prop · H303162 · 2016-04-07 00:00:00 — Vidare bör det typiskt sett krävas att det är företaget som genom ställ- företrädare eller ombud medverkar i utredningen. Att en enskild befatt- ningshavare vid företaget anmäler en överträdelse bör alltså inte beaktas i förmildrande riktning enligt denna bestämmelse. Bestämmelsen ska inte tolkas motsatsvis på så sätt att den som förnek- ar en överträdelse eller försvårar utredningen drabbas av en hårdare sank- tion än vad som annars hade blivit fallet. Av andra stycket framgår att det i försvårande riktning särskilt ska beaktas om företaget har gjort sig skyldigt till en överträdelse. ska då fästa vikt vid om överträdelserna är likartade och om det har gått mellan de olika överträdelserna. Uppräkningen av omständigheter i paragrafen är inte uttömmande, utan en sammanvägd bedömning av alla relevanta omständigheter ska göras. Att en person har förlorat sin anställning eller ålagts att betala ett skade- stånd på grund av överträdelsen bör t.ex. kunna beaktas i förmildrande riktning. Paragrafen är i viss utsträckning utformad efter förebild i 15 kap. 1 c § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, jfr prop. 2013/14:228 s. 312 och 2014/15:57 s. 69. 11 § När sanktionsavgiftens storlek fastställs ska särskild hänsyn tas till 1. sådana omständigheter som anges i 9 och 10 §§, 2015/16:162 2. företagets eller den fysiska personens finansiella ställning, och 3. den vinst som företaget har gjort eller de kostnader som har und- vikits till följd av överträdelsen. I paragrafen anges vilka hänsyn som ska ta vid fast- ställandet av sanktionsavgiftens storlek. Paragrafen genomför delvis arti- kel 30b i revisorsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 14.10. Av paragrafen följer att sanktionsavgiftens storlek ska bestämmas med utgångspunkt i de omständigheter som framgår av 9 och 10 §§. Dess- utom ska beakta företagets eller den fysiska person- ens finansiella ställning. Om det går att fastställa ska även den vinst som företaget har gjort eller de kostnader som har undvikits till följd av över- trädelsen beaktas. Storleken på en sanktionsavgift ska ökas för att exem- pelvis ta hänsyn till om en överträdelse inneburit en vinst eller minskade kostnader för företaget, men avgiften kan också sänkas till följd av exem- pelvis ett utdömt skadestånd eller förlorad inkomst. Med finansiell ställning avses exempelvis företagets årsomsättning eller den fysiska personens inkomst och förmögenhet. En kostnad som kan ha undvikits är t.ex. kostnaden för upphandling av revisor. Uppräkningen av omständigheter att beakta är inte uttömmande, utan en sammanvägd bedömning av alla relevanta omständigheter ska göras. Särskild hänsyn ska dock tas till de omständigheter som anges i paragraf- en. Se vidare författningskommentaren till 9 och 10 §§. Paragrafen är utformad efter förebild i 15 kap. 9 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, jfr prop. 2013/14:228 s. 313 f. och 2014/15:57 s. 69 f. 12 § Frågor om ingripanden mot fysiska personer tas upp av Finans- inspektionen genom sanktionsföreläggande. Ett sanktionsföreläggande innebär att den fysiska personen föreläggs att inom godkänna ett ingripande enligt 7 § första stycket 2 eller 3 som är bestämt till tid eller belopp. När föreläggandet har godkänts, gäller det som ett domstolsavgörande som fått laga kraft. Ett godkännande som görs som angetts i föreläggandet är utan verkan. Paragrafen reglerar, tillsammans med de följande paragraferna, förfaran- det för beslut om sanktioner genom sanktionsföreläggande. Övervägan- dena finns i avsnitt 14.11. Enligt första stycket ska ingripanden mot en styrelseledamot i företaget av allmänt intresse, företagets verkställande direktör eller en ersättare för någon av dem, avseende företagets överträdelser enligt 5 §, tas upp av genom sanktionsföreläggande. Av andra stycket framgår att ett sanktionsföreläggande innebär att den som bedöms vara ansvarig för en överträdelse föreläggs att inom godkänna ett ingripande enligt 7 § första stycket 2 eller 3 som är bestämt till tid eller belopp. Tidsfristen bör vara så lång att personen i fråga får skäligt rådrum att ta ställning till påståen- Av tredje stycket framgår att ett godkänt föreläggande gäller som en domstols lagakraftvunna avgörande. Ett godkänt sanktionsföreläggande i fråga om sanktionsavgift kan därmed verkställas enligt utsökningsbalken (se 3 kap. 1 § utsökningsbalken). Paragrafen är utformad efter förebild i 15 kap. 9 a § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, jfr prop. 2014/15:57 s. 70. 13 § Ett sanktionsföreläggande ska innehålla uppgift om 1. den fysiska person som föreläggandet avser, 2. överträdelsen och de omständigheter som behövs för att känneteck- na den, 3. de bestämmelser som är tillämpliga på överträdelsen, och 4. den sanktion som föreläggs personen. Föreläggandet ska också innehålla en upplysning om att ansökan om sanktion kan komma att ges in till domstol, om föreläggandet inte god- känns inom den tid som anger. I paragrafen anges vilka uppgifter som ett sanktionsföreläggande ska innehålla. Övervägandena finns i avsnitt 14.11. För att kunna identifiera en överträdelse och avgränsa den mot andra förfaranden måste ett sanktionsföreläggande innehålla vissa specifika uppgifter. Av första stycket framgår vilka uppgifter som ett sanktions- föreläggande ska innehålla. Med de omständigheter som behövs för att känneteckna överträdelsen avses en beskrivning av vad som läggs den berörda personen till last. Genom uppgifter ska mottagaren av föreläggandet enkelt kunna förstå vad inspektionen hävdar att han eller hon har gjort sig skyldig till och därigenom kunna bedöma hur föreläggandet ska bemötas. Av föreläggandet bör det framgå och på vilken plats som överträdelsen har ägt rum samt vilket företag av allmänt intresse som har begått den. Dessutom bör det framgå varför anser att företagets överträdelse är allvarlig och på vilka grunder inspek- tionen bedömer att personen i fråga har orsakat överträdelsen uppsåtligen eller av grov oaktsamhet (jfr 6 § andra stycket). Enligt andra stycket ska sanktionsföreläggandet även innehålla en upp- lysning om att en ansökan om sanktion kan komma att ges in till dom- stol, om personen i fråga inte godkänner föreläggandet inom den tid som anger. Paragrafen är utformad efter förebild i 15 kap. 9 b § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, jfr prop. 2014/15:57 s. 70. 14 § Om ett sanktionsföreläggande inte har godkänts inom angiven tid, får ansöka hos domstol om att sanktionen ska beslut- as. En sådan ansökan ska göras hos den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av beslut om ingripande mot företaget för samma överträdelse. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. I paragrafen anges vad som gäller i fråga om domstolsprövning för det fall ett sanktionsföreläggande enligt 12 § inte har godkänts. Övervägan- dena finns i avsnitt 14.11. 2015/16:162 Av första stycket framgår att får ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om att sanktionen ska beslutas. En sådan ansökan ska göras hos den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklag- ande av eventuella beslut om ingripande mot före- taget för samma överträdelse, dvs. Av andra stycket framgår att det krävs prövningstillstånd för att ett avgörande av Förvaltningsrätten ska få överklagas till kammarrätten. Paragrafen är utformad efter förebild i 15 kap. 9 c § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, jfr prop. 2014/15:57 s. 70. 15 § En sanktion får beslutas bara om sanktionsföreläggandet har del- getts den fysiska personen från överträdelsen. I paragrafen görs en begränsning i tiden i fråga om ett sanktionsförelägg- andes giltighet. Övervägandena finns i avsnitt 14.11. Paragrafen innebär att en sanktion för en överträdelse enligt 5 § får beslutas bara om sanktionsföreläggandet har delgetts den som sanktionen riktas mot från överträdelsen. Vid delgivning av ett sanktionsföreläggande får det i normala fall anses vara olämpligt att använda kungörelsedelgivning och andra delgivnings- former enligt 3 § andra stycket, 34–38 och 47–51 §§ delgivningslagen (2010:1932), jfr 4 § den lagen. Paragrafen är utformad efter förebild i 15 kap. 9 d § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, jfr prop. 2014/15:57 s. 70 f. 16 § Företag av allmänt intresse ska med årliga avgifter bekosta verksamhet. får dessutom ta ut avgifter för prövning av ansökningar och anmälningar enligt EU:s revi- sorsförordning. Regeringen får meddela föreskrifter om de avgifter som avses i första stycket. I paragrafen finns bestämmelser om avgifter som får ta ut. Övervägandena finns i avsnitt 14.2. Enligt första stycket ska företag av allmänt intresse betala årliga avgift- er för att bekosta verksamhet enligt denna lag. får dessutom ta ut avgifter för prövning av ansök- ningar och anmälningar enligt revisorsförordningen. Det som i första hand avses är ansökningar om dispens från bestämmelserna om revi- sionsuppdragets varaktighet (artikel 17.6 i förordningen). Hänvisningen till revisorsförordningen är utformad på så sätt att den inte avser EU-bestämmelserna i en viss angiven lydelse, s.k. dynamisk hänvisning, eftersom den rör den svenska behöriga myndighetens verk- samhet. I andra stycket finns ett bemyndigande för regeringen i fråga om avgifter enligt första stycket. Paragrafen är utformad efter förebild i 9 kap. 27 och 28 §§ lagen (1998:1479) om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument, jfr prop. 2015/16:10 s. 365 f. Betalning av sanktionsavgift Prop. 17 § En sanktionsavgift ska betalas till från det att avgörandet fick laga kraft eller sanktionsföreläggandet godkändes eller inom den som anges i beslutet eller förelägg- andet. Sanktionsavgiften tillfaller staten. I paragrafen finns en bestämmelse om betalning av sanktionsavgiften. Övervägandena finns i avsnitt 14.11. Enligt första stycket ska företaget eller den fysiska personen betala sanktionsavgiften efter det att beslutet eller domen fick laga kraft eller sanktionsföreläggandet godkändes eller inom den som anges i beslutet eller föreläggandet. Enligt andra stycket tillfaller sanktionsavgiften staten, dvs. inte Finans- inspektionen. Paragrafen är utformad efter förebild i 15 kap. 11 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, jfr prop. 2002/03:139 s. 554, 2013/14:228 s. 314 och 2014/15:57 s. 71. Verkställighet av beslut om sanktionsavgift 18 § Om en sanktionsavgift inte har betalats inom den tid som anges i 17 §, får beslutet om avgift verkställas enligt utsökningsbalken. Finans- inspektionen ska då lämna den obetalda avgiften för indrivning. Bestäm- melser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. En sanktionsavgift som har påförts faller bort i den utsträckning verk- ställighet inte har skett från det att beslutet fick laga kraft eller sanktionsföreläggandet godkändes. Paragrafen behandlar verkställigheten av beslut om sanktionsavgift gentemot ett företag av allmänt intresse. Övervägandena finns i avsnitt 14.11. Av första stycket framgår att beslut om sanktions- avgift får verkställas enligt utsökningsbalken, om avgiften inte har betal- ats inom rätt tid. Att beslutet får verkställas enligt utsökningsbalken inne- bär att verkställighet får ske utan föregående dom eller utslag, om avgift- en inte har betalats (3 kap. 1 § utsökningsbalken). Att ett godkänt sank- tionsföreläggande mot en fysisk person får verkställas som en lagakraft- vunnen dom framgår av 12 §. I stycket finns också en bestämmelse om indrivning som innebär att ska lämna den obetalda sanktionsavgiften för indriv- ning enligt lagen om indrivning av statliga fordringar m.m. Enligt tredje stycket gäller det en preskriptionstid från det att ett beslut om sanktionsavgift fick laga kraft eller ett sanktionsförelägg- ande godkändes. Lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m. är inte tillämplig (se 1 § i den lagen). Paragrafen är delvis utformad efter förebild i 15 kap. 12–14 §§ lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, jfr prop. 2002/03:139 s. 554 f., 2013/14:228 s. 314 och 2014/15:57 s. 71. 2015/16:162 Överklagande 19 § beslut enligt denna lag får överklagas till all- män förvaltningsdomstol. Ett beslut om sanktionsföreläggande enligt 12 § får dock inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. får bestämma att ett beslut ska gälla . Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av Finansinspek- tionens beslut. Paragrafen genomför delvis artikel 30d i revisorsdirektivet och kompletterar därmed även revisorsförordningen. Övervägandena finns i avsnitt 14.11. Av första stycket framgår att beslut enligt lagen får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Detta gäller inte ett beslut att utfärda ett sanktionsföreläggande mot en fysisk person, jfr dock 14 §. Närmare bestämmelser om överklagande finns i förvaltningslagen (1986:223). Ett godkänt sanktionsföreläggande kan inte angripas med ordinära rättsmedel. I undantagsfall kan det dock vara möjligt att ansöka om res- ning enligt 37 b § förvaltningsprocesslagen (1971:291). Resning förut- sätter att det på grund av något särskilt förhållande finns synnerliga skäl att pröva saken på nytt (jfr prop. 2014/15:57 s. 64 f.). I andra stycket anges att det krävs prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. Tredje stycket innebär att i brådskande fall får besluta att ett föreläggande att upphöra med ett visst agerande, ett beslut om att en fysisk person inte får inneha vissa befattningar i ett företag av allmänt intresse eller ett beslut om sanktionsavgift ska gälla (jfr prop. 1992/93:89 s. 207). Paragrafen är delvis utformad efter förebild i 17 kap. 1 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, jfr prop. 2002/03:139 s. 557 f. och 2014/15:57 s. 71. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Lagen tillämpas inte på överträdelser som har skett före ikraft- trädandet. Lagen träder i kraft (punkten 1). Av punkten 2 följer att sanktioner inte får beslutas för överträdelser som har ägt rum före ikraftträdandet. När det gäller överträdelser som pågår när lagen träder i kraft tillämpas lagen såvitt avser den del av över- trädelsen som hänför sig till tiden efter ikraftträdandet. Med överträdelser avses detsamma som i 5 §. Övervägandena finns i avsnitt 15. Förslaget till lag om ändring i revisorslagen 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om (3 §), 2. auktorisation av revisorer (4 och 5 §§), 3. godkända revisorer (6 §), 4. revisionsföretag (8–12 §§), 5. registrering av revisionsbolag och revisorer från ett tredjeland (13– 16 b §§), 6. huvudansvarig i revisionsverksamhet (17 §), 7. giltighetstid för auktorisation, godkännande och registrering (18 §), 8. revisorns skyldigheter (19–27 §§), 9. kvalitetskontroll (27 a §), 10. uppgiftslämnande m.m. (27 b–31 a §§), 11. disciplinära åtgärder m.m. (32–35 §§), och 12. överklagande, straffansvar m.m. (36–41 §§). Bestämmelser som gäller vid revision av företag av allmänt intresse och för revisorer och registrerade revisionsbolag som utför sådan revi- sion finns även i och rådets förordning (EU) nr 537/2014 av om särskilda krav avseende lagstadgad revision av företag av allmänt intresse och om upphävande av kommis- sionens beslut /909/EG (EU:s revisorsförordning). Paragrafen återger revisorslagens huvudsakliga innehåll. I det nya andra stycket anges upplysningsvis att det i EU:s revisorsför- ordning finns bestämmelser som ska tillämpas i fråga om revision av företag av allmänt intresse. Eftersom det är en upplysningsbestämmelse är den utformad på så sätt att den avser EU-bestämmelserna i den vid varje tidpunkt gällande lydelsen, s.k. dynamisk hänvisning. Revisorsförordningen behandlar bl.a. revisionsarvoden, konsulttjänster, rapportering av oegentligheter, kvalitetskontroll, rapportering till revi- sionsutskottet och tillsynsmyndigheter, rapport om öppenhet och insyn och verksamheten hos tillsynsmyndigheten (). Vad som avses med företag av allmänt intresse framgår av 2 § 9. 2 § I denna lag avses med 1. revisor: en auktoriserad eller godkänd revisor, 2. auktoriserad revisor: en revisor som har auktoriserats enligt 4 §, 3. godkänd revisor: en revisor som ursprungligen har godkänts enligt äldre bestämmelser utan att ha avlagt revisorsexamen, 4. revisionsföretag: a) en revisor som utövar revisionsverksamhet som enskild närings- b) ett enkelt bolag med annan revisor, ett handelsbolag eller ett aktie- bolag som en revisor utövar revisionsverksamhet i, eller c) ett företag som av en behörig myndighet i en annan stat inom EES än har godkänts att utföra lagstadgad revision, 5. registrerat revisionsbolag: ett revisionsföretag som har registrerats 14 eller 16 a §, 6. revisor från ett tredjeland: någon som har registrerats enligt 16 b §, 7. nätverk: en struktur för samarbete i vilken minst ett revisionsföretag a) tydligt syftar till vinstdelning eller kostnadsdelning, b)har ett gemensamt ägande eller en gemensam kontroll eller ledning, c)har gemensamma system för kvalitetssäkring, d)har en gemensam affärsstrategi, e)använder ett gemensamt namn, eller f)i betydande omfattning har gemensam personal, a)verksamhet som består i sådan granskning av förvaltning eller eko- nomisk information som utmynnar i en rapport eller någon annan hand- ling som är avsedd att utgöra bedömningsunderlag även för någon annan än uppdragsgivaren, samt b)rådgivning eller annat biträde som föranleds av iakttagelser vid granskning enligt a, 9.företag av allmänt intresse: a)företag vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad, b)företag som har tillstånd att driva rörelse enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, c)värdepappersbolag som har tillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket 2 och 8 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, eller d)företag som har tillstånd att driva rörelse enligt försäkringsrörelse- lagen (2010:2043), utom sådana företag som har beviljats undantag enligt 1 kap. 19 eller 20 § i den lagen, 10.EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 11.tredjeland: en stat utanför EES. Paragrafen innehåller definitioner. Flertalet av dessa är oförändrade. I punkten 4 definieras revisionsföretag. Ett företag som av en behörig myndighet i en annan stat inom EES än har godkänts att utföra lagstadgad revision omfattas av begreppet, utan att det som enligt hittills- varande lydelse krävs att en revisor (jfr punkten 1) utövar revisionsverk- samhet i företaget. Se vidare författningskommentaren till 16 a §. Definitionen av registrerat revisionsbolag i punkten 5 omfattar nu även företag från en annan stat inom EES som har registerats som revisions- bolag enligt 16 a §. Övervägandena med anknytning till punkterna 4 och 5 finns i avsnitt 6. I punkten 9 definieras företagskategorin företag av allmänt intresse. Definitionen innehåller fyra undergrupper och motsvarar definitionen av företagskategorin i artikel 2.13 i revisorsdirektivet. Den första undergruppen utgörs av företag vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad i en medlemsstat, dvs. vad som ofta benämns börsbolag. Med överlåtbara värdepapper avses enligt lagen om värdepappersmarknaden sådana värdepapper (utom betalnings- medel) som kan bli föremål för handel på kapitalmarknaden. Det kan t.ex. vara fråga om aktier i aktiebolag, motsvarande andelsrätter i andra typer av företag, obligationer och andra skuldförbindelser eller depåbevis för sådana värdepapper. Med ”reglerad marknad” avses enligt 1 kap. 5 § 20 lagen om värde- pappersmarknaden ett multilateralt system inom EES som sammanför eller möjliggör sammanförande av ett flertal köp- och säljintressen i finansiella instrument från tredje man. Den andra undergruppen är sådana företag som har tillstånd att driva rörelse enligt lagen om bank- och finansieringsrörelse. Som framgår av den lagen rör det sig bl.a. om bankaktiebolag, sparbanker, medlemsbank- er och kreditmarknadsföretag. Den tredje undergruppen utgörs av värdepappersbolag som har till- Prop. 2015/16:162 stånd enligt 2 kap. 2 § första stycket 2 och 8 lagen om värdepappers- Den fjärde undergruppen är försäkringsföretag som har tillstånd att driva rörelse enligt försäkringsrörelselagen, utom sådana företag som har medgetts undantag enligt 1 kap. 19 eller 20 § i den lagen. Företag som ingår i undergruppen är bl.a. försäkringsaktiebolag och ömsesidiga för- säkringsbolag. Övervägandena angående definitionen av företag av allmänt intresse finns i avsnitt 5. Punkterna 10 och 11 motsvarar de hittillsvarande punkterna 9 och 10. 1. pröva frågor om auktorisation, godkännande och registrering enligt denna lag, 2. utöva tillsyn över revisionsverksamhet samt över revisorer, registre- rade revisionsbolag och revisorer från ett tredjeland, 3. pröva frågor om disciplinära och andra åtgärder mot revisorer, reg- istrerade revisionsbolag, revisorer från ett tredjeland och, i den omfatt- ning som framgår av §, före detta revisorer, och 4. ansvara för att god revisorssed och god revisionssed utvecklas på ett ändamålsenligt sätt. Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela när- mare föreskrifter om . Paragrafen innehåller bestämmelser om uppgifter. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. I första stycket punkten 3 förs det in en bestämmelse om att i viss utsträckning ska pröva frågor om disciplinära åtgärder även mot före detta revisorer. Bestämmelsen har sin bakgrund i artikel 22a i revisorsdirektivet. En revisor som avsäger sig sin auktorisation eller sitt godkännande står enligt den hittillsvarande regleringen inte längre under nämndens tillsyn (jfr punkten 2). Den nya bestämmelsen innebär att kan besluta om sanktionsavgifter enligt § mot före detta revisorer som i strid med 25 a § tillträder en ledande befattning hos en tidigare revisions- klient. Se vidare kommentaren till de paragraferna. Ändringen av upplysningsbestämmelsen i andra stycket innebär ingen ändring i sak. 4 § En auktoriserad revisor ska 1. yrkesmässigt utöva revisionsverksamhet, 2. vara bosatt i eller i en annan stat inom EES, 3. varken vara i konkurs, ha näringsförbud, ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § , vara förbjuden att lämna juridiskt eller ekonomiskt biträde enligt 3 § lagen (1985:354) om förbud mot juridiskt eller eko- nomiskt biträde i vissa fall eller vara föremål för någon motsvarande råd- ighetsinskränkning i en annan stat, 2015/16:162 4. ha den utbildning och erfarenhet som behövs för revisionsverksam- het, 5. hos ha avlagt revisorsexamen, och 6. vara redbar och i övrigt lämplig att utöva revisionsverksamhet. Om det finns särskilda skäl, får i ett enskilt fall bevilja undantag från kraven i första stycket 1 och 2. Paragrafen innehåller de grundläggande krav som ställs på en auktorise- rad revisor. Övervägandena finns i avsnitt 6. Ändringen i första stycket punkten 2 innebär att inte längre jämställs med stater inom EES. 5 § Det krav på revisorsexamen som ställs upp i 4 § första stycket 5 ska anses uppfyllt också av den som 1. innehar ett sådant utländskt examensbevis som krävs för att få utföra lagstadgad revision i a) någon stat inom EES, eller b) ett tredjeland, om den staten tillåter att revisorer som har auktori- serats enligt denna lag på motsvarande villkor utövar revisionsverksam- het där, och 2. hos har genomgått ett särskilt lämplighetsprov. Paragrafen anger när kravet på revisorsexamen ska anses uppfyllt av den som inte har avlagt revisorsexamen hos . Övervägan- dena finns i avsnitt 6. Ändringarna i punkterna 1 a och 1 b innebär att inte längre jämställs med stater inom EES. 8 § En revisor får utöva revisionsverksamhet endast som enskild när- ingsidkare eller i ett annat revisionsföretag. Om det finns särskilda skäl, får tillåta att en revisor utövar revisionsverksamhet i ett tredjeland trots att villkoret i första stycket inte är uppfyllt. Paragrafen behandlar de verksamhetsformer som är tillåtna för revisorer. Övervägandena finns i avsnitt 6. Enligt ändringen i andra stycket jämställs inte längre med stater inom EES.