prop · H303108 · 2016-03-08 00:00:00 — Detta gäller dock inte för fast egendom som definierats i artikel 6.2. Artikel 23 behandlar förmögenhet. Förmögenhet bestående av sådan fast egendom som avses i artikel 6 eller av lös egendom som utgör del av rörelsetillgångarna i fast driftställe, får enligt punkterna 1 och 2 beskattas i den stat där den fasta egendomen respektive driftstället finns. Av punkt 3 framgår att förmögenhet bestående av skepp eller luftfartyg som används i internationell trafik av företag med hemvist i en avtalsslutande stat och av lös egendom som är hänförlig till användningen av sådana skepp och luftfartyg, endast beskattas i den staten. Vidare framgår av punkt 6 i protokollet att i fråga om förmögenhet som ägs av tillämpas bestämmelserna i artikeln endast på den del av förmögenheten som motsvarar den svenske delägarens andel. Alla andra slag av förmögenhetstillgångar beskattas enligt punkt 4 i innehavarens hemviststat. Om rätten att beskatta förmögenhet tillfaller endast hemviststaten enligt denna punkt, och den inte enligt lagstiftningen där är föremål för en allmän förmögenhetsskatt, får förmögenheten dock enligt punkt 5 beskattas i den andra avtalsslutande staten. Som sagts ovan i avsnitt 4.3.3 ingås ett skatteavtal i avsikt att det ska gälla . Det är viktigt att det inte förlorar i aktualitet vid förändringar i staternas interna rätt. Trots att inte beskattar förmögenhet finns det således skäl för att ha med dessa bestämmelser i avtalet. 4.4 Metoder för undanröjande av dubbelbeskattning Bestämmelserna om undanröjande av dubbelbeskattning finns i tillämpar enligt punkt 2 a) avräkning av skatt (”credit of tax”) som huvudmetod för att undvika dubbelbeskattning i fråga om Detsamma gäller enligt punkt 1 för . Innebörden av avräkningsmetoden är att en person med hemvist i den ena staten beskattas där även för sådan inkomst som enligt avtalet får beskattas i den andra staten. Den uträknade skatten minskas därefter i princip med den skatt som enligt avtalet har tagits ut i den andra staten. Vid avräkning av skatt på inkomst i tillämpas bestämmelserna i . 2015/16:108 lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt. svensk inkomstskatt på inkomsten på vanligt sätt. I fråga om inkomst som ska undantas från svensk skatt har enligt en progressionsregel i avtalet, artikel 24.2 b), rätt att höja skatteuttaget på denna persons övriga inkomster. har tidigare i förhållande till flera andra länder avstått från att utnyttja den möjlighet till progressionsuppräkning som ges i skatteavtalen med länderna i fråga. Skälen härtill har bl.a. varit den minskade arbetsbördan för skattemyndigheterna och den förenkling av regelsystemet som ett avstående av progressionsuppräkningen innebär. Dessa skäl motiverar även ett avstående av progressionsuppräkningen i förhållande till . Ytterligare en synpunkt är också att det bortfall av skatt som blir följden av en utebliven progressionsuppräkning torde vara försumbar från statsfinansiell synpunkt. En bestämmelse om att progressionsuppräkning ska ske förs därför inte in i lagen. Artikel 24.2 c) reglerar frågan om skattefrihet i för utdelning från bolag i till svenskt bolag. Bestämmelsen hänvisar till de interna svenska reglerna om skattebefrielse för utdelning från utlandet (24 kap. IL). I artikel 24.2 d) finns en särskild regel för avräkning av saudisk skatt på förmögenhet från svensk förmögenhetsskatt. Som framhållits ovan i avsnitt 4.3.3 tar dock inte ut förmögenhetsskatt. I artikel 25 regleras förfarandet vid ömsesidig överenskommelse, dvs. Mutual Agreement Procedure, MAP. Artikel 26 innehåller bestämmelser om informationsutbyte. Artikeln överensstämmer med artikel 26 i modellavtal . Enligt punkt 1 ska de behöriga myndigheterna i de avtalsslutande staterna utbyta sådana upplysningar som kan antas vara relevanta vid tillämpningen av bestämmelserna i avtalet eller för administration eller verkställighet av intern lagstiftning i fråga om skatter av varje slag och beskaffenhet som tas ut för de avtalsslutande staterna eller för dess politiska underavdelningar eller lokala myndigheter, om beskattningen enligt denna lagstiftning inte strider mot avtalet. Utbytet av upplysningar begränsas inte av avtalets artiklar 1 och 2. I punkt 2 anges att upplysningar som en avtalsslutande stat tagit emot enligt punkt 1 ska behandlas som hemliga på samma sätt som upplysningar som erhållits enligt den interna lagstiftningen i denna stat. Vidare anges att upplysningarna får yppas endast för personer eller myndigheter (däri inbegripet domstolar och förvaltningsorgan) som fastställer, uppbär eller driver in de skatter som åsyftas i punkt 1 eller handlägger åtal eller överklagande i fråga om dessa skatter eller som 2015/16:108 utövar tillsyn över nämnda verksamheter samt att dessa får använda upplysningarna bara för sådana ändamål. De får yppa upplysningarna vid offentlig rättegång eller i domstolsavgöranden. I punkt 7 i protokollet klargörs att mottagen information inte får användas för andra ändamål än de som anges i punkt 2 (punkt 12.3 i kommentaren till artikel 26 modellavtal). har tagits in på begäran av . Artikel 26 tar sikte på såväl den situationen då en svensk myndighet lämnar handräckning eller bistånd åt en utländsk myndighet som då en myndighet i den andra staten biträder den svenska myndigheten. (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden innehåller bestämmelser om handräckning dels i åt utländsk myndighet, dels i utlandet åt svensk myndighet. Enligt 24 § samma lag ska villkor som begränsar möjligheten att utnyttja upplysningar som en svensk myndighet fått från utländsk myndighet i ett skatteärende följas av svenska myndigheter, oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller I 27 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, regleras sekretessen i fråga om uppgifter om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som erhålls eller lämnas vid utbyte av uppgifter på skatteområdet som sker med stöd av internationella avtal. bestämmelsens första stycke framgår att sekretess enligt 27 kap. 1–4 §§ OSL för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden gäller, i den utsträckning har godkänt ett avtal om detta med en annan stat eller med en mellanfolklig organisation, i ärende om handräckning eller bistånd som en svensk myndighet lämnar åt en myndighet eller något annat organ i den staten eller inom den mellanfolkliga organisationen i verksamhet som motsvarar den som avses i nämnda paragrafer. Sekretess gäller enligt andra stycket samma bestämmelse, i den utsträckning har godkänt ett avtal om detta med en annan stat eller med en mellanfolklig organisation, hos en myndighet i verksamhet som avses i 27 kap. 1–4 §§ OSL för sådan uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som myndigheten förfogar över på grund av avtalet. enligt andra stycket, får enligt bestämmelsens tredje stycke de sekretessbrytande bestämmelserna i 10 kap. 15–27 §§ och 28 § första stycket OSL inte tillämpas i strid med avtalet. stycke framgår att för uppgift i en allmän handling gäller sekretessen enligt andra stycket i högst . Regeringen bedömer att all den information som kommer att hanteras inom ramen för denna artikel omfattas av regleringen i 27 kap. 5 § OSL. Därutöver kan andra bestämmelser i , exempelvis 15 kap. 1 § och 15 kap. 1 a §, vara tillämpliga. Detta innebär att avtalets krav på sekretess är förenliga med den svenska offentlighets- och sekretesslagstiftningen och att kan leva upp till sina avtalsrättsliga åtaganden i detta avseende. Punkt 3 innehåller bestämmelser om möjlighet för den anmodade staten att avslå en begäran om utbyte av upplysningar. Av punkterna 3 a) och b) följer att en avtalsslutande stat inte är skyldig att vidta förvaltningsåtgärder som avviker från lagstiftning och administrativ praxis i någon av de avtalsslutande staterna och inte heller att lämna upplysningar som inte är tillgängliga enligt lagstiftning eller sedvanlig Prop. 2015/16:108 administrativ praxis i någon av dessa stater. Enligt punkt 3 c) är en avtalsslutande stat inte heller skyldig att lämna upplysningar som skulle röja affärs-, industri-, handels- eller yrkeshemlighet eller i näringsverksamhet nyttjat förfaringssätt eller upplysningar, vilkas överlämnande skulle strida mot allmänna hänsyn (ordre public). I punkt 4 föreskrivs att en tillfrågad stat ska använda de medel som den förfogar över för att inhämta begärda upplysningar, även om den inte har behov av upplysningarna för sina egna beskattningsändamål. Skyldigheten begränsas av bestämmelserna i punkt 3. Den anmodade staten har dock inte rätt att vägra att lämna upplysningar uteslutande därför att den inte har något eget intresse av sådana upplysningar. I punkt 5 anges att bestämmelserna i punkt 3 inte medför rätt för en avtalsslutande stat att vägra att lämna upplysningar uteslutande därför att upplysningarna innehas av banker, andra finansiella institutioner, ombud, representanter eller förvaltare eller därför att upplysningarna gäller äganderätt i en person. I artikel 27 finns vissa upplysningar beträffande diplomatiska företrädare och konsulära tjänstemän. Bestämmelserna i artikel 28 innebär att avtalsförmåner kan nekas i vissa fall. Enligt punkt 1, som har tillkommit på begäran av , berör bestämmelserna i detta avtal inte tillämpningen av intern lagstiftning som syftar till att motverka skatteflykt och skatteundandragande genom begränsning av kostnader och avdrag vid gränsöverskridande transaktioner mellan företag i de avtalsslutande staterna, om det huvudsakliga syftet eller ett av de huvudsakliga syftena med bildandet av sådana företag eller transaktionerna mellan dem var att komma i åtnjutande av avtalsförmåner som annars inte skulle ha varit tillgängliga. Punkt 2, som har införts på begäran av , avser att förhindra att avtalsförmåner ges för offshoreverksamhet, coordination centres, huvudkontor eller liknande verksamhet, vars uppbyggnad huvudsakligen styrs av skatteskäl. Offshoreverksamhet är verksamhet som typiskt sett inte bedrivs av bolag som bedriver näringsverksamhet i en avtalsslutande stat i egentlig mening, utan av bolag vars inkomster så gott som uteslutande härrör från verksamhet utanför en avtalsslutande stat. Bolagen är formellt bildade enligt en stats lagstiftning men registreras i allmänhet i speciella register och deras verksamhet begränsas ofta av särskilda regler. får endast personer hemmahörande i utlandet vara delägare i sådant bolag. Bolagen får normalt inte bedriva verksamhet på den inhemska marknaden i den stat där de är bildade. Avsikten är att bolagen endast ska bedriva sin verksamhet och konkurrera på marknader utanför staten i fråga. Skatt utgår ofta i form av en fast årlig avgift eller med en mycket låg skattesats, ibland på en schablonmässig bas. Den grundläggande tanken bakom tillhandahållandet av dessa speciella register och den särskilda lagstiftningen är att attrahera utländska 2015/16:108 investerare som bedriver den egentliga verksamheten någon annanstans att göra formella bolagsetableringar i denna andra stat. De utländska investerarna får härigenom ett instrument för att undgå skattskyldighet i de stater där de är hemmahörande. De typer av ”verksamhet” som är vanligast förekommande i detta sammanhang är internationell sjöfart, finansverksamhet och annan liknande verksamhet som inte är bunden till någon speciell plats för verksamhetens bedrivande. Ett annat slag av offshoreverksamhet som bestämmelserna avser att motverka är verksamhet i form av ”coordination centres” eller liknande. Den verksamhet som bedrivs av dessa enheter är tillhandahållandet av finansiella, administrativa eller andra tjänster åt bolag inom samma koncern. Ersättningen för dessa tjänster är avsedd att vara avdragsgill i utbetalarstaten och beskattas inte alls eller mycket lågt i mottagarlandet. Förfarandet har som viktigaste syfte att omvandla beskattningsbar inkomst i den egentliga verksamhetsstaten till låg- eller icke-beskattad inkomst i den stat där offshorebolaget är beläget. Skatteavtal syftar bl.a. till att eliminera eller minska de skattehinder som finns för ett fritt utbyte av varor, kapital och tjänster. Genom regler för att undvika dubbelbeskattning, reducera hög bruttobeskattning på betalningar från källstaten (utdelning, ränta och royalty) samt förhindra diskriminerande beskattning kan avtalen på ett verksamt sätt bidra till ökade investeringar och ett ökat utbyte av varor och tjänster mellan de avtalsslutande staterna. Avtalen är däremot inte avsedda att användas som instrument för att med konstlade metoder åstadkomma total skattefrihet eller mycket låg skattebelastning för inkomster som rätteligen bör ingå i beskattningsunderlaget och beskattas i den avtalsslutande stat där investeraren hör hemma. Flera medlemsstater i har genom intern lagstiftning infört bestämmelser som tar udden av sådan verksamhet som redovisats i det föregående. Majoriteten av medlemsstaterna är liksom inte beredda att medge bolag som bedriver sådan verksamhet förmåner genom skatteavtal. Vid ingående av nya skatteavtal är det svensk policy att begära att särskilda spärregler införs som en gardering för eventuella framtida ändringar i intern lagstiftning i de stater med vilka vi har skatteavtal. Detta är särskilt angeläget eftersom ett skatteavtal ofta är tillämpligt under en mycket . Artiklarna 29 och 30 innehåller bestämmelser om avtalets ikraftträdande och upphörande. Enligt artikel 29 ska de avtalsslutande staterna underrätta varandra när de åtgärder vidtagits som enligt respektive stats lagstiftning krävs för att avtalet ska träda i kraft. Avtalet träder i kraft den i den månad som följer närmast efter den månad då den sista av dessa underrättelser tagits emot. Avtalet ska därefter tillämpas i fråga om källskatter, för belopp som betalas eller tillgodoförs det år som följer närmast efter den dag då avtalet träder i kraft eller senare och i fråga om andra skatter på inkomst, och skatter på förmögenhet, på skatt som tas ut för det beskattningsår som börjar det år Prop. 2015/16:108 som följer närmast efter den dag då avtalet träder i kraft eller . I det till skatteavtalet fogade protokollet finns förtydliganden och tillägg avseende artiklarna 1, 3, 4, 8, 13, 15, 23 och 26. Dessa tillägg har berörts under beskrivningen av respektive artikel ovan. Av punkt 8 i protokollet framgår att om instiftar en inkomstskatt för saudiska medborgare som har hemvist i , eller den utgående skatten förändras på motsvarande sätt, ska de avtalsslutande staterna inleda förhandlingar för att i avtalet införa en artikel om förbud mot diskriminering. En sådan artikel saknas i nuvarande skatteavtal. 5Konsekvenser för de offentliga finanserna har drygt 80 skatteavtal i kraft. Genom förslagen i denna proposition kommer dessa att kompletteras med ytterligare ett avtal. Förslagen förväntas inte ge upphov till någon negativ offentligfinansiell effekt. Förslagen bedöms inte heller ge upphov till någon ökad arbetsbörda för eller för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden , Y , M , , , , Hellmark , , , A , , , Bah Kuhnke, Shekarabi, , Regeringen beslutar proposition Skatteavtal mellan och