prop · H303180 · 2016-06-21 00:00:00 — Enligt namnlag får den som vill byta sitt efternamn till ett nybildat namn eller till ett befintligt efternamn som inte kan förvärvas enligt reglerna om familjerättsliga förvärv göra det genom en ansökan till . Med ett nybildat efternamn avses ett namn som inte har använts som efternamn. Det kan vara fråga om ett helt nykonstruerat namn men också om ord eller ordbildningar som redan finns men som inte har använts som efternamn (se prop. 1981/82:156 s. 58). Ett befintligt efternamn som inte kan förvärvas genom ett familjerättsligt namnförvärv kan t.ex. vara ett gammalt släktnamn eller något annat namn som den enskilde har särskild anknytning till. Det är dock inte möjligt att byta namn till ett befintligt efternamn som är administrativt skyddat (se avsnitt 8.3). Förvärv av efternamn som sker i familjerättslig ordning ger enskilda en möjlighet att visa samhörighet med en eller flera familjemedlemmar. Eftersom de inte möjliggör förvärv av efternamn när det saknas en sådan familjerättslig anknytning är dock valfriheten begränsad. Enligt regeringens uppfattning bör individer ges stor frihet att själva få välja sina namn. De administrativa namnförvärven fyller därför en viktig funktion. De ger enskilda en möjlighet att skapa sig en egen namnidentitet som inte nödvändigtvis bygger på anknytning till familjen. Ordningen med administrativa namnförvärv bör därför behållas. Det bör finnas vissa krav på ett nybildat efternamns beskaffenhet Ett nybildat efternamn måste uppfylla vissa krav för att kunna godkännas. Namnet ska vara lämpligt som efternamn här i landet och får inte väcka anstöt eller befaras leda till obehag för bäraren. Det får inte heller uppfattas som en benämning på en järnvägsstation eller liknande eller, om det inte finns särskilda skäl, användas som förnamn. Som framgår av avsnitt 4 har det allmänna en språkvårdande roll och ett ansvar för att namnskicket utvecklas under ordnade former. Det bör därför även fortsättningsvis ställas vissa krav på ett namn för att det ska kunna förvärvas som ett nybildat efternamn. Frågan är dock vilka krav som ska ställas. Det bör inte vara möjligt att byta till ett nybildat efternamn som används som förnamn Enligt regeringens uppfattning finns det inte längre ett behov av att hindra byten till nybildade efternamn som kan uppfattas som en benämning på en järnvägsstation, ett postkontor eller liknande. I dagens samhälle finns det nämligen inte någon risk för att allmänheten vilseleds av att en person har ett efternamn som liknar namnet på t.ex. en järnvägsstation. Det finns däremot ett fortsatt behov av att förhindra byten till nybildade efternamn som används som förnamn eftersom sådana förvärv som huvudregel inte är förenliga med det svenska namnskicket. efternamn är två olika former av namn med skilda syften. Det finns därför anledning att särskilja dessa och förhindra att konturerna suddas ut. Det bör inte vara möjligt att byta till ett nybildat efternamn som består av mer än ett ord Kommittén föreslår att ett nybildat efternamn inte ska få godkännas om det består av mer än ett ord. Undantag ska dock gälla om orden utgör led i ett dubbelt efternamn. Förbudet tar främst sikte på efternamn som är bildade av ett prefix och ett huvudord. finns det ett fåtal äldre efternamn som består av ett prefix och ett huvudord, t.ex. och . tillåts dock inte nybildningar av sådana namn. Namn bildade av ett prefix och ett huvudord anses nämligen inte ha en sådan språklig form att de är lämpliga som nybildade efternamn i (se bl.a. Patentbesvärsrättens dom i mål nr 09-106). Regeringen delar den uppfattning som har kommit till uttryck i praxis om att namn som består av ett prefix och ett huvudord i regel inte bör få tas som ett nybildat efternamn. Detsamma bör gälla för namn som består av fler än två huvudord. Som framgår av avsnitt 5 föreslår regeringen att det ska bli möjligt att som ett dubbelt efternamn ta två enkla efternamn som var för sig kan förvärvas. Genom förslaget möjliggörs alltså förvärv av efternamn som består av mer än ett ord. Det är då inte lämpligt att även tillåta att samma sak uppnås genom ett nybildat enkelt efternamn. En sådan ordning står, enligt regeringens uppfattning, inte i överensstämmelse med namnskicket i och innebär dessutom att det blir otydligt vad som utgör ett enkelt respektive ett dubbelt efternamn. En ordning som innebär att ett efternamn kan komma att bestå av tre eller fler ord riskerar också att leda till stora praktiska svårigheter för enskilda. Som närmare beskrivs i avsnitt 5 är detta inte lämpligt. Namn berör enskilda i stor utsträckning och det är därför viktigt att lagen är både enkel och förutsebar. Det är därför inte som föreslår bättre att ersätta ett tydligt förbud med en generell olämplighetsregel. Av lagen bör det alltså framgå att det inte är tillåtet att byta till ett nybildat efternamn som består av mer än ett ord. Det ska dock inte gälla om orden utgör led i ett dubbelt efternamn. vid uttrycker oro för att förslaget kan komma att slå hårt mot flera av minoritetsspråk. Det är självklart viktigt att olika grupper i samhället ges möjlighet att kunna välja namn i enlighet med tradition och kultur. Detta gäller särskilt de nationella minoriteterna och det samiska folket där staten har ett särskilt ansvar att främja språk och kultur. Som närmare utvecklas i avsnitt 8.5 bör det finnas en generell möjlighet till dispens från kraven på ett nybildat efternamns beskaffenhet. Vid en bedömning av huruvida dispens ska meddelas bör det bl.a. beaktas om det valda namnet är bildat i enlighet med ett annat namnskick än det svenska språkets och som sökanden har anknytning till. Det bör inte vara möjligt att byta till ett efternamn som kan väcka anstöt Ett namn får enligt namnlag inte godkännas som nybildat efternamn om det kan antas väcka anstöt. Enligt regeringens uppfattning bör 2015/16:180 den enskilde i så stor utsträckning som möjligt själv få bestämma vilket namn han eller hon ska bära. Samhället bör därför inte göra andra inskränkningar genom lagstiftning än de som är nödvändiga för att värna om andra betydande allmänna eller enskilda intressen. Namn är det vi använder i samhället för att interagera med andra människor. En persons namn är alltså inte enbart den personens angelägenhet, utan något som alla i hans eller hennes omgivning behöver notera och själva använda i sin kommunikation med personen i fråga. Det är därför rimligt att i viss mån kunna begränsa den enskildes valfrihet för att andra inte ska behöva konfronteras med det som enligt allmänna värderingar uppfattas som stötande, t.ex. namn av obscen karaktär. Regeringen anser därför att det finns ett fortsatt behov av att kunna förhindra byten till nybildade efternamn som kan väcka anstöt. Uppfattningen om vad som anses vara anstötligt förändras successivt med ändrade tids- och samhällsförhållanden. Den praxis som har utvecklats i frågan får betecknas som tydlig och tillåtande och det bör den fortsätta att vara. Regeringen delar alltså inte RFSL:s uppfattning att kravet på att ett nybildat efternamn inte ska få väcka anstöt riskerar att leda till en godtycklig praxis. Det bör inte vara möjligt att byta till ett efternamn som kan antas leda till obehag för bäraren Enligt namnlag får ett nybildat efternamn inte godkännas om det kan antas leda till obehag för den enskilde. Kommittén föreslår att det ska krävas väsentligt obehag för att detta ska kunna hindra namnbyte. Förslaget synes grundas på att kommittén anser att praxis har gått ifrån lagens krav och tillåter namn trots att de kan leda till obehag. Enligt kommittén får ett krav på väsentligt obehag bättre anses motsvara praxis. Regeringen delar inte den bedömningen. Vad som utgör obehag ska grundas på den potentiella namnbärarens subjektiva uppfattning. Det är enligt regeringens uppfattning en rimlig utgångspunkt att en vuxen person som ansöker om att förvärva ett visst namn därigenom har gjort klart att han eller hon inte känner obehag inför att bära namnet. Det måste till någon särskild omständighet kopplad till sökandens person eller att namnet är sådant att det helt enkelt inte går att anse det möjligt att någon inte upplever obehag av att bära namnet för att kunna vägra förvärv. En sådan hållning får anses förenlig med den praxis som har utvecklats. Som Förvaltningsrätten i och uppmärksammar är kommitténs förslag vidare problematiskt med hänsyn till barns förvärv av namn. Att införa en ordning som innebär att även ett barn får acceptera namn som väcker obehag hos honom eller henne är inte förenligt med regeringens syn på vad som är barns bästa. Även om bedömningen av vad som utgör obehag är subjektiv och alltså ska göras ur den enskildes synvinkel, går det inte att i rättstillämpningen omvandla ett lagstadgat krav på väsentligt obehag till obehag beroende på bäraren. Sammantaget anser därför regeringen att kravet på att ett nybildat efternamn inte ska få antas leda till obehag för bäraren bör föras över till den nya lagen. Det bör inte vara möjligt att byta till ett efternamn som av annan anledning är olämpligt som efternamn Ett namn får enligt namnlag inte godkännas som nybildat efternamn om det till bildning, uttal eller stavning har en sådan språklig form att det inte är lämpligt som efternamn i . Kommittén föreslår att det språkliga kravet ska föras över till den nya lagen, men att det ska få en mer generell utformning genom att avse sådana namn som av språkliga eller andra skäl är uppenbart olämpliga som efternamn. Förslaget har kritiserats av Patentbesvärsrätten som anser att det inte finns något behov av ett språkligt krav. I stället bör, enligt Patentbesvärsrätten, förbudet mot namnbyte bara gälla sådana namn som i realiteten utgör ett betydande hinder vid kommunikationen med eller om namnbäraren. Namnskicket är emellertid en oskiljaktig del av språket. Det gäller inte bara det svenska språket, utan även de officiella minoritetsspråken och andra i talade språk. Oavsett vilket språk det handlar om är alltså namnskicket inte ett konturlöst utan ett ganska distinkt begrepp, som gör skillnad mellan namn och andra – befintliga eller påhittade – ord i språket. Namnskicket förändras kontinuerligt. Detta är nödvändigt. Även namnskicket måste följa med i samhällsutvecklingen. Det hindrar dock inte att det finns ett berättigat intresse av att namnskicket utvecklas under ordnade former. Regeringen instämmer därför i kommitténs bedömning att det även fortsatt bör finnas ett språkligt krav för nybildade efternamn och att detta bör få en mer generell utformning som möjliggör en lämplig intresseavvägning mellan den enskildes önskemål och respekten för såväl det svenska namnskicket som namnskicket i andra språkområden. Regeringen delar kommitténs uppfattning att det ska krävas att efternamnet är olämpligt för att namnmyndigheten ska kunna neka namnbyte. Begreppet ger på ett bättre sätt än enligt lag uttryck för att utgångspunkten är att den enskildes val av namn ska godtas om det inte är oförenligt med namnskicket. Det bör däremot inte uppställas krav på att namnet är uppenbart olämpligt. Ett sådant krav innebär nämligen att namnets olämplighet i stort sett måste stå klar för alla utan någon ingående prövning. Som regeringen återkommer till i avsnitt 14.3.2 finns det skäl att skärpa granskningen av namns lämplighet genom att uttryckligen i lagen ange att namnmyndigheten, vid behov, ska begära in yttrande från en myndighet eller någon annan med särskild kunskap. En sådan granskning kan bara aktualiseras om namnmyndigheten tillåts göra en reell prövning av namnets lämplighet. Utgångspunkten för bedömningen av ett namns olämplighet bör, enligt regeringens uppfattning, vara att den enskilde har stor frihet att välja sitt namn. Syftet med att ha ett språkkrav i namnlagstiftningen är alltså inte att sätta stopp för efternamn enbart för att de framstår som oväntade eller ens kuriösa. Syftet är i stället att förebygga nybildning av namn som så påtagligt avviker från språkliga normer att de är direkt oförenliga med namnskicket. Ett exempel är ordet cykelpedal som är korrekt, lätt att stava till och lätt att uttala. Ordet utgör dock inte en namnbildning enligt det svenska namnskicket. Som nybildade efternamn bör inte heller godtas namn som har en alltför extrem stavning, inger en alltför stor uttalsmässig osäkerhet eller på annat sätt är oförenliga med det namnskick som namnet ska prövas gentemot. 2015/16:180 Det bör vara möjligt att göra upprepade byten Den som en gång har bytt efternamn i administrativ ordning får enligt namnlag göra nya administrativa byten endast om det finns särskilda skäl. Begränsningen ger uttryck för den oro som tidigare fanns över att allt för stora möjligheter till namnbyten skulle missbrukas av personer som vill undandra sig sina förpliktelser mot enskilda eller samhället. Som regeringen framhåller i avsnitt 6.3 finns det skäl att se annorlunda på dessa frågor. Det är viktigt att enskilda har stor valfrihet och att det är möjligt att anpassa sitt efternamn till livets olika skeden. Det bör därför inte, som anser, finnas några spärrar mot upprepade administrativa namnbyten. 8.2Ändring av ett efternamn Regeringens förslag: Det ska vara möjligt att ändra ett efternamn genom en enkel stavningsändring som inte förändrar namnets uttal, en ändring av namnets genusform eller en ändring av ordningsföljden mellan namnen i ett dubbelt efternamn. Sådana ändringar ska inte anses som byte till ett annat efternamn. förslag överensstämmer delvis med regeringens. Kommittén föreslår att en ändring av ett efternamns stavning ska anses som ett byte till ett annat efternamn. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslagen eller invänder inte mot dem. anser att det är önskvärt med en modifierad syn på stavningsändringar och föreslår att en enkel stavningsändring, som innebär att namnets uttal inte ändras, inte ska anses som byte till ett annat efternamn. Skälen för regeringens förslag Det bör vara möjligt att ändra ett efternamn genom en enkel stavningsändring Om en person vill göra en ändring i sitt efternamn anses detta som huvudregel som ett byte till ett annat efternamn, oavsett om det är fråga om en mindre eller mer genomgripande ändring. Om den önskade ändringen inte kan genomföras genom ett familjerättsligt förvärv, ska alltså reglerna om administrativt namnskydd tillämpas, vilket bl.a. innebär att en ändring av namnet som medför att det kan förväxlas med ett namn som någon annan lagligen bär inte godtas. Enligt namnlag anses alla ändringar av ett efternamns stavning som ett byte till ett annat efternamn. Varje stavningsändring kräver alltså tillstånd av . Ordningen har motiverats med att det annars skulle kunna uppstå gränsdragningsproblem. Sedan längre finns det dock i praxis en generös inställning till stavningsändringar. Trots lagens utformning godkänns i regel ändringar av ett efternamns stavning som inte förändrar namnets uttal. Kommittén anser att stavningsändringar även i fortsättningen ska jämställas med byte av efternamn. Enligt behövs det dock en modifierad syn på stavningsändringar. En stavningsändring är ofta den enda utvägen när det har konstaterats att namnet inte kan rättas i folkbokföringen som en felskrivning i det äldre folkbokföringsmaterialet, t.ex. till . När det gäller utländska efternamn kan det uppkomma frågor om transkribering till latinska bokstäver. föreslår därför att en enkel stavningsändring, som inte påverkar efternamnets uttal, inte bör anses som ett byte till ett annat efternamn. Regeringen instämmer i bedömning att det finns ett behov av en mer nyanserad syn på stavningsändringar. Om alla stavningsändringar ska anses som byten till ett nytt efternamn, kommer möjligheterna att ändra ett efternamns stavning att bli begränsade. För att få genomföra ett namnbyte krävs nämligen som huvudregel att det nya namnet inte är identiskt eller kan förväxlas med ett namn som någon annan lagligen bär. Detta innebär att många enkla stavningsändringar – som till eller till Swenson – inte kommer att godtas. Detta är enligt regeringens uppfattning inte en rimlig ordning. I allmänhet uppfattas nämligen inte en sådan stavningsändring som ett namnbyte, vilket bl.a. har visat sig genom den mer generösa inställning till stavningsändringar som har utvecklats i praxis. Regeringen anser mot denna bakgrund att det bör finnas en särskild ordning för stavningsändringar som innebär att en sådan ändring inte alltid är att bedöma som byte till ett nytt efternamn. När det gäller eventuella gränsdragningsproblem anser regeringen att de kan lösas i rättstillämpningen. bedömer t.ex. huruvida en ändring av ett förnamns stavning förändrar namnets uttal. Frågan är nu vilka stavningsändringar som bör omfattas av denna ordning. Stavningsändringar kan vara av olika slag. En stavningsändring kan vara sådan att den påverkar efternamnets uttal, t.ex. en ändring från Lövdal till Lovdal. En stavningsändring kan även vara sådan att den inte alls förändrar efternamnets uttal, t.ex. från Lövdal till Löwdal eller . Som nämns ovan godkänns i praxis i regel sådana stavningsändringar som inte förändrar namnets uttal. Enligt regeringens uppfattning är detta en rimlig utgångspunkt. Det bör dock även, som påpekar, krävas att stavningsändringen är av enkel beskaffenhet. Syftet med att tillåta en särskild ordning för stavningsändringar är att de inte anses innebära att det blir ett annat efternamn. Även om namnets uttal inte förändras kan dock en ändring av stavning ge ett helt annat visuellt intryck, vara utformat på ett språkligt tveksamt sätt eller i övrigt utformas så att det i realiteten framstår som ett nytt namn. Regeringen anser alltså att det bör vara möjligt att göra en enkel ändring av ett efternamns stavning som inte förändrar efternamnets uttal utan att detta anses som byte till ett annat efternamn. Som Lagrådet påpekar bör även ett tillägg eller en strykning av ett bindestreck mellan namnen i ett dubbelt efternamn anses som en sådan enkel stavningsändring. Det bör vara möjligt att ändra ett efternamn genom en ändring av namnets genusform namnlag finns det ett undantag från huvudregeln att alla ändringar av ett efternamn utgör namnbyte. Undantaget avser ändringar av ett utländskt efternamns genusform. En sådan ändring anses alltså inte som byte till ett annat efternamn. I vissa språk, som i grekiskan och i de slaviska språken, är det vanligt att efternamn har olika ändelser beroende på om det är en man eller kvinna som bär namnet. Det är dock enligt de aktuella ländernas namnskick fortfarande fråga om samma efternamn. Möjligheten att ändra ett efternamns genusform utan att detta anses som ett byte till ett nytt efternamn handlar i grunden om att möjliggöra familjerättsliga namnförvärv för alla. Enligt regeringens uppfattning är det viktigt att personer med en annan etnisk bakgrund kan behålla sitt ursprungliga namnskick för familjerättsliga namnförvärv. Ett efternamns genusform bör därför även fortsättningsvis kunna ändras utan att detta ska anses som ett byte till ett annat efternamn. När ett utländskt efternamn registreras i den svenska folkbokföringen blir det ett svenskt efternamn. Det bör därför i lagtexten tydliggöras att undantaget om byte av ett efternamns genusform gäller alla efternamn och inte bara utländska sådana. I praktiken kommer dock undantaget endast omfatta efternamn med ursprung i ett annat land. Det förekommer nämligen inte olika genusformer i det svenska namnskicket. Ett byte av patronymikon från till är inte en ändring av genusform, utan ett byte av namn. Det bör vara möjligt att ändra ordningsföljden mellan namnen i ett dubbelt efternamn Regeringen föreslår i avsnitt 5 att det ska vara möjligt att förvärva dubbla efternamn. Namnen i ett dubbelt efternamn ska bäras i en bestämd ordning. Det är upp till den enskilde att bestämma vilken ordningsföljd han eller hon vill ha mellan namnen i sitt dubbla efternamn. Om den enskilde senare vill ändra ordningsföljden bör det vara möjligt utan att detta anses som byte till ett annat efternamn. Det bör tydligt framgå vilka ändringar av efternamn som kan göras En utgångspunkt i den nya lagen är, som anges i avsnitt 4, att regleringen är uttömmande i den meningen att förvärv och ändring av personnamn kan ske endast om lagen medger det. Lagrådet påpekar att det i lagrådsremissens lagförslag inte anges i någon bestämmelse att det faktiskt är tillåtet att ändra ett efternamn. Detta har inte varit avsikten. Som anges ovan bör ett efternamn kunna ändras på flera olika sätt. Detta bör komma till tydligt uttryck i lagen. I lagrådsremissen föreslogs att möjligheterna till byte och ändring av dubbla efternamn skulle regleras i en särskild bestämmelse. Det handlar om byte av ett eller båda av namnen i det dubbla efternamnet, strykning av ett av namnen, ändring av ordningsföljden mellan namnen och tillägg eller strykning av ett bindestreck mellan namnen. Syftet var att skapa en enkel och lättillämpad reglering. Som Lagrådet påpekar innebär den dock i viss utsträckning en dubbelreglering och den är inte heller uttömmande eftersom det enligt en annan bestämmelse även ska vara möjligt att göra en enkel stavningsändring och ändra namnets genusform. Som Lagrådet förordar bör därför den särskilda bestämmelsen utgå och möjligheterna att byta eller ändra såväl enkla som dubbla efternamn regleras Även om en ändring av ett efternamn inte anses som byte Prop. 2015/16:180 till ett annat efternamn, bör en ansökan alltid göras (se avsnitt 14.2). Administrativt skydd för efternamn Regeringens förslag: Det ska vara möjligt att fritt byta till ett efter- namn som minst 2 000 personer lagligen bär i . gälla efternamn som färre än så bär, om namnet har varit fritt Det ska inte vara möjligt att byta till ett efternamn som kan förväx- las med ett historiskt känt efternamn som har tillhört en utdöd släkt, ett allmänt känt utländskt efternamn eller någon annans allmänt kända konstnärsnamn eller ett likartat namn. Detsamma ska gälla efternamn som kan förväxlas med en beteckning för en stiftelse eller liknande sammanslutning, någon annans skyddade närings- eller varukänne- tecken eller något som finns i ett litterärt eller konstnärligt verk och som kränker någon annans upphovsrätt till verket. Det ska vara möjligt att byta till ett efternamn även om någon annan har en s.k. latent rätt till namnet. Vid en prövning av om ett namn eller kännetecken är administrativt skyddat ska ett dubbelt efternamn räknas som två efternamn. Det ska vara möjligt för föräldrar, syskon och syskonbarn till en person att med dennes samtycke byta efternamn till hans eller hennes nybildade efternamn (s.k. anslutningsförvärv). förslag överensstämmer i huvudsak med rege- Kommittén föreslår dock inte att ett efternamn som en gång varit fritt att förvärva alltid ska vara det. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslagen eller invänder inte mot dem. Patentbesvärsrätten avstyrker förslaget om skydd för historiskt kända efternamn som tillhört utdöda släkter. och Förvaltningsrätten i är tveksamma till det anser att det kan få märkliga praktiska konsekvenser att dra gränsen för vilka namn som ska vara möjliga att förvärva fritt vid ett absolut antal namnbärare. framhåller att gränsdragningen vid ett absolut antal bärare kan få praktiska konsekvenser och att bestämmelsen därför bör kompletteras med en mer nyanserad bedömning av myndigheter och domstolar som beaktar samtliga omständigheter i det aktuella fallet. anser att ett dubbelt efternamn bör räknas som ett efternamn vid prövning av frågor om namnskydd. bör alltså göras mot namnet som helhet. menar att det, för att tydliggöra vilka namn som inte är skyddade, bör framgå av lagen att ska fastställa vilka namn som är fria att förvärva. Kammarrätten i anser att det bör övervägas att låta regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer fastställa vilka efternamn som är fria att förvärva. anser att förslaget om att