prop · H303151 · 2016-03-22 00:00:00 — Lagrådet har lämnat förslag till justeringar av författningstexten i bl.a. 34 kap. 1 § som innebär att en annan terminologi än begreppen ny och nyupptäckt brottslighet används. Som tidigare anförts anser regeringen att åtskillnaden mellan ny och nyupptäckt brottslighet är av sådan betydelse att begreppen och deras innebörd klart bör framgå av lagtexten. Författningstexten bör alltså utformas enligt lagrådsremissens förslag. Möjligheter att avvika från huvudregeln Konsumtionsdom ska vara möjlig i vissa fall Regeringens förslag: Rätten ska kunna besluta att en tidigare utdömd påföljd avseende fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn eller sluten ungdomsvård ska avse också brottslighet som prövas i en senare dom om det är fråga om nyupptäckt brottslighet som i jämförelse med den brottslighet som omfattas av den tidigare domen med hänsyn till påföljden är utan nämnvärd betydelse. Det ska inte längre vara möjligt att besluta om förstärkande inslag till en tidigare utdömd villkorlig dom eller skyddstillsyn, att förlänga prövotiden eller att besluta om varning m.m. när rätten beslutar om att en tidigare utdömd villkorlig dom eller skyddstillsyn ska avse även Regeringens bedömning: Möjligheten att besluta om konsumtionsdom om det finns särskilda skäl för det bör finnas kvar när den tidigare påföljden är sluten ungdomsvård. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer i sak med regeringens förutom när det gäller förutsättningarna för konsumtionsdom när den tidigare påföljden är sluten ungdomsvård. Enligt utredningens förslag ska en konsumtionsdom i sådant fall kunna meddelas i samma utsträckning vid nyupptäckt och ny brottslighet. Remissinstanserna: De remissinstanser som har uttalat sig om utredningens förslag och bedömning i denna del har i huvudsak varit positiva till dem, däribland , och har ifrågasatt om det är nödvändigt att utesluta möjligheten att meddela en konsumtionsdom beträffande nya brott som begåtts efter den tidigare domen men som är utan nämnvärd betydelse jämfört med brottsligheten i den domen. har angett att en konsekvens av den skärpta synen på ny brottslighet, och den begränsning av möjligheten till konsumtionsdom som utredningen föreslår, är att åklagarnas möjlighet att besluta om åtalsunderlåtelse och förundersökningsbegränsning minskar. Förslaget och bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. I utkastet till lagrådsremiss har dock föreslagits en något annorlunda utformning av lagtexten. Remissinstanserna: De remissinstanser som har uttalat sig har i huvudsak varit positiva. Hovrätten för har anfört att uttrycket utan nämnvärd betydelse synes vara väl snävt utifrån de situationer som förslaget är avsett att omfatta. Hovrätten har vidare anfört att de situationer som bestämmelsen i 34 kap. 3 § andra stycket enligt motiven är avsedd för förefaller ha tydlig undantagskaraktär. Det kan därför övervägas om ett annat begrepp än särskilda skäl bättre skulle beskriva dem. har anfört att tingsrätten inte har några principiella invändningar mot den föreslagna ordningen men att ett avskaffande av möjligheten att vid synnerliga skäl meddela en konsumtionsdom oavsett om det handlar om nyupptäckt eller ny brottslighet kan behöva övervägas ytterligare. har ifrågasatt att möjligheten att besluta om ett förstärkande inslag till en tidigare meddelad villkorlig dom eller skyddstillsyn tas bort utan att övriga systemförändringar som föreslagit införs. Tingsrätten har vidare angett att konsumtionsdom bör vara möjlig vid skyddstillsyn om det föreligger särskilda skäl. Kriminalvården har anfört att det bör förtydligas om möjligheten att enligt 28 kap. 7 § förstärka en skyddstillsyn genom att förlänga övervakningstiden också är avsedd att tas bort. () har instämt i förslaget men anfört att möjligheterna att avvika från huvudregeln enligt förslaget är för stora vid nyupptäckt brottslighet och för små vid ny brottslighet. Vidare kan fakulteten inte fullt ut se det riktiga i att en konsumtionsdom vid nyupptäckt brottslighet förutsätter att den brottsligheten ska vara utan nämnvärd betydelse. Skälen för regeringens förslag och bedömning Konsumtionsdom vid nyupptäckt brottslighet Den angivna huvudregeln är inte alltid en lämplig eller ändamålsenlig lösning av en konkurrenssituation. För att undvika oskäliga resultat bör 2015/16:151 därför, som utredningen föreslår, huvudregeln kunna frångås under vissa En konsumtionsdom innebär att domstolen inte dömer den tilltalade till en särskild påföljd för den tillkommande brottsligheten utan i stället låter den omfattas av en tidigare utdömd påföljd avseende annan brottslighet. Enligt den nuvarande ordningen kan en konsumtionsdom komma i fråga både vid nyupptäckt brottslighet och vid brott som har begåtts efter den tidigare domen men innan påföljden helt har verkställts eller annars upphört, alltså vid ny brottslighet. Är den tidigare påföljden villkorlig dom gäller dock att en konsumtionsdom endast får meddelas för brott som begåtts före prövotidens början. Det finns enligt regeringen skäl att göra skillnad på dessa situationer. Nyupptäckt brottslighet har begåtts före den tidigare domen och hade tidsmässigt kunnat hanteras tillsammans med den brottslighet som omfattas av denna dom. Det kan vara tillfälligheter som avgör i vilken ordning lagföring för olika brott skett och om all brottslighet före en viss tidpunkt handlagts i en eller flera rättegångar. för att den tilltalade inte bör missgynnas av att en prövning av brotten Om all brottslighet hade handlagts i en och samma rättegång hade som utgångspunkt en gemensam påföljd bestämts för den samlade brottsligheten (30 kap. 3 § första stycket ). bakgrunden delar regeringen utredningens bedömning att det vid nyupptäckt brottslighet bör finnas möjlighet för domstolen att besluta att den tidigare utdömda påföljden ska avse även den tillkommande När det gäller ny brottslighet är situationen en annan. angetts bör sådan brottslighet behandlas som återfall vid tillämpning av 34 kap. och därmed ges en försvårande betydelse. därför inte anses lämpligt eller rimligt att sådan brottslighet omfattas av en tidigare utdömd påföljd. Lika med utredningen menar regeringen, till skillnad från vad som gäller , att det som utgångspunkt inte ska finnas någon möjlighet att meddela konsumtionsdom när det är fråga om För att återfall ska behandlas konsekvent anser regeringen, i motsats till , att det bör gälla oavsett Möjligheten till konsumtionsdom bör alltså inskränkas i förhållande till vad som gäller. När den tidigare påföljden är sluten ungdomsvård föreslår utredningen att det ska vara möjligt att meddela konsumtionsdom för ny brottslighet i samma utsträckning som vid nyupptäckt brottslighet. Som skäl för det anför utredningen att återfall i brott, när det gäller unga lagöverträdare, kan ges betydelse genom en konsekvent upptrappning av påföljden. Detta ska enligt utredningen uppnås bl.a. genom att två nya påföljder föreslås – kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning. annat argument som utredningen för fram är att en mer begränsad reglering av möjligheterna till konsumtionsdom skulle medföra en ökad bötesanvändning för unga lagöverträdare. att påföljdsystemet för unga i större utsträckning än för vuxna bör vara inriktat på den enskilde lagöverträdarens behov. Återfall i brott bör enligt regeringen leda till ett skärpt ingripande. ställningstagandet gäller för såväl vuxna som unga lagöverträdare. förslag utredningen lagt om nya påföljder för unga övervägs inte i detta De kan därför inte läggas till grund för regeringens förslag. Detsamma gäller de förslag som utredningen lagt i syfte att minska bötesanvändningen för unga. Regeringen instämmer i och för sig i att böter kan medföra konsekvenser som är negativa särskilt för en ung lagöverträdare. Detta är dock enligt regeringen inte ett tillräckligt argument för att göra ett undantag som begränsar betydelsen av återfall i brott generellt för unga. Någon möjlighet att meddela konsumtionsdom i samma utsträckning vid ny som vid nyupptäckt brottslighet då den tidigare domen är sluten ungdomsvård föreslås därför inte. Sammanfattningsvis ska domstolen kunna besluta att en tidigare utdömd påföljd avseende fängelse, villkorlig dom, skyddstillsyn eller sluten ungdomsvård ska avse brottslighet som prövas i en senare dom som utgångspunkt endast om det är fråga om nyupptäckt brottslighet. På grund av hur påföljderna för unga är konstruerade kan det emellertid uppstå situationer där det kan finnas behov av en undantagsregel. Den frågan behandlas i avsnitt 6.2. Lagrådet har efterfrågat ytterligare överväganden när det gäller förutsättningarna att meddela konsumtionsdom då den tidigare påföljden var fängelse på livstid. Den frågan behandlas i avsnitt 5.5. Den nyupptäckta brottsligheten ska vara utan nämnvärd betydelse I praktiken innebär en ren konsumtionsdom att någon påföljd inte döms ut för den tillkommande brottsligheten. Enligt regeringens mening bör en konsumtionsdom därför bara kunna komma i fråga när den tillkommande brottsligheten är mindre allvarlig. Den som döms för ett nyupptäckt brott bör rimligen inte hamna i ett sämre läge än om brottet prövats tillsammans med de brott som omfattas av den tidigare domen. Om det nyupptäckta brottet har ett så begränsat straffvärde att det inte hade påverkat påföljdsbestämningen i den tidigare domen bör domstolen kunna besluta om att den tidigare utdömda påföljden ska avse även det nyupptäckta brottet. I likhet med utredningen anser regeringen att möjligheten till konsumtionsdom bör sträcka sig något längre än så och omfatta även fall där det nyupptäckta brottet visserligen inte helt kan sägas sakna betydelse för påföljdsbestämningen av den samlade brottsligheten men där det endast är fråga om en mycket begränsad påverkan. Om skillnaden mellan den påföljd som skulle ha dömts ut för den samlade brottsligheten och påföljden i den tidigare domen är obetydlig bör det som utredningen föreslår vara möjligt för domstolen att besluta om konsumtionsdom. Det innebär att en konsumtionsdom bör kunna beslutas om det nyupptäckta brottet med hänsyn till påföljden är utan nämnvärd betydelse i jämförelse med den brottslighet som omfattas av den ursprungliga domen. Vad som närmare avses med det begreppet utvecklas i författningskommentaren till 34 kap. 3 § första stycket (se avsnitt 9.1). Enligt nuvarande ordning gäller dock härutöver om den tidigare påföljden är fängelse eller sluten ungdomsvård att det ska vara uppenbart att den tillkommande brottsligheten saknar nämnvärd betydelse i jämförelse med den tidigare brottsligheten för att en konsumtionsdom ska kunna meddelas. Till skillnad från den nu gällande ordningen innebär regeringens förslag att en konsumtionsdom som utgångspunkt endast kan aktualiseras vid 2015/16:151 nyupptäckt brottslighet. Det saknas mot den bakgrunden skäl att föreskriva att det ska vara uppenbart att den tillkommande brottsligheten ska vara utan nämnvärd betydelse. Lagrådet har förordat att paragrafens första stycke ges en annan utformning än den som föreslagits i lagrådsremissen. Som anförts ovan bör begreppen ny och nyupptäckt brottslighet och deras innebörd framgå av författningstexten. Mot den bakgrunden och för att uppnå en enhetlig utformning av regleringen i 34 kap. bör bestämmelsen i paragrafens första stycke utformas enligt lagrådsremissens förslag. Möjligheten att besluta om förstärkande inslag till en konsumtionsdom avseende villkorlig dom eller skyddstillsyn slopas Den föreslagna regeln ska gälla såväl då påföljden i den första domen bestämts till fängelse, villkorlig dom eller skyddstillsyn som då den bestäms till sluten ungdomsvård. Vad som ska gälla då påföljden är ungdomsvård eller ungdomstjänst följer av avsnitt 6. Enligt dagens ordning gäller delvis andra förutsättningar för att meddela konsumtionsdom när den ursprungliga domen är villkorlig dom eller skyddstillsyn jämfört med om påföljden i den första domen var fängelse eller sluten ungdomsvård. Nuvarande lagstiftning ger utrymme för att skärpa en tidigare utdömd icke-frihetsberövande påföljd genom att förena den med ytterligare sanktioner, som reaktion på att den får avse ytterligare brott. För villkorlig dom gäller att domstolen kan låta en tidigare dom omfatta ny brottslighet och, om brottslighetens straffvärde eller art påkallar det, förena den ursprungliga påföljden med dagsböter (34 kap. 5 § andra stycket). Vidare kan domstolen i stället för att undanröja en villkorlig dom och döma till fängelse under vissa förutsättningar förena en tidigare utdömd villkorlig dom med en föreskrift om samhällstjänst (tredje stycket). Även vid skyddstillsyn kan domstolen förena en tidigare utdömd påföljd med dagsböter om brottslighetens straffvärde eller art kräver det, eller om det krävs med hänsyn till den dömdes tidigare brottslighet (34 kap. 6 § första stycket). Liksom vid villkorlig dom kan den tidigare utdömda påföljden under vissa förutsättningar förenas med en föreskrift om samhällstjänst för att undvika att ett fängelsestraff döms ut (andra stycket). Det går också att kombinera den tidigare utdömda skyddstillsynen med ett fängelsestraff enligt 28 kap. 3 § (tredje stycket). På så sätt görs det möjligt att meddela en konsumtionsdom efter en tidigare utdömd villkorlig dom eller skyddstillsyn även i fall då den tidigare utdömda påföljden inte i sig kan anses tillräckligt ingripande, med hänsyn till den samlade brottslighetens straffvärde eller art. Det kan övervägas om den möjligheten bör finnas kvar för att förstärka ingripandegraden i de icke-frihetsberövande påföljderna vid konsumtionsdom. Möjligheten att meddela konsumtionsdom ska enligt regeringens förslag som utgångspunkt vara begränsad till nyupptäckt brottslighet som med hänsyn till påföljden är av ringa karaktär jämfört med den brottslighet som omfattas av den ursprungliga domen. utdömda påföljden i sig inte kan anses vara tillräckligt ingripande för att en konsumtionsdom ska kunna komma i fråga är den tillkommande brottsligheten inte utan nämnvärd betydelse med hänsyn till påföljden. Domstolen ska då som huvudregel döma särskilt för den tillkommande brottsligheten. Med en sådan ordning finns som utredningen konstaterar inte något fortsatt behov av att kunna förstärka en konsumtionsdom avseende villkorlig dom eller skyddstillsyn med t.ex. böter eller samhällstjänst. I de situationer där en tidigare utdömd påföljd enligt nuvarande reglering förenas med en ytterligare sanktion enligt 5 § andra– tredje styckena eller 6 § första–tredje styckena kan i praktiken likvärdiga resultat erhållas genom att domstolen dömer särskilt. I stället för att t.ex. kombinera en villkorlig dom med dagsböter eller en föreskrift om samhällstjänst kan en ny villkorlig dom dömas ut och kombineras med den sanktion som den tillkommande brottslighetens straffvärde eller art kräver. Den nuvarande regleringen i 5 och 6 §§ kan alltså inte anses nödvändig. Även om de icke-frihetsberövande påföljderna i strikt mening inte kan straffmätas på motsvarande sätt som t.ex. fängelse är det enligt regeringen möjligt att göra en i sammanhanget tillräcklig bedömning av den tidigare påföljdens ingripandegrad även när det är fråga om villkorlig dom eller skyddstillsyn. har i sitt yttrande över remissen gett uttryck för att det fortfarande finns ett behov av de förstärkande momenten bl.a. för att undvika onödiga tröskeleffekter. Ett exempel skulle vara en situation där den samlade brottsligheten i och för sig skulle motivera en frivårdspåföljd i kombination med ett förstärkande moment men brotten sedda var för sig inte skulle göra det. Följden kan enligt tingsrätten då bli en ny dom med samma innehåll som den ursprungliga, vilket i praktiken innebär att reaktionen på den samlade brottsligheten inte blir tillräckligt ingripande. utgångspunkt att straff ska bestämmas utifrån brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde förändras inte genom det förslag som regeringen lämnar. En tillräckligt ingripande påföljd sett till den eller de gärningar som omfattas av påföljden ska alltid väljas. Huvudregeln enligt regeringens förslag är att ny brottslighet alltid ska leda till en ny dom. Konsumtionsdom ska som utgångspunkt endast kunna dömas ut vid nyupptäckt brottslighet som med hänsyn till påföljden är av ringa karaktär jämfört med den brottslighet som omfattas av den ursprungliga domen. Detta innebär att fler gärningar kommer att behandlas som återfall och därmed mötas av ett skärpt ingripande. Regeringen delar därför inte tingsrätts bedömning. Det föreslås därför att regleringen i nuvarande 34 kap. 5 § andra–tredje styckena och 6 § första–tredje styckena, som anger att domstolen kan besluta om förstärkande inslag till en tidigare utdömd villkorlig dom eller skyddstillsyn, ska slopas. Det bör inte vara möjligt att förlänga prövotiden vid konsumtionsdom eller att besluta om varning m.m. Enligt nuvarande reglering kan prövotiden för såväl villkorlig dom som skyddstillsyn förlängas om domstolen beslutar att påföljden ska omfatta ytterligare brott. Vidare får domstolen också besluta om bl.a. varning och föreskrifter om skadeståndsbetalning respektive om övervakning av den 2015/16:151 dömde (34 kap. 5 § fjärde stycket och 6 § fjärde stycket samt 27 kap. 6 § 1 eller 2 respektive 28 kap. 7 och 9 §§ ). Med regeringens förslag ska en villkorlig dom eller en skyddstillsyn som inte är helt verkställd endast kunna omfatta nyupptäckt brottslighet som på grund av sitt ringa straffvärde inte skulle ha påverkat det tidigare påföljdsvalet på ett nämnvärt sätt om den hade prövats tillsammans med den ursprungliga brottsligheten. I sådana fall framstår det varken som angeläget eller konsekvent att förlänga prövotiden eller besluta om varning eller andra åtgärder som omfattas av den nuvarande regleringen. Det finns dessutom ett värde i att förenkla och renodla regleringen gällande hanteringen av tidigare påföljder som inte har verkställts. Mot denna bakgrund bör det inte finnas möjlighet att förlänga prövotiden eller besluta om varning eller andra åtgärder när det beslutas att en tidigare utdömd villkorlig dom eller skyddstillsyn ska avse även nyupptäckt brottslighet. Det föreslås därför att 34 kap. 5 § fjärde stycket och 6 § fjärde stycket ska slopas. Möjligheten att meddela en konsumtionsdom om den tidigare påföljden är fängelse och det finns synnerliga skäl avskaffas När den tidigare påföljden är fängelse kan konsumtionsdom också meddelas om det finns synnerliga skäl för det. Är den tidigare påföljden sluten ungdomsvård får sådant beslut meddelas om det finns särskilda skäl. Det finns alltså ett större utrymme att låta en tidigare utdömd påföljd omfatta ytterligare brott när det är fråga om en ung lagöverträdare än en vuxen. Dessa regler är tillämpliga oberoende av brottslighetens straffvärde. Synnerliga skäl enligt bestämmelsen synes kunna bestå i att gärningsmannens sociala situation har förändrats på så sätt att det skulle äventyra den positiva utvecklingen att döma ut en ny påföljd (se NJA 1995 s. 711). Det ska alltså vara fråga om omständigheter hänförliga till gärningsmannens personliga förhållanden. Motsvarande torde gälla särskilda skäl enligt bestämmelsen som rör sluten ungdomsvård. Som exempel på sådana anges i förarbetena att den unge begått ett nytt brott innan en sluten ungdomsvård till fullo verkställts men det förefaller olämpligt att döma särskilt till ett kortare fängelsestraff på grund av pågående utslussning från den slutna ungdomsvården (prop. 1997/98:96, Vissa reformer av påföljdssystemet s. 205). En grundläggande utgångspunkt vid påföljdsbestämningen är att straff ska bestämmas i proportion till brottets allvar. Lagstiftningen lämnar också ett visst utrymme för domstolen att på olika sätt beakta omständigheter som har med den tilltalades personliga förhållanden att göra. Till exempel ska vissa omständigheter hänförliga till gärningsmannens person beaktas av domstolen i lindrande riktning vid straffmätningen och i vissa fall medföra att påföljden helt efterges (29 kap. 5–6 §§ ). Sådana s.k. billighetsskäl ska också beaktas vid påföljdsvalet (30 kap. 4 § ). Vidare kan en påtaglig förbättring av den tilltalades sociala situation utgöra ett särskilt skäl för skyddstillsyn (30 kap. 9 § ). Utredningen föreslår att undantagsregeln om att konsumtionsdom ska kunna meddelas då det föreligger synnerliga skäl ska tas bort. Det finns enligt regeringen goda skäl för att en ny påföljd som regel ska bestämmas för tillkommande brottslighet samt att ny brottslighet beaktas som återfall och därmed möts av en mer ingripande reaktion. Det är också viktigt att proportionalitetsprincipen upprätthålls i systemet och att ett straff som avviker från brottets straffvärde döms ut endast när det finns sakliga skäl för det. Dessa förhållanden talar enligt regeringen mot en ordning som innebär att det ska vara möjligt att meddela en konsumtionsdom i andra fall än de som ovan behandlas, dvs. när det är fråga om nyupptäckt brottslighet som med hänsyn till den utdömda påföljden är utan nämnvärd betydelse. Enligt regeringen innefattar påföljdssystemet tillräckliga möjligheter att beakta särskilt ömmande omständigheter hänförliga till den tilltalades person även utan en sådan möjlighet. Om det i det enskilda fallet finns sådana omständigheter som i nuvarande system inneburit att det ansetts föreligga synnerliga skäl för en konsumtionsdom bör de som utgångspunkt kunna beaktas vid bestämmande av påföljd. På så vis kan resultat som framstår som oskäliga undvikas i det enskilda fallet. Det saknas därför skäl att, som anfört i sitt yttrande över utkastet till lagrådsremiss, ytterligare överväga frågan om ett avskaffande av möjligheten att vid synnerliga skäl meddela konsumtionsdom vid ny brottslighet. Regeringen delar alltså utredningens uppfattning att det inte bör finnas något utrymme att besluta om konsumtionsdom utöver vad som ovan anges när den tidigare domen avser fängelse. Möjligheten till konsumtionsdom vid särskilda skäl bör finnas kvar om den tidigare påföljden är sluten ungdomsvård När påföljden i den ursprungliga domen är sluten ungdomsvård är situationen något annorlunda. Utgångspunkten att tillkommande brott som utgör återfall ska leda till ett skärpt ingripande gör sig i och för sig gällande även för unga liksom vikten av att proportionalitetsprincipen upprätthålls. Enligt vad som konstaterats tidigare menar regeringen att det inte finns skäl för ett generellt avsteg från principen om att ny brottslighet ska leda till ett skärpt ingripande när den tidigare påföljden var sluten ungdomsvård. Inte heller finns det enligt regeringen skäl för en undantagsregel vid synnerliga skäl om den tidigare påföljden är fängelse. De påföljder som tillämpas för unga lagöverträdare skiljer sig dock i vissa avseenden från de som huvudsakligen tillämpas för vuxna. För unga lagöverträdare gäller särskilda regler för straffmätning och påföljdsval och anpassade påföljder ska väljas i första hand. Ungdomspåföljderna syftar till att motverka de riskfaktorer som kan leda till fortsatt brottslighet. Även när unga begått brott måste dock reaktionen återspegla brottets allvar och lika fall så långt möjligt behandlas lika. Sluten ungdomsvård kan väljas som påföljd för brott som den unge begått (32 kap. 5 § första stycket ). En konsekvens av den regleringen är att en ny sluten ungdomsvård inte kan väljas om den unge har begått ett brott under verkställigheten men efter det att han eller hon har fyllt . I en sådan situation saknas det ju med hänsyn till den tilltalades ålder förutsättningar att på nytt döma till sluten 2015/16:151 ungdomsvård. Är det då fråga om brott vars straffvärde motsvarar ett kortare fängelsestraff kan ett rimligt resultat vara svårt att uppnå utan en undantagsregel (prop. 1997/98:96 s. 205).