prop · H303132 · 2016-03-15 00:00:00 — Det kan gälla såväl själva hantverket som filmens konstnärliga värden eller angelägenhetsgrad. En stark och dynamisk filmbransch, präglad av konstnärlig frihet, är avgörande för en framgångsrik produktion av värdefull svensk film. Den professionella filmproduktionssektorn ska ges goda förutsättningar att verka och utvecklas. Den nationella stödgivningen ska därför präglas av tydlighet och transparens och syfta till att stimulera kontinuitet och långsiktighet i branschen. Professionell filmproduktion ska ske i olika delar av landet. Det bidrar till utvecklingen av en mångfald av berättelser och kan därmed stärka kvaliteten i svensk film och den konstnärliga verksamheten i olika delar av landet. Viktiga aspekter av detta mål är svensk films framgångar utifrån bl.a. kritikerindex, festivaldeltagande, marknadsandelar, publiksiffror i olika visningsfönster samt geografisk spridning av produktionsverksamheter. Vidare kan kunskap om produktionsbolagens lönsamhet och sysselsättning vara av betydelse för detta mål. Mål 2: Allt fler ser värdefull film som sprids och visas i olika visningsformer i hela landet. Begreppet ”film i hela landet” ska vara centralt för filmpolitiken. Ett brett utbud av såväl svensk som utländsk film ska göras tillgängligt för en så stor publik som möjligt. Insatser ska vidtas som syftar till att till- 2015/16:132 gängliggöra värdefull film för alla som bor i , oavsett funktionsförmåga eller modersmål. Därigenom stärks filmens möjlighet att utgöra en arena för möten och samtal mellan människor. ”Film i hela landet” ska inkludera alla visningsfönster för film. Ut- vecklingen av ny digital teknik och tillgången till bredband med hög kapacitet har bidragit till att nya tjänster för visning av film utvecklats. Filmpolitiken ska bidra till att underlätta utvecklingen av lagliga tjänster för spridning och visning av film och motverka olovlig hantering av film. Biograferna har en unik position som nav för visning av film. Filmpolitiken ska medverka till att ta till vara och utveckla biografens särskilda kvaliteter och främja förekomsten av lokala biografer så att tillgängligheten till film på bio kan stärkas i hela landet. Filmpolitiken ska bidra till att stärka de ideella visningsorganisationerna som bedriver ett betydelsefullt arbete för att sprida ett brett urval av filmer i hela landet. Det ska vara en självklarhet att film som har fått statligt stöd ska finnas tillgänglig för publiken. Filmpolitiken bör uppmuntra till flexibla strategier för spridning av enskilda titlar i olika fönster för att öka möjligheterna att fler filmer når sin publik. Tillgången till statistik om visningsformer och publikmönster, inklusive den spridning som sker olovligt, är viktig för bedömningen av detta mål. Det är även förekomsten av biografsalonger, deras geografiska fördelning och föreställningsfrekvens, liksom marknadsandelar för olika slags filmer i olika fönster inklusive festivalvisningar. Tillgången till textad och syntolkad film är ytterligare en bedömningsgrund. Mål 3: Filmarvet bevaras, används och utvecklas. Till kulturpolitikens kärnuppgifter hör att främja ett levande kulturarv som är angeläget och bevaras för kommande generationer. En viktig uppgift för filmpolitiken är att bevara och tillvarata filmer och material av kulturhistoriskt intresse och i ökad utsträckning göra dem tillgängliga för forskning och allmänhet. Tillgängligheten till filmarvet bör så långt det är möjligt omfatta alla som bor i oavsett funktionsförmåga eller modersmål. Filmarvet är en viktig del av kulturarvet i och politiken på området bör utvecklas i nära samverkan med kulturarvspolitiken i ett brett perspektiv. Filmpolitiken ska bidra till digitaliseringen av filmarvet liksom till både underhåll och en väl fungerande spridningsverksamhet som kan tillgängliggöra filmarvet i hela landet och internationellt. En förutsättning för en offentligt finansierad restaurering och digitalisering av film är att denna film blir tillgänglig för visning. Film som riktar sig till barn och unga ska vara särskilt prioriterad. Omfattningen av bevarandeinsatserna behöver återkommande kartläggas och bedömas utifrån t.ex. antalet restaurerade äldre filmer respektive antalet som ännu inte har restaurerats, andelen äldre och nytillkomna titlar som digitaliserats samt statistik över utlåningar och visningar. Mål 4: Svensk film sprids alltmer utomlands och kvalificerat internationellt utbyte och samverkan sker på filmområdet. Filmpolitiken ska medverka till att svensk film når ut i världen och att intresset för svenska filmskapare, skådespelare och filmarbetare fortsätter att vara stort, liksom intresset att förlägga inspelningar till . Internationellt utbyte och samverkan är av stor betydelse för såväl produktion och distribution av film som för bevarande av och tillgång till filmen som kulturarv. Svenska filmers framgång på utländska marknader kan ge väsentliga bidrag till en god ekonomi för producenter, upphovsmän och distributörer. Genom att filmen når en stor publik är den betydelsefull i främjandet av Sverigebilden. ger filmer från andra länder svensk film och svensk filmpublik nya kunskaper, nya perspektiv och inspiration. Uppföljningen av detta mål kan utgå från statistik över exporterade respektive importerade titlar i olika visningsfönster, festivaldeltagande och festivalframgångar, svensk films publiksiffror eller marknadsandelar i nordiska och andra utländska visningsfönster liksom uppgifter om internationella samproduktioner. Mål 5: Barn och unga har goda kunskaper om film och rörlig bild och ges möjlighet till eget skapande. Barn och unga i hela landet, oavsett funktionsförmåga, ska ha goda möjligheter att se film och få kunskap om film och rörlig bild. Filmpolitiken ska även bidra till att barn och unga stimuleras till eget skapande. Film och rörliga bilder får allt större betydelse i människors liv. Rörliga bilder fyller allt fler funktioner i vårt samhälle. De bidrar till reflektion över den egna och andras identiteter, till förståelse av omvärlden och skapar möjligheter att kommunicera egna ståndpunkter och känslor. Att förstå och tolka rörlig bild är centrala delar av de förmågor och kompetenser som brukar sammanfattas som medie- och informationskunnighet. Filmpedagogiskt arbete i skolan spelar en väsentlig roll på alla nivåer. Läro-, kurs- och ämnesplanerna för och gymnasieskolan ställer krav gällande både elevernas kunskap om och deras möjlighet att få skapa rörlig bild. Filmpolitiken ska bidra till att lärare i olika skolformer i hela landet kan erbjudas kompetensutveckling och pedagogiska verktyg för att eleverna ska ges förutsättningar att nå kunskapskraven. Även föreningsdrivna filmverksamheter har stor betydelse för barns och ungas kunskaper om rörlig bild och möjligheter till eget skapande. Det är viktigt att återkommande följa och utvärdera de insatser som görs inom ramen för filmpolitiken i syfte att utveckla det filmpedagogiska arbetet i hela landet. Mål 6: Jämställdhet och mångfald präglar filmområdet. Filmpolitiken ska bidra till att jämställdhet och mångfald präglar filmområdet. Filmpolitiken ska bidra till en stark inhemsk filmproduktion där det finns utrymme för en mångfald av uttryck och berättelser. Ett brett utbud av filmer från hela världen ska också visas i . Filmpolitiken ska bidra till att långsiktigt främja och upprätthålla jämställdhet och mångfald i svensk filmproduktion. 2015/16:132 fald i alla delar av produktionen bidrar till att stärka kvaliteten i svensk film. Det kräver ett aktivt och uthålligt arbete, både bland dem som ansvarar för fördelning av filmstödet och i filmbranschen som helhet. De nationella filmstöden ska även fortsättningsvis fördelas jämnt mellan kvinnor och män. Filmpolitiken ska skapa möjligheter för att en mångfald av röster får höras. Det bidrar till att stärka kvaliteten och relevansen i svensk filmproduktion och till en ökad öppenhet och förståelse mellan människor. I möts människor från olika kulturer och traditioner, med olika funktionsförmågor och erfarenheter som alla har en unik berättelse. Det samiska folkets och de nationella minoriteternas språk och kultur är en betydelsefull del av detta. Det bör återkommande analyseras vilka som får möjlighet att uttrycka sig i film både framför och bakom kameran. Mål 7: Filmen bidrar till att stärka yttrandefriheten och det offentliga samtalet. Filmens roll och betydelse i det demokratiska samhället ska tydliggöras i ett eget mål. Filmen kan bidra till debatt och nytänkande, till fördjupning och ifrågasättande. Med sitt tilltal och genomslag kan den bidra till att utveckla och stärka det offentliga samtalet och därmed yttrandefriheten. Filmpolitiken ska medverka till att ett brett spektrum av ämnen, idéer och perspektiv ryms i utbudet och att utbudet är tillgängligt för många. En förutsättning för att filmen ska kunna spela en roll i det offentliga samtalet är att den når ut. Filmpolitiken ska utformas för att stärka såväl tillgången till visningskanaler och distributionsformer som förutsättningarna för möten, samtal och publicitet. Här spelar även folkbildningens organisationer och föreningar en viktig roll. Regeringens bedömning: Filmpolitiken bör bidra till en levande diskussion om begreppet kvalitet och andra centrala begrepp och definitioner av betydelse för utformningen av filmpolitiken. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens bedömning. I promemorian föreslås att en films kvalitet ska värderas utifrån angelägenhetsgrad, hantverksskicklighet och originalitet. Remissinstanserna: Förslaget stöds av bl.a. Stiftelsen och Stiftelsen . Knappt hälften av de instanser som kommenterat promemorians förslag är huvudsakligen kritiska till förslaget och menar att kvalitetsdefinitionen måste ses över, bland dessa återfinns , och . anför att kvalitetsbegreppet inte bör formuleras av politiken. efterfrågar en uppdaterad och moderniserad kvalitetsdefinition och föreslår att begreppet bör definieras ur en professionell, publik och institutionell synvinkel. Några instanser, däribland och C , efterfrågar större ton- vikt på publikt genomslag. Ett antal remissinstanser är positiva till att kvalitetsbegreppet är centralt i den nya filmpolitiken. Några remissinstanser, bl.a. , anser att inriktningen upprätthåller gamla strukturer och inte tar tillräcklig hänsyn till den nya digitala teknikens möjligheter. och Women in Film and Television anser att begreppet etablerad producent måste omformuleras för att nå målen om jämställdhet och mångfald. Skälen för regeringens bedömning Kvalitet är ett nödvändigt och återkommande begrepp inom kulturpolitiken. Av målen för den nationella kulturpolitiken framgår att kulturpolitiken ska främja kvalitet och konstnärlig förnyelse (prop. 2009/10:3, bet. 2009/10:KrU5, rskr. 2009/10:145). förespråkar att kvalitetsbegreppet inte ska formuleras av politiken. Den synen delar regeringen. Det är varken regeringen eller politiken som avgör vad som är god kvalitet. Politikens uppgift är att stimulera och uppmuntra till en bred och levande diskussion om vad som kännetecknar kvalitet inom olika konstformer och i olika sammanhang. En sådan diskussion är avgörande för att kulturpolitiken ska utvecklas och förnyas. Flera remissinstanser instämmer i denna slutsats. På filmområdet debatteras återkommande begreppet värdefull film och då refereras inte sällan till kvalitetsdefinitionen från det första filmavtalet . formulerade , utifrån kvalitetsdefinition, tre begrepp som ska vara vägledande i deras bedömningar av kvalitet och därmed av vad som är värdefull film. Det handlar om filmens angelägenhetsgrad, hantverksskicklighet och originalitet. Begreppen är väl förankrade i branschen och fungerar bra för att skapa större konkretion i diskussionen om ett så svårgripbart begrepp som kvalitet. Flera remissinstanser, däribland och , anför att kvalitetsbegreppet måste ses över. Andra, såsom , efterfrågar en modernisering av kvalitetsdefinitionen. Regeringen vill dock inte definiera vad som är god kvalitet eller värdefull film. Av avgörande betydelse är dock att de kriterier som är vägledande för bedömningar av vad som är värdefull film ständigt omformuleras, omprövas och utvecklas. Vissa remissinstanser har synpunkter på hur kvalitetsbegreppet bör definieras. och C efterfrågar större tonvikt på publikt genomslag i kvalitetsdefinitionen. De synpunkter som framförts av remissinstanserna är av stor betydelse i diskussionen om kvalitetsbegreppet. Kvalitet kan vara av många olika slag och återfinnas i alla delar av en films tillkomst. Bedömningen av vad som är värdefull film ska göras utifrån varje enskilt projekts ambitioner och förutsättningar. Vad som är värdefull film bör avgöras utifrån en sammanvägning av många olika aspekter och resultera i en helhetsbedömning av varje enskilt projekt. Värdefull film kan finnas inom alla genrer. Filmpolitiken ska bidra till att motverka polarisering mellan det som ofta betraktas som smalare kvalitetsfilm och bredare mer kommersiellt gångbar film. Kulturpolitiken på filmens område bör vara både framsynt och gränsöverskridande. Den ska skapa möjligheter till förnyelse av filmkonsten, öppna för nytänkande och undvika onödiga begränsningar. Några remissinstanser, däribland , påtalar att den digitala teknikens möjligheter måste beaktas. Regeringen instämmer i att filmpolitiken bör vara teknikneutral och omfatta alla visningsformer för film. En av de största bristerna med filmavtalet har varit att de avtalsslutande parterna enbart representerat traditionella visningsfönster. Deras målsättning med avtalsförhandlingarna har, helt naturligt, varit att skydda och stärka sina egna branscher. Möjligheten att skapa ett reellt teknikneutralt avtal har varit liten. Filmpolitiken omfattar ett brett område som sträcker sig från produktion av ny svensk film till bevarande av filmarvet och insatser för att barn och unga ska få möjlighet att skapa film och rörlig bild. För att skapa en trovärdig och genomförbar filmpolitik i en verklighet där filmbegreppet ständigt utvecklas och förändras är det nödvändigt med vissa avgränsningar. Filmpolitiken kan inte avgöra var gränsen bör gå mellan film och annan rörlig bild eller mellan olika genrer och format. Däremot måste den utformas utifrån en medvetenhet om att det är begrepp som ständigt utvecklas och förändras. Filmpolitiken ska skapa möjligheten till nyskapande och utveckling som den till viss del behöver avgränsas för att det ska vara möjligt att nå de uppsatta målen. Inom filmpolitiken bör därför begreppet film användas för att beskriva professionellt skapad film i mer traditionella genrer. Begreppet rörlig bild bör används när politiken avser en bredare betydelse som inkluderar mer experimentella och oprövade former. Var gränsen mellan dem går bör återkommande diskuteras av och filmbranschens aktörer, t.ex. vid utformningen av de nationella filmstöden. Det produceras en enorm mängd av film och rörlig bild som i normalfallet inte faller inom den nationella filmpolitikens avgränsningar. Det handlar t.ex. om filmskapande på amatörnivå i både längre och kortare format som ofta sprids via olika sociala medier, men också om konstnärligt skapande i form av t.ex. videoinstallationer. De nationella insatser som främjar denna typ av filmskapande finns främst inom andra delar av kultur- och även utbildningspolitiken. Det handlar exempelvis om insatser inom skolan och folkbildningen men också insatser inom t.ex. kultursamverkansmodellen och Kulturbryggan. Filmpolitiken kan inte och ska inte omfatta all rörlig bild som produceras. ska den inte heller vara låst till enbart traditionella genrer och former. Läs vidare angående avgränsningar i avsnitt 8 om Nationella filmstöd. filmavtal finns ett antal definitioner som förtydligar och begränsar de stöd som fördelas inom ramen för avtalet. Vissa remissinstanser, däribland och Women in Film and Television , anför att t.ex. begreppet etablerad producent bör ses över. Regeringen anser dock att detaljregleringen i den nationella filmpolitiken inte ska vara lika stor som filmavtal. I de fall det även fortsättningsvis finns ett behov av definitioner bör dessa som regel Prop. 2015/16:132 formuleras av efter samråd med branschen. mer flexibel struktur som möjliggör förändring och anpassning efter rådande förutsättningar. Det gäller t.ex. de definitioner av begreppen långfilm, dramaserier och etablerad producent som återfinns filmavtal. Det finns dock ett fåtal definitioner som även fortsättningsvis bör definieras på nationell nivå och som kommer att hanteras i kommande filmstödsförordning. Liksom filmavtal kommer en film definieras som svensk under förutsättning att filmen har en svensk producent och att den svenska insatsen av artistiska medarbetare är av påtaglig betydelse. En film som inte har en svensk producent är ändå att anse som svensk om filmen uppfyller de krav som framgår av den europeiska konventionen för samproduktion (European Convention on Cinematographic Co-Production). Likaså anses en producent vara den fysiska person, det bolag eller annan juridisk person som verkställer och har det ekonomiska huvudansvaret för produktionen av en film genom att projektutveckla, finansiera, inspela, färdigställa och exploatera densamma och som därigenom förvärvar och ansvarar för de i filmverket ingående rättigheterna. Med svensk producent avses en person som är bosatt här i landet eller ett bolag, ett utländskt företags filial eller annan juridisk person som är registrerad här i landet. 6 Styrning och inflytande Regeringen kommer att ta ett helhetsansvar för den nationella filmpolitiken fr.o.m. . Filmpolitiken blir därmed en fullt ut integrerad del av kulturpolitiken och – i likhet med de flesta andra kulturpolitiska områden – en del av statsbudgeten. Därigenom upphör de gränsdragningsproblem som har uppstått när delar av verksamhet har finansierats och styrts via filmavtalet och andra delar av verksamheten helt av staten. Regeringens roll som garant för stabilitet och långsiktighet och som ansvarig för filmpolitikens inriktning och de övergripande prioriteringarna i filmstödet blir tydligare. Grundläggande för hela kulturpolitiken är principen om armlängds avstånd mellan politik och institutioner i beslut om det konstnärliga innehållet. Detaljregleringen i regeringens styrning av filmpolitiken bör därför vara begränsad. Det finns få andra kulturpolitiska områden där branschen och politiken är så intimt beroende av varandra som filmområdet. Avsikten är att den nya filmpolitiken ska bidra till att branschens insyn och möjligheter att påverka ska bli tydligare och mer relevant än . Fler än avtalets parter ska ha möjlighet till inflytande såväl på en övergripande politisk nivå som i direkt samverkan med . 2015/16:132 6.1 Regeringens bedömning: bör även fortsättningsvis ansvara för genomförandet av den statliga filmpolitiken och fördelning av de statliga filmpolitiska stöden. verksamhet bör bedrivas med utgångspunkt i målen för den nationella filmpolitiken och regeringens styrning samt efter samråd med branschens aktörer. De- taljregleringen i regeringens styrning bör vara begränsad. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Ett flertal av de remissinstanser som har yttrat sig, däribland , , , och C , instämmer i att detaljreglering av bör undvikas i möjligaste mån. Många påtalar vikten av att har tydliga riktlinjer och mål för sitt arbete. ser ett behov av att tydligare formulera styrningsprocesserna och möjligheten till inflytande. och anser att Filmin- stitutets administrativa medel bör höjas. ger uttryck för att det är angeläget att frågan om insamling av statistik hanteras efter att filmavtalet löpt ut. Stiftelsen pekar på vikten av ett fortsatt samarbete med branschen när det gäller statistik, för att få en heltäckande beskrivning av läget för svensk film och filmbransch. Skälen för regeringens bedömning Den nuvarande filmpolitiska inriktningen angavs i propositionen Bättre villkor för svensk film (prop. 2012/13:22) och fastställdes inte av riksda- Inriktningen omfattar såväl de medel som avsattes för filmkulturella insatser som statens medel till filmavtalet, men för filmavtalet gäller dessutom ytterligare ett antal mål av varierande detaljeringsgrad. Statskontoret har i sin analys av verksamhet, Scener ur ett filminstitut (2013:8), framhållit att styrs utifrån många och delvis överlappande mål, vilket bl.a. försvårar formulering av indi- katorer och interna mål för verksamheten samt återrapportering. politiska mål som regeringen föreslår för (avsnitt 5.2) ska gälla för hela filmpolitiken. Med den nya filmpolitiken kommer alltså hela verksamhet att styras av samma mål och återrapporte- Regeringen anser att det skapar förutsättningar för en mer effektiv och transparent verksamhet i linje med Statskontorets bedöm- Den del av det statliga anslaget för film som går till filmkulturell verk- samhet styrs i enlighet med principer som tillämpas för stat- liga åtaganden som utförs av privaträttsliga organ. Det innebär i korthet att beslutar om anslag och ändamål i budgetpropositionen och att regeringen beslutar om riktlinjer och fastställer finansiella villkor och återrapporteringskrav för verksamheten. I likhet med statliga myndig- heter redovisar sitt resultat och lämnar in äskanden om medel i budgetunderlag till regeringen. Regeringen granskar och följer upp verksamhet bl.a. inför särskilda dialogmöten där resultat och fortsatt inriktning diskuteras. ser ett behov av tydligare styrningsprocesser. Regeringen bedömer dock att det finns tillfredsställande strukturer och rutiner för styrning och återrapportering av de statliga medel till filmkulturell verksamhet som fördelas av . Framöver kommer samma principer att gälla för hela den statliga finansieringen av filmpolitiken, vilket gör att styrningen blir mer enhetlig. Flera remissinstanser, däribland och , anför att detaljreglering av bör undvikas. Denna syn delas av regeringen. Detaljregleringen i regeringens styrning av bör därför vara begränsad. Jämfört med styrningen genom filmavtalet bör det finnas ett större handlingsutrymme för att, efter samråd med branschens aktörer, besluta om stödens utformning. Regeringen avser att besluta om en förordning med villkor för stöden, bl.a. för att säkerställa att de följer . Att filmpolitiken får en enhetlig styrning, som i vissa delar är mindre detaljreglerad än nuvarande filmavtal, innebär ett ökat ansvar och ökade befogenheter för . Det blir som får det övergripande ansvaret att forma ett system av stöd och annan verksamhet som bidrar till att de filmpolitiska målen uppnås. För att detta ska vara möjligt krävs en nära dialog med filmbranschen. skyldighet att samråda med branschen bör därför tydliggöras. Måluppfyllelsen bör bedömas utifrån en sammanvägning och helhetsbedömning av ett flertal olika indikatorer. Utvecklingen och urvalet av indikatorer bör genomföras av efter samråd med branschen. Det statliga anslaget 10:1 för filmstöd beräknas i budgetpropositionen uppgå till ca 2017. Beslut om de finansiella villkoren för anslaget kommer att fattas av regeringen i riktlinjebeslut samt i Kammarkollegiets och regleringsbrev . Omställningen av filmpolitiken kommer att kräva ett omfattande förberedelsearbete . ska planera sin verksamhet och efter samråd med branschen lägga fast formerna för filmstöden . Arbetet ska genomföras med utgångspunkt i de nya målen för filmpolitiken samt utifrån bedömningar för stödgivningen som i övrigt lämnas i denna proposition. Regeringen avser att ge i uppdrag att återkomma med ett förslag gällande den övergripande fördelningen av anslaget för filmstöd 2017. Av de som avsatts ska gå till regeringens särskilda satsning för att stärka mindre biografer i glesbygden och på mindre orter (prop. 2015/16:1 utg.omr. Ytterligare ska gå till den särskilda satsningen på digitalisering av filmarvet.