klagande av beslut om godkännande för tonnagebeskattning och åter- kallelse av godkännande ska bestämmas från den dag då den som beslutet gäller fick del av beslutet. Även tiden för begäran om omprövning och överklagande av beslut om återkallelseavgift ska enligt utredningen bestämmas från den dag då den som beslutet gäller fick del av beslutet. Regeringen instämmer i utredningens förslag. När det gäller omprövning och överklagande av beslut om återkallelse- avgift, som är en särskild avgift, är det dock nödvändigt att ytterligare reglera möjligheten till omprövning och överklagande. Återkallelseavgift ska beräknas med utgångspunkt i den skatt som efter återkallelse av godkännande för tonnagebeskattning kommer att bestäm- mas för tidigare beskattningsår. Det är därför viktigt att, för det fall skat- ten kommer att ändras genom senare beslut, det finns en rätt att få åter- kallelseavgiften omprövad eller kunna överklaga beslutet. Regeringen anser därför att beslut om återkallelseavgift bör kunna omprövas eller överklagas så länge beslutet om återkallelse av godkännande för tonnage- beskattning på initiativ eller de beslut om beskattning som föranleds av beslutet om återkallelse av godkännande för tonnagebeskatt- ning inte har fått laga kraft. Utredningen har inte behandlat frågan om omprövning av särskilt kva- lificerad beslutsfattare, särskilda regler för omprövning och överklagande av återkallelseavgift när det beslut som ligger till grund för återkallelse- avgiften ännu inte har fått laga kraft, regler för allmänna ombudets hante- ring av återkallelseavgiften eller rätten att få återkallelseavgiften prövad i samband med att det beslut som ligger till grund för avgiften prövas. Återkallelseavgiften ligger så nära skattetillägget, att båda avgifterna i dessa sammanhang bör behandlas på ett likartat sätt. Regeringen föreslår därför att skatteförfarandelagens bestämmelser om särskilt kvalificerad beslutsfattare och allmänna ombudets hantering av skattetillägg ska gälla även för återkallelseavgiften. Detsamma bör gälla rätten att i samband med överklagande av beslut som föranlett skattetillägg, få ta upp frågan om skattetillägg i målet. När det gäller skillnadsbeloppet föreslår regeringen en annan hantering än utredningen. Enligt regeringens förslag ska skillnadsbeloppet tas upp 2015/16:127 till beskattning det första beskattningsår som tonnagebeskattning sker. Om den skattskyldige begär det får ett avdrag med högst samma belopp göras under förutsättning att motsvarande belopp sätts av till överav- skrivningsfond. Skillnadsbeloppet ska därefter återföras till beskattning under samma förutsättningar som utredningen föreslår. Skillnadsbeloppet kommer därmed att hanteras inom ramen den årliga beskattningen. Några särskilda omprövnings- eller överklaganderegler på sätt som föreslår bedöms därför inte behövas. Förslaget föranleder ändringar i 66 kap. 5 och 7 §§, 67 kap. 12, 24, 25, 33 och 34 §§ samt två nya paragrafer, 66 kap. 9 a § och 67 kap. 14 a § SFL. Förslagets förenlighet med om Regeringens bedömning: Tonnagebeskattning är ett sådant statligt stöd som måste anmälas till Europeiska kommissionen för godkännan- de innan det genomförs. Det föreslagna systemet med tonnagebeskattning uppfyller de vill- kor som kommissionen har ställt upp i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till sjötransport. Åtgärden bör därför vara förenlig med om statligt stöd. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanser: Ingen remissinstans har särskilt kommenterat be- Skälen för regeringens bedömning: Av Europeiska kommissionens riktlinjer för statligt stöd till sjötransport (2004/C 13/03) framgår att ett system med tonnagebeskattning, som ersätter den vanliga företagsbe- skattningen, betraktas som ett statligt stöd. Syftet med ett statligt stöd inom ramen för den gemensamma sjöfartspolitiken är att främja gemen- skapens flottor på den globala sjöfartsmarknaden.