prop · H303113 · 2016-03-01 00:00:00 — Regeringen föreslår därför att ansvarsfrihetsregeln i bestämmelsen om förberedelse och stämpling i 23 kap. 2 § ska utvidgas så att, utöver fall där faran för brottets fullbordan var ringa, även mindre allvarliga gärningar undantas från straffansvar. Den föreslagna utformningen, som innebär att det vid sidan av farebedömningen också ska göras en bedömning av andra omständigheter kring gärningen, ger god vägledning för hur bedömningen av om en gärning ska vara straffri ska gå till. En jämförelse kan göras med undantagsregeln i 7 § lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet, enligt vilken ansvar inte ska dömas ut om det funnits endast obetydlig fara för att gärningen skulle leda till sådan brottslighet som avses i lagen eller om gärningen med hänsyn till andra omständigheter är att anse som ringa. Regeringen delar därmed inte Hovrättens för Nedre uppfattning om bestämmelsens utformning. Vid bedömningen av om gärningen är mindre allvarlig bör hänsyn framförallt tas till det avsedda brottets straffvärde och till förberedelse- eller stämplingsgärningens karaktär. Också omständigheterna kring förberedelse- eller stämplingsgärningen bör beaktas. Regeringen återkommer i författningskommentaren till när en gärning bör kunna bedömas som mindre allvarlig. Regeringen anser inte att det finns tillräckliga skäl att genomföra utredningens förslag om avkriminalisering av förberedelse till vissa ringa brott. Det finns inte heller skäl att, som och föreslår, överväga avkriminaliseringar på försöksstadiet. 5.4Allmänna utgångspunkter för en utökad kriminalisering av förstadier till brott Att på ett tidigt stadium kunna ingripa mot allvarligare brott är viktigt i arbetet mot organiserad brottslighet. Sådan brottslighet föregås av noggrann planering vid vilken flera personer deltar, varför bestämmelserna om osjälvständiga brott är av särskild betydelse för möjligheterna att motverka densamma. För att kriminalisering ska vara befogad gäller som en allmän utgångspunkt att det beteende som ska kriminaliseras är straffvärt. Kriminalisering av förstadier till brott är dessutom tänkt att förbehållas brott av En utgångspunkt för bedömningen av om ett brott bör straff- 2015/16:113 beläggas på försöks-, förberedelse- eller stämplingsstadiet är således det fullbordade brottets abstrakta straffvärde. Därutöver bör det också i praktiken finnas fall av brottet som är så allvarliga att ett ingripande redan på förstadiet framstår som motiverat. Vid bedömningen av om förstadier till ett brott bör kriminaliseras måste hänsyn vidare tas till det självständiga brottets konstruktion. Som regel finns starkare skäl för en kriminalisering om det självständiga brottet är konstruerat som ett skadebrott än som ett farebrott. Liksom vid annan kriminalisering måste det i fråga om förstadier till brott finnas skäl att anta att kriminaliseringen har någon effekt. Det innebär att det måste undersökas om det för den aktuella brottstypen finns något reellt tillämpningsområde för den tänkta osjälvständiga brottsformen. Det måste också krävas att införandet av ett straffansvar skulle få praktisk betydelse och att det blir möjligt att i praktiken upprätthålla kriminaliseringen (se prop. 2010/11:76 s. 27). Utrymmet för att straffbelägga försök till brott är något större än beträffande förberedelse och stämpling eftersom de senare brottsformerna avser gärningar som i regel befinner sig på ett längre avstånd från fullbordat brott. 5.5Förhållandet mellan förberedelse och stämpling Regeringens bedömning: Stämpling till brott bör inte generellt betraktas som mindre allvarligt än förberedelse till samma brott. Det saknas därför som utgångspunkt skäl att särbehandla stämpling som osjälvständig brottsform. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna godtar utredningens bedöm- ning eller lämnar den utan erinran. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Kriminalisering av såväl förberedelse som stämpling är avsedd att endast omfatta sådana företeelser på planeringsstadiet som kan anses vara särskilt farliga med hänsyn till risken för att brott ska begås (se prop. 2000/01:85 s. 35). Stämpling är också kriminaliserat i avsevärt mindre utsträckning än förberedelse, vilket har sin bakgrund i ett kronologiskt synsätt enligt vilket stämpling ligger längre från ett fullbordat brott än förberedelse och därmed ansetts mindre straffvärd. I likhet med utredningen finner regeringen dock att detta synsätt kan ifrågasättas. Det kan också ifrågasättas om inte den nuvarande regleringen innebär att klart straffvärda förfaranden kommit att falla utanför det kriminaliserade området. Det förhållandet att två eller flera personer kommer överens om att begå brott torde innebära en påtaglig risk för att det tänkta brottet också kommer till stånd, medan en ensam persons befattning med t.ex. ett brottsverktyg inte nödvändigtvis innebär en större eller ens en lika stor risk. Förberedelsebrottet är snävt definierat genom begränsningen till befatt- Prop. 2015/16:113 ning med pengar eller brottshjälpmedel och det finns en överlappning mellan bestämmelserna om förberedelse och stämpling. Den som tar emot eller lämnar pengar för ett brott torde utöver förberedelse till brottet i regel även göra sig skyldig till stämpling (i samråd med annan beslutar gärningen, söker anstifta annan eller åtar eller erbjuder sig att utföra gärningen) senast i samband med förberedelsegärningen. För det fall förberedelse men inte stämpling till ett visst brott är kriminaliserad och åklagaren lyckas visa att en överenskommelse om brott skett men inte att pengar har överlämnats blir gärningen straffri. Även om det förhållandet att pengar överlämnats eller mottagits typiskt sett ökar risken för att ett fullbordat brott kommer till stånd, och förberedelsehandlingen således kan sägas vara något mera straffvärd, är skillnaden marginell och motiverar inte särbehandlingen av stämpling. Regeringen bedömer mot denna bakgrund att stämpling till brott som huvudregel inte bör betraktas som en mindre allvarlig osjälvständig brottsform än förberedelse till samma brott. I avsnitt 5.6 föreslås en utvidgad kriminalisering av förstadier till ett flertal allvarliga brott. har efterfrågat överväganden angående kriminalisering av stämpling till människosmuggling. Detta förslås dock inte av utredningen och regeringen gör bedömningen att det inte finns underlag för att lämna ett sådant förslag. Inte heller har regeringen funnit skäl att överväga kriminalisering av förstadier till andra brott än de som behandlas i betänkandet respektive promemorian. 5.6Nykriminalisering av försök, förberedelse och stämpling – brott för brott Regeringens förslag: Stämpling till grovt olaga tvång kriminaliseras. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över förslaget. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över för- Skälen för regeringens förslag: Den som genom misshandel eller an- nars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvingar någon att göra, tåla eller underlåta något döms enligt 4 kap. 4 § för Detsamma gäller den som med sådan verkan utövar tvång genom hot att åtala eller ange någon för brott eller att om någon lämna menligt meddelande, om tvånget är otillbörligt. Straffskalan för brott av normalgraden är böter eller fängelse i högst . Om brottet är grovt döms till fängelse i lägst och högst . föreslår regeringen ändrade omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett olaga tvång är grovt, och i avsnitt 7.5 föreslås att brottsbeteckningen grovt olaga tvång ska införas för brottets grova grad. Försök och förberedelse till grovt olaga tvång är straffbart. 2015/16:113 Straffskalan för det grova brottet är sådan att en kriminalisering av stämpling i sig framstår som rimlig. Det framstår vidare som tydligt att det, inte minst inom den organiserade brottsligheten, finns ett reellt tillämpningsområde för ett stämplingsansvar. Brottets karaktär är sådant att det kan planeras och beslutas i förväg och det kan bl.a. tänkas att individer inom kriminella nätverk söker anstifta någon att utföra tvånget. Även brottets konstruktion – att det för brottets fullbordan krävs att ett tvång faktiskt kommer till stånd – är sådan att det finns ett praktiskt tillämpningsområde för stämpling till brottet. Mot denna bakgrund och i linje med regeringens allmänna överväganden om kriminalisering av stämpling till brott görs bedömningen att det finns skäl att utvidga kriminaliseringen av grovt olaga tvång till att även omfatta stämpling till sådant brott. Regeringens förslag: Stämpling till äktenskapstvång kriminaliseras. Förslaget i promemorian överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: avstyrker förslaget och anför bl.a. att kriminalisering av stämpling till brott bör ske med försiktighet samt att syftet att minska antalet tvångsäktenskap bör kunna uppnås bättre genom olika sociala åtgärder. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: i tillstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag: infördes brottet äktenskapstvång i 4 kap. 4 c § . Brottet består i att någon genom olaga tvång eller utnyttjande av utsatt belägenhet förmår en person att gifta sig eller ingå en äktenskapsliknande förbindelse. Fall som omfattar tvång var även tidigare straffbara enligt bestämmelsen om olaga tvång i 4 kap. 4 § . Kriminaliseringen av utnyttjandefallen innebar däremot en nykriminalisering. Brottet, som inte är gradindelat, har straffskalan fängelse i högst . I de fall som innefattar tvång kan de allvarligaste gärningarna bestraffas enligt straffskalan för grovt olaga tvång. Äktenskapstvång är straffbart på försöks- och förberedelsestadiet. Straffbestämmelsen kompletteras dessutom av en bestämmelse om vilseledande till tvångsäktenskapsresa (4 kap. 4 d § ) som avser vissa gärningar på vägen mot ett äktenskapstvång. I den proposition som låg till grund för den nya lagstiftningen (prop. 2013/14:208 s. 59 f.) angavs att det kunde diskuteras om inte även stämpling till äktenskapstvång borde straffbeläggas. Ett skäl som anfördes mot detta var att olaga tvång – vars grova grad alltså omfattar de grövsta fallen av tvång till äktenskap och äktenskapsliknande förbindelser – inte var straffbart på stämplingsstadiet. Med hänvisning till att frågan om att kriminalisera stämpling till grovt olaga tvång omfattades av uppdraget till den nu aktuella utredningen gjordes emellertid bedömningen att det kunde finnas anledning att återkomma till frågan. Straffskalan för äktenskapstvång är fängelse i högst . 2015/16:113 straffskala är sådan att en kriminalisering av stämpling till äktenskaps- tvång i sig framstår som rimlig. Ett fullbordat äktenskapstvång förutsätter att brottsoffret ingått ett äktenskap eller en äktenskapsliknande förbindelse mot sin vilja. Det innebär att det fullbordade brottet kan få såväl långvariga som långtgående följder för den som drabbas. Eftersom tvångsäktenskap normalt sett är en familje- eller släktangelägenhet, kan det förutsättas att handlingar av stämplingskaraktär förekommer i samband med sådana äktenskap. Med beaktande av det sagda och i linje med regeringens allmänna överväganden om kriminalisering av stämpling till brott, inklusive förslaget om att kriminalisera också stämpling till grovt olaga tvång, föreslås att stämpling till äktenskapstvång kriminaliseras. Regeringen instämmer således inte i advokatsamfunds uppfattning att sociala åtgärder bör väljas i stället för kriminalisering. Regeringens förslag: Försök, förberedelse och stämpling till grovt olaga hot kriminaliseras. Förslaget i promemorian överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians förslag omfattar dock inte försök till grovt olaga hot. Remissinstanserna: efterfrågar ytterligare underlag beträffande i vilken utsträckning det förekommer gärningar motsvarande förberedelse eller stämpling till olaga hot som inte syftar till sådan påverkan som avses i bestämmelserna om olaga tvång, våld eller hot mot tjänsteman eller övergrepp i rättssak men som är så straffvärda och utgör ett sådant samhällsproblem att en kriminalisering av förberedelse och stämpling till grovt olaga hot är nödvändig. invänder mot bedömningen att det saknas tillräckliga skäl att kriminalisera försök till grovt olaga hot. och , som i och för sig inte invänder mot bedömningen att utrymmet för försök till grovt olaga hot är litet, ifrågasätter att en sådan kriminalisering helt skulle sakna praktisk betydelse. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Hovrätten för Nedre , , och tillstyrker förslaget om kriminalisering av försök till grovt olaga hot. , som avstyrker förslaget i denna del, ifrågasätter att förekomsten är så omfattande att en försökskriminalisering skulle få tillräcklig praktisk nytta för att motivera lagstiftning. Enligt skulle försökskriminaliseringen få ett ytterst snävt tillämpningsområde. har ingen invändning mot försökskriminalisering men anför att det kan ifrågasättas om sådan kriminalisering verkligen skulle få någon praktisk betydelse. Skälen för regeringens förslag: Av 4 kap. 5 § framgår att om någon lyfter vapen mot någon annan eller annars hotar med brottslig gärning på ett sätt som är ägnat att hos den hotade framkalla 2015/16:113 allvarlig fruktan för egen eller annans säkerhet till person eller egendom döms för olaga hot. Straffskalan för brott av normalgraden är böter eller fängelse i högst . Är brottet grovt döms till fängelse i lägst sex månader och högst . I avsnitt 7.4.3 föreslår regeringen att det i bestämmelsen om olaga hot ska införas s.k. kvalifikationsgrunder, alltså omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt, och i avsnitt 7.5 föreslås att brottsbeteckningen grovt olaga hot ska införas för brottets grova grad. Förstadier till olaga hot är inte krimi- Hot är vanligt förekommande inom den organiserade brottsligheten och kan användas för att upprätthålla makt och för att utöva påtryckning i hot betraktas som allvarligt av lagstiftaren och straffskalan för det grova brottet ligger på en sådan nivå att en krimi- nalisering av såväl försök som förberedelse och stämpling i sig framstår Utrymmet för försök till olaga hot är begränsat till följd av brottets konstruktion, som förutsätter att den hotade nås av hotet. emellertid förekomma situationer där ett hot har uttryckts men, av skäl som legat utanför gärningsmannens kontroll, inte kommit till den hotades Ett exempel som förs fram av är ett allvarligt hot som uttalas på ett internetforum då den hotade inte är närvarande på forumet. Om den hotade inte fått kännedom om uttalandet har ingen straffbar gärning begåtts. Ett ytterligare exempel, som utredningen nämner i anslutning till övergrepp i rättssak, är att någon har skrivit och skickat ett meddelande som innehåller hot men detta inte når mottagaren på grund av hinder under postgången. Denna typ av handlingar, som ofta torde ske med modern teknik, måste anses straffvärda och de ovan beskrivna exemplen visar också på ett praktiskt behov av en försökskriminalisering. att det finns goda skäl att kriminalisera försök till grovt olaga hot. När det gäller förberedelsegärningar torde det inom den organiserade brottsligheten inte vara ovanligt att någon tar emot eller lämnar pengar eller annat som betalning för att framföra ett hot, eller skaffar eller tar emot t.ex. ett vapen som är avsett att användas vid detsamma. också tänkas att det särskilt inom kriminella nätverk i samband med planeringen av hot sammanställs uppgifter (om adresser, familjeförhåll- anden, arbetsplatser etc.) om de personer som ska hotas på ett sådant sätt att sammanställningen kan anses utgöra hjälpmedel vid brottet. ande stämplingsgärningar torde det vara vanligt att individer inom kriminella nätverk beslutar eller uppdrar åt någon att framföra ett hot. har också påtalat att samtliga nu framlagda hypoteser vinner stöd i dess forskning. Det finns således ett reellt tillämpningsområde för en kriminalisering av förberedelse och stämpling till olaga hot. frågar om förekomsten av straffvärda för- beredelse- och stämplingshandlingar som syftar enbart till olaga hot och inte till brott som t.ex. våld eller hot mot tjänsteman. terar att det torde förekomma att medlemmar i en kriminell organisation i inledningsskedet av en s.k. beskyddarverksamhet eller indrivningsverk- samhet använder sig av allvarliga hot som inte syftar till någon omedel- bar påverkan utan enbart till att hos mottagaren framkalla allvarlig fruktan för att etablera respekt. Gärningar av förberedelse- eller stämp- Prop. 2015/16:113 lingskaraktär, t.ex. att komma överens om brottet eller att införskaffa vapen som ska användas i samband med det, kan då förekomma. I en sådan situation kan det planerade hotet ha ett sådant straffvärde att kriminalisering av förberedelse och stämpling framstår som befogad. Vidare kan det tänkas att det vid ingripanden på ett tidigt stadium kan vara svårt att styrka gärningsmannens uppsåt till moment i ett mer kvalificerat brott, exempelvis att tvinga någon till eller hindra någon från att vidta en åtgärd. Om det i en sådan situation inte går att styrka förberedelse eller stämpling till det mer kvalificerade brottet skulle gärningen i stället kunna vara att bedöma som förberedelse eller stämpling till grovt olaga hot. Med beaktande av de skäl som framförts ovan bör såväl försök som förberedelse och stämpling till grovt olaga hot kriminaliseras. Regeringens förslag: Stämpling till grov stöld, grovt bedrägeri, grov förskingring och grovt skattebrott samt förberedelse och stämpling till grov trolöshet mot huvudman och grov oredlighet mot borgenärer kriminaliseras. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: är positiv till förslagen att kriminalisera förberedelse och stämpling till grov oredlighet mot borgenärer. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över förslagen. Skälen för regeringens förslag: Organiserad brottslighet syftar i förlängningen till att bereda förövarna och det är därför av avgörande betydelse att det finns goda möjligheter att ingripa mot förmögenhetsbrott och annan ekonomisk brottslighet. Många av dessa brott har det gemensamt att de inte är kriminaliserade på stämplingsstadiet. Detta gäller för brotten grov stöld (8 kap. 4 § ), grovt bedrägeri (9 kap. 3 § ), grov förskingring (10 kap. 3 § ), grov trolöshet mot huvudman (10 kap. 5 § andra stycket – i avsnitt 7.4.6 föreslås en komplettering av kvalifikationsgrunderna för grovt brott och i avsnitt 7.5 föreslås att brottsbeteckningen grov trolöshet mot huvudman ska införas), grov oredlighet mot borgenärer (11 kap. 1 § tredje stycket ) och grovt skattebrott (4 § skattebrottslagen [1971:69]). Straffskalan för den grova graden av dessa brott – fängelse i lägst och högst – är sådan att det i och för sig framstår som rimligt med en kriminalisering av stämpling och, där detta inte redan är kriminaliserat, förberedelse. Brottens konstruktion talar inte emot en kriminalisering. En utvidgad kriminalisering av förstadier till dessa brott bör också kunna få viss praktisk betydelse. Mot denna bakgrund och i linje med regeringens allmänna överväganden om stämpling till brott finns goda skäl att 2015/16:113 utvidga kriminaliseringen av dessa brott genom att också stämpling straffbeläggs. För brotten grov trolöshet mot huvudman och grov oredlighet mot borgenärer – som endast är kriminaliserade på försöksstadiet – bör dessutom förberedelse kriminaliseras. Sammanfattningsvis bör alltså stämpling till grov stöld, grovt bedrägeri, grov förskingring och grovt skattebrott samt förberedelse och stämpling till grov trolöshet mot huvudman och grov oredlighet mot borgenärer kriminaliseras. Regeringens förslag: Stämpling till grov utpressning kriminaliseras. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över förslaget. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Den som genom olaga tvång förmår någon till handling eller underlåtenhet som innebär för gärningsmannen och skada för den tvingade eller någon i vars ställe den tvingade är döms, om inte brottet är att anse som rån eller grovt rån, enligt 9 kap. 4 § för utpressning. Straffskalan för brott av normalgraden är fängelse i högst och för ringa brott böter. Om brottet är grovt döms till fängelse i lägst ett och högst . I avsnitt 7.4.5 föreslår regeringen vissa justeringar när det gäller vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet utpressning är grovt. I avsnitt 7.5 föreslås att brottsbeteckningarna grov och ringa utpressning ska införas för brottets grova respektive ringa grad. Försök och förberedelse till grov utpressning är straffbart. Möjligheten till straffrihet på grund av frivilligt tillbakaträdande från försök enligt 23 kap. 3 § gäller inte för utpressning. Straffskalan för det grova brottet ligger på en sådan nivå att en kriminalisering av stämpling i sig framstår som rimlig. Utpressning är ett brott som är starkt förknippat med den organiserade brottsligheten, där det i vissa fall närmast utgör en affärsidé. Enligt uppgifter från tycks utpressaren i en tiondel av fallen ha en koppling till kriminella nätverk och grupperingar. Inom organiserad brottslighet kan utpressning förekomma i form av s.k. beskyddarverksamhet och indrivningsverksamhet. I dessa fall framstår det som uppenbart att verksamheten föregås av planering och att det ofta är flera personer är inblandade. Sammanfattningsvis gör regeringen bedömningen att det finns skäl att utvidga kriminaliseringen av grov utpressning till att även omfatta stämpling till sådant brott. 5.6.6Våld eller hot mot tjänsteman och förgripelse mot tjänsteman Regeringens förslag: Stämpling till grovt våld eller hot mot tjänsteman samt försök, förberedelse och stämpling till grov förgripelse mot tjänsteman kriminaliseras. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Av de remissinstanser som yttrar sig är bl.a. Kriminalvården och positiva till förslagen. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att även stämpling till våld eller hot mot tjänsteman av normalgraden bör vara straffbart. Skälen för regeringens förslag: Brotten i 17 kap. riktar sig mot allmän verksamhet. Bestämmelserna utgör till viss del kvalificerade former av gärningar som är kriminaliserade genom andra bestämmelser. Den som med våld eller hot om våld förgriper sig på någon i hans eller hennes myndighetsutövning eller för att tvinga personen till eller hindra honom eller henne från en åtgärd i myndighetsutövningen eller hämnas för en sådan åtgärd döms enligt 17 kap. 1 § för våld eller hot mot tjänsteman. Detsamma gäller den som på motsvarande sätt förgriper sig mot någon som har utövat myndighet för vad han eller hon har gjort eller underlåtit i myndighetsutövningen. Straffet för våld eller hot mot tjänsteman är fängelse i högst . Om brottet är ringa är straffskalan böter eller fängelse . I avsnitt 7.4.7 föreslås en ändrad gradindelning av brottet våld eller hot mot tjänsteman som innebär att den ringa graden tas bort och en grov grad införs. Straffskalan föreslås för brott av normalgraden vara böter eller fängelse i högst och för den grova graden fängelse i lägst och högst .