prop · H303180 · 2016-06-21 00:00:00 — Om ett samtycke har lämnats till en domstol i ett ärende enligt 34 §, behöver det inte lämnas något nytt samtycke när en ansökan görs enligt 1.Denna lag träder i kraft . 2.Genom lagen upphävs namnlagen (1982:670). 3.Ärenden som vid ikraftträdandet handläggs av ska överlämnas till . 4.Den upphävda lagen gäller fortfarande vid överklagande av Patent- och registreringsverkets beslut. 5.Om det före ikraftträdandet har fastställts att en viss person inte är far eller förälder enligt 1 kap. 9 § till ett barn som har förvärvat personens efternamn eller ett efternamn som personen har burit, ska i fråga om förlust av barnets efternamn den upphävda lagen gälla. 6.Den upphävda lagen gäller fortfarande för talan om förlust av efternamn som har väckts vid domstol enligt 17–19 §§ i den lagen före ikraftträdandet. 7.Den upphävda lagen gäller fortfarande för mål om skydd för egenartade efternamn som har väckts vid domstol före ikraftträdandet. 8.Namn som har förvärvats enligt den upphävda lagen eller enligt namnlagen (1963:521) anses som personnamn som har förvärvats enligt den bestämmelse i den nya lagen som gäller för motsvarande fall. 9.Den som vid ikraftträdandet bär ett mellannamn får till ansöka om att namnet ska strykas eller förvärvas som ett enkelt efternamn eller som en del i ett dubbelt efternamn. 10.Vid byte till ett dubbelt efternamn ska mellannamnet strykas. 11.Vid en prövning enligt 15, 16, 23 och 24 §§ ska ett dubbelt efternamn som har förvärvats före lagens ikraftträdande anses som ett enda efternamn. 2015/16:180 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1966:742) om hotell- och pensionatrörelse Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1966:742) om hotell- och pensionatrörelse ska ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Ansökan om tillstånd att driva hotell- eller pensionatrörelse skall vara skriftlig och åtföljas av a) uppgift om sökandens fullständiga namn, firma och postadress samt, om sökanden tidigare haft annat släktnamn, detta; En ansökan om tillstånd att driva hotell- eller pensionatrörelse ska vara skriftlig och a) innehålla en uppgift om sökandens fullständiga namn, firma och postadress samt, om sökanden tidigare haft ett annat efternamn, detta, b) för sökande, som är enskild person, uppgift om födelsetid och yrke eller titel samt bevis att han ej är underårig eller i konkurstillstånd eller har förvaltare enligt 11 kap. 7 § ; b) för sökande, som är enskild person, innehålla en uppgift om födelsetid och yrke eller titel samt ett bevis att han eller hon inte är underårig eller i konkurstillstånd eller har en förvaltare enligt 11 kap. 7 § , c)uppgift om fullständigt namn, födelsetid och yrke eller titel för den som utsetts till föreståndare eller ersättare samt bevis att han inte är underårig eller har förvaltare enligt 11 kap. 7 § ; d)uppgift om belägenheten av den byggnad eller lägenhet där rörelsen avses skola drivas, det största antal gäster som skall kunna mottagas och det största antal gästrum som rörelsen skall omfatta; e) om bygglov meddelats för hotellet eller pensionatet, handlingar som visar att så har skett. c) innehålla en uppgift om fullständigt namn, födelsetid och yrke eller titel för den som utsetts till föreståndare eller ersättare samt ett bevis att han eller hon inte är underårig eller har en förvaltare enligt 11 kap. 7 § , d) innehålla en uppgift om var den byggnad eller lägenhet där rörelsen ska drivas ligger, det största antal gäster som ska kunna tas emot och det största antal gästrum som rörelsen ska omfatta. Om ett bygglov har meddelats för hotellet eller pensionatet, ska till ansökan bifogas handlingar som visar att så har skett. 1 Senaste lydelse 1991:1651. Beviljas tillstånd skall skriftligt bevis utfärdas. Har bygglov inte meddelats och är det inte uppenbart att lov inte behövs, skall beviset innehålla en upplysning om att bygglov kan fordras. Finns inte någon godkänd ersättare eller, i fall när det skall finnas föreståndare enligt 3 §, godkänd föreståndare, skall det i beviset anges att tillståndet inte får utnyttjas förrän ersättare eller föreståndare utsetts och godkänts. Kopia av beviset skall sändas till den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom räddningstjänsten, inom plan- och byggnadsväsendet och inom miljö- och hälsoskyddsområdet. Om godkännande av föreståndare eller ersättare skall skriftligt bevis utfärdas. Om tillstånd beviljas, ska ett Prop. 2015/16:180 skriftligt bevis utfärdas. bygglov inte har meddelats och det inte är uppenbart att ett bygglov inte behövs, ska beviset innehålla en upplysning om att ett bygglov kan krävas. Om det inte finns någon godkänd ersättare eller, i de fall när det ska finnas en föreståndare enligt 3 §, en godkänd föreståndare, ska det i beviset anges att tillståndet inte får utnyttjas förrän en ersättare eller en föreståndare har utsetts och godkänts. En kopia av beviset ska skickas till den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom räddningstjänsten, inom plan- och byggnadsväsendet och inom miljö- och hälsoskyddsområdet. Det ska utfärdas ett skriftligt bevis om godkännande av en föreståndare eller en ersättare. Denna lag träder i kraft . 2015/16:180 2.3 Förslag till lag om ändring i firmalagen Härigenom föreskrivs att 10, 13 och 14 §§ firmalagen (1974:156) ska ha följande lydelse. 10 § En firma får inte registreras om den 1.strider mot lag eller annan författning eller mot goda seder eller allmän ordning, 2.utan tillstånd innehåller en sådan statlig eller internationell beteckning som enligt lag eller annan författning inte får användas obehörigen som firma, eller något som lätt kan förväxlas med en sådan beteckning, 3.utan tillstånd innehåller ett sådant kännetecken som enligt lagen (2014:812) om skydd för kännetecken i den internationella humanitära rätten inte får användas obehörigen som firma, eller något som kan förväxlas med ett sådant kännetecken, 4.i annat fall är ägnad att vilseleda allmänheten, 5.är identisk med ett äldre näringskännetecken för verksamhet av samma slag, 6.är identisk med eller liknar ett äldre näringskännetecken för verksamhet av samma eller liknande slag, om det finns en risk för förväxling, inbegripet risken för att användningen av firman leder till uppfattningen att det finns ett samband mellan den som använder firman och innehavaren av näringskännetecknet, 7.är identisk med eller liknar ett äldre näringskännetecken som är känt inom en betydande del av omsättningskretsen, om användningen av firman skulle dra otillbörlig fördel av eller utan skälig anledning vara till skada för näringskännetecknets särskiljningsförmåga eller anseende, 8.kan förväxlas med ett kännetecken som användes här i landet eller i utlandet av någon annan för ansökan och som fortfarande används, om sökanden var i ond tro för ansökan, innehåller eller består av nå- innehåller eller består av nå- got som är ägnat att uppfattas som got som är ägnat att uppfattas som någon annans egenartade efter- någon annans efternamn som har namn, allmänt kända konstnärs- särskilt skydd eller någon annans namn eller likartat namn, om allmänt kända konstnärsnamn eller användningen av firman skulle ett likartat namn, om användningen medföra en nackdel för bäraren av av firman skulle medföra en nack- namnet och om namnet uppenbar- del för bäraren av namnet och om ligen inte syftar på någon sedan namnet uppenbarligen inte syftar på någon avliden, innehåller något som kränker annans upphovsrätt till ett litterärt eller konstnärligt verk, eller 2 Senaste lydelse 2016:373. innehåller något som är ägnat att uppfattas som benämning på en Prop. 2015/16:180 stiftelse, ideell förening eller liknande sammanslutning. De hinder för registrering som anges i första stycket 5–7 gäller på motsvarande sätt för 1.ett varumärke som är registrerat enligt 2 kap. varumärkeslagen (2010:1877) eller en internationell varumärkesregistrering som gäller i , 2.ett varumärke som är registrerat enligt rådets förordning (EG) nr 207/2009 av om EU-varumärken eller en internationell varumärkesregistrering som gäller i Europeiska unionen, samt 3.ett inarbetat varukännetecken. Om den firma som ansökan om registrering avser ska gälla i hela landet och den äldre rättigheten utgörs av ett inarbetat näringskännetecken eller av ett sådant namn eller inarbetat varukännetecken som är skyddat enligt 2 a §, finns det hinder mot registrering endast om skyddet för den äldre rättigheten gäller inom en väsentlig del av landet. Trots första stycket 5–11 och andra stycket får registrering ske, om den vars rätt är i fråga medger det och hinder inte finns enligt första stycket 1–4. Firma får överlåtas endast i sam- En firma får överlåtas endast i band med överlåtelse av den nä- samband med överlåtelse av den näringsverksamhet i vilken firman Överlåtelse av verksamheten om- En överlåtelse av verksamheten fattar även firman, om ej annat av- omfattar även firman, om inte annat Detta gäller dock ej om fir- Detta gäller dock inte om firman innehåller överlåtarens eller, vid överlåtelse av ett handels- verksamhet, bolagsmans släktnamn. bolags verksamhet, en bolagsmans Ingår i dödsbo firma som inne- Om det i ett dödsbo ingår en håller den avlidnes släktnamn, får firma som innehåller den avlidnes boutredningsman ej överlåta fir- efternamn, får en boutredningsman man utan samtycke av dödsbo- inte överlåta firman utan samtycke Firma får ej tagas i mät. Försättes innehavaren i konkurs, ingår dock rätten till firman i konkursboet, om ej firman innehåller gäldenärens eller, vid handelsbolags konkurs, bolagsmans släktnamn. Firma som ej ingår i konkursbo får likväl användas verksamheten fortsättes för boets räkning. En firma får inte utmätas. Försätts innehavaren i konkurs, ingår dock rätten till firman i konkursboet, om inte firman innehåller gäldenärens eller, vid ett handelsbolags konkurs, en bolagsmans efternamn. En firma som inte ingår i ett konkursbo får likväl användas verksamheten fortsätts för boets räkning. Denna lag träder i kraft . 2015/16:180 2.4 Förslag till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) Härigenom föreskrivs att 31 § folkbokföringslagen (1991:481) ska ha följande lydelse. får besluta att förelägga en person som kan antas vara skyldig att göra en anmälan enligt denna lag, att antingen göra en sådan anmälan eller skriftligen eller muntligen lämna de uppgifter som behövs för bedömningen av personens folkbokföring. får även i annat fall besluta att förelägga en person att lämna sådana uppgifter som behövs för kontroll av bosättningen enligt denna lag eller för kontroll och komplettering av övriga uppgifter om en folkbokförd person som får föras in i folkbokföringsdatabasen enligt lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet. I ett beslut om föreläggande ska det anges vilka uppgifter som ska lämnas. får besluta att förelägga ett barns vårdnadshavare att anmäla barnets förnamn, om vårdnadshavaren inte har fullgjort denna skyldighet inom föreskriven tid enligt 30 § namnlagen (1982:670). Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2013:380. Ändringen innebär att andra stycket tas bort. Förslag till lag om ändring i varumärkeslagen Härigenom föreskrivs att 2 kap. 10 § varumärkeslagen (2010:1877) ska ha följande lydelse. Ett varumärke får inte registreras om det innehåller eller består av 1. något som är ägnat att uppfattas som någon annans firma, 2. något som är ägnat att upp- 2. något som är ägnat att upp- fattas som någon annans egen- fattas som någon annans efternamn artade efternamn, allmänt kända som har särskilt skydd eller någon konstnärsnamn eller likartat namn, annans allmänt kända konstnärs- om användningen av märket skulle namn eller ett likartat namn, om medföra en nackdel för bäraren av användningen av märket skulle namnet och om namnet uppen- medföra en nackdel för bäraren av barligen inte syftar på någon sedan namnet och om namnet uppenbar- ligen inte syftar på någon sedan 3.en bild av någon annan som uppenbarligen inte syftar på någon avliden, eller 4.något som kränker någon annans upphovsrätt till ett litterärt eller konstnärligt verk eller någon annans rätt till en fotografisk bild eller ett mönster. Denna lag träder i kraft . 2015/16:180 3 Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att ge en parlamentarisk kommitté i uppdrag att göra en översyn av namnlagen (1982:670). Kommittén, som antog namnet , överlämnade betänkandet En ny lag om personnamn (SOU 2013:35). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Kommitténs lagförslag finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (Ju2013/04023/L2). Regeringen beslutade att hämta in Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 4, 5, 7.2, 8.2, 10, 13, 14.1, 14.2, 14.3.4 och 14.4.1 och i författningskommentaren. I förhållande till lagrådsremissens lagförslag görs också vissa språkliga och redaktionella ändringar. Vidare görs ett tillägg i 29 § andra stycket i förslaget till lag om personnamn som möjliggör ändring av ordningsföljden mellan en persons gårdsnamn och förnamn. Förslaget är författningstekniskt och även i övrigt av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. 4 En ny lag om personnamn införs Regeringens förslag: En ny lag om personnamn ska införas. Regeringens bedömning: Regleringen bör moderniseras och för- enklas i syfte att stärka enskildas möjlighet att själva välja sina namn. förslag och bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser är positiva till förslaget och bedömningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Personnamn är en viktig och naturlig del av vårt samhälle. Ett namn är något som ger individen en identitet och en möjlighet att visa samhörighet med en viss familj och släkt. Genom namn kommunicerar vi med varandra och skapar relationer. Personnamn bidrar även till att skapa vår gemensamma identitet. Lagreglering av personnamn, i första hand en fysisk persons efternamn och förnamn, är en relativt modern företeelse i . fanns det endast ett fåtal regler, som gällde adel, sjömän och militärer. I övrigt kunde i princip namn fritt tas och bytas. fick en samlad namnreglering först i och med namnlag. Den ersattes av den nuvarande namnlagen. Regleringen av personnamn präglas av en avvägning mellan offentligrättsliga och privaträttsliga hänsyn. Samhället har ett intresse av namnstabilitet och av att bevara namnskicket. I det ligger att genom namn möjliggöra identifiering av medborgarna och förhindra namn som kan anses olämpliga, t.ex. på grund av sin språkliga utformning eller på grund av att de kan vilseleda allmänheten. Det finns även behov av att skydda t.ex. vissa immaterialrättsliga intressen. har en persons namn främst betydelse för den enskilde själv. Namnet visar vem man är och vilka man har samhörighet med. Eftersom rätten till ett visst efternamn är nära förknippad med personligheten, omfattas den också av rätten till privatliv enligt den Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). Enligt FN:s konvention om barnets rättigheter () har barnet rätt till sin identitet, vilket innefattar bl.a. namn och släktförhållanden såsom dessa erkänns i lag. Lagregleringen av personnamn fyller alltså en viktig funktion. Det är därför angeläget att den utvecklas i takt med samhället i övrigt. namnlag har varit i kraft utan att några större ändringar har gjorts i den. Lagen har kommit att kritiseras i olika avseenden och sammanhang. Bland annat har synpunkter förts fram om att namnlagen är omodern och i alltför stor utsträckning begränsar enskildas möjlighet att fritt välja namn. Lagen är vidare i många avseenden svår att förstå och tillämpa, både för allmänheten och berörda myndigheter. Regeringen konstaterar att det inte längre finns samma behov av att genom namnet särskilja olika individer. används personnummer som identifikationsmedel. Inte heller anses det lika viktigt att hålla efternamnet inom den ursprungliga släktkretsen. I stället har samhällsutvecklingen visat att det är andra värden – framför allt. individens frihet att själv få välja sitt namn – som prioriteras. Enligt regeringen bör detta få genomslag i namnrätten. Synen på namn varierar i samhället. Många behåller de namn de förvärvar genom födelsen eller bara byter namn när de ingår äktenskap. Intresset för att byta namn har dock ökat. Det kan bero på att namnet i större utsträckning ses som ett sätt att skapa sig en egen identitet eller t.o.m. ett varumärke. Enligt regeringens uppfattning har en persons namn i första hand betydelse för individen själv. En viktig utgångspunkt är därför att den enskilde – i så stor utsträckning som möjligt – bör få välja vilket namn han eller hon ska ha. Detta bör inte bara gälla ursprungliga förvärv av namn genom födelsen, utan även vid byte av namn senare i livet. Den som har bytt efternamn bör också på ett enkelt sätt kunna byta tillbaka till ett namn som han eller hon har burit. För många är det vidare viktigt att kunna visa samhörighet inom familjen genom att ha samma efternamn. Det bör därför som utgångspunkt inte finnas regler som hindrar medlemmar i samma familj från att uppnå namngemenskap. är det inte möjligt att fullt ut tillgodose allas önskemål. En- skildas intressen står ibland mot varandra. Det är inte rimligt att vem som helst ska kunna få ta ett namn som redan bärs av någon annan eller som kan förväxlas med någon annans namn. Den enskildes valfrihet kan därför behöva få stå tillbaka för andra enskildas intresse av att skydda sitt namn. Ett namn måste också fortsatt fylla sin funktion som namn och fungera i samhället. Namnet som begrepp får inte förlora sin betydelse. 2015/16:180 Namnskicket är en oskiljaktig del av språket och det finns ett berättigat intresse av att det utvecklas under ordnade former. I de flesta fall är ett namnbyte okomplicerat. Vissa personer väljer dock namn som för bytet kan betraktas som ovanliga eller till och med kontroversiella. Det innebär inte att sådana namn bör motverkas eller förhindras. Namn som avviker från det vedertagna har fyllt på och berikat det svenska namnförrådet. Namnskicket har en betydande förmåga att acceptera nya och främmande inslag. I en allt mer gränsöverskridande och internationell värld ökar också behovet av en dynamisk och tillåtande namnrätt. En utveckling av namnskicket är alltså bra och nödvändig. Lagstiftaren kan aldrig leda den utvecklingen men däremot se till att reglerna utformas så att utvecklingen kan ske under ordnade former. De bestämmelser som regeringen föreslår i denna proposition har tagits fram efter en bred översyn av namnlag. Flera förändringar föreslås i syfte att stärka enskildas möjlighet att själva välja sina namn. Lagrådet konstaterar att den enskildes valfrihet är begränsad även med de förslag som lämnas i lagrådsremissen. Regeringen vill med anledning av detta understryka att förslagen ger den enskilde betydligt ökade valmöjligheter, t.ex. genom att många fler familjerättsliga efternamn kan förvärvas, att det blir möjligt att förvärva dubbla efternamn och att de vanligaste efternamnen i blir fria att förvärva för alla. Vidare avskaffas de hinder som finns för namnbyten, vilket innebär att det blir möjligt för en person att byta namn så han eller hon vill. Det blir också möjligt att alltid byta tillbaka till ett efternamn som man har burit. Att det trots detta fortfarande måste finnas vissa begränsningar är både nödvändigt och naturligt. En enskilds valfrihet kan, som anförs ovan, nämligen i vissa fall behöva stå tillbaka för att tillgodose en annan enskilds intresse av att skydda sitt namn. Förslagen syftar till att skapa en modern och lättillgänglig reglering för personnamn som bygger på enkelhet, förutsebarhet och valfrihet. De ändringar som föreslås motiverar enligt regeringens mening att den nuvarande namnlagen ersätts av en ny lag. Även om regeringens förslag till ny lag om personnamn innebär stora förändringar mot vad som gäller , betyder det inte att alla delar av lagen behöver göras om. Vissa bestämmelser namnlag fungerar nämligen väl. Det gäller t.ex. flera regler om handläggningen av ett ärende hos eller i domstol. Vidare har reglerna om internationella förhållanden inte varit föremål för någon översyn. Dessa bestämmelser namnlag bör därför ha sin motsvarighet i den nya lagen (se vidare bl.a. avsnitt 13 och 14). Utgångspunkten i den nya lagen är, i likhet med vad som gäller enligt namnlag, att regleringen ska vara uttömmande i den meningen att förvärv och ändring av personnamn i endast kan göras i den utsträckning och på det sätt som föreskrivs i lagen. Detta bör som Lagrådet förordar komma till uttryck i lagen. Regeringens förslag: Det ska vara möjligt att förvärva ett dubbelt efternamn. Ett dubbelt efternamn ska bestå av två enkla efternamn som var för sig kan förvärvas som efternamn. Den som förvärvar ett dubbelt efternamn ska få bestämma ordningsföljden mellan namnen och om dessa ska vara förenade med bindestreck eller inte. Den som har ett dubbelt efternamn ska få ansöka om byte eller ändring av namnet. Det ska inte längre vara möjligt att förvärva mellannamn. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslagen eller invänder inte mot dem. menar att det av lagen tydligt bör framgå att det dubbla efternamn personen förvärvar är personens efternamn. Skälen för regeringens förslag är det tillåtet att förvärva mellannamn men inte dubbla efternamn Efternamnet ger uttryck för gemenskapen inom en familj eller inom en släkt. Förvärv av efternamn som sker på grund av en familjerättslig anknytning, t.ex. förvärv av en förälders efternamn genom födelsen eller förvärv av en makes efternamn vid vigseln, kallas för familjerättsliga namnförvärv. Förvärv av efternamn kan också ske i administrativ ordning. Med ett s.k. administrativt namnförvärv avses ett förvärv av ett helt nybildat namn eller ett förvärv av ett redan existerade namn som inte kan förvärvas enligt reglerna om familjerättsliga förvärv. Till skillnad från familjerättsliga namnförvärv, som i princip ger en enskild rätt att utan närmare prövning av en myndighet få ett visst namn, kräver administrativa namnförvärv en prövning av om namnet ska godtas eller inte. De flesta personer har ett s.k. enkelt efternamn. Det finns dock även ett fåtal dubbla efternamn. De dubbla efternamnen har historiskt sett varit en accepterad företeelse i det svenska namnskicket. Ett förbud mot bildandet av nya dubbla efternamn infördes dock genom namnlag. Det främsta motivet till förbudet var att de dubbla efternamnen befarades medföra praktiska svårigheter, genom att en person kunde komma att bära många efternamn (se prop. 1981/82:156 s. 15). Den enskildes behov av att markera samhörighet med flera familjemedlemmar ansågs i stället kunna tillgodoses genom att det infördes en möjlighet att bära ett s.k. mellannamn. Rätt att bära mellannamn har enligt namnlag make och barn. Ett mellannamn består av ett efternamn som man har burit eller som tillkommer någon annan. Till skillnad från efternamn är mellannamn personliga och kan inte föras vidare till barn eller make. Ordningen med mellannamn är avsedd att göra det möjligt för en make att synliggöra både sin nuvarande och tidigare familjeanknytning och för ett barn att visa samhörighet med den av föräldrarna vars efternamn bar- 2015/16:180 net inte bär. Det finns inte någon möjlighet för makar att korsvis bära varandras efternamn som mellannamn. Mellannamnet bärs, utan bindestreck, närmast framför efternamnet. Det bör vara möjligt att förvärva dubbla efternamn Ordningen med mellannamn har kommit att kritiseras.