prop · H4031d27 · 2016-09-20 00:00:00 — Vissa kommuner har även fastställt mål för skattesatsen, för amorteringar av lån, för likviditeten samt för pensionsåtagandet. Av de 11 landsting som lämnade uppgifter om de finansiella målen framgår att 10 av dem har uppställt fler än ett finansiellt mål. Antalet mål varierade mellan 1 och 6 mål och i genomsnitt hade landstingen fastställt 2 mål. Vanligt förekommande mål var att resultatet ska uppgå till en viss nivå av skatteintäkter och generella statsbidrag, mål för nettokostnadernas relation till skatteintäkter och generella statsbidrag, samt mål för soliditeten och för självfinansiering av investeringar. Balanskravet enligt kommunallagen innebär att enskilda kommuner och landsting som huvudregel ska besluta om en budget där intäkterna överstiger kostnaderna. Om resultatet ändå blir negativt ska det regleras . Det finns dock möjlighet, om synnerliga skäl föreligger, att inte reglera ett negativt resultat. Innan resultatet kan stämmas av mot balanskravet ska det bl.a. justeras för realisationsvinster och realisationsförluster i en s.k. balanskravsutredning. Vid utgången av 2015 var det totalt 26 kommuner som angav att de sammanlagt hade i ackumulerade negativa resultat som skulle återställas. Det är 4 kommuner färre än 2014 och en minskning med jämfört med . Det var 9 landsting som angav att de vid utgången av Kommunsektorns tillgångar och skulder Kommunernas och landstingens balansräkningar visar den finansiella ställningen och ger en bild av vilka tillgångar som kommunerna respektive landstingen förfogar över och hur de har finansierats. Summa eget kapital, Varje enskild rad är avrundad till miljarder kronor. Det innebär att det inte alltid går att summera raderna till en totalsumma. Kommunsektorns totala tillgångar uppgick till 2015 (se tabell 3.4). Tillgångarna har ökat för sektorn som helhet jämfört med . Det var en något högre ökningstakt än genomsnittet för 2011–2015, som uppgick värderingen av kommunala anläggningstillgångar är det viktigt att beakta att dessa enligt kommunala redovisningsprinciper inte värderas till marknadsvärdet. Det är i stället det historiska anskaffningsvärdet som ligger till grund för värderingen. Det innebär att tillgångar redovisas till utgiften vid anskaffningstillfället (anskaffningsvärdet), med avdrag för årliga avskrivningar och eventuella nedskrivningar. Nästan hälften av tillgångarna utgjordes av materiella anläggningstillgångar såsom fastigheter, verksamhetslokaler och infrastruktur. Resterande del av tillgångarna utgjordes, till nästan lika stora delar, av finansiella anläggningstillgångar och omsättningstillgångar för kommunerna. Landstingens omsättningstillgångar var nästan dubbelt så stora som de finansiella anläggningstillgångarna. får kommuner och landsting som beslutat att lämna bidrag till infrastruktur möjlighet att välja mellan direkt kostnadsföring av sådana bidrag eller att föra upp bidragen i balansräkningen och upplösa dessa under högst . uppgick bidrag som bokförts i balansräkningen till totalt och bidraget fördelades med på kommunerna respektive landstingen. Det är dock beloppsmässigt en mindre del av bidragen som tas upp i balansräkningarna, endast . Största delen av bidragsbeloppen, , redovisas därmed direkt som en kostnad i resultaträkningarna. Kommunernas investeringsutgifter uppgick till 2015 vilket i stort sett var i nivå med (se diagram 3.4). uppgick investeringsutgifterna till . De årliga investeringsutgifterna har således nästan fördubblats –2015. Landstingens investeringsutgifter uppgick till , vilket var en ökning med jämfört med . uppgick investeringsutgifterna till . För landstingen har de årliga investeringsutgifterna följaktligen mer än fördubblats 2005–2015. Landstingen investerar, i likhet med kommunerna, främst i verksamhetsfastigheter. 2016/17:1 UTGIFTSOMRÅDE 25 Anm. Uppgifter för de kommun- och landstingsägda företagen är ej tillgängliga . En stor del av investeringarna sker i de kommun- och landstingsägda företagen. Dessa investeringar uppgick till 2014 för kommunernas företag och till för landstingens företag. De kommunala företagen investerar främst i bostäder, energiproduktion, fastigheter och infrastruktur. Investeringarna ökade mest i storstäderna och i de större städerna och minst i glesbygdskommunerna. De kommunala företagens investeringar finansieras delvis med lån från kommunerna och landstingen. Kommunerna och landstingen lånar upp för att därefter vidareutlåna till företagen. När kommunerna och landstingen lånar ut medel till företagen för att investera ökar de långfristiga fordringarna, som är en del av anläggningstillgångarna. Dessa fordringar uppgick totalt till 2015 och ökade jämfört med , vilket tyder på att investeringsnivåerna inom de kommunala företagen ligger på en fortsatt hög nivå. Soliditeten anger hur stor del av de totala tillgångarna som är finansierade med eget kapital och är ett mått på det långsiktiga finansiella utrymmet. minskade soliditeten enligt balansräkningen för kommunsektorn som helhet från . För kommunerna minskade soliditeten från och för landstingen minskade soliditeten från mellan . Soliditeten för kommunsektorn kan också redovisas inklusive hela pensionsförpliktelsen, 2016/17:1 UTGIFTSOMRÅDE 25 inklusive den del av pensionerna som tjänats in och som redovisas som en ansvarsförbindelse (se tabell 3.4). Inklusive dessa pensionsförpliktelser intjänade uppgick soliditeten för kommunsektorn som helhet (se diagram 3.5). Det var en ökning jämfört med . Den pensionsskuld som redovisas som en ansvarsförbindelse minskade , vilket bidrog till att soliditeten förbättrades. soliditeten mellan som högst som lägst -för Soliditeten har förbättrats för 290 kommuner) mellan 2014 och 2015. landstingen varierade soliditeten mellan som högst och som lägst -. Soliditeten har förbättrats för (16 av 20 landsting) av landstingen . Diagram 3.5 Soliditet inklusive samtliga pensionsförpliktelser Källa: Statisitiska centralbyrån. Eget kapital och resultatutjämningsreserver Kommunsektorns egna kapital uppgick till 2015, vilket var en ökning jämfört med . Den genomsnittliga ökningen 2011–2015 var . Om den del av pensionsskulden som avser pensionsförpliktelser intjänade , och som redovisas som en ansvarsförbindelse utanför balansräkningen, inkluderas skulle det egna kapitalet vara negativt för landstingen sammantaget, men inte totalt för kommunerna eller för kommunsektorn som helhet. Kommuner och landsting tillåts att bygga upp resultatutjämningsreserver inom ramen för det egna kapitalet. Den sammanlagda storleken på resultatutjämningsreserverna ökade med och uppgick till . Kommunernas reserver uppgick till och ökade med mellan 2014 var totalt 120 kommuner och hade reserver som översteg , vilket var en kommun mindre och ett landsting mer än 2014. Den kommun och det landsting som hade de största reserverna hade avsatt respektive . Kommunsektorns skulder uppgick till 2015, vilket var en ökning jämfört med . Skulderna består av avsättningar samt långfristiga och kortfristiga skulder. Avsättningar är långfristiga skulder som är okända till exakt belopp och/eller de förfaller till betalning. Av kommunsektorns avsättningar om totalt svarade pensionsskulderna för den största delen, , varav landstingens del uppgick till . Med pensionsskulder avses här pensionsförpliktelser intjänade . ökade pensionsskuldsavsättningarna med , eller . har dessa avsättningar ökat med eller med i genomsnitt . Det totala pensionsåtagandet varierar mellan kommuner och mellan landsting. Förklaringen till den låga skulden hos kommuner med låg pensionsskuld per invånare är att pensionsskulden till stora delar har försäkrats bort. De långfristiga skulderna i kommunsektorn uppgick till 2015 (se diagram 3.6). Den största delen, , utgjordes av lån i banker och kreditinstitut. Kommunsektorns långfristiga skulder ökade , eller , . I genomsnitt ökade skulderna 2011–2015. Kommunernas långfristiga skulder uppgick till 2015, vilket var en ökning med , eller jämfört med . Landstingens långfristiga skulder uppgick till 2015 och ökade med , eller , jämfört med . Diagram 3.6 Långfristiga skulder 2016/17:1 UTGIFTSOMRÅDE 25 Kommunsektorns ansvarsförbindelser avseende pensionsförpliktelser uppgick till 2015, vilket var en minskning med jämfört med (se tabell 3.4). Minskningen beror på att utbetalningar av pensioner normalt kommer att vara högre än uppräkningen av skulden, i takt med att de som tjänat in pensionsmedlen går i pension. Skulden har också minskat till följd av att vissa kommuner har försäkrat bort en del av sin tidigare skuld. minskade ansvarsförbindelserna avseende pensionsförpliktelser med . Det är främst de långfristiga skulderna, lån i banker och kreditinstitut, som ökat . –ökade de långfristiga skulderna till banker och kreditinstitut i genomsnitt . Ökningen av de långfristiga skulderna kan till stor del förklaras av att kommunernas och landstingens investeringar ökat och att dessa delvis finansierats med lån. Upplåning för vidareutlåning till de kommunala företagen är också en orsak till att de långfristiga skuldernas ökar. Ytterligare en orsak till de långfristiga skuldernas ökning kan vara medfinansiering till infrastruktur inom statlig verksamhet. De totala långfristiga skulderna varierade mellan kommuner och mellan landsting. De största ökningar av de långfristiga skulderna har generellt sett skett i de större kommunerna. Pensionsförpliktelser intjänade redovisas som en ansvarsförbindelse utanför balansräkningen. Detta åtagande är relativt stort jämfört med de totala skulderna i balansräkningen, men ska utbetalas . Omkring 2050 beräknas pensionsförpliktelserna, som redovisas som ansvarsförbindelse, vara nästan helt utbetalade för både kommunerna och Resultatutvecklingen i kommun- och landstingskoncernerna De flesta kommuner och landsting bedriver sin verksamhet främst i förvaltningsform. Vissa kommuner har valt att organisera stora delar av verksamheten i företagsform. I den sammanställda redovisningen (koncernredovisningen) konsolideras räkenskaperna för att ge en bild av kommunens eller samlade ekonomi, dvs. inklusive kommunala företag. Flertalet kommuner, men färre än hälften av landstingen, upprättar en koncernredovisning. Det finns omkring 1 800 kommunägda företag och omkring 120 landstingsägda företag. Flest kommunala företag, , utgör kommunala fastighets- och bostadsbolag. Därefter kommer företag inom energi och vatten som utgjorde en fjärdedel av det totala antalet företag. De flesta av de landstingsägda företagen är fastighetsbolag och transportbolag. Inkluderas de kommun- och landstingsägda företagen uppgick resultatet före extraordinära poster 2015 till för sektorn som helhet, varav kommunkoncernernas resultat uppgick till . Jämfört med 2014 förbättrades resultatet för kommunkoncernerna medan det försämrades för landstingskoncernerna. Det genomsnittliga totala resultatet före extraordinära poster uppgick –2015 till , varav kommunkoncernerna stod för och landstingskoncernerna . Soliditeten för kommun- och landstingskoncernerna sammantaget uppgick till 2015, varav kommunkoncernernas 2016/17:1 UTGIFTSOMRÅDE 25 soliditet uppgick till och landstingskoncernernas till . Inkluderas pensionsåtagandet , som ligger som en ansvarsförbindelse utanför balansräkningen, försämras soliditeten för sektorn som helhet till , varav kommunkoncernernas soliditet uppgick till och landstingskoncernernas till -. Kommuner och landsting köper verksamhet, t.ex. grundskola, vård och omsorg och hälso- och sjukvård, som en del i att genomföra sitt uppdrag gentemot sina invånare. Med köp av verksamhet avses, utöver upphandlad verksamhet där kommuner och landsting behåller huvudmannaskapet, även bidrag som ges till enskilda huvudmän inom skolväsendet. Köpen görs från föreningar, stiftelser, privata företag, enskilda personer, men även från andra kommuner, landsting, kommunalförbund och i viss utsträckning från staten. Kostnaderna för köp av verksamhet i kommuner och landsting, exklusive köp från andra kommuner och landsting, uppgick till varav avsåg kommunerna och avsåg landstingen (se diagram 3.7). Kostnaderna för köp av verksamhet ökade för kommunsektorn som helhet jämfört med . har kostnaderna ökat med i genomsnitt . Kostnaderna för köp av verksamhet har ökat i en snabbare takt än de sammanlagda kostnaderna, varför kostnaderna för köp av verksamhet har ökat som andel av dessa. motsvarade kostnaderna för köp av verksamhet av kommunsektorns kostnader medan andelen 2006 var . Den ökade kostnadsandelen för köp av verksamhet förklaras framför allt av att köpen av verksamhet har ökat i förskolan, skolan, vård och omsorg och hälso- och sjukvården. Diagram 3.7 Köp av verksamhet i kommunsektorn samt köp från privata företag respektive föreningar, stiftelser och enskilda som andel av verksamhetens kostnader Anm.: Kostnader för kommuners affärsverksamhet är exkluderade. Andel avser procent av verksamhetens totala kostnader i kommunsektorn. Källa: Köp av verksamhet 2014, Kommuner, landsting och regioner 2006–2014 (Kommuner och Landsting) och räkenskapssammandrag för kommuner och landsting 2015 (). Det är främst privata företag som utför verksamhet för kommunernas och landstingens räkning. Dessa köp, 2015, utgjorde av verksamhetens kostnader i kommunsektorn. Detta kan jämföras med 2006 då köp av verksamhet från privata företag motsvarade av kommunsektorns kostnader. Kommuner och landsting köpte verksamhet från föreningar, stiftelser och enskilda för 2015. Som andel av kostnaderna för total verksamhet har köp från dessa utförare minskat från att motsvara 2015. 3.4.5Statsbidragen till kommuner och landsting Statsbidragen till kommuner och landsting består av både generella bidrag och riktade bidrag. De generella bidragen utbetalas från utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner och utgör ett allmänt stöd till kommuner och landsting, vilka själva beslutar om hur statsbidragen ska användas. De riktade statsbidragen utbetalas från ett flertal utgiftsområden (se skrivelsen Utvecklingen inom den kommunala sektorn, skr. 2015/16:102, för en närmare redogörelse). Till skillnad från de generella statsbidragen är de riktade statsbidragen avgränsade till vissa verksamheter eller prestationer, vilket möjliggör en uppföljning av prestationer och effekter. Med riktade statsbidrag avses här utbetalningar av statsbidrag från anslag inom andra utgiftsområden avsedda för konsumtion. Statsbidragen till kommuner och landsting uppgick till , vilket var en ökning om (se diagram 3.8). Av summan utgjordes 98 miljarder av generella statsbidrag och av riktade statsbidrag. Diagram 3.8 Statsbidrag till kommunsektorn Anm.: Redovisningen av statsbidragen är kassamässig i denna del. De generella statsbidragen ökade med vilket främst förklaras av det extra stödet till kommuner och landsting som utbetalades med anledning av 2015 (prop. 2015/16:FiU18, 2015/16:93) anslaget 1:5 Tillfälligt stöd till Fördelningen av anslaget baserades på utfallet av statsbidrag till kommuner och landsting för mottagande av asylsökande och nyanlända. Det tillfälliga stödet utbetalades men avser även att täcka kostnader som kan förväntas uppstå 2016. kommunerna beaktades antalet asylsökande och nyanlända i en kommun, samt fördelningen mellan barn och vuxna i relation till befolkningen. Vid fördelningen mellan landsting 2016/17:1 UTGIFTSOMRÅDE 25 beaktades antalet asylsökande och nyanlända i respektive landsting. I genomsnitt fick kommunerna ca per invånare i bidrag. Beloppen varierade mellan ca 50 och ca per invånare. Landstingen fick i genomsnitt ca per invånare. Beloppen varierade mellan ca 20 och ca per invånare. Ytterligare en förklaring till ökningen är kompensationen för avskaffandet av nedsättningen i socialavgifterna för unga 2015 via ett tillfälligt anslag, 1:4 Stöd till kommuner och 25, bet. 2014/15: FiU21, rskr. 2014/15:255). I övrigt minskade de generalla bidragen till följd av ekonomiska regleringar. De riktade statsbidragen uppgick till 2015 vilket var en ökning med jämfört med . Ökningen förklaras främst av ersättning för kostnader för asylsökande, bemanningssatsningen inom äldreomsorgen och satsningar inom skolan och sjukvården. låg de riktade statsbidragen på en förhållandevis nivå på ca . Anslaget 1:1 Kommunalekonomisk utjämning har till syfte att ge kommuner och landsting likvärdiga ekonomiska förutsättningar. Skillnader i ambitionsnivå, effektivitet och avgiftsnivåer bör således återspeglas i skillnader i skattesatser. Anslaget används även som ett instrument för ekonomiska regleringar mellan staten och kommunsektorn. uppgick anslaget till . Anslaget fördelas på två anslagsposter, en för kommunerna och en för landstingen. för kommunerna uppgick till och anslagsposten för landstingen uppgick till . Systemet består av inkomstutjämning, kostnadsutjämning, strukturbidrag, införandebidrag och ett regleringsbidrag eller en regleringsavgift. Utjämningssystemet finansieras till allra största delen av statliga medel. De avgifter som vissa kommuner och landsting 2016/17:1 UTGIFTSOMRÅDE 25 betalar redovisas mot anslaget, som således är ett nettobelopp. Inkomstutjämningen för kommunerna uppgick till totalt 2015. Staten betalade ut i bidrag till kommunerna och betalades av kommunerna i avgifter. Inkomstutjämningen för landstingen uppgick till totalt 2014. Staten utbetalade i bidrag till landstingen. Ett landsting betalade en avgift om . I kostnadsutjämningen för kommunerna betalades ut i bidrag och lika mycket betalades in i avgifter 2015. För landstingen uppgick bidrag och avgifter i kostnadsutjämningen till . Strukturbidraget, som utbetalas till vissa kommuner och landsting, uppgick för kommunerna till 2015. För landstingen uppgick strukturbidraget till . Införandebidragen syftar till att ge kommuner och landsting möjlighet att anpassa sig till förändringar i utjämningssystemen. uppgick införandebidragen till för kommunerna och för landstingen. Om nettot av bidragen och avgifterna i inkomstutjämningen och kostnadsutjämningen samt strukturbidrag och införandebidrag är mindre än medlen på en anslagspost utbetalas mellanskillnaden med ett enhetligt belopp per invånare som ett regleringsbidrag till respektive kommun eller landsting. I det motsatta fallet får samtliga kommuner respektive landsting betala en regleringsavgift, som också fastställs med ett enhetligt belopp per invånare. Regleringsbidraget och regleringsavgiften brukar benämnas regleringspost. för kommunerna uppgick till -0,och för landstingen till -4,. Anslagets betydelse som intäktskälla för enskilda kommuner och landsting skiljer sig åt (se även prop. 2014/15:1, utg.omr. 25, avsnitt 2.4.6). fick kommunerna i genomsnitt per invånare i bidrag. När alla bidrag och avgifter summeras per kommun varierade beloppen mellan 26 975 och -per invånare. Nio kommuner var nettobetalare. Landstingen fick 2015 i genomsnitt per invånare i bidrag. Beloppen varierade mellan 6 685 och -per invånare. Ett landsting, , var nettobetalare. , som har både kommun- och landstingsuppgifter, omfattas även av utjämningen för landsting. finns det ett särskilt kostnadsutjämningssystem för verksamhet enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS. Anslaget 1:2 Utjämningsbidrag till LSS-kostnader under utgiftsområdet används för utgifter för statsbidrag till kommuner enligt lagen (2008:342) om utjämning av kostnader för stöd och service till vissa funktionshindrade. Enligt lagen om utjämning av kostnader för stöd och service till vissa funktionshindrade, beräknas för varje kommun en standardkostnad per invånare och beroende på hur denna avviker från den för riket genomsnittliga standardkostnaden tilldelas kommunen ett bidrag från eller betalar en avgift till utjämningssystemet. Intäkterna redovisas på inkomsttitel Utjämningsavgift för LSS-kostnader. Bidragen och avgifterna är beräknade så att de sammanlagda avgifterna och bidragen uppgår till samma belopp. Utjämningssystemet är därför finansiellt neutralt för staten. Bidragen och avgifterna, dvs. omsättningen i utjämningssystemet för LSS- kostnader, har ökat . genomsnittliga ökningen 2010–uppgick till . var det 149 kommuner som fick statsbidrag och 141 kommuner som betalade avgifter. Det högsta bidraget per invånare var och den högsta avgiften per invånare . av kommunerna betalade avgifter eller tilldelades bidrag i intervallet -1 682 till per invånare (se diagram 3.9). Diagram 3.9 Utjämning av LSS-kostnader 2015 per kommun 3.4.8Staten bidrar till ökade möjligheter till jämförelser Staten bidrar på olika sätt till att kommuner och landsting ska bli mer effektiva och verka för en hög kvalitet. Ett sätt att åstadkomma detta är att underlätta jämförelser mellan kommuner respektive landsting. Jämförelser ger ökad kunskap om den kommunala verksamhetens kvalitet och effektivitet. För att underlätta uppföljning och analys samt främja jämförelser mellan kommuner respektive landsting finns Rådet för främjande av kommunala analyser (RKA) och Rådet för redovisning (RKR). RKA tillhandahåller en kommun- och lanstingsdatabas (). I databasen finns det ca 3 500 nyckeltal om kvalitet, resurser och volymer inom olika verksamheter för kommuner och landsting. har särskilda satsningar gjorts på bl.a. ett utökat inköp av statistik för att möta behovet av fler nyckeltal för en förbättrad jämförbarhet. Satsningar har också gjorts för att möjliggöra statistik på enhetsnivå. lanserade RKA det nya analysverktyget Jämföraren för enklare jämförelser i Kolada. Antalet besök på webbplatsen Kolada har stadigt ökat sedan starten . Databasen hade i genomsnitt ca 250 besök på webbplatsen per dag (inklusive ) 2015. Antalet dagliga besök på webbplatsen från kommuner ökade . Motsvarande ökning av besök från landsting var . RKR ger ut rekommendationer, information och idéskrifter samt publicerar regelbundet 2016/17:1 UTGIFTSOMRÅDE 25 nyhetsbrev i syfte är att stödja och utveckla god redovisningssed inom ramen för lagen om redovisning (1997:614). Sammantaget bidrar RKR:s arbete till en rättvisande redovisning som möjliggör jämförelser. 3.4.9Ersättning för viss mervärdesskatt för kommuner och landsting Kommuner och landsting kan hos ansöka om ersättning för kostnader för mervärdesskatt avseende icke mervärdesskattepliktig verksamhet. Del av ersättningen avser kompensation som ges vid upphandling och bidragsgivning där priset inkluderar leverantörens kostnad för icke avdragsgill mervärdesskatt, s.k. dold mervärdesskatt. Ersättningssystemet omfattar även ersättning till kommuner och landsting för stadigvarande bostad som används för vissa boendeformer och till kommunalförbund och samordning av rehabiliteringsinsatser. Syftet är att åstadkomma konkurrensneutralitet mellan verksamheter som bedrivs i regi respektive privata utförare. infördes en statlig finansiering av dessa ersättningar, som det generella statsbidraget minskades i motsvarande mån (prop. 2001/02:112, bet. 2001/02:FiU17, rskr. 2001/02:296). Ersättningarna redovisas under inkomsttitel Kompensation för mervärdesskatt, kommuner. Utbetalningarna av ersättning för mervärdesskattekostnader uppgick till 2015 varav avsåg dold mervärdesskatt. Den totala ersättningen ökade med eller jämfört med året innan. Den genomsnittliga ökningen uppgick till . Regeringen föreslår att rätten till ersättning även ska omfatta de fall då boendeformerna hem för vård och boende respektive stödboende bedrivs i egen regi (se Förslag till statens budget, finansplan m.m. avsnitt 3.16, 7.4.2 och bilaga 21). Ändringen föreslås träda i kraft . 2016/17:1 UTGIFTSOMRÅDE 25 3.4.10 Analys och slutsatser Sammantaget har kommunsektorn redovisat positiva resultat . finns det kommuner med ekonomiska problem. Landstingen har haft en sämre resultatutveckling än kommunerna. har kostnaderna i kommunsektorn utvecklats i en relativt måttlig takt. ökade dock sektorns kostnader i en snabbare takt jämfört med genomsnittet . Det förklaras bl.a. av de demografiska förändringarna och flyktingsituationen.