prop · H303145 · 2016-04-21 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2015/16:145 Redovisning av verksamheten i Internationella valutafonden, Världsbanksgruppen samt de regionala utvecklings- och investeringsbankerna Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen redogörs för verksamheten i , Världsbanksgruppen samt de regionala utvecklings- och investeringsbankerna 2014 och 2015. I skrivelsen redovisas också regeringens prioriteringar för arbetet i institutionerna. Skrivelsen behandlar de internationella finansiella institutionernas övergripande roll i den internationella ekonomin. Vidare redovisas de frågor som har präglat institutionerna . Av- slutningsvis redogörs för den förväntade inriktningen på institutionernas verksamhet . Redovisning av verksamheten i de internationella Den internationella utvecklingen och dess inverkan på Ekonomisk och politisk utveckling .................................... Globala initiativ för hållbar utveckling .............................. Övervakning av den globala ekonomin och enskilda länders IMF:s bedömning av ekonomi........................... Institutionernas utlåning och resurssituation................................... Förändringar i institutionernas låneramverk..................... Demokrati och mänskliga rättigheter ............................... Miljö, klimat och energi ................................................... Sviktande och konfliktdrabbade länder ............................ Sociala och miljömässiga standarder................................ Ersättningssystem och personalfrågor.............................. Resultatstyrning och resultatredovisning.......................... Transparens och anti-korruptionsarbete ........................... Institutionernas stöd med anledning av Institutionernas stöd med anledning av flykting- och Institutionernas stöd till .................................... Institutionernas stöd till ...................................... Viktiga framtida frågor i institutionerna ......................................... Beskrivning av de i skrivelsen behandlade internationella finansiella institutionerna ......................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ......... 1.1Redovisning av verksamheten i de internationella finansiella institutionerna har anfört att regeringen , i en särskild skrivelse, ska redovisa hur arbetet inom (), Världsbanksgruppen och de regionala utvecklings- och investeringsbankerna har bedrivits, samt regeringens prioriteringar för arbetet i dessa institutioner (bet. 2012/13:UU13 s. 15). Regeringen har i särskilda skrivelser redovisat verksamheten i de aktuella institutionerna för verksamhetsåren 2003 och 2004, 2008 och 2009, 2010 och 2011, samt 2012 och 2013 (skr. 2004/05:54, skr. 2009/10:153, skr. 2011/12:154 och skr. 2013/14:139). Utöver dessa skrivelser har regeringen lämnat information till i flera andra sammanhang. Exempelvis har kontinuerligt informerats inför IMF:s och Världsbanksgruppens års- och vårmöten, samt erhållit skrivelser om resultatet av den förda biståndspolitiken (se t.ex. skr. 2011/12:164). Denna skrivelse omfattar 2014 och 2015 (redovisningsperioden), vilket innebär att , inräknat föregående skrivelser på området, har erhållit regelbunden redovisning av de aktuella institutionernas verksam- I denna skrivelse redogörs för verksamheten i Afrikanska utvecklings- banken (AfDB), Asiatiska (AsDB), ut- vecklingsbank (CEB), Europeiska investeringsbanken (EIB), Europeiska (), (), (), Nordiska investeringsbanken (NIB), Nordiska miljöfinansieringsbolaget (NEFCO), samt Världsbanks- gruppen, bestående av Internationella utvecklings- och återuppbyggnads- banken (), Internationella utvecklingsfonden (), Internationella finansieringsbolaget (IFC) och Multilaterala investeringsgarantiorganet (MIGA). I Världsbanksgruppen ingår även Internationella centret för lös- ning av investeringstvister, vars verksamhet dock inte redovisas i denna Skrivelsen är uppdelad i tematiska områden som är valda med utgångs- punkt i regeringens prioriteringar för utvecklingssamarbetet och det internationella ekonomiska samarbetet, samt i de frågor som har präglat redovisas hur frågorna har hanterats i institutionerna och regeringens Regeringen verkar för att uppnå sina prioriteringar i alla relevanta sammanhang, men varje enskilt initiativ som regeringen har tagit för att driva sina prioriteringar redovisas inte i skrivelsen. Det är i institutionernas styrelser som har störst möjlighet att påverka deras verksamhet. ingår i de flesta institutionerna i val- kretsar tillsammans med andra länder, som representeras av en gemen- Länderna i valkretsen kommer på förhand överens om vilka frågor som ska prioriteras och samordnas i det dagliga arbetet i institutionernas styrelser. Regeringen driver även sina priori- terade frågor bilateralt i förhållande till de internationella finansiella institutionerna och inom EU. 2015/16:145 Som en bilaga finns en kortfattad beskrivning av de institutioner som behandlas i skrivelsen. Beskrivningen i bilagan omfattar institutionernas verksamhet, deras styrningsstruktur, ramverk för utlåning, finansiella situation, samt roll i respektive institution. I bilagan beskrivs även Asiatiska banken för infrastrukturinvesteringar (AIIB), som regeringen har föreslagit att ska bli medlem i (prop. 2015/16:99). AIIB kommer att påbörja sin verksamhet . Faktauppgifterna i skrivelsen och bilagan har hämtats från respektive institutions offentliga redovisning eller direkt från respektive institution. Samtlig information om det ekonomiska läget har hämtats från IMF:s rapport (uppdatering). Eftersom institutionernas mandat och verksamhet delvis skiljer sig åt varierar regeringens prioriteringar mellan institutionerna. Regeringens prioriteringar har bl.a. utgått ifrån de s.k. milleniemålen, som 2015 ersattes av Agenda 2030 och dess globala mål för hållbar utveckling, och ifrån om klimat, som ingicks 2015. Regeringens prioriteringar i flera av institutionernas löpande arbete baseras vidare på bl.a. de mål och riktlinjer som beslutat efter förslag i propositionen Gemensamt ansvar: politik för global utveckling (prop. 2002/03:122, bet. 2003/04:UU3, rskr. 2003/04:112). Därutöver finns vissa av regeringens prioriteringar redovisade i skrivelsen politik för global utveckling (skr. 2007/08:89) och regeringens strategi för multilateralt utvecklingssamarbete (UD2007/07290/MU). Regeringen verkar vidare för att institutionerna, inom ramen för sina respektive mandat, ska fortsätta att stödja återhämtningen efter den ekonomiska och finansiella kris som bröt ut , samt i övrigt bidra till en miljömässigt, socialt och ekonomiskt hållbar utveckling inom sina verksamhetsområden. Regeringens prioriteringar avseende ekonomisk politik redovisas framför allt i budgetpropositionerna och de ekonomiska vårpropositionerna. Regeringen har för innevarande mandatperiod tre tematiska prioriteringar för utvecklingssamarbetet: freds- och statsbyggande, jämställdhet, samt miljö och klimat, som samtliga är nära sammankopplade med varandra. I enlighet med regeringens strategi för multilateralt utvecklingssamarbete har organisationsspecifika strategier tagits fram för de för , ur ett biståndsperspektiv, viktigaste multilaterala utvecklingsbankerna. Strategierna har tagit sin utgångspunkt i regeringens bedömning av organisationernas relevans och effektivitet, samt fastställda prioriteringar, mål och samarbetsformer . För redovisningsperioden har vidare strategin för Världsbanksgruppen –2014 (UF2011/05294/UD/MU) och strategin för AfDB (UF2011/74360/UD/MU) varit styrande för regeringens arbete i dessa institutioner. Den senare strategin förlängdes genom regeringsbeslut (UF2013/70390/UD/MU). Dessa strategier ersattes av nya strategier för Världsbanksgruppen för 2016–2018 (UD2016/01035/MU), för AfDB –2018 Skr. 2015/16:145 (UD2016/01034/MU) och för AsDB –2019 (UD2016/01032/MU). 2Den internationella utvecklingen och dess inverkan på institutionerna 2.1Ekonomisk och politisk utveckling Redovisningsperioden har präglats av en återhämtning efter den ekonomiska och finansiella kris som bröt ut , som har varit långsammare än förväntat. IMF och andra prognosmakare har fått revidera ned sina prognoser för den globala tillväxten. Flera av de internationella finansiella institutionerna har konstaterat att behovet av finansiering är fortsatt stort, även om de flesta direkta effekterna av den ekonomiska och finansiella krisen har klingat av. uppgick enligt IMF den globala tillväxten till . Det var högre än genomsnittet –2013, men lägre än vad som förväntades enligt tidigare års prognoser. Tillväxtekonomierna är fortfarande motorn i den globala tillväxten, men de möter betydande utmaningar. Tillsammans med övriga låg- och medelinkomstländer uppgick deras tillväxt till 2014 och förväntades uppgå till . Därmed har inbromsningen i dessa ekonomier, som inleddes , fortsatt . Sjunkande råvarupriser har i betydande grad påverkat råvaruexporterande låg- och medelinkomstländers inkomster. har försvagade valutor bidragit till försämrade möjligheter för länderna att hantera skulder i utländsk valuta. Inbromsningen i ekonomin i , som är den viktigaste handelspartnern för många tillväxtländer, har också bidragit till att tillväxten i dessa länder har bromsat in. Tillväxtutsikterna varierar mellan länderna och de övergripande utsikterna påverkas bl.a. av osäkerheterna kopplade till råvarupriser, utvecklingen i och andra tillväxtländer samt penningpolitik. Den osäkerhet som rått kring höjningen av den amerikanska styrränta har bidragit till osäkerhet på tillväxtekonomiernas kapitalmarknader och till perioder av finansiell turbulens. Tillväxtekonomierna har dock i liten utsträckning behövt söka stödlån av IMF. Denna institutions roll som övervakare och rådgivare kommer att vara viktig framöver för att ge dessa ekonomier stöd i hanteringen av de ovan nämnda utmaningarna. Länderna i söder om uppvisade 2014 en tillväxt på . Tillväxten väntades sjunka till 2015, vilket bl.a. kan förklaras av sjunkande råvarupriser och ebolautbrottet, som påverkade utvecklingen i hela . Flera internationella finansiella institutioner med verksamhet i denna region anpassade inriktningen på sitt arbete för att bidra till att hantera dessa utmaningar. och förstärka den höga tillväxten på kontinenten har AfDB vidtagit åt- gärder för att ytterligare öka tillgången till relativt förmånlig finansiering IMF:s totala utlåning i regionen minskade något , från till 6,6 Den reguljära utlåningen i regionen minskade, från till , som den subventionerade utlåningen ökade, från till 6,4 Världsbanksgruppens utlåning i regionen ökade (–) jämfört med de två föregående budgetåren, från till 14,4 mil- Världsbanksgruppens arbete i regionen syftar till att främja regional integration, stödja konfliktdrabbade och sviktande stater, samt att förbättra produktiviteten i jordbrukssektorn och stödet till småskaliga jordbrukare och deras marknadstillträde. och AfDB har även bidragit till återuppbyggnaden i de eboladrabbade och tillväxt fortsatte att minska kraftigt under perioden, från 2014 och väntades minska till -0,2015. Detta kan bl.a. förklaras av sjunkande IDB:s nionde kapitalökning har dock resulterat i ökad ut- låningskapacitet i regionen. Bankens genomsnittliga årliga beviljade utlåning ökade 2010–2014 med till 12,6 miljarder US- För att öka regionens produktivitet, och därigenom dess kon- kurrenskraft, har IDB reformerats i syfte att stärka utlåningen till den privata sektorn. och utgjorde av institutionens totala utlåning och 2015. Inbromsningen av tillväxt, från 2015, och dess spridningseffekter på regionen, bidrog till att tillväxten i låg- och medelinkomstländer i minskade något, från Tillväxten bedöms ha uppgått till För att stimulera ekonomisk tillväxt i tog 2013 initiativ till att etablera en ny internationell finansiell institution, AIIB. Institutionen påbörjar sin verksamhet och ska fokusera på finansiering av infrastruktur i regionen, som är ett område inom vilket det behövs betydande investeringar för att ta tillvara på regionens grundades även Nya (New – NDB) av de s.k. BRICS-länderna, dvs. , , och . Även NDB kommer att fokusera på infrastruktur, men kommer att kunna finansiera investeringar i låg- och medelinkomstländer över hela världen. De nya institutionerna kan både ses som uttryck för de stora behoven av infrastrukturinvesteringar och för att tillväxtekonomierna anser sig vara otillräckligt representerade i de existerande internationella finansiella institutionerna. Höginkomstländerna har haft en relativt svag tillväxt , även om återhämtningen fortsatt och tillväxten stärkts något, från 1,1 främst drivits av privat konsumtion, understödd av lägre oljepriser och expansiv penningpolitik, men har dämpats av svaga in- vesteringar och ihållande låg efterfrågan. EU-länderna påverkas bl.a. av låg produktivitets- tillväxt, åldrande befolkning och låga investeringar. finansiella institutionernas verksamhet i EU-länderna har fortsatt präglats av den svaga återhämtningen av ekonomin och det fortsatta behovet av stöd. Den kapitalhöjning som EIB genomförde 2012 har gjort att banken har kunnat bibehålla en hög utlåning och 2015, med fokus på utlåning som stärker långsiktiga tillväxtförutsättningar och sysselsättning i EU. IMF:s utlåning till höginkomstländer har minskat något , i takt med att flera länder (exempelvis , och ) har avslutat sina IMF-program och i stället börjat betala tillbaka sina respektive lån. I är dock de ekonomiska problemen fortsatt stora. Både och påbörjade verksamhet i landet under den aktuella redovisningsperioden. I ljuset av den svaga återhämtningstakten i EU-ländernas ekonomi beslutade Europeiska unionens råd och att inrätta en särskild fond, Europeiska fonden för strategiska investeringar (Efsi), som garanteras av medel från EU-budgeten och EIB. Efsi garanterar vissa delar av EIB:s utlåning och möjliggör därmed en ökad finansiering till små och medelstora företag och mer riskfyllda långsiktiga investeringsprojekt i . Genom Efsi ska offentliga medel användas som en katalysator för att attrahera privata investeringar i projekt som är samhällsekonomiskt lönsamma, men alltför riskfyllda eller komplexa för endast privat finansiering. Efsi är en del i arbetet att genomföra den investeringsplan för som Europeiska kommissionen presenterade . som höginkomstländerna sakta återhämtar sig efter den ekonomiska och finansiella krisen har den geopolitiska osäkerheten som är kopplad till och , samt den ekonomiska nedgången i , påverkat den ekonomiska utvecklingen i den östeuropeiska regionen. Nedgången i råvarupriserna har också haft en negativ effekt på de länder i regionen och som har en nettoexport av råvaror. , NIB och EIB godkänner inte längre nya investeringar i eller i ryska offentliga dotterägda bolag utanför landet, till följd av vägledning från en majoritet av ägarländerna efter EU:s och ekonomiska sanktioner. Världsbanksgruppen har visserligen inte tagit något formellt beslut om investeringar i . I praktiken har dock inga nya lån till godkänts . Flera internationella finansiella institutioner har utökat sin verksamhet i mot bakgrund av landets ekonomiska och finansiella kris. Insatserna fokuserar främst på att stödja ekonomiska reformer samt reformer inom energisektorn. Det ekonomiska läget i , och har även påverkats av migrations- och flyktingsituationen. Med anledning av detta annonserade flera av de internationella finansiella institutionerna initiativ för att bidra till att hantera denna situation. För att svara mot förändrade behov och förutsättningar i medlemsländerna har flera av de internationella finansiella institutionerna och 2015 antagit nya övergripande verksamhetsstrategier samt genomfört reformer. Exempelvis har IMF genomfört förändringar i de lånefaciliteter som riktar sig till låginkomstländer, för att ytterligare stärka stödet till dessa länder. Förändringarna innefattar satsningar som är särskilt inriktade på de fattigaste länderna. Beslut har också fattats om ett nytt 2015/16:145 externt lånemandat för EIB, som reglerar EIB:s utlåning till länder utanför EU 2014–2020. Världsbanksgruppen har genomgått ett förnyelsearbete, som bl.a. har lett till omfattande reformer av organisationen och en ny finansiell strategi. och har också godkänt nya långsiktiga strategiska ramverk, medan AsDB, IDB och NIB har uppdaterat sina gällande ramverk. Detta har resulterat i ett ökat fokus på institutionernas mervärde och effektivitet samt, i flera fall, mer betoning på bl.a. jämställdhet, fattigdomsbekämpning samt klimat- och miljöfrågor. De internationella finansiella institutionerna har bidragit till att främja tillväxt och bekämpa fattigdom. Deras mandat är fortsatt relevanta och de har spelat en viktig roll för den pågående återhämtningen efter den globala ekonomiska och finansiella krisen. Institutionerna har bidragit till ökad stabilitet på de finansiella marknaderna i som präglats av osäkerhet. 2.2Globala initiativ för hållbar utveckling var på många sätt ett avgörande år för de internationella ansträngningarna att finna hållbara lösningar på de globala utmaningarna. hölls FN:s tredje konferens om utvecklingsfinansiering i , antog FN 17 globala mål för hållbar utveckling, som utgör en uppföljning på de s.k. millenniemålen, och hölls i . Syftet med konferensen i var att lägga grunden för ett nytt globalt samarbete och en strategi för hållbar finansiering av den globala utvecklingsagendan . De nya utvecklingsmålen är mer omfattande och bredare än de tidigare millenniemålen och riktar sig till alla länder, och inte som tidigare enbart till låginkomstländer. Genom sin utlåning, expertis och forskning är de internationella finansiella institutionerna centrala aktörer för genomförandet av målen och mobiliseringen av resurserna. Att främja privata investeringar och stärka länders inhemska mobilisering av resurser är viktiga uppgifter för de internationella finansiella institutionernas arbete med att mobilisera finansiering till utvecklingsmålen. För att lyckas med detta krävs stärkt samarbete och koordinering. De internationella finansiella institutionerna har även en viktig roll att spela för att kanalisera och mobilisera klimatfinansiering och teknisk kompetens. Inför klimatkonferensen i lanserade flera internationella finansiella institutioner, däribland AfDB, AsDB, , EIB och Världsbanksgruppen, nya, högre ställda mål för sina miljö- och klimatinvesteringar. Flera institutioner bidrog även med bl.a. analyser och informationsspridning inför konferensen. De globala målen för hållbar utveckling innebär att världssamfundet nu arbetar utifrån en gemensam agenda för hållbarhet och utveckling. IMF, Världsbanksgruppen och de multilaterala utvecklings- och investeringsbankerna har åtagit sig att tillsammans bidra med över 400 miljarder US- dollar i finansiering för att bidra till genomförandet av de globala målen för hållbar utveckling. finansiella institutioner har dessutom tagit egna initiativ för att stärka Skr. 2015/16:145 stödet till låginkomstländer. Exempelvis höjde IMF taket för utlåning till enskilda länder i IMF:s facilitet för låginkomstländer och förlängde räntefriheten vid utlåning i den facilitet som stödjer sviktande stater och länder som drabbats av naturkatastrofer. 3Övervakning av den globala ekonomin och enskilda länders ekonomiska politik De internationella finansiella institutionerna publicerar regelbundet rapporter om sina respektive verksamhetsområden samt omfattande analyser av den globala ekonomin, utvecklingspolitiken och enskilda länders ekonomiska politik. De regionala utvecklingsbankerna fokuserar på sina respektive regioner, medan Världsbanksgruppens och IMF:s verksamhet har en global inriktning. De senare institutionerna gör bedömningar av den världsekonomiska utvecklingen, vilka risker som finns och vilken politik som bör föras för att motverka riskerna samt stärka tillväxten och sysselsättningen. Medan IMF:s rapporter fokuserar på den globala makroekonomiska och finansiella utvecklingen behandlar Världsbanksgruppens rapporter ekonomiskt, socialt och miljömässigt hållbar utveckling, ofta utifrån låginkomstländers och fattiga medelinkomstländers perspektiv. De mest uppmärksammade IMF-rapporterna på global nivå är World Economic Outlook, som är en rapport om världsekonomin och det makroekonomiska läget på kort och medellång sikt, Global Financial Stability Report, som är en rapport i vilken det globala finansiella systemet och marknaderna studeras, och Fiscal Monitor, som är en rapport som innehåller översyner av ländernas offentliga finanser. IMF gör också utvärderingar av enskilda länders ekonomier (s.k. artikel IV- rapporter). berörde även två rapporter av enskilda analytiker på den svenska ekonomin; Nordic Labour Market and Migration och Housing Price and Household Debt Interactions in . IMF och Världsbanksgruppen tar tillsammans fram Global Monitoring Report, som utgår ifrån ett särskilt tema och utvärderar vilka framsteg som gjorts med FN:s s.k. millenniemål. Det är ännu inte fastställt hur och i vilket format IMF och Världsbanksgruppen ska utvärdera genomförandet och framstegen när det gäller Agenda 2030 och de nya hållbara utvecklingsmålen. En annan betydelsefull rapport från Världsbanksgruppen är , som behandlar centrala utvecklingsfrågor, såsom sviktande stater, jämställdhet, jobbskapande och god samhällsstyrning. Gruppen publicerar också rapporten som beskriver investerings- och företagsklimatet i olika länder. ger Världsbanksgruppen även ut rapporten Women, Business and the , som kartlägger lagar och regler i 173 2015/16:145 ekonomier för att se i vilken utsträckning som dessa utgör hinder mot kvinnors arbete och företagande. De internationella finansiella institutionerna har viktiga uppgifter att som oberoende aktörer lämna rekommendationer som ibland kan vara obekväma för enskilda länders beslutsfattare. Regeringen anser att det är av största vikt att institutionerna kontinuerligt anpassas efter den globala utvecklingen. Regeringen anser att IMF och Världsbanksgruppen har mycket viktiga roller genom att de analyserar och gör prognoser för den internationella ekonomin, föreslår åtgärder för att stärka ekonomin i enskilda länder och globalt, förmedlar forskning och kunskap, samt utgör fora för diskussion om ekonomiskt, socialt och miljömässigt hållbar utveckling och fattigdomsminskning. Institutionernas verksamhet bör vara inriktad på att hjälpa medlemsländerna att skapa tillväxtförutsättningar och finansiell stabilitet. Den ökade internationella ekonomiska och finansiella integrationen har ökat riskerna för spridning av finansiella och ekonomiska chocker mellan IMF har därför arbetat för att förbättra övervakningen av globala och regionala trender, bl.a. genom bättre analyser av spridningseffekter. genomfördes en översyn av IMF:s övervakning, vilket sker . I samband med översynen konstaterades bl.a. att det fanns behov av följande ändringar i – Ytterligare förstärkning av övervakningen av spridningseffekter mellan länder och regioner, genom fler regionala utvärderingar och genom ökat fokus på hur större länders ekonomiska politik påverkar andra länder. – Ökat fokus på strukturella frågor, exempelvis arbetsmarknads- frågor och förutsättningar för konkurrens på varu- och tjänste- IMF ska tydligare identifiera vilka strukturreformer som bör prioriteras för varje enskilt land och bidra med rekommendationer kring genomförandet av dessa. – Ökat fokus på frågor relaterade till makrotillsyn genom analys och åtgärder för att främja stabiliteten i det finansiella systemet. Regeringen anser att IMF fyller en viktig funktion genom att insti- tutionen, med en hög grad av integritet och oberoende, utvärderar och lämnar rekommendationer om enskilda länder och den globala Nästan alla världens länder är representerade i IMF och dess styrelse utgör därför ett lämpligt forum för att utvärdera och diskutera länders ekonomiska politik. Det är viktigt att IMF ständigt utvärderar och