prop · H40362 · 2016-12-09 00:00:00 — En viktig utgångspunkt i arbetet bör vara att på flera olika sätt motverka den utbredda antiziganismen, till exempel genom att erkänna och uppmärksamma de övergrepp och kränkningar som romer historiskt utsatts för. Inskränkningar i kvinnors och flickors åtnjutande av mänskliga rättigheter förekommer i hela världen. Till skydd för kvinnors och flickors rättigheter finns FN:s konvention om avskaffande av allt slags diskriminering av kvinnor . Denna konvention ger ett ramverk för att motverka diskriminering av kvinnor och främja jämställdhet mellan kvinnor och män. Konventionen trädde i kraft . var ett av de första länderna att ratificera den. har flertalet av världens länder gjort så. Dessvärre har många stater reserverat sig mot konventionen på ett sätt som strider mot dess ändamål och syfte. I arbete med mänskliga rättigheter är ett samhälle fritt från diskriminering ett centralt mål. För att uppnå detta krävs allt från avskaffande av lagstiftning som inskränker individers mänskliga rättigheter, till att aktivt motverka fördomsfulla attityder och normer. Likaså är det viktigt att stärka och stödja de individer och grupper som ofta utsätts för hot i sitt försvar av de mänskliga rättigheterna, såsom kvinnliga MR-försvarare, organisationer och individer som arbetar för hbtq-personers åtnjutande av mänskliga rättigheter och representanter för urfolk. I många fall utsätts individer för diskriminerande behandling på flera grunder . vill verka för att detta tydligare beaktas i arbetet mot diskriminering liksom i arbetet med de mänskliga rättigheterna överlag. Utbredd fattigdom utgör ofta ytterligare hinder för individer som redan är diskriminerade på en eller flera grunder. Inte sällan leder diskriminering på etnisk eller religiös grund till konflikter och i vissa fall till väpnade sådana. I sin värsta form kan diskriminering leda till brott mot mänskligheten och folkmord. Att motverka diskriminering i alla dess former är därför inte bara viktigt för främjandet av inkluderande, demokratiska samhällen utan också centralt för främjandet av fred och säkerhet och för att förebygga att människor tvingas att fly. Regeringen avser att: –vara pådrivande i arbetet för alla kvinnors och flickors fulla åtnjutande av de mänskliga rättigheterna –bekämpa det strukturella, systematiska, könsrelaterade och sexuella våldet mot flickor och kvinnor såväl i fredstid som i konflikt- och postkonfliktsituationer –motverka straffrihet för förövare av sexuellt och könsrelaterat våld och verka för gottgörelse och rättvisa för brottsoffer/överlevare –främja flickors och kvinnors politiska deltagande och inflytande inom alla samhällsområden –främja flickors och kvinnors rätt till utbildning –verka för att pojkar och män integreras och engageras i arbetet för jämställdhet och mot könsrelaterat våld –arbeta mot könsstereotypa föreställningar om kvinnor och män samt främja en positiv maskulinitet –säkra jämställdhetsintegrering i hela utvecklingssamarbetet –synliggöra och stärka kvinnors inflytande i fredsprocesser och fredsfrämjande insatser samt vid utformandet av humanitära insatser –stärka flickors och kvinnors ekonomiska rättigheter, egenmakt och tillgång till ekonomiska resurser –verka för att samtliga humanitära genomförandeorganisationer har integrerat åtgärder för att förebygga könsrelaterat våld 2020 Betydande framsteg har gjorts globalt för att främja och skydda kvinnors och flickors fulla åtnjutande av de mänskliga rättigheterna – inte minst genom FN:s konvention om avskaffande av allt slags diskriminering av kvinnor (CEDAW). höll FN den första kvinnokonferensen. Handlingsplanen från FN:s fjärde kvinnokonferens i utgör en milstolpe i det internationella arbetet för att stärka kvinnors ställning och rättigheter, så gör även FN:s säkerhetsråds resolution om kvinnor, fred och säkerhet. Dessa framsteg till trots urholkas dessa rättigheter på en rad håll, inklusive i vårt eget närområde. Vi ser med oro hur kvinnor och flickor världen över inte tillförsäkras rättigheter, representation och resurser. Inskränkningar sker genom diskriminerande lagstiftning som begränsar eller förnekar kvinnors och flickors åtnjutande av de mänskliga rättigheterna och genom praktiska och sociala hinder såsom diskriminerande och könsstereotypa attityder och normer. Jämställdhet liksom uppfyllandet av alla kvinnors och flickors mänskliga rättigheter är också centralt för alla tre dimensioner av hållbar utveckling, demokrati och uppfyllandet av rättsstatens principer. Ny forskning visar på ett starkt samband mellan kvinnors och flickors rättigheter och framgångsrik demokratisering. Jämställda samhällen löper också mindre risk att drabbas av våld och konflikt. Jämställdhetsperspektivet är viktigt för att åstadkomma hållbar fred och politisk jämlikhet och ska därför systematiskt genomsyra alla delar av utrikespolitiken. Kvinnors inflytande och meningsfulla deltagande i krishantering och fredsbyggande samt förebyggande av humanitära kriser bidrar till demokrati och ökad respekt för de mänskliga rättigheterna. Detta har tydligt framhållits i arbetet med 1325 och uppföljande resolutioner om kvinnor, fred och säkerhet. Kvinnors demokratiska delaktighet bidrar också till att minska kvinnors utsatthet och verkar konfliktförebyggande. Kvinnors politiska deltagande och inflytande i fredsprocesser ökar fredsavtalens och fredsprocessernas legitimitet, kvalitet och hållbarhet. Kvinnors deltagande ökar också förutsättningarna för ekonomisk och social återhämtning efter konflikt. Framsteg har gjorts när det gäller flickors och kvinnors tillgång till utbildning. Men fortfarande utgör flickor majoriteten av alla unga som inte går i skolan. Bland vuxna är två tredjedelar av världens analfabeter kvinnor. Två decennier efter kvinnokonferensen i är åtagandena långt ifrån uppfyllda. Otaliga kvinnor och flickor nekas fortfarande rättigheter, representation och resurser. Könsrelaterat våld utgör ett av de allvarligaste strukturella och systematiska hoten mot kvinnors och flickors åtnjutande av mänskliga rättigheter. Samma sak gäller hbtqpersoners åtnjutande av mänskliga rättigheter. Vid humanitära kriser förvärras dessa kränkningar ytterligare. Våld hindrar mänsklig utveckling, både för de individer som drabbas och för samhällen i stort. Våldet urholkar och undergräver arbetet med att stärka såväl kvinnors och flickors egenmakt och åtnjutande av mänskliga rättigheter som samhällens hållbara utveckling, i alla dess dimensioner. Det förebyggande arbetet för att förhindra våld mot kvinnor och flickor och kränkningar av kvinnors och flickors åtnjutande av de mänskliga rättigheterna prioriteras. Mäns och pojkars deltagande i jämställdhetsarbetet är avgörande för att alla individer ska kunna ha likvärdig makt att forma samhällen, sina egna liv och identiteter i enlighet med de mänskliga rättigheterna, demokrati och rättsstatens principer. Många stater reserverar sig i samband med att de ratificerar internationella instrument om skyddet för de mänskliga rättigheterna på ett sätt som strider mot konventionernas ändamål och syften. Särskilt vanliga är denna typ av reservationer i strid med internationella åtaganden i förhållande till konventionen om avskaffande av allt slags diskriminering av kvinnor och konventionen om barnets rättigheter. Inom ramen för samarbetet med () arbetar aktivt för att motverka straffrihet för förövare av sexuellt och könsrelaterat våld samt verkar för rättvisa och säkerhet för brottsoffer som utsatts för sådant våld. har som mål att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. driver som första land även en feministisk utrikespolitik, vilket innebär att hela utrikespolitiken ska tillämpa ett systematiskt jämställdhetsperspektiv. På det sättet kan bidra till konkreta framsteg och fortsatt vara en stark global röst för jämställdhet. 2016/17:62 Flertalet verktyg står till buds för att genomföra den feministiska utrikespolitiken, inte minst de globala målen i Agenda . En handlingsplan för utrikesförvaltningens genomförande av den feministiska utrikespolitiken har utarbetats. tredje nationella handlingsplan för genomförandet av FN:s säkerhetsrådsresolutioner om kvinnor, fred och säkerhet antogs 2016. Denna nationella handlingsplan lägger grunden för ett fördjupat arbete med att stärka kvinnor som aktörer för fred och säkerhet. Politisk vilja och kunskap är avgörande faktorer i sammanhanget. Rättvisande data behövs för att göra analyser som belyser såväl jämställdhet som maktförhållanden. Dessa analyser måste ta hänsyn till flickor och kvinnor som individer, med olika identiteter, livsvillkor, behov och inflytande. Inom utvecklingssamarbetet omfattar jämställdhetsarbetet både riktade insatser, integrerade insatser och dialog med samarbetspartner. Därtill har aktivt bidragit till att de multilaterala organisationerna i hög grad har jämställdhet som en integrerad del av sin verksamhet. 4.2Hbtq-personers åtnjutande av mänskliga rättigheter Regeringen avser att: vara en stark röst och aktör åtnjutande av de mänskliga rättigheterna – verka för att diskriminering på grund av könsidentitet synliggörs diskrimineringsgrund i olika mellanstatliga och internationella forum, i EU såväl som i FN. Diskrimineringsförbudet är väl förankrat i ett flertal internationella och för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, , samt för mänskliga rättigheter har också explicit fastslagit att sexuell läggning och könsidentitet omfattas av principen om icke-diskriminering i de centrala konventionerna om de mänskliga rättigheterna. utsätts hbtq-personer för kränkningar av de mänskliga rättigheterna i alla delar av världen, bland annat genom diskriminering, våld och hot om våld. Det sker framför allt, men inte uteslutande, i länder där civilsamhällets och demokratins utrymme krymper. hbtq-personers åtnjutande av mänskliga rättigheter kan i vissa fall ses som ett mått och en indikator, eller en varningsklocka, för i vilken utsträckning en stat respekterar de mänskliga rättigheterna. är en stark röst för hbtq-personers åtnjutande av mänskliga rättigheter, globalt liksom i EU och närområdet. Inom EU har riktlinjer om hbtq-personers åtnjutande av de mänskliga rättigheterna med utgångspunkt i icke-diskrimineringsprincipen utarbetats till stöd för dialog med tredjelandom frågan. Diskriminering på grund av sexuell och andra EU-stater verkar också för att uttryckliga referenser om diskrimineringsförbud på grund av sexuell läggning och könsidentitet förs in och blir mer allmänt accepterade i FN-systemet och andra internationella forum. för mänskliga rättigheter beslutade om att inrätta en så kallad oberoende expert mot diskriminering och våld mot personer till följd av sexuell läggning eller könsidentitet. Detta innebär rent praktiskt att frågan nu finns tydligt på dagordning och att regelbunden rapportering om situationen för hbtq-personers åtnjutande av de mänskliga rättigheterna kommer att ske. har på olika sätt varit starkt engagerat och stödjande i etablerandet av denna FN-expert i . Därtill kommer , bland annat genom den feministiska utrikespolitiken, att fortsatt driva frågan om ökad jämställdhet och att motverka diskriminering av kvinnor och flickor samt hbtq-personer. Utvecklingssamarbetet är ett annat viktigt verktyg i det samlade svenska engagemanget för hbtq-personers åtnjutande av mänskliga rättigheter i utrikespolitiken. Det svenska stödet har ökat väsentligt och vägleds genom policyer och strategier. är en viktig aktör i det internationella utvecklingssamarbetet för hbtqpersoners rättigheter och verkar såväl globalt och regionalt som lokalt. Det krympande utrymmet för civilsamhället är i allra högsta grad en utmaning för organisationer som arbetar för hbtq-personers rättigheter världen över. stöder ett antal partner som arbetar med att stärka hbtq-personers åtnjutande av de mänskliga rättigheterna genom påverkansarbete, kapacitetsbyggnad av organisationer och rörelser, stöd och skydd till diskriminerade och personer vars rättigheter kränkts, dokumentering av överträdelser av de mänskliga rättigheterna och samarbete mellan rörelser, organisationer och länder. 4.3Sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter Regeringen avser att: –prioritera att öka kvinnors och flickors tillgång till information och utbildning om sex och samlevnad, lagliga och säkra aborter, preventivmedel och information om sexuellt överförbara infektioner inklusive hiv och aids, prioriteringen gäller även för hbtq-personer –verka för att kvinnors och flickors fulla åtnjutande av mänskliga rättigheter, särskilt i fråga om deras sexuella och reproduktiva hälsa och rättigheter, liksom motverkande av barn- och tvångsäktenskap ska vara en globalt prioriterad fråga –värna och genomföra handlingsprogrammet från och handlingsplanen från och driva dialogen om dessa framåt –stärka arbetet för sexuella rättigheter utan diskriminering, kränkningar och våld, genom att bland annat fokusera på hbtqpersoners rättigheter –inkludera män och pojkar i arbetet mot normer och attityder som försvårar kvinnors, flickors och unga personers tillgång till sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter –inrikta utvecklingssamarbetet på att öka tillgången till utbildad personal, särskilt barnmorskor, och adekvat mödravård i samband med graviditet och förlossning, så även i konflikt-, postkonflikt- och kris- och flyktingsituationer. Ett av de vanligaste hälsoproblemen för flickor och kvinnor i låg- och medelinkomstländer är sexuell och reproduktiv ohälsa. Trots stora insatser är mödradödligheten i världen fortsatt relativt hög. Osäkra aborter, förlossningskomplikationer eller skadliga sedvänjor, såsom könsstympning, medför livsfara. En god sexuell och reproduktiv hälsa är helt enkelt nödvändig för människors överlevnad. Sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR) omfattar varje människas lika möjligheter, rättigheter och förutsättningar att utan tvång, våld eller diskriminering kunna bestämma över sin egen kropp och reproduktion. Ojämlika maktförhållanden gör det särskilt svårt för flickor och kvinnor men även hbtq-personer att utöva dessa rättigheter. I konflikt-, postkonflikt- och krissituationer ökar ofta inskränkningar i de rättigheter som omfattas av SRHR. Kvinnors särskilda behov av livsavgörande SRHR har allt för ofta förbisetts av de humanitära aktörerna vid humanitära behovsbedömningar. SRHR utgör en central del av det skydd och stöd flickor och kvinnor liksom hbtq-personer behöver i konflikt-, postkonflikt- och krissituationer, men är också en avgörande del i arbetet mot hiv/aids och en viktig aspekt på en rad områden som berör till exempel MR-försvarare, ungdomar, barn-och tvångsäktenskap och hållbar utveckling. Under den av FN samordnade internationella konferensen om befolkning och utveckling i definierades att reproduktiv hälsa är en mänsklig rättighet. Under FN:s fjärde kvinnokonferens i antogs överenskommelser där bland annat SRHR slogs fast som en förutsättning för att flickor och kvinnor Skr. i samhällets alla delar. från och är viktiga referensdokument och har fortsatt mandat att gälla som handlingsplaner i arbetet för SRHR. Även om handlingsplanerna finns reflekterade i många länders styrande politiska dokument är kopplingen mellan det skrivna ordet och genomförandet otillräcklig. Frågor som säker abort, sex- och samlevnadsundervisning och sexuell läggning och könsidentitet är fortfarande kontroversiella i ett globalt perspektiv. I arbete med SRHR ska fortsatt internationella åtaganden – såsom handlingsplanerna från FN:s konferenser i och – vara utgångspunkter, likaså är Agenda 2030 för hållbar utveckling och de globala målen viktiga dokument. Agenda 2030 innehåller en rad framsteg när det gäller jämställdhet och SRHR och förstärker de tidigare handlings- och aktionsplanernas mandat. har lång erfarenhet av arbetet med SRHR-frågor och är drivande i frågor som rör allas lika rätt och tillgång till sex- och samlevnadsundervisning, preventivmedel, laglig och säker abort samt hbtq-personers SRHR. är en global röst för SRHR och prioriterar frågorna som en grundläggande del av jämställdhetsarbetet och stärkandet av flickors och kvinnors åtnjutande av mänskliga rättigheter och egenmakt. SRHR är även angeläget för pojkar och män. men även för hbtq-personers fulla åtnjutande av mänskliga rättigheter och egenmakt. En viktig del utgörs av påverkansarbete i syfte att förändra diskriminerande normer och attityder till kvinnors och flickors tillgång till SRHR, samma sak gäller hbtq-personer tillgång till SRHR. ger också ett omfattande bilateralt och multilateralt stöd till organisationer som arbetar med SRHR, bland annat har varit den största kärnstödsgivaren till UNFPA och den näst största givaren till , vilka är FN:s centrala organ för SRHR-frågor. Regeringen avser att: – fortsatt vara en stark röst och aktör för barnets rättigheter – verka för barns delaktighet och inflytande i frågor som rör dem – betona att barnets perspektiv och barnets rättigheter ska respekteras och synliggöras genomgående i olika mellanstatliga och internationella forum, i EU såväl som i FN. FN:s konvention om barnets rättigheter antogs 1989 och slår fast att varje barn oavsett bakgrund har rätt att bli behandlad med respekt och få sina Detta till trots är barn fortsatt utsatta och drabbas i allt högre utsträckning av kris eller konflikter, och tvingas på flykt utan anhöriga. Enligt har alla barn rätt till skydd mot våld och andra former av övergrepp. Likväl beräknas att cirka 120 miljoner flickor 2016/17:62 och 70 miljoner pojkar utsätts för sexuellt våld och nära en miljard barn för olika former av fysiskt våld. I Agenda 2030 återfinns ett explicit mål att alla former av våld mot barn ska elimineras. är en stark aktör för barns rätt till skydd mot våld. Det svenska barnagaförbudet väcker fortsatt stort intresse och är aktiv deltagare i många internationella initiativ för att förhindra våld mot barn. Många barn, mestadels flickor, tvingas in i giftermål och andra sätts att arbeta. Barn saknar också ofta tillgång till flertalet ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter såsom utbildning och hälsa, vilket bidrar till marginalisering och fattigdom. Det långsiktiga målet för när det gäller barnets rättigheter är att barn och unga ska respekteras och ges möjlighet till utveckling och trygghet samt delaktighet och inflytande. Målet grundar sig bland annat på de åtaganden som konventionsstaterna gjort genom att ratificera och syftar till att främja och skydda barnets rättigheter och intressen. Regeringen avser att: – lyfta fram yttrande- och föreningsfrihet som centrala för att skydda motarbeta censur oavsett om det gäller religiösa uttryck eller försvara och skydda individens frihet att välja religions- eller på ett systematiskt sätt öka medvetenheten om religions- och övertygelsefriheten och på vilka sätt denna rättighet kan kränkas inskärpa vikten av religionsfrihet som en integrerad del i det bredare arbetet för att stärka respekten för de mänskliga – arbeta tillsammans med religiösa samfund och trossamfund för att främja interkulturell och interreligiös dialog. Diskriminering, trakasserier och våld kopplat till människors religiösa och icke-religiösa identiteter har ökat kraftigt i takt med de senaste årens globala tillbakagång för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens Religion har politiserats och nationalism med religiösa inslag vinner mark på bred front. Våldsbejakande extremistiska terroriströrelser, som inte sällan har religiösa förtecken, sprider skräck i de länder där de De hotar och förföljer både religiösa minoriteter och icke- Religiösa tolkningar och hänvisning till religion används även i FN och andra multilaterala forum för att ifrågasätta bland annat kvinnors och flickors fri- och rättigheter men även hbtq-personers fri- och rättigheter. förtrycks religiösa grupper i allt större utsträckning. ökande antisemitismen och islamofobin i är särskilt oroväckande, liksom förföljelse av religiösa minoriteter i andra delar av världen. stater där begränsningar av religionsfriheten görs finns också en tendens Skr. 2016/17:62 att hot, våld och trakasserier mot personer på grund av religiös tillhörighet är vanligare än i stater där religionsfriheten tillämpas fullt ut. Religions- och övertygelsefriheten omfattar förutom rätten att utöva den religion eller tro man vill, också friheten att byta religion och trosuppfattning, friheten att inte bekänna sig till någon religion eller övertygelse, samt rätten att kritisera andras religions- eller trosuppfattningar. På så sätt är religions- och övertygelsefriheten nära kopplad till yttrandefriheten och förenings- och församlingsfriheten. De religiösa samfunden har en viktig roll i kampen mot intolerans, diskriminering och inskränkningar av de mänskliga rättigheterna. Yttrandefrihet, informationsfrihet, mötesfrihet, demonstrationsfrihet och religions- och övertygelsefrihet bildar tillsammans åsiktsfriheten. Dessa är tätt sammankopplade och begränsningar av en sådan frihet resulterar i begränsningar av de övriga. Långsiktiga insatser och samverkan med religions- eller övertygelsebaserade organisationer är centrala för att förbättra ömsesidig och lika respekt för allas rättigheter. 5 Trygghet, rättvisa och ansvar Många samhällen plågas av våld, godtycklig maktutövning, korruption och straffrihet. Det kan särskilt noteras att straffriheten för våld mot kvinnor och flickor, inklusive sexuellt våld, är utbredd globalt. I sådana miljöer kränks mänskliga rättigheter, enorma mänskliga, kulturella och ekonomiska värden förslösas, fattigdom breder ut sig och miljön lider skada. Där det är som allvarligast kan laglösheten, våldet och korruptionen till och med få hela staten att falla samman. Även i fredliga och välmående samhällen i vår närmiljö och bland EU:s medlemsstater finns det problem med att viktiga konstitutionella och rättsstatliga principer sätts åt sidan för att de inte passar de styrandes politiska syften. Marginaliserade och fattiga delar av befolkningen är särskilt utsatta när lagar inte respekteras och mänskliga rättigheter systematiskt kränks. anser därför att rättsstatens principer är helt avgörande, både som ett mål i sig självt och som ett medel för andra mål som fred, demokrati och lika tillgång till olika rättigheter och nyttigheter. Det finns också en stor och växande samsyn bland stater, internationella organisationer och det ideella samhällets aktörer kring principernas innehåll och innebörd. Den innebär i sin kärna att alla personer, institutioner och andra sammanslutningar, både offentliga och privata, är ansvariga under lagar som skapats på demokratisk grund, samt att dessa lagar ska vara tydliga, tillämpas effektivt och rättvist och ligga i linje med de mänskliga rättigheterna. Att tillse att lagarna följs är en uppgift för polis, åklagare, domstolar och olika tillsynsorgan, men även för ett fritt och vaksamt civilsamhälle, fria och kritiskt granskande medier och andra offentliga, privata och ideella aktörer. Ett system där politiska, sociala eller religiösa normer är 2016/17:62 överordnande eller anses som viktigare än lagstiftningen, eller tillåter förtryck eller diskriminering, är inte förenligt med rättsstatens principer. , FN:s, EU:s och arbete syftar till att utveckla och fördjupa denna samsyn och omsätta den i praktiken. Det är resurskrävande och tar att bygga respekt för rättsstatens principer. Förhållningssätten och metoderna måste också anpassas till unika förutsättningar och behov. Det handlar ofta om att skapa politisk medvetenhet om principernas betydelse, hjälpa till att formulera nya lagar och regler, hantera kunskaps- och kapacitetsproblem inom polis, domstolar och förvaltningsmyndigheter, inpränta vikten av självständighet, objektivitet och likabehandling samt att säkerställa tillgång till rättvisa för alla.