prop · H4031 · 2016-09-20 00:00:00 — och en klar förenkling av uppgiften att kontrollera att statligt stöd inte medges ett företag utan rätt till statligt stöd i strid med EU- rätten. Lagrådet har även lämnat den generella synpunkten att det är svårt att få en överblick över LSE bl.a. på grund av det stora antalet lagändringar som skett . Lagrådet anser att det inte är lämpligt att genomföra ytterligare punktjusteringar utan att lagen i sin helhet ses över. Detta ryms dock inte inom ramen för detta lagstiftningsprojekt. Den översyn av begreppet ”tillverknings- processen i industriell verksamhet” som utredningen föreslår samt ett flertal remiss- instanser efterfrågar behandlas inte inom ramen för det förevarande lagstiftningsarbetet, utan får behandlas i ett annat sammanhang. Förslagen föranleder ändringar i 11 kap. 3, 9 och 12 §§ LSE. Förslaget föranleder även att fyra nya paragrafer, 1 kap. 15 § och 11 kap. 12 a, 12 b och 14 §§, införs i LSE, se avsnitt 3.8. 6.13.4Frivillig skattskyldighet i vissa fall, m.m. Regeringens förslag: Den som beräknas förbruka elektrisk kraft i mycket stor omfattning får godkännas som frivilligt skatt- skyldig av , om den övervägande delen av förbrukningen sker i tillverknings- processen i industriell verksamhet eller i en datorhall. Den som godkänts som frivilligt skattskyldig ska registreras av . Återbetalning av energiskatt på elektrisk kraft får, utom i fråga om samt förbrukning i yrkesmässig jordbruks-, skogsbruks- och vattenbruksverksamhet, endast göras för den del som överstiger per kalenderår. Om sökanden beräknas förbruka elektrisk kraft i större omfattning får medge att ansökan om återbetalning av skatten görs per kalenderkvartal. Huvudregeln om att skatten ska baseras på mätning av den elektriska kraften utvidgas så att den omfattar alla skattskyldiga, dvs. även de frivilligt skattskyldiga. Regeringens bedömning: Vid prövning av en ansökan om godkännande som frivilligt skatt- skyldig bör kravet på beräknad förbrukning i mycket stor omfattning anses uppfyllt om sökanden beräknas förbruka elektrisk kraft per kalenderår. Förbrukningsgränsen bör regleras i för- ordningen om skatt på energi. Möjligheten att medge att ansökan om återbetalning görs per kalenderkvartal bör kompletteras med en i den förordningen angiven förbrukningsgräns. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens, dock föreslår utredningen en högre gräns om per kalenderår för återbetalning. Utredningen behandlar inte mätningsbestämmelsen. Vissa språkliga och redaktionella ändringar har dock skett i regeringens förslag. Förvaltningsrätten i , , , , kommun, och har inget att invända mot förslaget alternativt inga synpunkter på förslaget. och Fortum Värme tillstyrker förslaget. E.ON, och Svensk Fjärrvärme tillstyrker förslaget men framhåller att oklarheter om ansvarsförhållandena kan uppstå t.ex. om skattskyldigheten återkallas utan att elleverantören får veta det. och Svensk Fjärrvärme föreslår att upprättar en databas där det framgår vilka som är frivilligt skattskyldiga. avstyrker att man ska få godkännas som frivilligt skattskyldig, i vart fall om det finns en möjlighet till kvartalsvis återbetalning av skatten. Om en sådan möjlighet ska införas bör det förslaget träda i kraft före de övriga förslagen. , Innovations- och kemiindustrierna i (IKEM), , Skogsindustrierna, SveMin och anser att det inte ska finnas något krav på förbrukning i mycket stor omfattning för att bli frivilligt skattskyldig. IT & Telekomföretagen och Skogsindustrierna anser att gränsen bör vara ca per kalenderår, om det alls ska finnas en gräns. Vidare anser Skogsindustrierna att beräkningen P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 av förbrukningen ska ske utifrån organisations- nummer och inte per uttagspunkt. Om så inte kan ske ska ett företag med olika uttagspunkter tillåtas att lägga ihop förbrukningen i de olika uttagspunkterna vid beräkningen av gränsen. tillstyrker förslaget men vill ha en högre gräns om lägst per kalenderår. Även Kommuner och Landsting (SKL) anser att gränsen kan sättas högre. tillstyrker att ett tröskelvärde införs för att öka skatteintäkterna, men anser att tröskelvärdet bör utformas som en andel (t.ex. en promille) av ett företags elförbrukning. föreslår en beloppsgräns på per kalenderår även för återbetalning av energiskatt på elektrisk kraft som förbrukas i jordbruk, skogsbruk och vattenbruk och tillstyrker att ansökan om återbetalning ska lämnas elektroniskt. Vidare menar verket att verkställighetsföreskrifter till förtydligande av de uppgifter som ska lämnas till Europeiska kommissionen bör meddelas i form av förordning och inte i form av myndighets- föreskrifter. menar också att det måste tydliggöras stödet anses ha lämnats. Utan sådan reglering är det inte möjligt att bedöma om nedsättningen överstiger respektive per kalenderår varvid uppgifter om stöd- mottagare ska lämnas till . avstyrker förslaget och anser att gränsen är för hög. och invänder också mot att gränsen är utformad som ett tröskelvärde. anser, i likhet med IKEM, att om en gräns ska införas för skattenedsättning för elförbrukning i tillverkningsprocessen i industriell verksamhet bör den utformas på samma sätt och med samma belopp som för yrkesmässig jordbruks- skogs- bruks- eller vattenbruksverksamhet. IKEM anser vidare att förslagen sammantaget försämrar för tillverkningsindustrin som de är överfinansierade och att det därför borde anpassas till det faktiska skattebortfallet från datacenter utan ökade skattekostnader för till- verkningsindustrin. Även anser, beträffande trädgårds- näringen, att gränsen bör vara densamma som för jordbruket. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Vidare menar och att elkostnaderna kan vara väsentliga i relation till de totala kostnaderna för ett mindre företag, något som instämmer i. Skogsindustrierna konstaterar, i likhet med IKEM, att förslagen sammantagna ger en överfinansiering och föreslår därför en gräns för återbetalning om . kommun, kommun och Region menar att gränsen slår mot småföretagen i regionen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Utredningen om sektorsneutral och konkurrenskraftig energiskatt på el föreslår i sitt betänkande Energiskatt på el – En översyn av det nuvarande systemet (SOU 2015:87) att det i syfte att underlätta hanteringen och minska likviditetspåverkan kan vara motiverat att ge stora elförbrukare, tillika stödmottagare, en möjlighet att frivilligt bli skattskyldiga och därigenom få del av stödet genom löpande avdrag i stället för genom återbetalning. En liknande ordning med frivillig skattskyldighet finns inom bränslebeskattningen. Enligt 4 kap. 3 § lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE, finns det möjlighet att bli godkänd som. En reglering på elskatteområdet kan således utformas med förebild i en befintlig ordning. Regeringen instämmer i utredningens bedömning och anser, i likhet med E.ON, och Svensk Fjärrvärme, och till skillnad mot att en möjlighet till frivillig skattskyldighet ska införas för de som beräknas förbruka elektrisk kraft i mycket stor omfattning i datacenter eller i tillverkningsprocessen i industriell verksamhet. För själva förfarandets del blir följden att ska registrera den som godkänts som frivilligt skattskyldig, jämför 7 kap. 1 § 10 punkten g skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL. Det medför att frivilligt skattskyldiga ska redovisa energiskatten på elektrisk kraft i en punktskattedeklaration för vissa redovisningsperioder (se 26 kap. 6 § SFL). De som inte anses vara stora förbrukare blir på samma sätt som gäller hänvisade till att få del av den lägre beskattningen genom återbetalning av delar av den skatt som elleverantören debiterat dem. För åter- betalningarna finns uppställda gränser för att bl.a. hålla både företagens och administration nere i fråga om mindre Även om nivåerna skiljer sig åt, finns det gränser för befintliga möjligheter till återbetalning (på bränsle- skatteområdet i 9 kap. 8 § LSE och på elskatteområdet i 11 kap. 12 § LSE). Dessa gränser syftar bl.a. till att hålla nere både företagens och administration i fråga om mindre stödbelopp. Den nuvarande ordningen med möjligheter till frivillig skatt- skyldighet i form av upplagshavare respektive återbetalning är konstruerad så att lagstiftningen i det förstnämnda fallet kompletteras med gränsvärden närmare angivna i förordning, medan gränsvärdena i det senare fallet är reglerade direkt i lagtext. Regeringen anser, i likhet med utredningen, att detta är en ändamåls- enlig ordning även för de möjligheter som föreslås i form av frivillig skattskyldighet respektive återbetalning. Gränserna för återbetalning föreslås således anges i lagtext medan det förbrukningskriterium som ska gälla för möjligheten att bli frivilligt skattskyldig, ”förbrukar elektrisk kraft i mycket stor omfattning”, bör anges genom en kompletterande reglering i förordningen (2010:178) om skatt på energi. Regeringen anser således mot ovanstående bakgrund, i likhet med utredningen och till skillnad från , , IT & Telekomföretagen, , Skogsindustrierna, SveMin och , att möjligheterna till frivillig skattskyldighet bör begränsas genom att ett krav på förbrukning i mycket stor omfattning införs. Regeringen anser att möjligheten att bli frivilligt skattskyldig vid mycket stor elförbruk- ning, och därigenom få del av skattened- sättningen genom löpande avdrag, bör gälla vid en elförbrukning om . Gränsen motiveras framför allt utifrån de potentiella likviditetseffekter som i annat fall kan uppstå för dessa företag. Möjligheten till frivillig skattskyldighet bör också bara gälla för förbrukare som kan komma i fråga för 0,5- öresnivån. Därför bör det vara ett krav att en övervägande del av elförbrukningen ska ske i tillverkningsprocessen i industriell verksamhet eller i en datorhall. Regeringen anser i likhet med Skogsindustrierna att företagets samlade förbrukning bör vara av betydelse för bedömningen och inte förbrukningen per uttagspunkt, dvs. att möjligheten att bli godkänd som frivilligt skattskyldig ska vara kopplad till förbrukarens samlade elförbrukning och dess relation till den samlade förbrukningen för vissa ändamål. Med ovan nämnda avgränsning bedöms 200–300 företag kunna ansöka om att bli godkända som frivilligt skattskyldiga. Regeringen gör således bedömningen att vid prövning av en ansökan om godkännande som frivilligt skattskyldig bör kravet på beräknad förbrukning i ”mycket stor omfattning” anses uppfyllt om den sökande beräknas förbruka elektrisk kraft per kalenderår och regeringen avser att reglera förbrukningsgränsen i förordning på motsvarande sätt som tidigare gjorts avseende upplagshavare. Regeringen anser till skillnad från att även om en kvartalsvis återbetalning av skatten är möjlig för andra än skattskyldiga så kan det vara motiverat att införa en möjlighet att godkännas som frivilligt skattskyldig för de här aktuella ändamålen. Detta bl.a. för att begränsa likviditetseffekterna för såväl frivilligt skattskyldiga som för företag som ansöker om återbetalning. Den som beräknas förbruka elektrisk kraft i mycket stor omfattning föreslås därför godkännas som frivilligt skattskyldig av , om den övervägande delen av förbrukningen sker i tillverkningsprocessen i industriell verksamhet eller i en datorhall. Den som har godkänts som frivilligt skattskyldig ska registreras av . Regeringen anser därför, till skillnad från och Svensk Fjärrvärme, att det saknas skäl för att ska upprätta en särskild databas där det framgår vilka som är frivilligt skattskyldiga. När det gäller gränsen över vilken åter- betalning ska medges konstaterar utredningen att återbetalningen av skatt på elektrisk kraft som förbrukats i datorhallar eller i industriell verksamhet i tillverkningsprocessen är en ny uppgift för som kommer att ta en del resurser i anspråk och det är en av anledningarna till att gränsen för återbetalning inte bör sättas allt för lågt. Utredningen förslår att gränsen bör sättas på en nivå där den får antas ha någon mer påtaglig betydelse för elförbrukaren. Utredningen gör bedömningen att en gräns om kunde vara lämplig. För ett medianföretag inom till- verkningsindustrin bedömde utredningen att återbetalningsgränsen medför en kostnad motsvarande av medianföretagets P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Enligt utredningens bedömning kommer ca 47 000 företag att kunna få återbetalning som 23 000 företag inte kommer att kunna få det. Baserat på nuvarande skattesatser bedöms förslaget inne- bära att statligt stöd i form av återbetalning inte kommer att utgå för företag som har en årlig el- förbrukning som är lägre än 41 000 kilo- wattimmar. Mot bakgrund av den remisskritik som framförs bör dock gränsen för återbetalning sättas lägre än vad som utredningen föreslår. Regeringen föreslår därför en gräns om per kalenderår. Utredningen föreslår att gränsen bör utformas som ett tröskelvärde, i den meningen att återbetalningen endast avser det belopp som överstiger det föreslagna gränsvärdet per kalenderår för att inte skapa incitament till ökad elförbrukning. Regeringen anser i likhet med utredningen och och således till skillnad från , och , att gränsen för återbetalning bör utformas så att återbetalning endast gäller för det belopp som hänför sig till den del av nedsättningen som är över tröskelvärdet. Detta för att undvika de oönskade effekter som kan uppstå om företag kan uppnå totalt sett lägre beskattning genom att öka sin elförbrukning. Regeringen anser till skillnad från att tröskelvärdet inte bör utformas som en andel av ett företags elförbrukning eftersom en sådan begränsning skulle medföra återbetalning även av väldigt små belopp som skulle understiga de hanteringskostnader som återbetalningen innebär. Det särskilt med beaktande av att företagen i ett sådant fall även måste lämna uppgifter om företagets samlade elförbrukning samt av att relationen mellan berörd förbrukning och samlad förbrukning då måste ske vid prövning av om förutsättningar för återbetalning finns. Varken förutsättningarna för stödet i allmänhet eller återbetalningsgränsen skulle således knytas till elintensitet. Med det föreslagna gränsvärdet sätts en absolut nedre beloppsgräns, under vilken stöd inte utgår. Utredningen anser att återbetalningen för inte bör vara beroende av att ett gränsvärde överskrids, eftersom det skulle motverka syftet med skattenedsättningen i dessa fall. Syftet med nedsättningen för är att fartyg i hamn ska använda elektrisk kraft från hamnen, i stället för hjälpmotorer som drivs med P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 obeskattad olja, för sin elförsörjning och därigenom att reducera utsläppen av försurande ämnen, se prop. 2009/10:144. Nedsättningen grundar sig på ett tidsbegränsat undantag från energiskattedirektivets regler och löper ut . Antalet återbetalningsberättigade för torde även vara relativt begränsat. Samtliga företag som berörs av det föreslagna gränsvärdet för återbetalning är därmed verksamma i tillverkningsindustrin eller i datacenterbranschen. Anledningen till att skattenedsättning medges för användning av elektrisk kraft för företag med den industriella tillverkningsprocessen och för vissa datorhallar är att dessa företag är att anse som skyddsvärda, genom att de är elintensiva, är internationellt konkurrensutsatta och verkar på marknader där de inte har möjlighet kompensera sig för nationellt bestämda pålagor (se även avsnitt 6.13.9). Det förhållandet att återbetalning inte beviljas med mindre belopp än den föreslagna gränsen bedömdes av utredningen inte medföra en så påtaglig konkurrensnackdel för företagen att det påverkar företagens förutsättningar att överleva. De företag som får skattelättnaden gör det bl.a. därför att de tillhör branscher som är internationellt konkurrensutsatta och, i hög utsträckning, använder elektrisk kraft i sin produktion, dvs. de är att anse som elintensiva. Regeringen noterar vad bl.a. Region anfört angående gränsens påverkan på mindre företag men konstaterar av ovan redovisade skäl att effekterna av den valda lösningen får anses acceptabla samt att lösningen innebär en likabehandling av företag oavsett var i landet de bedriver sin verksamhet. Företag som använder en mindre mängd elektrisk kraft kan visserligen fortfarande vara internationellt konkurrensutsatta, men elkostnaderna utgör en mindre andel av företagens kostnader och bedöms därför påverka företagens ekonomi i mindre utsträckning. För dessa företag är motiven för en lägre skattesats betydligt svagare. Att sänka gränsen för när återbetalning sker innebär förutom det som diskuterats ovan, en ökad administration hos och hos de tillkommande företagen. Denna administrations- och kostnadsökning måste ställas mot den ökade nytta företagen får av den minskade skatte- kostnaden, dvs. av det statliga stödet. Som beskrevs ovan bör gränsen sättas så att stödet får en påtaglig effekt för elanvändaren. Samman- taget bedöms således att gränsen om är lämplig såväl i förhållande till administrativa kostnader för att återbetala beloppen som företagens nytta av att uppbära det statliga stödet. Mot ovanstående bakgrund föreslår regeringen att återbetalning av energiskatt på elektrisk kraft, utom i fråga om samt förbrukning i yrkesmässig jordbruks-, skogsbruks- och vattenbruksverksamhet, endast får göras för den del av skillnaden mellan det betalda skattebeloppet för den elektriska kraft som förbrukats för berört ändamål och , som överstiger per kalenderår. Befintlig reglering om återbetalning för jordbruk m.m. ger en möjlighet för den nedsätt- ningsberättigade att ansöka om återbetalning per kalenderkvartal och inte endast per kalenderår. Som förutsättning för detta gäller att sökanden beräknas förbruka elektrisk kraft ”i större omfattning” (11 kap. 12 § LSE). I 15 § förordningen om skatt på energi föreskrivs att får medge att en ansökan om återbetalning görs per kalenderkvartal om årsförbrukningen av elektrisk kraft för vilken återbetalning kan medges beräknas uppgå till . Eftersom bestämmelsen om återbetalning vid elförbruk- ning i yrkesmässig vattenbruksverksamhet enligt förslag i ett annat avsnitt flyttas till en ny paragraf i LSE bör förordningen uppdateras så att motsvarande förordningsbestämmelse gäller för yrkesmässig vattenbruksverksamhet även efter lagändringen. När det gäller de nya återbetalningssituationer som tillkommer genom utredningens förslag föreslår utredningen att motsvarande reglering införs för dessa, dvs. att det i lagen föreskrivs att kvartalsvis återbetalning ska tillåtas om den sökande beräknas förbruka elektrisk kraft i större omfattning samt att lagregleringen kompletteras med en förordningsreglering där förbrukningskriteriet (större omfattning) specificeras. Utredningen anser att gränsen för förbrukning i större omfattning bör sättas vid avseende de nya återbetalningssituationerna. På så sätt bedöms det återbetalningsgrundande beloppet i regel överstiga gränsen om under ett visst år. Regeringen anser att den av utredningen föreslagna ordningen är lämplig och att gränserna är väl avvägda och anser därför att om sökanden beräknas förbruka elektrisk kraft i större omfattning får medge att ansökan om återbetalning görs per kalenderkvartal. Regeringen instämmer i utredningens bedömning och anser således att gränsen för när förbrukning ska anses ske i större omfattning bör anges i förordning. Enligt 11 kap. 8 § första stycket LSE, i dess nuvarande lydelse, ska den energiskatt som ska betalas av den som är skattskyldig som producent eller leverantör (skattskyldig enligt 11 kap. 5 § 1 och 2) som huvudregel bestämmas på grundval av mätning. I och med att en ny kategori av skattskyldiga för energiskatt på elektrisk kraft föreslås införas i LSE så bör även bestämmelsen om mätning justeras så att den omfattar samtliga som är skattskyldiga enligt 5 § och inte enbart de som är skattskyldiga enligt 5 § 1 och 2. Regeringen föreslår därför att huvud- regeln om att energiskatten ska baseras på mätning utvidgas så att den omfattar alla skattskyldiga, dvs. även frivilligt skattskyldiga. Förslaget föranleder ändringar i 11 kap. 8, 9 och 12 §§ LSE och 7 kap. 1 § SFL samt införandet av en ny paragraf, 11 kap. 6 § LSE. Förslaget påverkar även utformningen av 11 kap. 12 a, 12 b och 14 §§ LSE, vilka föreslås i avsnitt 6.13.3 och 6.13.8, se avsnitt 3.8 och 3.17. 6.13.5Svenska stödordningar på elskatteområdet Regeringens förslag: Begreppet ”stödordning” utvidgas till att även omfatta fall av statliga stöd på elskatteområdet. Det rör sig om nedsatt skatt på elektrisk kraft som förbrukas i tillverkningsprocessen i industriell verksamhet, i datorhallar, i jordbruks- och skogsbruks- verksamhet, i vattenbruksverksamhet, i tjänstesektorer i vissa kommuner i norra delar av samt som . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har inga synpunkter på förslaget. Bakgrunden till förslaget: Befrielse från energiskatt och koldioxidskatt kan vara P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 utformade så att åtgärderna utgör statligt stöd enligt . I 1 kap. 11 a § lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE, definieras vilka fall av skattebefrielser på bränsleskatteområdet som utgör statligt stöd enligt . 1 kap. 11 a § LSE har följande lydelse. ”I fråga om energiskatt och koldioxidskatt på bränslen förstås med stödordning sådant statligt stöd enligt artikel 107.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt som utgörs av skattebefrielse för vart och ett av de ändamål som anges i följande bestämmelser i denna lag: 1.6 a kap. 1 § 9 a och 17 a, 2.6 a kap. 1 § 9 b och 3 §, 3.6 a kap. 1 § 10, 4.6 a kap. 1 § 11, 5.6 a kap. 1 § 13, 6.6 a kap. 1 § 17 b, 7.6 a kap. 2 a § 1, 8.6 a kap. 2 a § 2, 9.6 a kap. 2 b och 2 c §§, 10.7 kap. 3 a, 3 c och 3 d §§, 11.7 kap. 4 §.” Någon motsvarande bestämmelse med uppräkning av stödordningar på elskatteområdet föreslås inte av Utredningen om sektorsneutral och konkurrenskraftig energiskatt på el. Frågan behandlas emellertid i promemoria Den särskilda norrlandsskattenivån och vissa statsstödskrav på elskatteområdet samt nedan. Se tabell 6.6 för en kort beskrivning av befintliga och föreslagna stödordningar. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Tabell 6.6 Stödordningar på energiskatteområdet Bestämmelse i LSE med beaktande av förslag i denna proposition Tillverkningsindustri samt värmeproduktion i 6 a kap. 1 § 9 a och 17 a kraftvärmeanläggningar inom EU ETS Tillverkningsindustri samt värmeproduktion i 6 a kap. 1 § 9 b och 3 § kraftvärmeanläggningar utanför EU ETS 6 a kap. 1 § 10 Uppvärmningsbränslen inom jordbruk och skogsbruk 6 a kap. 1 § 11 Viss fordonsdrift i gruvindustriell verksamhet 6 a kap. 1 § 13 Annan värmeproduktion inom EU ETS 6 a kap. 1 § 17 b Dieselbränsle för viss fordonsdrift inom jordbruk och 6 a kap. 2 a § första stycket 1 Dieselbränsle för viss fordonsdrift inom vattenbruk 6 a kap. 2 a § första stycket 2 Vegetabiliska och animaliska oljor och fetter samt biogas 6 a kap. 2 b och 2 c §§ som bränsle för uppvärmning 7 kap. 3 a, 3 c och 3 d §§ 7 kap. 4 § 11 kap. 9 § första stycket 8 och 14 § första stycket 1 11 kap. 9 § första stycket 9 och 14 § första stycket 2 Lägre skattenivå för elförbrukning i vissa kommuner i 11 kap. 9 § första stycket 10 Elförbrukning i jordbruk och skogsbruk 11 kap. 12 § 11 kap. 12 a § 11 kap. 12 b § Skälen för regeringens förslag: De delar av som är av betydelse i detta lagstiftningsärende redovisas i avsnitt 6.13.2.2. Det finns ett flertal fall av skattebefrielse enligt LSE som antingen godkänts av kommissionen eller undantagits från anmälningsskyldighet i enlighet med någon av de aktuella gruppundantagsförordningarna på statsstödsområdet. Stödordningarna för bränsle- skattenedsättningar redovisas i tabell 6.6, punkterna 1–11. I punkterna 12–17 redovisas stödordningarna för elskattenedsättningarna. I 1 kap. 11 a § LSE definieras vad som avses med stödordning när det gäller energiskatt och koldioxidskatt på bränslen. I denna bestämmelse anges i punktform var och en av de aktuella stödordningarna. Genom bestämmelsen tydlig- görs vilka skattelättnader som omfattas av begränsningarna.