prop · H303115 · 2016-03-15 00:00:00 — Den kompletterande formella underrättelsen besvarades och informerade då om pågående lagstiftningsarbete som berör direktivet. Kommissionen inkom med ett motiverat yttrande som Därefter har redogjort för pågående lagstiftningsarbete genom kompletterande svar vilka överlämnats till kommissionen, senaste tillfället var . redogjorde då för författningsändringar som trädde i kraft överlämnades ytterligare ett kompletterande svar till kommissionen vilket avhandlade kommissionens kvarvarande frågor i ärendet, vilka avser genomförandet av bestämmelser om proportionalitetsprincipen och avlägsnande av hänsyn till allmän ordning eller säkerhet i artiklarna 27.2 och 28.1 i direktivet. Direktiv /122/EG om konsumentskydd vid vissa aspekter av avtal om tidsdelat boende, långfristiga semesterprodukter, återförsäljning och byte (ärendenummer /2279) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att artikel 10.2 i direktivet ger konsumenten rätt att frånträda ett avtal om långfristig semesterprodukt redan från det att konsumenten mottar ett betalningskrav beträffande en andra årlig delbetalning, och alltså inte fr.o.m. tidpunkten för betalningen av den andra delbetalningen vilket svensk lagstiftning föreskiver. svarade att regeringen har för avsikt att ändra lagen (2011:914) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller långfristig semesterprodukt så att konsumenten har rätt att frånträda avtalet sedan ett betalningskrav som avser den andra årliga delbetalningen har mottagits. Direktiv /99/EU om den europeiska skyddsordern (ärendenummer /0155) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte anmält direktivet som genomfört. svarade , och i ett kompletterande svar , att arbetet med att genomföra direktivet hade försenats men att lagändringar beräknas kunna träda i kraft . Direktiv /29/EU om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om tillhandahållande på marknaden av pyrotekniska artiklar (ärendenummer /0338) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte anmält direktivet som genomfört. svarade att direktivet har genomförts genom Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps föreskrifter, vilka trätt i kraft den och anmälts till kommissionen . Direktiv /32/EU om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd (ärendenummer /0486) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte anmält direktivet som genomfört. svarade att ett förslag till hur direktivet bör genomföras (Ds 2015:37) har remitterats och regeringen avser att överlämna en proposition till . angav även att lagändringarna beräknas träda i kraft medan förordningsändringar om handläggningstider beräknas kunna träda i kraft . Direktiv /33/EU om normer för mottagande av personer som ansöker om internationellt skydd (ärendenummer /0487) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte anmält direktivet som genomfört. svarade att direktivet har genomförts genom en förordningsändring som träder i kraft och som anmälts till kommissionen . Direktiv /34/EU om årsbokslut, koncernredovisning och rapporter i vissa typer av företag (ärendenummer /0488) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte anmält direktivet som genomfört. har bifallit prop. 2015/16:3 Tydligare redovisningsregler och nya rapporteringskrav för utvinningsindustrin och regeringen kommer att besluta om utfärdande av lagar samt förordningar . Den lagstiftning som genomför direktivet kommer att träda i kraft . Bilaterala investeringsskyddsavtal (ärendenummer /2055, mål C- 249/06) Kommissionen väckte talan mot och yrkade att domstolen skulle fastställa att hade underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt dåvarande artikel 307 andra stycket EG. Detta genom att inte vidta alla lämpliga åtgärder för att undanröja oförenligheter med dåvarande artiklarna 57.2, 59 och 60.1 EG i form av bestämmelsen om fria transfereringar av kapital relaterade till investeringar inom ramen för bilaterala investeringsskyddsavtal med , liksom i sexton ytterligare investeringsskyddsavtal (, , , , , , , , , , , , , , och ). Kommissionen anförde att artikel 5 i investeringsskyddsavtalet med , som gäller rätt till fri transferering av kapital relaterat till investeringar som omfattas av avtalet, innebar att är förhindrat att i förhållande till genomföra eventuella restriktiva åtgärder avseende kapital och betalningar som kan komma att beslutas av unionen enligt artiklarna 57.2 EG (generella undantag från förbudet mot restriktioner för kapital och betalningar i förhållande till tredjeland), 59 EG (restriktiva åtgärder till skydd för EMU:s funktion) och 60.1 EG (ekonomiska sanktioner grundade på en gemensam åtgärd eller gemensam ståndpunkt beslutad enligt bestämmelserna om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken). Detsamma skulle gälla också i förhållande till övriga nämnda länder med hänsyn till motsvarande bestämmelse om fri transferering i respektive avtal. Enligt kommissionens uppfattning kunde bestämmelsen om fri transferering i investeringsskyddsavtalen inte inskränkas eftersom det inte finns någon uttrycklig bestämmelse i avtalen om undantag från transfereringsrätten. bestred kommissionens talan. Den fastställde att har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 307.2 EG genom att inte vidta lämpliga åtgärder för att undanröja oförenligheter i de bestämmelser om överföring av kapital som finns i de aktuella bilaterala avtalen. upplyste kommissionen om att arbetet med att ändra de 17 investeringsskyddsavtal som berörs av domen kommer att ta tid. Regeringen utformade även ett tillägg till artikeln om kapitalöverföring i trädde emellertid Lissabonfördraget i kraft vilket medförde att EU enligt artikel 3.1.e i erhöll exklusiv kompetens vad gäller utländska direktinvesteringar som utgör en del av den gemensamma handelspolitiken enligt artikel 207.1 i . Av artikel 3.2 i följer att endast EU får ingå internationella avtal på detta område. Kommissionen lade fram ett förslag om en ny EU- förordning om en övergångsordning för bilaterala investerings- skyddsavtal mellan medlemsstater och tredjeland. av rådet och . bilaterala investeringsskyddsavtal med , (ärendenummer /2207) Kommission anförde i en formell underrättelse att , genom att bibehålla avtalet med regering om främjande och ömsesidigt skydd av investeringar (avtalet) i kraft efter anslutning till EU och också genom att underlåta att säkerställa att avtalet upphör att ha rättsverkningar efter detta datum, har underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt fördragen. Kommissionen framhöll att vissa bestämmelser i avtalet skulle utgöra en överträdelse av artikel 3.2 i EUF-fördraget, som handlar om kompetensfördelningen mellan unionen och dess medlemsstater. Vidare gjorde kommissionen gällande att olika bestämmelser i avtalet strider mot bestämmelserna om etableringsfrihet enligt artikel 49 i EUF- fördraget, fri rörlighet för kapital enligt artikel 63 i EUF-fördraget, fri rörlighet för tjänster enligt artikel 56 i EUF-fördraget, unionsrättens bestämmelser om statligt stöd, bestämmelsen i artikel 344 i EUF- fördraget om tvistlösning mellan medlemsstater vad gäller tolkningen av unionsrätten och de allmänna principerna om unionsrättens företräde, enhetlighet och verkan samt lojalt samarbete. är berett att säga upp alla bilaterala investeringsskyddsavtal med andra medlemsstater. Detta gäller dock under förutsättning att alla andra medlemsstater gör detsamma, att det sker på ett samordnat sätt, under gemensamma former och med säkerställande av förutsebarhet samt att ett fortsatt skydd tillförsäkras investerare även efter en uppsägning. emellertid inte att regeringen skulle dela kommissionens syn att avtalet strider mot unionsrätten. Vad gäller överföringsklausulen i artikel 5 vidgår regeringen dock att den, precis som var fallet med liknande bestämmelser i de bilaterala investeringsskyddsavtal som haft med tredjeland och som omfattades av domen i mål C-249/06, Kommissionen mot , behöver omformuleras för att fullt ut vara förenlig med unionsrätten. Kommissionens genomförandedirektiv /25/EU om informationsförfarandena för utbyte mellan medlemsstater av mänskliga organ avsedda för transplantation (ärendenummer /0295). Kommissionen skrev av ärendet . Direktiv /24/EU om tillämpningen av patienträttigheter vid gränsöverskridande hälso- och sjukvård (ärendenummer /2153) Kommissionen skrev av ärendet . Tjänstekoncessioner (ärendenummer /4153) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att lagstiftning strider mot såväl artiklarna 49 och 56 i EUF- fördraget som artikel 19.1 andra meningen i och artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Kommissionen hänvisade i den formella underrättelsen till beslut från svenska domstolar som avvisat ett överklagande av tilldelningsbeslut av tjänstekoncessioner. Det följer av fast rättspraxis att det ankommer på varje medlemsstats interna rättsordning att fastställa de rättsmedel som syftar till att säkerställa skyddet för enskildas rättigheter enligt unionsrätten. har konstaterat att en möjlighet att föra en skadeståndstalan kan anses utgöra ett rättsligt förfarande som ger ett effektivt skydd av den enskildes rättigheter enligt unionsrätten. Det s.k. rättsmedelsdirektivet (direktiv /665/EEG om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten) ger inte en leverantör som ansöker om rättelse p.g.a. en överträdelse av upphandlingsdirektivet någon rätt att inträda i det av leverantören angripna upphandlingskontraktet. Ansökan om rättelse kan enbart avse lagligheten av ett tilldelningsbeslut där det slås fast att annan viss leverantör felaktigt tilldelats kontraktet. Kommissionens invändningar mot den svenska lagstiftningen kommer att tas om hand i och med att regeringen genomför det kommande koncessionsdirektivet. Kommissionen överlämnade ett motiverat yttrande varvid den bl.a. anförde att har slagit fast att överklagandeorgan måste ha möjlighet att återställa insyn när principen om insyn har åsidosatts vid tilldelning av en tjänstekoncession. Det motiverade yttrandet besvarades . ställde sig frågande till vad kommissionen åsyftat med sitt påstående om återställande av insyn i nu aktuellt ärende och anförde följande. Klagandens yrkanden i det nationella målet har bestått i att förvaltningsrätten ska förordna att en ny tilldelning ska ske utan att det vinnande anbudet ska beaktas. Fråga är således inte om återställande av insyn i förfarandet, utan om ny utvärdering/anbudsprövning. Ett avtal om tjänstekoncession på unionsrättens nuvarande stadium omfattas inte av tillämpningsområdet för något av de direktiv genom vilka unionens lagstiftare har reglerat området för offentlig upphandling. Ett kompletterande svar på det motiverade yttrandet överlämnades till I svaret redogjorde regeringen för det pågående lagstiftningsarbetet med att genomföra direktiv /23/EU om tilldelning av koncessioner. Regeringen bifogade bl.a. betänkandet En lag om upphandling av koncessioner (SOU 2014:69), vilken föreslår regler som genomför direktivets bestämmelser om möjlighet att begära överprövning av beslut om tjänstekoncessioner. Vidare förklarade regeringen att det inte finns några indikationer på att det skulle föreligga ett problem med att myndigheter använder sig av koncessioner för att kringgå reglerna om offentlig upphandling och det inte heller är möjligt att kringgå dessa regler eftersom det är kontraktets innehåll, inte dess rubricering, som avgör om det faller under lagen om offentlig upphandling samt att upphandlingar som avser tjänstekontrakt, men som felaktigt annonseras som tjänstekoncessioner, kan prövas av domstol. Föräldrapenning (ärendenummer /4101) Kommissionen anförde i en formell underrättelse och i ett motiverat yttrande att inte uppfyller sina skyldigheter enligt artikel 3.1 j, jämförd med artikel 1 z samt enligt artikel 4 och artikel 11.1 och 11.3 i förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen. Den formella underrättelsen hade föranletts av ett klagomål till kommissionen från en österrikisk medborgare utsänd från till avseende ett avslag på en begäran om svensk föräldrapenning och kommissionen anförde i huvudsak följande till stöd för sin bedömning. samordnar föräldrapenning som förmåner vid sjukdom, moderskaps- och likvärdiga faderskapsförmåner, medan föräldrapenningen ska samordnas som en familjeförmån. I det enskilda ärendet om föräldrapenning har man från svensk sida ansett vara behörig medlemsstat för fadern eftersom den klagande är utstationerad arbetstagare från men kommissionen anser att det är som är behörig medlemsstat även för fadern eftersom modern i familjen är anställd i och familjen bor i . I svar på den formella underrättelsen och på det motiverade yttrandet bestred kommissionens tolkning av förordning (EG) nr 883/2004 och anförde följande. Med beaktande av föräldrapenningens syfte, ändamål, beräkningsgrund och villkor för beviljande av förmånen ska den kategoriseras som förmåner vid moderskap och likvärdiga förmåner vid faderskap. Enligt artikel 1 z avses med familjeförmåner alla förmåner och kontantförmåner som är avsedda att kompensera för en familjs utgifter. Texten i skäl 19 ger inte någon ledning för om en specifik förmån ska kategoriseras som moderkapsförmåner och likvärdiga faderskapsförmåner eller som familjeförmåner. Den svenska föräldrapenningen är inte avsedd att kompensera för en familjs utgifter utan är en individuell försäkring som syftar till att täcka den risk för inkomstbortfall som uppstår när en förälder behöver avstå från förvärvsarbete för att ta hand om sitt barn. Enligt svensk rätt finns det inte någon möjlighet för en förälder att härleda en rätt till föräldrapenning genom den andra föräldern. En kategorisering av föräldrapenningen som förmån vid moderskap eller likvärdig förmån vid faderskap innebär inte att någon samordning av förmånerna inte sker från svensk sida. En sådan samordning sker enligt nationell lagstiftning. Även om föräldrapenningen skulle kategoriseras som en familjeförmån är det med hänsyn till kumulationsförbudet i artikel 10 i förordning (EG) nr 883/2004 inte givet att en beräkning av tilläggsbelopp i enlighet med artikel 68 i förordningen aktualiseras (se mål C 347/12, Wiering). Enligt artikel 12.1 i förordning (EG) nr 883/2004 ska en person som är anställd i en medlemsstat hos en arbetsgivare som normalt bedriver verksamhet där fortsätta att omfattas av lagstiftningen i den medlemstaten, även när den personens arbetsgivare sänder ut denne för att för arbetsgivarens räkning utföra ett arbete i en annan medlemsstat. Befrielse från mervärdesskatt för allmännyttiga ideella föreningar och registrerade trossamfund (ärendenummer /2311) Kommissionen skrev av ärendet . Mervärdesskatt på posttjänster (ärendenummer /2046), mål C- 114/14 Kommissionen anförde i en formell underrättelse och i ett motiverat yttrande att har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 13.A.1 a och artikel 13.b e i sjätte mervärdesskattedirektivet (77/388/EEG) genom att inte undanta posttjänster som tillhandahålls av det offentliga postväsendet och därmed förenade varuleveranser från mervärdesskatteplikt samt genom att inte undanta tillhandahållande till det nominella värdet av frimärken giltiga för posttjänster inom landet från mervärdesskatteplikt. Sedan i svar på den formella underrättelsen och det motiverade yttrandet bestritt kommissionens tolkning av unionsrätten väckte kommissionen talan mot vid domstolen. bestred talan och anförde att sedan postområdet liberaliserats och monopolet avskaffats finns något offentligt postväsende i . har samma verksamhetsförutsättningar som övriga operatörer på den svenska postmarknaden och bedrivs som ett självständigt privaträttsligt subjekt utan någon ersättning från staten. har möjlighet enligt lag att utse vem som helst av de 35 postoperatörerna att, genom förpliktelse i tillståndsvillkoren, tillhandahålla samhällsomfattande posttjänster. finns sådana tillståndsvillkor för företaget . Den omständigheten kan inte medföra att Posten AB:s tjänster därmed betraktas som utförda av ett offentligt postväsende. Därutöver, om , till skillnad från övriga företag som bedriver likartad post- verksamhet, inte skulle ta ut mervärdesskatt på sina tjänster skulle det medföra en allvarlig konkurrenssnedvridning på marknaden. Undantaget från skatteplikt i mervärdesskattedirektivet för posttjänster som tillhandahålls av det offentliga postväsendet är således inte tillämpligt på en avreglerad och konkurrensutsatt postmarknad som den svenska. Domstolen biföll kommissionens talan . I domen konstaterades att domstolen i mål C-357/07 TNT slagit fast att uttrycket ”det offentliga postväsendet” i artikel 13 A.1 a i sjätte mervärdesskattedirektivet (nu artikel 132.1 a i direktiv /112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt), ska tolkas så, att det avser de operatörer, offentliga eller privata, som förbinder sig att inom en medlemsstat tillhandahålla samtliga eller delar av de ”samhällsomfattande posttjänsterna” i den mening som avses i direktiv 97/67/EG om gemensamma regler för utvecklingen av gemenskapens inre marknad för posttjänster och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna. Eftersom AB utsetts att tillhandahålla samhällsomfattande posttjänster i och tillhandahåller samtliga eller delar av dessa tjänster, ska bolaget anses utgöra ett offentligt postväsende. Således ska de tjänster och de därmed förenade varuleveranser, med undantag för persontransporter och telekommunikationstjänster, som bolaget tillhandahåller i egenskap av tillhandahållare av samhällsomfattande tjänster undantas från mervärdesskatteplikt. Detsamma gäller också för Posten AB:s tillhandahållande av frimärken för posttjänster inom landet. Vadhållning på idrottsevenemang (ärendenummer /4087) Kommissionen anförde i en formell underrättelse , ett motiverat yttrande och ett kompletterande motiverat yttrande att tillämpningen av 9, 15 och 45 §§ samt, i den del den hänför sig till främjande och annonsering, även 38 § lotterilagen (1994:1000), på idrottsrelaterade vadhållningstjänster innebär en inskränkning i friheten för utländska spelbolag att tillhandahålla tjänster i . Kommissionen anförde bl.a. följande. Undantag från fördragets grundläggande rättigheter är endast tillåtna om de kan motiveras av tvingande skäl av allmänintresse och under förutsättning att detta intresse inte skyddas i den medlemsstat där tjänsteleverantören är etablerad samt om åtgärderna är proportionerliga. Rent ekonomiska skäl, såsom att garantera intäkter till statskassan, är enligt praxis inte ett godtagbart skäl. Mot bakgrund av omfattningen av den marknadsföring som de statligt styrda monopolföretagen bedriver ställd i relation till de medel som avsätts för att motverka spelberoende samt med hänsyn till regeringens beslut att bevilja AB tillstånd för nätpokertjänster ifrågasätter kommissionen att kan åberopa konsumentskyddet eller andra motiv för att begränsa utländska bolags rätt att tillhandahålla speltjänster på den svenska marknaden. anförde i svar och att de begränsningar som den svenska spelregleringen innebär för den fria rörligheten för tjänster är motiverade med hänsyn till allmänintresset och proportionerliga i enlighet med praxis på spel- och lotteriområdet. I svaret framhöll regeringen att nu aktuell reglering har varit föremål för såväl högsta förvaltningsdomstols upprepade prövning som prövning, vilka bedömt att regleringen får anses motsvara unionsrättens krav. anförde vidare bl.a. följande. Det finns därmed ingen anledning att ifrågasätta grunderna för, och huvuddragen i, den svenska regleringen, utan frågan blir om den praktiska tillämpningen skulle kunna innebära att proportionaliteten i systemet kan ifrågasättas. Svenska Spels marknadsföring har ökat i betydligt mindre utsträckning än utländska bolag som riktar sig till svenska konsumenter. Bolaget är underkastat en rad villkor om spelansvar. Lotteriinspektionen utövar nödvändig tillsyn över verksamheten. Ett antal myndigheter och organisationer erhåller anslag för att motverka skadeverkningar av överdrivet spelande. beslutade kommissionen att väcka talan mot men någon stämningsansökan har ännu inte inkommit. Beskattning av utdelning till utländska pensionsstiftelser (ärendenummer /4107) Kommissionen anförde i en formell underrättelse , en kompletterande formell underrättelse , ett motiverat yttrande och i ett kompletterande motiverat yttrande att har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt dåvarande artikel 56 EG (numera artikel 63 i EUF-fördraget) om fri rörlighet för kapital och motsvarande artiklar i genom att beskatta utdelningar och räntor som mottas av utländska pensionsstiftelser hårdare än utdelningar som mottas av svenska pensionsstiftelser. I beskattas nämligen utländska pensionsstiftelser med s.k. kupongskatt (källbeskattning utan möjlighet till avdrag för kostnader) medan inhemska pensionsstiftelser beskattas med avkastningsskatt. bestred i svar , , , liksom att den svenska ordningen stred mot artikel 63 i EUF-fördraget. Utländska pensionsstiftelser missgynnas inte skattemässigt jämfört med svenska pensionsstiftelser genom att de förstnämnda beskattas med kupongskatt och de senare med avkastningsskatt. De ifrågasatta svenska bestämmelserna ger uttryck för olika beskattningstekniker av utländska och inhemska pensionsstiftelser, vilket som utgångspunkt är tillåtet enligt unionsrätten. Tillämpningen av bestämmelserna leder också till en i princip likvärdig beskattning av utländska och inhemska Någon konflikt mellan de svenska bestämmelserna och den fria rörligheten för kapital uppkommer inte heller eftersom utländska och inhemska pensionsstiftelser inte befinner sig i en objektivt jämförbar situation med hänsyn till att utländska pensionsstiftelser har skatterättsligt hemvist i en annan medlemsstat. Därav följer att det inte kan uppställas något krav på en absolut likabehandling. De smärre skillnader i beskattning av i huvudsak teknisk natur som de ifrågasatta bestämmelserna kan innebära är i vart fall befogade av tvingande skäl av allmänintresse, nämligen att bevara det svenska systemet för beskattning av pensionssparande. Vidare saknar de kostnader som kommissionen anser bör vara avdragsgilla även för en utländsk pensionsstiftelse direkt samband med den inkomst som beskattas i . Internetpoker och pokerspel i lokaler (ärendenummer /4160) Kommissionen anförde i en formell underrättelse och i ett motiverat yttrande att inte uppfyller sina förpliktelser enligt artikel 49 EG (numera artikel 56 i EUF-fördraget) genom att införa dels restriktioner för anordnande och främjande av internetpokerspel som erbjuds av en godkänd tjänsteleverantör i en annan medlemsstat, särskilt vad gäller 9, 45 och 54 §§ lotterilagen (1994:1000), dels restriktioner och diskriminerande brottspåföljder för främjande av internetpokerspel som erbjuds av en godkänd tjänsteleverantör i en annan medlemsstat, särskilt vad gäller 9, 38, 45 och 54 §§ lotterilagen, och restriktioner och diskriminerande brottspåföljder för främjande av pokerspel och turneringar som anordnas i lokaler med tillstånd i en annan medlemsstat, särskilt vad gäller 9, 38, 45 och 54 §§ lotterilagen. Kommissionen ifrågasatte att den svenska regleringen kan motiveras med stöd av tvingande skäl med hänsyn till allmänintresset, som t.ex. konsumentskydd och förebyggande av spelberoende, bekämpande av olagliga handlingar och brott, särskilt penningtvätt, samt finansiering av allmännyttiga verksamheter samt huruvida det svenska systemet med ensamrätt är sammanhängande och systematiskt. bestred i svar på den formella underrättelsen och på det motiverade yttrandet att de aktuella bestämmelserna i lotterilagen skulle stå i strid med artikel 56 i EUF-fördraget. anförde bl.a. följande.