prop · H303113 · 2016-03-01 00:00:00 — Den andra ändringen innebär att den ansvarsfrihetsregel som finns i paragrafens sista stycke utvidgas till att omfatta inte bara situationer där faran för fullbordan är ringa utan också andra situationer där gärningen är mindre allvarlig. Vid bedömningen av om gärningen ska vara ansvarsfri bör, vid sidan av vad som gäller, hänsyn framförallt tas till det avsedda brottets straffvärde. Det förhållandet att straffvärdet för den planerade gärningen inte är högre än fängelse bör ofta kunna leda till att förberedelse- eller stämplingsgärningen bedöms vara mindre allvarlig. Också omständigheterna kring förberedelse- eller stämplingsgärningen ska beaktas. Exempelvis bör det förhållandet att gärningen har en påtagligt spontan karaktär kunna tala för att gärningen är att anse som mindre allvarlig. Däremot kan inte förberedelse eller stämpling till brott som innebär fara för annans liv, hälsa eller personliga säkerhet anses som mindre allvarligt. 6 § Den som underlåter att anmäla eller annars avslöja ett förestående eller pågående brott ska, i de fall det är särskilt föreskrivet, dömas för underlåtenhet att avslöja brottet enligt vad som är föreskrivet för den som medverkat endast i mindre mån till sådant brott. Högre straff än fängelse får dock inte dömas ut. I de fall det är särskilt föreskrivet ska för underlåtenhet att avslöja brott även den dömas som inte haft uppsåt till men borde ha insett att brottet var förestående eller pågick. Den som har ett bestämmande inflytande i en sammanslutning och underlåter att förhindra ett brott inom ramen för sammanslutningen ska, i de fall det är särskilt föreskrivet, dömas för underlåtenhet att förhindra brottet enligt första stycket. För underlåtenhet att förhindra brott döms också en förälder eller annan uppfostrare eller förmyndare som underlåter att hindra den som står under hans eller hennes vård eller lydnad från att begå brott. Ansvar för underlåtenhet att avslöja eller förhindra brott förutsätter att 1. gärningen har fortskridit så långt att den är straffbar, och 2. brottet kan avslöjas eller förhindras utan fara för den handlande eller för någon annan och, i fall som avses i tredje stycket, att brottet kan förhindras utan anmälan till myndighet. I paragrafen regleras straffansvar för underlåtenhet att avslöja respektive Förutom rent redaktionella justeringar ändras paragrafen i tre avseenden. Ändringarna behandlas i avsnitt 6.2 och 6.4. melsens tredje stycke har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Genom den första ändringen tillförs bestämmelsen ett nytt andra stycke där en ny form av underlåtenhet att förhindra brott kriminaliseras. tidigare andra stycket flyttas till tredje stycket. Ansvar enligt den nya be- stämmelsen i andra stycket träffar den som har ett bestämmande infly- tande i en sammanslutning och som, i de fall det är särskilt föreskrivet, underlåter att förhindra brott som begås inom ramen för sammanslut- Ansvaret omfattar endast uppsåtliga brott (jfr sista meningen i första stycket). För att någon ska anses ha ett bestämmande inflytande i en samman- slutning krävs att personen har makt att besluta om vad som görs inom ramen för sammanslutningen eller en del av denna, dvs. att han eller hon har möjlighet att styra över vad andra personer i sammanslutningen gör. Till denna krets hör dels den som har ett inflytande över sammanslutningens verksamhet i kraft av sin formella ställning, dels den som utan att ha en formell position i sammanslutningen faktiskt utövar ledningen av hela eller delar av verksamheten. Bedömningen av om en person har ett bestämmande inflytande görs utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. De sammanslutningar som avses inbegriper såväl olika former av juridiska personer som andra typer av grupperingar och nätverk. Det måste dock handla om personer som samverkar under en inte helt obetydlig tidsperiod. Det finns inget krav på att sammanslutningen är att hänföra till den organiserade brottsligheten eller annars är kriminell. Den straffbara gärningen består i att en person som har ett bestämmande inflytande i en sammanslutning underlåter att förhindra ett brott som begås inom ramen för sammanslutningen. Med brott avses i detta sammanhang ett fullbordat brott. För att man ska kunna tala om att en person har underlåtit att förhindra ett visst brott måste det förutsättas att personen hade kunnat förhindra detsamma. Vid bedömningen av om kravet är uppfyllt får man på samma sätt som man normalt gör när det gäller kausalitetskravet vid orsakande genom underlåtenhet bedöma om det i hög grad är sannolikt att brottet hade förhindrats om personen hade agerat (se bl.a. NJA 2007 s. 369). Det relevanta brottet ska vara begånget inom ramen för sammanslutningen. Detta innebär att gärningen ska ha anknytning till sammanslutningens verksamhet. Till exempel torde ett mord som begås inom ramen för en uppgörelse mellan kriminella gäng regelmässigt ha en sådan anknytning till gängets verksamhet att ansvar kan bli aktuellt. Bestämmelsen är tillämplig endast i de fall det är särskilt föreskrivet att ansvar för underlåtenhet att förhindra brott är kriminaliserat. Ansvar förutsätter alltså på samma sätt som de flesta osjälvständiga brottsformer att det finns ett särskilt stadgande som anger att brottsformen är kriminaliserad i relation till ett visst brott. Ändringen innebär att personer med ett bestämmande inflytande i en sammanslutning är skyldiga att förhindra vissa brott och inte bara omfattas av den allmänt gällande skyldigheten i första stycket att anmäla eller annars avslöja vissa brott. Normalt bör ansvar för dessa personer i första hand dömas ut enligt bestämmelsens nya andra stycke, och först om sådant ansvar inte kan dömas ut bör ansvar enligt första stycket aktualiseras. Genom den andra ändringen justeras bestämmelsen i tredje stycket om föräldrars, andra uppfostrares eller förmyndares ansvar att hindra den som står under dessa personers vårdnad från att begå brott. Orden ”i annat fall än första stycket avser” stryks i syfte att förtydliga att föräldrars m.fl. ansvar att förhindra brott gäller alla brott. Genom den tredje ändringen flyttas undantaget för fall där avslöjandet eller förhindrandet inte kan ske utan fara till bestämmelsens sista stycke. Undantaget, som gäller även för de personer som omfattas av det nya underlåtenhetsbrottet, utvidgas till att omfatta också fara för andra personer än den handlande eller någon honom eller henne närstående. Ansvarsfrihet bör kunna aktualiseras om det föreligger konkreta hot om allvarliga repressalier mot gärningsmannen eller någon annan. Ansvarsfrihet bör också i vissa fall kunna aktualiseras om ett avslöjande 2015/16:113 av brottet skulle göra klart att en person inom ett kriminellt nätverk eller en kriminell gruppering spridit uppgifter om nätverket eller grupperingen och att avslöjandet därför skulle innebära fara för honom eller henne. Av bestämmelsen i sista stycket framgår också att, till skillnad från vad som gäller för föräldrar, andra uppfostrare och förmyndare, ansvar för personer med ett bestämmande inflytande i en sammanslutning att förhindra brott inte förutsätter att förhindrandet kunnat ske utan anmälan till myndighet. 10.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:1703) om ändring i 7 § För försök, förberedelse eller stämpling till landsförräderi eller landssvek döms det till ansvar enligt 23 kap. Som stämpling ska även anses att träda i förbindelse med fienden för att förbereda, möjliggöra eller underlätta att något av dessa brott begås. För förberedelse eller stämpling under tid då landet hotas av krig, ockupation eller andra fientligheter ska det dömas till ansvar trots att fientligheter inte brutit ut. Den som underlåter att avslöja eller förhindra landsförräderi eller landssvek ska dömas till ansvar enligt 23 kap. Till ansvar för underlåtenhet att avslöja landsförräderi eller landssvek ska även den dömas som inte insett men borde ha insett att brottet var förestående eller pågick. För försök eller förberedelse till olovlig kärnsprängning ska det dömas till ansvar enligt 23 kap. Bestämmelsen, som med ett nytt tredje stycke träder i kraft den dag regeringen bestämmer (prop. 1997/98:174), reglerar straffansvar för osjälvständiga brott i 22 kap. . Bestämmelsen ändras genom att underlåtenhetsansvaret utvidgas till att även omfatta underlåtenhet att förhindra landsförräderi eller landssvek. Ändringen behandlas i avsnitt 6.3. Bestämmelsen utgör en sådan särskild föreskrift som enligt 23 kap. 6 § andra stycket krävs för att den som har ett bestämmande inflytande i en sammanslutning och underlåter att förhindra ett brott inom ramen för sammanslutningen ska kunna dömas för underlåtenhet att förhindra ett visst brott. Se vidare författningskommentaren till 23 kap. 6 § . Förslaget till lag om ändring i 20 d § Med hemlig rumsavlyssning avses avlyssning eller upptagning som 1. görs i hemlighet och med ett tekniskt hjälpmedel som är avsett att återge 2. avser tal i enrum, samtal mellan andra eller förhandlingar vid sammanträden eller andra sammankomster som allmänheten inte har tillträde till. Hemlig rumsavlyssning får användas vid en förundersökning om 1. brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , 2. spioneri enligt 19 kap. 5 § , 3. brott som avses i 3 § lagen (1990:409) om skydd för företagshemligheter, om det finns anledning att anta att gärningen har begåtts på uppdrag av eller har understötts av en främmande makt eller av någon som har agerat för en främ- Prop. 2015/16:113 mande makts räkning och det kan antas att brottet inte leder till endast böter, 4.annat brott om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att brottets straffvärde överstiger fängelse och det är fråga om a)människohandel enligt 4 kap. 1 a § , b)våldtäkt enligt 6 kap. 1 § första eller andra stycket , c)grovt sexuellt tvång enligt 6 kap. 2 § tredje stycket , d)våldtäkt mot barn enligt 6 kap. 4 § första eller andra stycket , e)grovt sexuellt övergrepp mot barn enligt 6 kap. 6 § andra stycket , f)grovt utnyttjande av barn för sexuell posering enligt 6 kap. 8 § tredje stycket , g)grovt koppleri enligt 6 kap. 12 § tredje stycket , h)grov utpressning enligt 9 kap. 4 § andra stycket , i)grovt barnpornografibrott enligt 16 kap. 10 a § femte stycket , j)grovt övergrepp i rättssak enligt 17 kap. 10 § tredje stycket , k)grovt narkotikabrott enligt 3 § narkotikastrafflagen (1968:64), eller l)grov narkotikasmuggling enligt 6 § tredje stycket lagen (2000:1225) om straff för smuggling, 5.försök, förberedelse eller stämpling till brott som avses i 1–3, om en sådan gärning är belagd med straff, 6.försök, förberedelse eller stämpling till brott som avses i 4, om en sådan gärning är belagd med straff och det med hänsyn till omständigheterna kan antas att gärningens straffvärde överstiger fängelse . Bestämmelsen, som reglerar hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, ändras genom att grov utpressning nämns i punkt 4 h och grovt övergrepp i rättssak i punkt 4 j. Ändringarna görs i förtydligande syfte till följd av att det införs särskilda brottsbeteckningar för brottens grova grad. Ändringarna behandlas i avsnitt 7.5. 10.4Förslaget till lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) 11 § För förberedelse eller stämpling till grovt skattebrott döms det till ansvar enligt 23 kap. . Paragrafen, som reglerar straffansvar för osjälvständiga brottsformer av skattebrott, ändras på så sätt att även stämpling till grovt skattebrott kriminaliseras. Ändringen behandlas i avsnitt 5.6.4. Förslaget till lag om ändring i sjömanslagen 69 § För förberedelse eller stämpling till brott som avses i 68 § eller under- låtenhet att avslöja eller förhindra sådant brott döms det till ansvar enligt 23 kap. Detsamma gäller för försök eller förberedelse till brott som avses i 67 §, om inte brottet skulle ha varit att anse som ringa om det hade fullbordats. Bestämmelsen, som reglerar straffansvar för osjälvständiga brott i sjö- manslagen, ändras genom att underlåtenhetsansvaret utvidgas till att även 2015/16:113 omfatta underlåtenhet att förhindra brott enligt 68 §. Ändringen behandlas i avsnitt 6.3. Bestämmelsen utgör en sådan särskild föreskrift som enligt 23 kap. 6 § andra stycket krävs för att den som har ett bestämmande inflytande i en sammanslutning och underlåter att förhindra ett brott inom ramen för sammanslutningen ska kunna dömas för underlåtenhet att förhindra ett visst brott. Se vidare författningskommentaren till 23 kap. 6 § . 10.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor 2 § Den som bryter mot 1 § döms till fängelse i högst . Om brottet har medfört livsfara, allvarlig sjukdom eller i annat fall inneburit ett synnerligen hänsynslöst beteende, ska det bedömas som grovt. För grovt brott döms det till fängelse i lägst två och högst . För försök, förberedelse och stämpling samt för underlåtenhet att avslöja eller förhindra brott döms det till ansvar enligt 23 kap. . Bestämmelsen i tredje stycket, som reglerar straffansvar för osjälvständiga brott i lagen, ändras genom att underlåtenhetsansvaret utvidgas till att även omfatta underlåtenhet att förhindra brott enligt första stycket. Ändringen behandlas i avsnitt 6.3. Bestämmelsen utgör en sådan särskild föreskrift som enligt 23 kap. 6 § andra stycket krävs för att den som har ett bestämmande inflytande i en sammanslutning och underlåter att förhindra ett brott inom ramen för sammanslutningen ska kunna dömas för underlåtenhet att förhindra ett visst brott. Se vidare författningskommentaren till 23 kap. 6 § . 10.7Förslaget till lag om ändring i vapenlagen (1996:67) 8 § För försök, förberedelse eller stämpling till grovt vapenbrott eller synnerligen grovt vapenbrott döms det till ansvar enligt 23 kap. . I bestämmelsen, som är ny, kriminaliseras försök, förberedelse och stämpling till grovt vapenbrott och synnerligen grovt vapenbrott. Ändringen behandlas i avsnitt 5.6.8. Kriminaliseringen av försök och förberedelse till grovt eller synnerligen grovt vapenbrott i form av innehav av vapen innebär i praktiken försök och förberedelse som avser att komma i besittning av vapen. Ett exempel på en sådan typ av gärning är att en kriminell gruppering försöker komma i besittning av illegala vapen genom att beställa dem från utlandet, men transporten stoppas på vägen till . Ett annat exempel är att det träffats en överenskommelse om försäljning av ett vapen och köparen beger sig till den plats där säljaren har uppgett att vapnet kan hämtas och betalningen lämnas men mellankommande omständigheter medför att transaktionen inte fullbordas. 10.8Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:148) om straff för terroristbrott § Följande gärningar utgör terroristbrott under de förutsättningar som anges i § i denna lag: 1.mord, 3 kap. 1 § , 2.dråp, 3 kap. 2 § , 3.grov misshandel, 3 kap. 6 § , 4.människorov, 4 kap. 1 § , 5.olaga frihetsberövande, 4 kap. 2 § , 6.grov skadegörelse, 12 kap. 3 § , 7.mordbrand och grov mordbrand, 13 kap. 1 och 2 §§ , 8.allmänfarlig ödeläggelse, 13 kap. 3 § , 9.sabotage och grovt sabotage, 13 kap. 4 och 5 §§ , 10.kapning och sjö- eller luftfartssabotage, 13 kap. 5 a § , 11.flygplatssabotage, 13 kap. 5 b § , 12.spridande av gift eller smitta, 13 kap. 7 § , 13.olovlig befattning med kemiska vapen, 22 kap. 6 a § , 14.vapenbrott, grovt vapenbrott och synnerligen grovt vapenbrott, 9 kap. 1 § första stycket och 1 a § vapenlagen (1996:67), 15.brott enligt 29 § tredje stycket lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor, 16.uppsåtligt brott enligt 25 och 26 §§ lagen (1992:1300) om krigsmateriel, som avser kärnladdningar, radiologiska, biologiska och kemiska stridsmedel, apparater och andra anordningar för spridning av radiologiska, biologiska eller kemiska stridsmedel samt speciella delar och substanser till sådant material, 17.brott enligt 18, 18 a och 20 §§ lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd, som avser sådana produkter eller sådant tekniskt bistånd som kan användas för att framställa kärnladdningar, biologiska eller kemiska vapen, 18.smuggling och grov smuggling, 3 och 5 §§ lagen (2000:1225) om straff för smuggling, om brottet avser sådana varor som omfattas av 14–17, 19.olaga hot och grovt olaga hot, 4 kap. 5 § , som innefattar hot om att begå någon av de gärningar som avses i 1–18. Bestämmelsen anger vilka gärningar som, under förutsättning att de kvalificerande rekvisiten i 2 § är uppfyllda, utgör terroristbrott. Den ändras genom att grovt olaga hot nämns i punkt 19. Ändringen görs i förtydligande syfte till följd av att det införs en särskild brottsbeteckning för brottets grova grad. Ändringen behandlas i avsnitt 7.5. 4 § För försök, förberedelse eller stämpling till samt underlåtenhet att avslöja eller förhindra terroristbrott döms det till ansvar enligt 23 kap. . Bestämmelsen, som reglerar straffansvar för osjälvständiga brottsformer av terroristbrott, ändras genom att underlåtenhetsansvaret utvidgas till att även omfatta underlåtenhet att förhindra terroristbrott. Ändringen behandlas i avsnitt 6.3. Bestämmelsen utgör en sådan särskild föreskrift som enligt 23 kap. 6 § andra stycket krävs för att den som har ett bestämmande inflytande i en sammanslutning och underlåter att förhindra ett brott inom ramen för sammanslutningen ska kunna dömas för underlåtenhet att förhindra ett visst brott. Se vidare författningskommentaren till 23 kap. 6 § . 10.9Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:406) om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser 16 § För försök, förberedelse eller stämpling till och underlåtenhet att avslöja eller förhindra folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelse döms det till ansvar enligt 23 kap. . Bestämmelsen, som reglerar straffansvar för osjälvständiga brott i lagen om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser, ändras genom att underlåtenhetsansvaret utvidgas till att även omfatta underlåtenhet att förhindra folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelse. Ändringen behandlas i avsnitt 6.3. Bestämmelsen utgör en sådan särskild föreskrift som enligt 23 kap. 6 § andra stycket krävs för att den som har ett bestämmande inflytande i en sammanslutning och underlåter att förhindra ett brott inom ramen för sammanslutningen ska kunna dömas för underlåtenhet att förhindra ett visst brott. Se vidare författningskommentaren till 23 kap. 6 § . Bestämmelsen är subsidiär i förhållande till bestämmelserna om utvidgat gärningsmannaskap och underlåtenhet att utöva kontroll i 13 och 14 §§ lagen om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Sammanfattning av betänkandet Organiserad brottslighet – förfälts- och underlåtenhetsansvar, kvalifikationsgrunder m.m. (SOU 2014:63) Utredningens övergripande uppgift har varit att analysera om det straffrättsliga regelverket på vissa områden kan skärpas för att på ett mer effektivt sätt motverka organiserad brottslighet. Uppdraget framgår av direktiv som beslutades (dir. 2013:19), se bilaga 1 samt av tilläggsdirektiv som beslutades , (dir. 2013:112), se bilaga 2. I uppdraget har ingått att överväga om kriminaliseringen av brott på försöks-, förberedelse- och stämplingsstadiet bör utvidgas, om straffskalan för förberedelse och stämpling bör förändras, om straffansvaret för underlåtenhet att avslöja respektive hindra brott bör skärpas för personer som har anknytning till den brottsliga verksamhet där brottet har begåtts och om det, för några brott som är vanligt förekommande inom organiserad brottslighet, finns skäl att införa omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt eller om befintliga omständigheter behöver ses över eller kompletteras. Kriminalisering av osjälvständiga brott Ett utmärkande drag när det gäller organiserad brottslighet är att flera personer är delaktiga i den brottsliga verksamheten, även om alla inte deltar på samma sätt eller i samma utsträckning. Dessutom kan brottsligheten vara både sofistikerad och välplanerad. Detta innebär att de s.k. osjälvständiga brottsformerna, dvs. försök, förberedelse, stämpling och medverkan till brott samt underlåtenhet att avslöja respektive hindra brott, har särskilt stor betydelse för förutsättningarna att motverka sådan brottslighet. Vid bedömning av om osjälvständiga brottsformer bör kriminaliseras i relation till en viss brottstyp finns ett antal faktorer som måste tas i beaktande. För det första bör gärningens straffvärdhet bedömas. Straffvärdheten hos ett osjälvständigt brott är beroende både av det avsedda brottets svårhet och av dess skyddsintresse. En utgångspunkt för bedömningen av om en viss osjälvständig brottsform bör kriminaliseras eller inte är därför det självständiga brottets abstrakta straffvärde. Det är inte möjligt att ange ett visst straffvärde vid vilket kriminalisering i förfältet alltid är lämplig eftersom även andra faktorer bör påverka bedömningen. Det bör t.ex. i större utsträckning vara möjligt att kriminalisera förstadier till brott i de fall skyddsintresset är frid och frihet än vid angrepp på förmögenhet. Vid bedömning av straffvärdheten hos de osjälvständiga brotten bör hänsyn vidare tas till det självständiga brottets konstruktion och till hur nära ett fullbordat brott gärningsmomenten är. Om ett brott är konstruerat som ett skadebrott och om gärningen på förstadiet ligger nära fullbordanspunkten är brottet, allt annat lika, mer straffvärt. Det finns då som regel starkare skäl för kriminalisering än om det självständiga brottet är konstruerat som ett farebrott eller om gärningsmomenten som man vill kriminalisera är långt från fullbordat brott. När det gäller relationen mellan de olika förfältsdelikten är en utgångspunkt att försök till brott är kriminaliserad i större utsträckning än förberedelse och stämpling till brott, som är förbehållet mer allvarliga gärningar. är förberedelse till brott kriminaliserat oftare än stämpling till brott. Enligt utredningens mening saknas dock anledning att generellt se på stämpling som en mindre allvarlig osjälvständig brottsform än förberedelse till samma brott. Stämpling bör därför inte särbehandlas i den utsträckning som sker. En ytterligare faktor som bör beaktas är om en kriminalisering av osjälvständiga brott kan förväntas bli någorlunda effektiv och ha praktisk betydelse. En kriminalisering bör dessutom alltid förutsätta en beredskap att använda samhällets resurser att utreda och lagföra brott. Åtminstone beträffande förberedelse och stämpling bör detta innebära att det brott som förfältsgärningen avser bör vara kvalificerat för att en kriminalisering av osjälvständiga brottsformer ska framstå som befogad. Våra förslag om en kriminalisering i förfältet Våra förslag om kriminalisering av osjälvständiga brottsformer kan sägas bygga på tanken att en kriminalisering är befogad i relation till mycket Vi föreslår därför i flera avseenden en utvidgad krimina- lisering av förfältsgärningar. är det utredningens mening att kriminaliseringen bör förbehållas mer allvarliga gärningar och i syfte att tillse att så blir fallet föreslår vi dels en ventil som undantar vissa mindre allvarliga gärningar från straffansvar, dels vissa avkriminaliseringar som avser förberedelse i relation till vissa brottstyper som har ett så begränsat straffvärde att en kriminalisering som inte kan anses befogad. De brott som vi har övervägt ett utvidgat straffansvar för är sådana som kan antas vara särskilt vanligt förekommande inom ramen för brottslighet som kan betecknas som organiserad. Det rör sig framför allt om brott med hot- eller våldsinslag samt om olika former av ekonomisk brottslig- Efter närmare överväganden har vi – mot ovanstående bakgrund – funnit att försök, förberedelse och stämpling till övergrepp i rättssak (av normalgraden och grovt brott) och till grovt och synnerligen grovt va- penbrott ska kriminaliseras. Vidare menar vi att det finns skäl att krimi-