prop · H303125 · 2016-03-08 00:00:00 — De krediter som en företagare behöver för att fortsätta driva sin verksamhet, som exempelvis leasingavtal, kommer att vara undantagna från F-skuld- saneringen. Dessutom kommer det inte att bli aktuellt att sanera skulder som löpande uppkommer i en pågående näringsverksamhet eftersom det, vid en F-skuldsanering för en aktiv företagare, är ett krav att den pågående näringsverksamheten ska kunna betala sina skulder i rätt tid. Inte heller finns det skäl att överdriva riskerna med att förslaget på- verkar kreditgivningen. Ur kreditgivarens synvinkel förefaller det väsentliga i första hand vara det totala återbetalningsbeloppet, inte längden på betalningsplanen. Det kan också vara viktigt för bankernas förtroende gentemot företagare att dessa personer även framöver har ett visst personligt ansvar för krediter till företaget. Företagare kan nämligen antas handla på ett annat och mer ansvarsfullt sätt om de riskerar att för- lora en viss summa pengar vid företagets konkurs. Detta personliga risk- tagande bibehålls till viss del genom kravet på att gäldenären måste ha ett betalningsutrymme för att komma i fråga för en F-skuldsanering. Gäldenärens behov av att lära sig att ta hand om sin ekonomi är ett argument som har lyfts fram för att behålla femårsperioden för skuld- saneringar enligt skuldsaneringslagen. Betalningsplanens längd kan också ha betydelse för den allmänna betalningsmoralen. 2015/16:125 Som utredningen redogör för får det förutsättas att de gäldenärer som kan komma i fråga för F-skuldsanering ofta är engagerade och moti- verade personer som har förutsättningar att klara av ett tufft förfarande. Företagare har vanligtvis en relativt färsk skuldsättning och kan förväntas ha bättre förutsättningar att snabbt få ordning på sin ekonomi igen. Deras överskuldsättning beror i många fall inte på någon överkonsumtion, försummelse eller passivisering, utan har vanligtvis uppstått på grund av omständigheter utanför deras egen kontroll. Skälen att ur ett rehabili- terande syfte ha en längre betalningsplan är därför inte lika starka. Efter- som det är fråga om seriösa och lojala företagare, kan det inte heller an- tas att den allmänna betalningsmoralen skulle påverkas om dessa före- tagare har en betalningsperiod i stället för fem. Regeringens förslag till ny skuldsaneringslag innebär att betalnings- planen ska bli flexiblare och att det ska införas två betalningsfria måna- der (se avsnitt 5.6.1). Bakgrunden till förslaget är att underlätta gäldenärens pressade situation och göra skuldsaneringsinstitutet mer attraktivt för gäldenären. En sådan ordning ska även förbättra förut- sättningarna för gäldenären att klara av skuldsaneringen och bli rehabiliterad. Vad gäller företagare kan det inte anses finnas ett lika starkt behov av betalningsfria månader som för övriga gäldenärer. För dessa personer är det i stället viktigt med en snabb avskrivning av skulderna så att de så snabbt som möjligt kan återgå till näringslivet. Till detta kommer att utvecklingen inom EU går mot ett krav på en snabb avskrivning av skulder för seriösa entreprenörer. uppmanade medlemsstaterna att hjälpa entreprenörer till en andra chans, bl.a. genom att begränsa tiden för en seriös entreprenörs ackordsförfarande efter konkurs till högst (Europeiska unionens råd, dok. 10975/11). Enligt kommissionens rekommendation av om en ny strategi för att hantera konkurs och insolvens (2014/135/EU) ska, om en entreprenör har varit föremål för en konkurs och ett förfarande som omfattar en återbetalningsplan, hans eller hennes skulder skrivas av räknat från det datum då återbetal- ningsplanen började genomföras. För att uppfylla kommissionens rekommendation bör betalningsplanen alltså inte vara längre än . Sammantaget bedömer därför regeringen att det är ändamålsenligt att betalningsplanen ska vara . En sådan längd har också stöd av så gott som alla remissinstanser och ligger också i linje med utvecklingen i EU. Ur ett internationellt perspektiv är det också vanligt förekommande med kortare tider för skuldavskrivning för ärliga företagare och i både och är betalningsplanen för företagare. Betalningsplanen ska inte kunna vara kortare än tre år Enligt skuldsaneringslag finns det en möjlighet att bestämma en kortare betalningsplan om det finns särskilda skäl. I avsnitt 5.6.1 föreslår regeringen att betalningsplanen ska bli flexiblare och att det ska krävas mindre för att bestämma en kortare plan. Behovet av flexibilitet vid bestämmandet av betalningsplanens längd är inte lika starkt vid F-skuldsanering som vid skuldsanering enligt förslaget till ny skuldsaneringslag. Det kan antas att de personer som kommer att komma i fråga för en F-skuldsanering är en tämligen homogen grupp Prop. 2015/16:125 med relativt likartade levnadsförhållanden. Det saknas därför, som utredningen redogör för, behov av att kunna bestämma en kortare betal- ningsplan än . På så sätt blir systemet förutsägbart för både gälde- nären och borgenärerna. Regeringens förslag: Gäldenärens betalningsutrymme ska beräknas på samma sätt som vid skuldsanering enligt förslaget till ny skuld- saneringslag. Vid denna beräkning ska en företagare få förbehålla sig en viss buffert för oförutsedda utgifter. förslag: Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser instämmer i utred- ningens förslag eller har inga invändningar mot det. ifrågasätter om lagtexten medger att gäldenärens egen uppskattning av sitt betalningsutrymme ska kunna godtas i den utsträckning som utred- ningen redogör för. Det bör enligt tingsrätten vidare tydliggöras i vilka fall en gäldenärs bedömning bör kunna frångås. Även och Svensk Försäkring pekar på detta behov av förtyd- ligande, särskilt med hänsyn till att utredningen anser att bedömningen ska godtas om den inte framstår som uppenbart felaktig. Centrala studie- stödsnämnden framhåller att gäldenärens betalningsutrymme påverkas av om han eller hon behöver förbehållas ett belopp för betalning av studieskulder som undantas från F-skuldsaneringen. Företagarna menar att en F-skuldsanering måste ge utrymme för pensionsavsättningar för företagare på motsvarande sätt som gäller för anställda och att en företagare därför bör få förbehålla sig vissa medel för detta ändamål. Även TCO tar upp att det bör övervägas om det bör vara möjligt att undanta pensionsavsättningar. Skälen för regeringens förslag Betalningsutrymmet enligt förslaget till ny skuldsaneringslag Enligt skuldsaneringslag – och enligt förslaget till ny skuld- saneringslag – ska det belopp som ska fördelas mellan borgenärerna bestämmas så att skuldsaneringen tar i anspråk gäldenärens samtliga tillgångar och inkomster efter avdrag för vad som ska förbehållas gälde- nären för dennes och dennes familjs försörjning. När förbehållsbeloppet bestäms ska reglerna i 7 kap. 4 och 5 §§ utsökningsbalken vara vägledande. Eftersom det i en skuldsanering ska finnas ett visst mått av flexibilitet är bestämmelserna i utsökningsbalken endast vägledande och alltså inte bindande vid en skuldsanering. Denna ordning motiverades med att skuldsaneringsinstitutet till sin karaktär är sådant att det riskerar att förlora i effektivitet, om tillämpningen i alltför stor utsträckning är bunden av på förhand givna schabloner. I 7 kap. 5 § utsökningsbalken anges att förbehållsbeloppet vid utmät- ning i lön ska bestämmas med ledning av ett normalbelopp. normalbelopp fastställs av och ska täcka alla vanliga levnadskostnader utom kostnaden för bostad. Till vanliga levnadskostnader räknas normala hushållsutgifter såsom utgifter för mat, kläder, tvätt, hygien, el, telefon, TV-avgifter, försäkringar och medlems- avgifter. Normalbeloppet utgör en utgångspunkt för beräkningen av förbehållsbeloppet även i skuldsaneringsärenden. Till normalbeloppet ska också läggas den faktiska kostnaden för nödvändig barntillsyn. Under vissa särskilda förutsättningar kan en gäldenär dessutom få göra förbehåll för vissa utgifter som följer av sjukdom. Även eventuella underhållsbidrag, barnbidrag och studiebidrag för hemmavarande barn påverkar beräkningen av förbehållsbeloppet. Till normalbeloppet ska läggas den faktiska bostadskostnaden. Med faktisk bostadskostnad avses bostadskostnaden med avdrag för eventuellt bostadstillägg och bostadsbidrag. Om bostaden utgörs av egen ägd fastighet, tomträtt eller bostadsrätt får hänsyn tas till ränteutgifter och driftskostnader. I viss mån kan också amortering räknas in i förbehålls- beloppet. Bostadskostnaden kan reduceras om gäldenären anses ha en större bostad än vad som är nödvändigt. Vid bedömningen av gäldenärens betalningsutrymme tillämpas en buffert för oförutsedda utgifter. Bufferten uppgår normalt till , men kan med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet även vara högre än så. Samma principer bör gälla i ett ärende om F-skuldsanering Frågan är om det finns anledning att göra en annan bedömning för en företagares betalningsutrymme än för övriga fysiska personer. En inte obetydlig uppoffring från gäldenären är nödvändig för att en skuld- sanering ska kunna rättfärdigas och är en viktig aspekt för att upprätthålla den allmänna betalningsmoralen. För att de samhällsekonomiska vinster- na av ett skuldsaneringssystem för företagare ska uppnås är det å andra sidan viktigt att tillräckligt många företagare ansöker om F-skuld- sanering. Incitamentet att ansöka om F-skuldsanering kan gå förlorat om förfarandet är förenad med en alltför långtgående åtstramning av gälde- närens ekonomi under skuldsaneringen. De aspekter som nämns ovan tillgodoses väl genom de utgångspunkter som gäller för beräkningen av förbehållsbeloppet enligt förslaget till ny skuldsaneringslag. Ingen remissinstans anser heller att en annan ordning ska gälla vid en F-skuldsanering än en skuldsanering. Även vid en F-skuldsanering bör därför bestämmelserna om förbehållsbelopp i utsökningsbalken vara vägledande. Särskilt om en aktiv företagares ekonomiska förhållanden En del av de gäldenärer som kommer att ansöka om F-skuldsanering kommer att vara antingen före detta företagare som har återgått till att vara löntagare eller närstående till företagare. För dessa gäldenärer ska förbehållsbeloppet beräknas på samma sätt som för de gäldenärer som ansöker om skuldsanering enligt förslaget till ny skuldsaneringslag. Som regeringen beskriver i avsnitt 6.5.1 kan det vara förenat med svårigheter att bestämma betalningsutrymmet för en aktiv företagare som ansöker om F-skuldsanering. Samma sak gäller för de företagare som planerar att återgå till näringsverksamhet under F-skuldsaneringen. Det är viktigt att betalningsplanen har en utformning som ger företagaren en realistisk möjlighet att fullfölja den. Det belopp som ska betalas enligt betalningsplanen bygger på en prognos över gäldenärens framtida in- komster och utgifter. Prognosen över företagarens framtida inkomst- förhållanden bör göras med försiktighet. bör gäldenärens egen uppskattning av sin framtida inkomst kunna godtas om den inte framstår som felaktig. bör således kunna utgå från gäldenärens uppskattning om han eller hon har redogjort för hur den uppskattats och denna redogörelse framstår som rimlig. Om den upps- kattade inkomsten däremot t.ex. väsentligt avviker från en marknads- mässig inkomst och gäldenären inte kunnat lämna en sannolik förklaring till denna skillnad, bör bortse från gäldenärens uppskattning. En särskild aspekt är att det vanligtvis råder större osäkerhet om en företagares framtida inkomstförhållanden än vad som är fallet för övriga gäldenärer. I det fall som gäldenären ska starta en ny verksamhet ligger det i sakens natur att hans eller hennes framtida inkomster är osäkra och svåra att förutse. Det är därför viktigt att det vid bestämmandet av betalningsutrymmet och betalningsplanen tas hänsyn till tänkbara förändringar. Det innebär att en prognos för pris- och löneutvecklingen måste göras. För den företagare som har för avsikt att fortsätta sin verksamhet kan det råda vissa svårigheter att avgöra vilken av företagarens egendom som bör avyttras och vilken egendom som bör få användas i verksamheten. För kommer detta att innebära delvis nya arbetsuppgifter. Emellertid hanterar en del av dessa frågor i samband med beslut om verkställighet enligt utsökningsbalken rörande företagare. Eftersom bestämmelserna om utmätning av lön ska vara vägledande även när förbehållsbeloppet bestäms bör samma slags bedömning göras i skuldsaneringsärendet. Det kan dessutom antas att en hel del av de företagare som kan bli aktuella för F-skuldsanering har varit föremål för verkställighetsåtgärder och därför redan behövt avyttra de tillgångar som han eller hon inte bör få behålla. Med rätt kompetensutveckling bör väl klara av arbetsuppgiften att bestämma förbehållsbeloppet för företagare. Samma bedömning gjordes i samband med lagändringarna 2011 (prop. 2010/11:31 s. 13). Precis som för övriga gäldenärer ska det finnas möjlighet för företagare att få förbehålla sig ett belopp för betalning av sådana fordringar som är undantagna skuldsaneringen. tar upp kan det innebära att förbehåll bör göras för sådana studieskulder som undantas från F-skuldsaneringen, men för vilka det inte beviljas anstånd med betalningen under betalningsplanens löptid. Några remissinstanser anser att det bör finnas ett utrymme för pensions- avsättningar för företagare på motsvarande sätt som gäller för anställda och att en företagare därför bör få förbehålla sig vissa medel för detta ändamål. Företagare som engagerar sig i ett aktiebolag kan göra even- 2015/16:125 tuella avsättningar inom ramen för den egna anställningen. Frågan aktualiseras därför främst för en enskild företagare. Företagare har ett stort ansvar för sin pension och till den del pensionerna är premiebestämda innebär uppehåll i pensions- inbetalningarna ett avbräck i den framtida pensionen. Regeringen in- stämmer emellertid i utredningens bedömning att förbehåll för avsättning till pension inte bör få göras . Det är fråga om en komprimerad tidsperiod under vilken gäldenären är tänkt att leva på existensminimum. Det framstår inte som orimligt att gäldenären inte tillåts förbehålla sig medel för avsättningar till sin framtida pension. Detta gäller inte minst i ljuset av att gäldenären som ansöker om F-skuldsanering befinner sig i en ekonomisk situation i vilken han eller hon inte har möjlighet att göra några avsättningar. Om gäldenären då i F-skuldsaneringen skulle få förbehålla sig sådana medel, skulle borgenärerna få tillgodoräkna sig ett mindre belopp, vilket skulle kunna uppfattas som stötande och leda till att borgenärer i fler fall ansöker om att försätta gäldenären i konkurs. En ordning som skulle möjliggöra sådana avsättningar komplicerar dessutom regelverket och medför betydande avgränsningsproblem. Till detta kommer också att F- skuldsanering är en möjlighet för företagaren att befrias från en övermäktig skuldbörda. Genom att företagaren beviljas F-skuldsanering förbättras således hans eller hennes möjligheter att kunna göra avsättningar till sin pension. Regeringen anser därför att det inte bör införas någon möjlighet för en aktiv företagare som beviljats F-skuldsanering att förbehålla sig medel för pensionsavsättningar. I avsnitt 6.11.1 återkommer dock regeringen till om det vid förbättrade ekonomiska förhållanden bör vara möjligt att göra avsättningar till pension, utan att det ska leda till att F-skuldsaneringen omprövas. Buffert för oförutsedda utgifter Betalningsutrymmet bör, liksom vid skuldsanering enligt förslaget till ny skuldsaneringslag, vara försett med en buffert som kan fånga in de förändringar som med all säkerhet kommer att inträffa under betal- ningsplanens löptid, men som det inte går att i detalj förutse. Bufferten bör normalt vara densamma som gäller för övriga gäldenärer. Frågan om en företagare därutöver bör förbehållas något belopp bör avgöras från fall till fall. För företagare kan det typiskt sett finnas en större risk för varierande inkomster och oförutsedda utgifter jämfört med löntagare. Det går därför inte att utesluta att det för företagare finns skäl att bestämma ett högre belopp i flera fall än för övriga gäldenärer. Betalning ska ske genom en betalningsförmedling Regeringens förslag: Gäldenären ska betala till en betalningsförmed- ling, som ska ansvara för. Om det finns sär- skilda skäl, ska gäldenären kunna betala direkt till borgenärerna. Gäldenären ska påbörja sina betalningar redan från inledande- ska betala ut inbetalda pengar till borgenärerna en gång . Reglerna om gäldenärens betalningar och om hantering av inbetalda medel ska även i övrigt utformas på samma sätt som enligt förslaget till ny ska för finansieringen av förmedlings- verksamheten ta ut en årlig avgift, som ska belasta gäldenärens betalningsutrymme och anges i beslutet om F-skuldsanering. Regeringen ska få meddela föreskrifter om storleken på den avgift som ska ta ut för betalningsförmedlingen. förslag: Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår dock inte något bemyndigande för regeringen att bestämma avgiftens storlek. Remissinstanserna: Så gott som alla remissinstanser instämmer i utredningens förslag eller har inga invändningar mot det. advokatsamfund anser att bör göra utbetal- ningar till borgenärerna oftare än en gång . Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 5.5 och 5.6.2 föreslår regeringen att ska vara betalningsförmedlande organ i ett förfarande om skuldsanering. Vidare lämnas förslag om gäldenärens betalningar, bl.a. att betalningarna ska påbörjas redan vid inledandebeslutet och om hantering av de medel som gäldenären betalat in. Regeringen menar att motsvarande ordning och regler bör gälla även för F-skuldsanering. situationer där det ändå kan finnas skäl att införa en annan ordning, återkommer regeringen nedan (se avsnitt 6.9.4). Ett viktigt syfte med F-skuldsanering är att ge överskuldsatta före- tagare en möjlighet att snabbt komma tillbaka till företagandet igen. ordning där gäldenären påbörjar sina betalningar redan vid inledande- beslutet innebär att förfarandet påskyndas eftersom gäldenärens rehabili- tering inte blir beroende av handläggningstid. Anledningen till detta är att den tid som inledandebeslutet gällt normalt bör räknas av från betalningsplanens längd. Dessutom ger det sätt som gäldenären sköter sina betalningar på efter inledandebeslutet en god indi- kation på hur motiverad gäldenären är att genomföra en F-skuldsanering. Den föreslagna ordningen innebär att kom- mer att göra utbetalningar till borgenärerna en gång . advokatsamfund menar att betalningar till borgenärerna bör ske oftare än Regeringen, som tar ställning till samma fråga i avsnitt 5.5.4, bedömer dock att en sådan lösning skulle bli alltför komplicerad Avsikten är dessutom att någon förlust inte ska orsakas borgenärskollektivet på grund av att utbetalning kan ske endast en gång Med årsvisa utbetalningar slipper borgenärerna kostnader för mot- tagandet av många små belopp. Möjligheten att i undantagsfall betala 2015/16:125 direkt till borgenären och att i vissa fall betala mindre eller medgivna fordringar före andra fordringar får anses tillräckliga för att tillgodose de borgenärer som har ett behov av att få betalt oftare. Betalningsförmedlingen kommer att innebära en kostnad för Krono- fogdemyndigheten. På samma sätt som föreslås för skuldsanering bör ta ut en avgift för förmedlingsverk- samheten som ska belasta gäldenärens betalningsutrymme. Regeringen bör ges bemyndigande att i förordning bestämma avgiftens storlek. 6.9.4Hur ofta ska betalning ske? Regeringens förslag: Gäldenären ska som huvudregel betala kvartals- vis. Finns det särskilda skäl, kan betalning i stället ske månads- eller halvårsvis. förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna instämmer i utredningens förslag eller har inga invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag: Den betalningsplan som ska upprättas ska ange när och hur gäldenären ska betala. Enligt skuldsanerings- lag är det inte reglerat hur ofta dessa betalningar ska ske. Regeringen föreslår i avsnitt 5.6.1 att gäldenären enligt förslaget till ny skuldsaneringslag ska betala och att ska vara betalningsfria. De aktiva företagarna har en oregelbunden inkomst. Betalningsvillkoren skiftar beroende på vilken bransch som företagaren är verksam i. En företagare vars verksamhet generellt har 90 dagars betal- ningstid kommer av naturliga skäl att få svårt att klara månadsvisa betal- ningar. Denna risk kan antas vara särskilt stor för nystartade verksamheter, eftersom det kan ta tid att bygga upp en verksamhets likviditet. Till detta kommer att en F-skuldsaneringsgäldenär inte får några betalningsfria månader (se avsnitt 6.9.1). För att underlätta betalningarna för företagaren föreslår regeringen att beloppen som huvudregel bör fastställas att betalas kvartalsvis. De allra flesta gäldenärer bör ha möjlighet att klara av ett sådant betalningsintervall. Förhållandena kan dock skilja sig från fall till fall. bör därför ha möjlighet att besluta om både kortare och längre betalnings- intervall. Ett längre betalningsintervall än bör dock inte vara möjligt, bl.a. eftersom det i stor utsträckning skulle minska borgenärernas möjlighet att följa hur gäldenären sköter sina förpliktelser under F-skuld- saneringen. Hinder mot exekutiva åtgärder Regeringens förslag: Efter inledandebeslutet ska utmätning inte få ske för fordringar som har uppkommit . Detsamma ska gälla för beslut om betalningssäkring och verkställighet av sådana beslut. Det som gäldenären har betalat in till betalningsförmedlingen ska inte kunna utmätas eller tas i anspråk för verkställighet av ett beslut om betalningssäkring. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen lämnar inte något förslag om att inbetalda medel ska vara skyddade från att tas i anspråk för verkställighet av ett beslut om betalningssäkring. Remissinstanserna instämmer i utredningens förslag eller har inga invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag: Enligt skuldsaneringslag får utmätning för fordringar inte ske efter in- ledandebeslut (22 §). Om utmätning ändå sker, är åtgärden utan verkan. Regeln om utmätningsförbud avser endast verkställighet av fordringar som kan komma att omfattas av ett beslut om skuldsanering, dvs. enligt huvudregeln fordringar som har uppkommit före inledandebeslutet. Att en skuldsanering hindrar utmätning är motiverat av att gäldenären ska ha en möjlighet att reda upp sina ekonomiska förhållanden och att det fortsatta förfarandet inte ska ”störas” av en pågående verkställighet mot gäldenären (prop. 1993/94:123 s. 152). Förbudet gäller även i fråga om beslut om betalningssäkring och verkställighet av ett sådant beslut. En motsvarande ordning föreslås gälla i förslaget till ny skuldsaneringslag (42 §). I avsnitt 5.5.4 föreslår regeringen att inte heller det som gälde- nären har betalat in till får utmätas eller tas i anspråk för verkställighet av ett beslut om betal- ningssäkring (43 §). I annat fall skulle borgenärer vars skulder inte om- fattas av skuldsaneringen kunna få tillgång till de pengar som är avsedda för skuldsaneringsborgenärerna. Även vid en F-skuldsanering finns det skäl att låta gäldenären under skuldsaneringsförfarandet vara fredad från verkställighet för att kunna ordna sina ekonomiska förhållanden. Det saknas anledning att i detta hänseende göra skillnad mellan de båda skuldsaneringsformerna. Förbud mot utmätning och mot beslut om betalningssäkring och verkställighet av ett sådant beslut bör därför gälla även efter inledandebeslutet i ett ärende om F-skuldsanering. Vidare bör de medel som gäldenären har betalat in till Kronofogdemyndighetens betalningsförmedlingstjänst inte kunna ut- mätas eller tas i anspråk för verkställighet av ett beslut om betalnings- säkring. 6.11.1Omprövning på ansökan av en borgenär Regeringens förslag: En beviljad F-skuldsanering ska på borgenärens begäran omprövas – upphävas eller ändras – om