prop · H40356 · 2016-12-16 00:00:00 — I likhet med bedömer regeringen att det i övrigt inte behövs någon uttrycklig bestämmelse i den nya lagen om att undanta handlingar med betydande skyddsintresse eftersom en proportionalitetsprincip ska tillämpas, såväl enligt som enligt svensk rätt, även utan någon uttrycklig reglering om detta. Olafs rätt att enligt artikel 7.1 i platskontrollförordningen ta del av handlingar och information omfattar endast sådant material som är av relevans för Olafs utredning. Det saknas därför anledning att införa bestämmelser om undantagande av ovidkommande material. I promemorian konstateras att det inte finns något hinder mot att införa nationella regler om att domstol ska pröva en begäran av den ekonomiska aktören om att vissa handlingar ska undantas vid Olafs platskontroller. Enligt promemorian är det dock eftersträvansvärt att använda en modell utan svensk domstolsprövning eftersom är ett EU-organ. Promemorians förslag innebär att en invändning om att undanta handlingar ska behandlas av . Regler om undantagande av handlingar vid olika typer av granskningar och kontroller finns, som ovan nämnts, i svensk rätt bl.a. i tullagen, skatteförfarandelagen och konkurrenslagen. I samtliga dessa fall kan den enskilde begära att prövningen av om en handling ska undantas görs av svensk domstol. denna bakgrund, och med beaktande av att det är fråga om en för den Prop. 2016/17:56 enskilde viktig rättighet och att prövningen inte torde bli helt okomplicerad, anser regeringen, i likhet med , att det bör införas en möjlighet till nationell domstolsprövning vid en begäran om att undanta handlingar även vid Olafs platskontroller. Regleringen bör utformas med bestämmelserna i 4 kap. tullagen som förebild. Regeringen föreslår mot denna bakgrund att det införs regler om att om en ekonomisk aktör som är föremål för en platskontroll anser att en handling omfattas av 27 kap. 2 , och aktören vill undanta handlingen från kontrollen, ska denne ha möjlighet att lämna in en begäran om att handlingen ska undantas från kontrollen. Begäran bör skickas till den förvaltningsrätt inom vars domkrets den behöriga myndigheten är belägen. Även om inte någon behörig myndighet skulle delta vid platskontrollen finns det alltid en utpekad behörig myndighet som informerats om att en platskontroll kommer att ske. Handlingen bör ges in tillsammans med begäran. Avgörande för vem som ska lämna in handlingen till domstolen är vem som faktiskt har handlingen. Om den behöriga myndigheten redan har den handling som en begäran avser, och inte delar den ekonomiska aktörens uppfattning att handlingen bör undantas, bör myndigheten försegla handlingen och överlämna den till förvaltningsrätten. Domstolen bör, mot bakgrund av att det är ett EU-organ som genomför platskontrollen, utan dröjsmål pröva begäran. Ett beslut i fråga om att undanta en handling från kontrollen bör gälla , om inte något annat anges i beslutet. Prövningstillstånd bör krävas vid överklagande till kammarrätten. Ersättning för prover och undersökningar vid Regeringens bedömning: Det bör inte finnas någon rätt till ersättning för den ekonomiska aktören för prover och undersökningar i samband Promemorians förslag överensstämmer med regeringens bedömning. I promemorian föreslogs dock att en särskild bestämmelse skulle införas om att det inte förelåg någon rätt till ersättning för den ekonomiska Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller har inte något att invända mot förslaget. anser dock att det bör införas en rätt till ombudsersättning för de allra minsta företagen för att inte produktionen ska bli lidande vid kontroller och för att dessa aktörer ska kunna hävda sina intressen. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 7.1 i platskontroll- förordningen har rätt att på samma villkor som de nationella administrativa kontrollanterna, och i överensstämmelse med nationell lagstiftning, få göra fysiska kontroller av varornas eller det utförda typ och omfattning samt ta och undersöka prover. 2016/17:56 bestämmelse om vem som ska stå för kostnaderna för kontroller och prover finns inte i Olaf-förordningen eller platskontrollförordningen. Av ordalydelsen av artikel 7.1 i platskontrollförordningen framgår dock att det är , och inte den ekonomiska aktören, som ska ombesörja provtagningarna. Det torde därför i praktiken inte förekomma att proverna eller undersökningarna orsakar den ekonomiska aktören några större direkta kostnader. Enligt tillsynslagarna har tillsynsmyndigheten och kontrollanter från vissa EU-organ rätt att göra de undersökningar och ta de prover som behövs för tillsynen, utan att ersättning lämnas. Även vid annan tillsyn som utövas av svenska myndigheter förväntas oftast den kontrollerade medverka i tillsynen utan någon kostnad för tillsynsmyndigheten (SOU 2004:100 s. 215). I 19 § myndighetsförordningen (2007:515) anges dock att en myndighet ska se till att de kostnadsmässiga konsekvenserna begränsas när den begär in uppgifter eller utövar tillsyn. Mot bakgrund av det ovan anförda bedömer regeringen att den behöriga myndigheten ska ha rätt att göra de undersökningar och ta de prover som bedöms nödvändiga, utan att någon ersättning lämnas till den ekonomiska aktören. Eftersom en rätt till ersättning kräver stöd i reglering instämmer regeringen i Lagrådets bedömning att det saknas behov av en bestämmelse som anger att en rätt till ersättning saknas. Eftersom enligt artikel 7.1 i platskontrollförordningen har samma befogenheter som den nationella behöriga myndigheten kommer även vid sina platskontroller ha rätt att göra de undersökningar och ta de prover som bedöms nödvändiga utan att någon ersättning lämnas. Den som mottar EU-stöd är skyldig att följa de regler som är kopplade till stödet, bl.a. reglerna om platskontroll, och bör vara medvetna om risken för eventuella kostnader. Regeringen anser därför inte, till skillnad från , att det finns tillräckliga skäl att införa en särskild rätt till ombudsersättning för de allra minsta företagen. Rätt till ombud eller biträde Regeringens förslag: Det ska införas en särskild bestämmelse om att den som platskontrollen utförs hos ska ha rätt att tillkalla ett ombud Den behöriga myndigheten behöver inte avvakta att ombudet eller biträdet inställer sig om det kan befaras att plats- kontrollen förlorar i betydelse om den inte påbörjas . Promemorians bedömning: Överensstämmer inte med regeringens. Enligt promemorian är det obehövligt att i lag reglera rätten att tillkalla rättsligt biträde, då detta får anses följa av . Remissinstanserna: anser att rätten att tillkalla ett rättsligt ombud uttryckligen bör regleras i den föreslagna lagen, även om denna rätt enligt organisationen får anses följa av . övriga remissinstanserna har uttalat sig om bedömningen i promemorian. Skälen för regeringens förslag: Rätten för en ekonomisk aktör att få skälig tid att tillkalla ett biträde före en platskontroll är inte reglerad i Olaf-förordningen eller platskontrollförordningen, men följer av EU- rätten, närmare bestämt artikel 47 andra stycket 2 i Europeiska unionens Prop. 2016/17:56 stadga om de grundläggande rättigheterna och artikel 6.3 b och c i . I flera svenska lagar som reglerar bevissäkring eller kontroller finns uttryckliga bestämmelser om rätten att tillkalla ett ombud eller biträde. Enligt 69 kap. 7 § skatteförfarandelagen och 7 kap. 9 § tullagen ska den som är föremål för ett beslut om bevissäkring underrättas om beslutet innan det verkställs av , samt ges skälig tid att inställa sig och tillkalla ombud eller biträde. Det gäller dock inte om bevissäkringen därigenom fördröjs väsentligt eller om det finns en påtaglig risk för att ändamålet med bevissäkringen annars inte uppnås. Även i konkurrenslagen anges att den som ska genomföra en undersökning hos har rätt att tillkalla ett juridiskt biträde och att myndigheten som huvudregel inte får påbörja undersökningen innan biträdet inställt sig (5 kap. 9 §). Biträdets inställelse behöver dock inte avvaktas om beslutet om undersökningen har meddelats utan att den som undersökningen avser har fått möjlighet att yttra sig (5 kap. 9 § andra stycket 2). Rätten att tillkalla ett juridiskt biträde gäller också när på begäran av Europeiska kommissionen genomför en platsundersökning enligt rådets förordning (EG) nr 1/2003 (5 kap. 16 §). Biträdets inställelse behöver dock inte avvaktas om det kan befaras att undersökningen skulle förlora i betydelse om inte den påbörjas . Mot bakgrund av att den nya lagen reglerar de svenska behöriga myndigheternas befogenheter vid platskontroller, och då det är fråga om en viktig rättssäkerhetsgaranti gentemot enskilda, anser regeringen, i likhet med , att det i den nya lagen bör införas en bestämmelse om att den ekonomiska aktören har rätt att tillkalla ett ombud eller biträde vid Olafs platskontroller. Regeringen anser i likhet med Lagrådet att regleringen inte bör utgå ifrån att biträdet ska vara juristutbildad. Den ekonomiska aktören kan exempelvis anse att det är lämpligare att tillkalla en revisor. Regleringen i den nya lagen kommer med den valda formuleringen överensstämma med bestämmelserna i tullagen och skatteförfarandelagen. I likhet med vad som gäller enligt de två sistnämnda lagarna, och i enlighet med vad som gäller enligt konkurrenslagen, bör inte den behöriga myndigheten behöva avvakta att ett ombud eller biträde inställer sig, om det kan befaras att platskontrollen skulle förlora i betydelse om den inte påbörjas . Regeringens bedömning: Några särskilda sekretessbestämmelser behöver inte införas med anledning av Olafs platskontroller. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig särskilt över Skälen för regeringens bedömning: Enligt 17 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, gäller sekretess för upp- planläggning eller andra förberedelser för sådan inspektion, revision eller annan granskning som en myndighet ska göra, om det kan antas att syftet med granskningsverksamheten motverkas om uppgiften Detta innebär att det råder sekretess hos och den behöriga myndigheten avseende uppgifter om en planerad För uppgifter hos om enskilds personliga och ekonomiska förhållanden råder vidare enligt 34 kap. 1 § OSL sekretess, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men. En uppgift som omfattas av sekretess enligt OSL får enligt 8 kap. 3 § OSL inte röjas för en utländsk myndighet eller en mellanfolklig orga- nisation, om inte utlämnande sker i enlighet med särskild föreskrift i lag Sekretess gäller således gentemot , förutom för uppgifter som omfattas av Olaf-förordningen och platskontrollför- Av 15 kap. 1 a § OSL framgår vidare att sekretess gäller för uppgift som en myndighet har fått från ett utländskt organ på grund av en bindande EU-rättsakt eller ett av EU ingånget eller av godkänt avtal med en annan stat eller med en mellanfolklig organisation, om det kan antas att möjlighet att delta i det internationella samarbete som avses i rättsakten eller avtalet försämras om uppgiften röjs. Motsvarande sekretess gäller för uppgift som en myndighet har inhämtat i syfte att överlämna den till ett utländskt organ i enlighet med en sådan rättsakt eller ett sådant avtal. Bestämmelsen förutsätter att myndigheten i varje enskilt fall, efter att ha beaktat om och i så fall hur EU-rättsakten eller avtalet reglerar sekretessfrågan, självständigt tar ställning till om ett utlämnande kan antas skada det framtida samarbetet (se prop. 2012/13:192 s. 35). Olaf-förordningen och platskontrollförordningen är bindande EU- rättsakter och innehåller bestämmelser om sekretess. Av artikel 10.1 i Olaf-förordningen framgår att information som överlämnats eller inhämtats i samband med externa utredningar oavsett form ska vara skyddad genom tillämpliga bestämmelser. avseende interna utredningar finns i artikel 10.2. Av artikel 8.1 i plats- kontrollförordningen framgår att uppgifterna endast får överlämnas till personer i unionsorgan och medlemsstater som i kraft av sin befattning ska ha vetskap om dem och att de inte får användas för något annat syfte än att skydda unionens finansiella intressen. har prövats av Tribunalen i dom (mål T-110/15), som bedömt att handlingar i Olafs utredningar omfattas av sekretess enligt artikel 10 i Olaf-förordningen. Vid en nationell sekretessprövning i det enskilda fallet torde det mot denna bakgrund ofta kunna konstateras att EU-samarbetet kring be- drägeribekämpning skulle försämras om insamlade eller mottagna uppgifter skulle röjas. Sekretess kommer således i stor utsträckning att gälla för uppgift som inhämtats av behörig myndighet eller Kronofogde- myndigheten i syfte att överlämna den till och för uppgift som sedan återbördar till svenska myndigheter. I avsnitt 9.6 föreslås att den enskilde vid en platskontroll ska kunna begära att en handling som avses i 27 kap. 2 § ska undantas från kontrollen. En begäran om att en handling ska undantas ska ges in till allmän förvaltningsdomstol. Vilken sekretess som kan gälla för uppgifter i domstol skiljer sig åt, beroende på vilka uppgifter hand- Prop. 2016/17:56 lingen innehåller och vem som lämnar in den. För det fall det är en behörig myndighet som lämnar in handlingen till domstol överförs eventuell sekretess enligt 15 kap. 1 a § OSL till domstolen (43 kap. 2 § OSL). Om den enskilde lämnar in handlingen kan domstolen få anledning att pröva om sekretess gäller enligt t.ex. 36 kap. 2 § OSL och 21 kap. 1 § OSL. Regeringen bedömer mot denna bakgrund att någon ytterligare reglering inte behöver införas i OSL med anledning av de aktuella förslagen. Regeringens förslag: Den nya lagen och lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Det finns inte något behov av övergångsbestämmelser. Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås att den nya lagen och lagändringarna ska träda i kraft . Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig särskilt över förslaget eller bedömningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Förslagen medför inte behov av att eller någon annan myndighet vidtar några omfattande åtgärder. Det är angeläget att lagen och lagändringarna kan träda i kraft . För att tillgodose den tid som krävs för bl.a. behandling av förslaget föreslås att de nya bestämmelserna ska träda i kraft . Regeringen bedömer inte att det finns behov av några särskilda övergångsbestämmelser. Regeringens bedömning: Effektiva kontroller kan bidra till att de ekonomiska aktörerna följer gällande regelverk. För det stora kollektivet av aktörer som tar emot EU-bidrag bedöms de samlade kostnaderna bli högst begränsade. Förslagen bedöms medföra mycket begränsade kostnader för de behöriga myndigheterna, och de allmänna förvaltningsdomstolarna. Dessa kostnader bedöms kunna hanteras inom befintliga anslagsramar. Den nya regleringen bedöms sammantaget få positiva samhällsekonomiska konsekvenser. Promemorians bedömning: Promemorian behandlar endast de ekonomiska konsekvenserna för staten. I promemorian bedöms förslagen kunna hanteras inom befintliga anslagsramar. Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna delar eller har inte någon invändning mot bedömningen i promemorian. konstaterar att platskontrollerna har kunnat hanteras inom befintliga anslagsramar, och att detta antagligen även kommer att gälla framöver, men framhåller att en konkret beräkning saknas i promemorian. påpekar att det kommer att krävas kompetenshöjande insatser vid de behöriga myndigheterna. har efter att myndigheten lämnat sitt remissvar under hand återkommit och anfört att det finns anledning att tro att det kommer utföras fler än några enstaka platskontroller . Skälen för regeringens bedömning Konsekvenser för bekämpning av EU-bedrägerier Det svenska regelverket kompletteras för att fullt ut svara mot de krav som ställs på medlemsstaterna enligt Olaf-förordningen och platskontrollförordningen. Kompletteringarna av regelverket möjliggör genomförande av Olafs kontroller och inspektioner i och underlättar byråns möjligheter att utreda om det har förekommit bedrägeri, korruption eller annan olaglig verksamhet mot unionens finansiella intressen. Effektiva kontroller bidrar till att de ekonomiska aktörer som riskerar att bli föremål för kontroll följer gällande regelverk. Ekonomiska konsekvenser för myndigheter och konsekvenser för företag har endast vid ett fåtal tillfällen gjort platskontroller i . Det kan antas att antalet ärenden även fortsättningsvis kommer att vara lågt. Eftersom redan utför handräckningsåtgärder vid platskontroller inom andra rättsområden, och då det sannolikt kommer att vara fråga om mycket få ärenden, bedöms kostnaderna med anledning av förslagen rymmas inom myndighetens befintliga anslagsramar. Regeringen bedömer att kostnaderna för såväl kompetenshöjande insatser som utförandet av de tillkommande uppgifterna blir begränsade och därmed bör kunna hanteras inom befintliga anslagsramar för dessa Prop. 2016/17:56 myndigheter. De allmänna förvaltningsdomstolarna ska hantera prövningar av undantagande av handlingar. Eftersom antalet platskontroller antas vara få kommer det vara mycket sällan en allmän förvaltningsdomstol mottar en begäran om att en handling ska undantas från platskontroll. Kostnaderna för detta bedöms därför rymmas inom befintliga anslagsramar. Vad gäller de ekonomiska konsekvenserna för de aktörer som blir föremål för platskontroll kan konstateras att den som mottar EU-stöd är skyldig att följa de regler och förfaranden som är kopplade till stödet, bl.a. att bli föremål för kontroller och inspektioner. Den som mottar EU- stöd får således sägas ha accepterat en risk för att kostnader kan uppstå till följd av en eventuell platskontroll. För det stora kollektivet av bidragsmottagare bedöms de samlade kostnaderna bli högst begränsade. Olafs platskontroller syftar till att utreda om det har förekommit bedrägeri, korruption eller annan olaglig verksamhet i som riktar sig mot unionens finansiella intressen. är nettobidragsgivare till EU:s budget. uppgick avgift till EU till och återflödet uppgick till . avslutade totalt 304 utredningar i och utanför EU och rekommenderade att som utbetalats från EU skulle återtas. De vinster i form av bl.a. minskat fusk och ökade återbetalningar som kontrollerna kan förväntas innebära bedöms mot denna bakgrund vida överstiga de resurser som svenska myndigheter och stödmottagare behöver avsätta för att ska kunna genomföra sina kontroller i . Regeringen anser därför att lagen kommer att få positiva samhällsekonomiska konsekvenser. 12.1Förslag till lag om kontroller och inspektioner på plats av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning Paragrafen behandlas i avsnitt 9.1 och 9.2. I första stycket anges vilka EU-förordningar som lagens bestämmelser I andra stycket ges upplysning om att lagen innehåller bestämmelser om befogenheter för behöriga myndigheter enligt Olaf-förordningen. I tredje stycket anges att regeringen utser de myndigheter som är behöriga myndigheter vid tillämpning av denna lag. Paragrafens andra och tredje stycke har utformats i enlighet med Lag- Paragrafen behandlas i avsnitt 9.3 och 9.6–9.8. I första stycket regleras de behöriga myndigheternas befogenheter vid Olafs platskontroller i enligt artikel 3 eller 4.3 i Olaf- Hänvisningen till förordningen är dynamisk och avser alltså förordningen i den gällande lydelsen. Bestämmelsen är avsedd att omfatta samtliga de utrednings- befogenheter som framgår av artikel 5 andra stycket och artikel 7.1 första stycket i platskontrollförordningen. I bestämmelsen anges att den behöriga myndigheten har rätt att få tillträde till lokaler, markområden, transportmedel och andra platser som används yrkesmässigt i den verk- samhet som kontrollen avser. Kontrollerna får avse bl.a. affärsböcker och affärshandlingar som fakturor, specifikationer, lönespecifikationer, följe- sedlar och bankkontoutdrag, som den ekonomiska aktören förfogar över. Bestämmelsen innefattar även en rätt för den behöriga myndigheten att ta kopior av relevanta handlingar. Med handlingar avses i denna lag även uppgifter i elektronisk form. Om den ekonomiska aktören skulle motsätta sig att den behöriga myndigheten genomför sin platskontroll har myndigheten möjlighet att begära handräckning (se vidare 3 §). Den behöriga myndigheten har rätt att få tillgång till alla uppgifter och all dokumentation om berörda transaktioner som behövs för att plats- kontrollen ska kunna genomföras, med undantag för sådana handlingar som avses i 27 kap. 2 § . Som exempel på handlingar av det senare slaget kan nämnas advokatkorrespondens, korrespondens med läkare, psykologer och familjerådgivare samt läkarintyg. Enligt andra stycket har den behöriga myndigheten vid platskontroller rätt att göra de undersökningar och ta de prover som bedöms nödvändiga. Den ekonomiska aktören har inte rätt till någon ersättning för detta. Enligt tredje stycket har den som platskontrollen avser rätt att tillkalla ett ombud eller biträde. Ombudets eller biträdets inställelse behöver dock inte avvaktas om det kan befaras att platskontrollen förlorar i betydelse om den inte påbörjas . Av artikel 7.1 i platskontrollförordningen följer att Olafs kontrollanter genom den föreslagna regleringen ges samma rätt som den behöriga myndigheten att få tillgång till alla uppgifter och all den dokumentation om berörda transaktioner som behövs för att platskontrollen ska kunna Paragrafens andra och tredje stycke har utformats i enlighet med Lag- Paragrafen behandlas i avsnitt 9.4 och 9.5. Av bestämmelsens första stycke framgår att den behöriga myndigheten får begära handräckning av för att en platskontroll ska kunna genomföras. En situation då behov av handräckning kan uppstå är om den ekonomiska aktören motsätter sig platskontrollen och begär biträde av den behöriga myndigheten enligt artikel 9 första stycket i platskontrollförordningen. I andra stycket finns närmare bestämmelser om hur handräckningen Prop. 2016/17:56 ska gå till. Bland annat anges att bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet eller avhysning ska tillämpas vid handräckningen. Bestämmelsen möjliggör att sådana tvångsåtgärder som behandlas i 2 kap. 17 § tredje stycket utsökningsbalken får vidtas för att genomföra en platskontroll. Den åtgärd som främst torde bli aktuell är försegling av lokal eller annat utrymme, om förrättningen inte kan slutföras som den har påbörjats. Av regleringen framgår att , om den behöriga myndigheten begär det, inte i förväg ska underrätta den hos vilken kontrollen ska genomföras. Då begär biträde eller säkerhetsåtgärd bör den behöriga myndigheten kontrollera att Olafs beslut är fattat i behörig ordning och att den begärda åtgärden inte är godtycklig eller oproportionerlig. Den behöriga myndigheten får för denna prövning begära ytterligare upplysningar av . Den behöriga myndigheten får dock enligt inte ifrågasätta att en åtgärd behövs eller begära att få tillgång till uppgifter i Olafs handlingar i ärendet för att göra en egen bedömning. Paragrafen behandlas i avsnitt 9.6. I första stycket anges att om den som platskontrollen avser anser att en viss handling omfattas av 27 kap. 2 § och att handlingen ska undantas från kontrollen, ska denne ge in en begäran om att handlingen ska undantas till den förvaltningsrätt inom vars domkrets den behöriga myndigheten är belägen. Även om inte någon behörig myndighet deltar vid själva platskontrollen finns det alltid en utpekad behörig myndighet som informerats om platskontrollen. Handlingen ska ges in tillsammans med begäran. Av andra stycket följer att om den behöriga myndigheten redan har den handling som begäran avser, ska myndigheten försegla handlingen och överlämna den till domstolen.