prop · H40357 · 2016-12-07 00:00:00 — Genom hänvisningen i andra meningen till 4 kap. 4 och 10 §§ samt den nya 8 kap. 2 a § häkteslagen ges kriminalvårdspersonalen dels rätt att utföra kroppsvisitation och använda fängsel på motsvarande sätt som under transporter inom den egna transportverksamheten, dels möjlighet att i sin tur begära hjälp av , se vidare kommentaren i avsnitt 12.2 till 8 § lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. I andra stycket byts formuleringen ta i förvar ut mot hålla i förvar. Ändring innebär inte någon ändring i sak. Vidare görs en redaktionell ändring. 20 § Kriminalvården ska ansvara för transporten av den dömde i . Vid en sådan transport tillämpas följande bestämmelser i häkteslagen (2010:611): –4 kap. 4 § om kroppsvisitation, –4 kap. 10 § första stycket om användning av fängsel, och –8 kap. 2 a § om möjligheten att i vissa fall begära hjälp av . Paragrafen behandlar transporter vid överförande till för verkställighet av en frihetsberövande påföljd. Övervägandena finns i avsnitt 6.7. Av bestämmelsen följer att det är Kriminalvården som ska ansvara för transporten av den dömde i . Bestämmelsens tillämpning förutsätter att den dömde är frihetsberövad. Genom hänvisningen i andra meningen till 4 kap. 4 och 10 §§ samt den nya 8 kap. 2 a § häkteslagen ges kriminalvårdspersonalen dels rätt att utföra kroppsvisitation och använda fängsel på motsvarande sätt som under transporter inom den egna transportverksamheten, dels möjlighet att i sin tur begära hjälp av , se vidare kommentaren i avsnitt 12.2 till 8 § lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. Utdrag ur sammanfattning av betänkandet Transporter av frihetsberövade (SOU 2011:7) Ett stort antal myndigheter utför transporter av frihetsberövade personer. Kriminalvårdens transporttjänst har dock en nyckelroll inom transportverksamheten, eftersom den inte bara transporterar personer som är placerade hos den egna myndigheten, utan även utför transporter åt andra myndigheter. Det kan exempelvis gälla personer som är placerade på olika vårdinrättningar eller personer som ska transporteras till eller från . En transport som Kriminalvården utför för en annan myndighets räkning föregås ofta av att den myndighet som har ansvaret för personen ansöker om handräckning hos Polisen. För det ändamålet finns i olika författningar bestämmelser som innebär att en polismyndighet i en sådan situation har skyldighet att lämna biträde åt myndigheten när en begäran om handräckning görs. Det förekommer att polismyndigheten i ett sådant fall överlämnar verkställigheten av handräckningsbeslutet till Kriminalvården, som genomför transporten. Kriminalvården transporterar även personer från och till polisarrester. Utredningens viktigaste slutsatser innebär i korthet följande. 1.1Kriminalvården ska, genom sin transporttjänst, även utföra transporter av frihetsberövade personer åt andra myndigheter. 1.2Kriminalvården får ett tydligt ansvar för transporter åt andra myndigheter. 1.3I vissa fall ska handräckning begäras direkt hos . 1.4Polisen och Kriminalvården får bättre förutsättningar att i samband med handräckning bemöta och i övrigt hantera personer med särskilda behov. 1.5Kriminalvårdens förutsättningar att bedriva transportverksamhet förbättras genom bl.a. intern samordning och bättre planeringsförutsättningar. 1.6Kriminalvården ges möjlighet att förordna väktare från ett auktoriserat bevakningsföretag att utföra transporter av frihetsberövade personer. 1.7Ökad samverkan ska ske mellan berörda myndigheter, varvid bl.a. lokaliseringsfrågor och användning av videokonferensutrustning uppmärksammas. 1.8Kriminalvårdens transportverksamhet ska även fortsättningsvis finansieras genom anslag. 2016/17:57 Bilaga 1 1.9Lagstöd skapas för de transporter som Kriminalvården utför åt andra myndigheter. 1.10Regleringen av transporter i samband med internationellt straffrättsligt samarbete, m.m. görs mer heltäckande och enhetlig. 1.11Lagstöd skapas för att Kriminalvården ska kunna begära handräckning av Polisen. 1.12Tillämpningen av handräckningsinstitutet stramas upp, bl.a. genom att det i handräckningsbestämmelserna anges under vilka förutsättningar biträde får begäras samt uppställs krav på den beställande myndighetens medverkan. 1.13Lagstöd skapas för att personer som är omhändertagna enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM), lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) eller lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård (LSU) undantagsvis ska kunna tas i förvar. Myndigheternas behov av information i samband med handräckning 1.14Polisen och Kriminalvården får bättre tillgång till information i samband med handräckning. Är transportverksamheten ändamålsenligt organiserad? Transportverksamheten ska anordnas utifrån rättssäkerhet och effektivitet. I hanteringen av frihetsberövade personer fyller transportverksamheten ingen självständig funktion, utan är närmast en nödvändig stödfunktion. Transportverksamheten som sådan ska därför inte stå i fokus för övergripande organisatoriska överväganden. Med hänsyn till det stora antalet samhällsfunktioner som är beroende härav, bör transportverksamheten – med respekt för transportverksamhetens villkor – i stället anpassas till dessa andra verksamheter. Det innebär ur ett myndighetsperspektiv att transportverksamheten ska vara så flexibel att den kan möta de tidsfrister och andra skyndsamhetskrav som uppställs inom olika verksamheter. Ur den enskildes perspektiv innebär det att en transport av en frihetsberövad person ska genomföras med beaktande av de skäl som ligger bakom frihetsberövandet i det enskilda fallet. Kriminalvården utför , genom sin transporttjänst, ett stort antal transporter åt andra myndigheter. Transporttjänsten – som även bör vara en del av myndigheten – ska även fortsättningsvis anlitas för att transportera frihetsberövade personer åt andra myndigheter. Dagens ordning är emellertid ineffektiv, eftersom det inte finns någon klar ansvarsfördelning mellan Polisen och Kriminalvården när det gäller transporter av frihetsberövade personer. Utgångspunkten bör vara att Polisens resurser ska tas i anspråk endast då Polisens särskilda tvångsbefogenheter behövs. Kriminalvårdens ansvar för transporter av frihetsberövade personer åt andra myndigheter bör tydliggöras på följande sätt. 1.15Kriminalvården bör – i stället för Polisen – genom sin transporttjänst biträda vid transporter i handräckningsärenden avseende frihetsberövade personer som vistas i den beställande myndighetens eller annan myndighets lokaler. 1.16Vid övriga transporter av frihetsberövade personer bör Kriminalvården genom sin transporttjänst svara för transportuppdrag som överlämnats av Polisen. - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - Särskilda överväganden beträffande vissa personkategorier När det gäller det praktiska genomförandet finns det inga generella skillnader mellan Polisens och Kriminalvårdens förutsättningar att transportera särskilt utsatta personer. Såväl Polisen som Kriminalvården bör emellertid vid handräckning enligt lagar om tvångsvård få förbättrade förutsättningar att utföra transporter åt andra myndigheter. Detta bör ske genom skärpta krav på att den myndighet som har begärt handräckning medverkar vid åtgärden, bättre information om den enskilde, tydliga föreskrifter och riktlinjer om vad Polisen och Kriminalvården bör tänka på inför och under en handräckning samt en förbättrad grund- och vidareutbildning när det gäller bemötande av psykiskt sjuka och andra personer i utsatta situationer. - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - Privata utförare av transporttjänster För att öka flexibiliteten inom transportorganisationen bör Kriminalvården få stöd i lag att förordna väktare från ett auktoriserat bevakningsföretag för att utföra vissa transporter av frihetsberövade personer. - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - Rättslig reglering av transporter som Kriminalvården utför åt andra myndigheter Lagstöd bör skapas för de transporter som Kriminalvården utför åt andra myndigheter. Detta bör ske genom att det i polislagen (1984:387) samt i lagar om tvångsvård och utlänningslagen (2005:716) införs bestämmelser som innebär att regeringen får förordna att transporter av frihetsberövade personer även får verkställas av annan myndighet som regeringen bestämmer. Kriminalvårdens möjligheter att använda våld och annat tvång vid transporter Den nuvarande regleringen av Kriminalvårdens möjlighet att använda våld och annat tvång vid transporter inom den egna verksamheten är i allt väsentligt tillfredsställande. Detsamma gäller motsvarande reglering i den kriminalvårdslagstiftning som träder i kraft . Av förslagen till lagreglering av de transporter som Kriminalvården utför åt andra myndigheter följer befogenhet för personalen att under vissa omständigheter använda våld och annat tvång. Kriminalvårdens rätt att vid behov använda fängsel bör dock regleras särskilt. I fråga om utrikestransporter finns det inte skäl att peka ut något särskilt område där svensk personals tvångsbefogenheter behöver klarläggas. Det är dock angeläget att tvångsvisa verkställighetsresor i utlänningsärenden endast förekommer när det finns en rättslig grund för tvångsanvändning. Polisen bör, i samarbete med Kriminalvårdens transporttjänst, se över sina rutiner för att undvika att tvång används i andra situationer. Kriminalvården bör under vissa omständigheter ha möjlighet att begära hjälp av polismyndigheten. I kriminalvårdslagstiftningen bör därför införas bestämmelser som ger Kriminalvården rätt att begära polishandräckning, om det på grund av risk för fritagning eller av någon annan särskild anledning behövs för att en transport ska kunna genomföras på ett betryggande sätt. Svenska myndigheters verkställande av avvisnings- eller utvisningsbeslut utomlands innebär en form av svensk myndighetsutövning med värdlandets accept. Som en konsekvens härav är svensk personal vid sådan verkställighet i princip underkastad straffrättsligt ansvar för tjänstefel och den svenska staten skadeståndsrättsligt ansvarig för skador som svensk personal vållar i samband därmed. Förutsättningar och former för handräckning i vissa fall Det går inte att dra några generella slutsatser om i vilken utsträckning det förekommer ett överutnyttjande av handräckningsinstitutet. fall synes det dock förekomma obefogade beställningar av handräckning. I handräckningsbestämmelserna i lagarna om tvångsvård samt i utlänningslagen bör därför förtydligas under vilka förutsättningar biträde får begäras. Den myndighet som ska lämna biträde bör pröva utformningen av biträdet i varje enskilt fall utifrån behovet av särskilda tvångsbefogenheter. Utgångspunkten bör vara att personal från den myndighet som begär handräckningen medverkar vid handräckningen. Bestämmelserna om handräckning i lagarna om tvångsvård bör därför kompletteras i fråga om krav på medverkande personal. bör skärpa kontrollen av hur bestämmelserna tillämpas i praktiken. Slutligen bör bestämmelserna om handräckning i lagarna om psykiatrisk tvångsvård kompletteras på så sätt att biträde – utöver de handräckningssituationer som redan upptas – ska kunna begäras för annan förflyttning av patienten. Vissa frågor om förvar Transportfrågor är nära förknippade med frågor rörande möjligheter att ta personer i förvar. För att möjliggöra en effektiv transportverksamhet bör därför i LVM, LVU och LSU införas bestämmelser om att missbrukaren respektive den unge undantagsvis får tas i förvar. Den som är ska dock inte få tas i förvar. Myndigheternas behov i samband med handräckning De myndigheter som verkställer handräckningar har begränsade möjligheter att få uppgifter från beställande myndigheter samt att få ut uppgifter ur Polisens register. För att de verkställande myndigheterna ska få tillgång till relevant information bör de myndigheter som beställer handräckning åläggas en uppgiftsskyldighet. I lagar om tvångsvård bör därför införas bestämmelser som ålägger den myndighet som begär biträde att utan hinder av sekretess lämna den verkställande myndigheten de uppgifter om den enskilde som behövs för planeringen och genomförandet av åtgärden. De verkställande myndigheterna bör också få ökad tillgång till uppgifter ur Polisens register. De lagar som reglerar belastnings-, misstanke- och vapenregistren bör därför kompletteras på så sätt att registren även ska ha som ändamål att ge information om sådana uppgifter som behövs för planeringen och genomförandet av en handräckningsåtgärd enligt olika lagar om tvångsvård. Det ankommer på den myndighet som begär handräckning att förse den verkställande myndigheten med praktisk information. Samarbete bör inledas respektive fördjupas för att underlätta informationsutbytet. lag (2012:00) om transporter i samband med utlämning och överlämnande till 1 § Vid en utlämning till ska polismyndigheten se till att personen förs hit om det gäller utlämnande 1.av den som i är misstänkt eller tilltalad för brott eller 2.för verkställighet av fängelsestraff, rättspsykiatrisk vård eller sluten ungdomsvård som har ådömts i . 2 § Om en svensk myndighet har utfärdat en europeisk arresteringsorder och den andra medlemsstaten har beslutat om överlämnande till , ska polismyndigheten se till att personen förs hit. Denna lag träder i kraft den lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott Härigenom föreskrivs att 26 § lagen (1957:668) om utlämning för brott ska ha följande lydelse. Chefen för får medge, att den som av en stat utlämnas till en annan stat får föras genom riket, om denne inte är svensk medborgare och det inte heller annars finns synnerliga skäl mot det. Framställning om detta ges in till . Medgivande får lämnas till att en svensk medborgare förs genom riket, om hinder inte skulle ha förelegat för utlämning av honom eller henne till den mottagande staten enligt 2 eller 4 § lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och . ska se till att andras tyckena genomförs. första eller andra stycket får första eller andra stycket får nödvändigt för att transporten skall nödvändigt för att transporten ska och ta i förvar den som utlämnas, och ta i förvar den som utlämnas, När tillstånd till transport begärs När tillstånd till transport begärs i fråga om någon som utlämnas till i fråga om någon som utlämnas till unionen tillämpas 8 kap. 2 § lagen unionen tillämpas 8 kap. 2 § lagen (2003:1156) om från enligt en europeisk från enligt en europeisk bestämmelserna i första–tredje bestämmelserna i denna paragraf. Denna lag träder i kraft den 9 Senaste lydelse 2003:1158. Den som utlämnas från någon av de stater som anges i 1 § till en annan sådan stat får utan tillstånd transporteras genom ska se till att genomresan genomförs.Den som utlämnas får, om det är nödvändigt för att transporten ska kunna genomföras, omhändertas och tas i förvar av polismyndigheten, dock längst . lag om ändring i lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och Härigenom föreskrivs att 19 § lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och ska ha följande lydelse. 19 §10 Den som utlämnas från någon av de stater som anges i 1 § till en annan sådan stat får utan tillstånd transporteras genom . Den som utlämnas får, om det är nödvändigt för att transporten skall kunna genomföras, omhändertas och tas i förvar av polismyndigheten, dock längst . Denna lag träder i kraft den 10 Senaste lydelse 2003:1159. lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. dels att 8 och 32 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas en ny paragraf, 8 a §, av följande lydelse. Här i riket meddelad dom, Här i riket meddelad dom, varigenom dömts till fängelse, må varigenom dömts till fängelse, må eller , om den dömde eller , om den dömde när verkställighet skall ske är när verkställighet ska ske är medborgare eller har hemvist i den medborgare eller har hemvist i den Uppehåller han sig i Uppehåller han sig i någon av nämnda stater, må även någon av nämnda stater, må även eljest domen verkställas där, om eljest domen verkställas där, om verkställighet av domen i den verkställighet av domen i den andra staten, skall Kriminalvården vid behov ombesörja att den vid behov ombesörja att den dömde överförs till den staten. dömde överförs till den staten. Kriminalvården får därvid begära hjälp av polismyndigheten i den hjälp av polismyndigheten i den ort där den dömde uppehåller sig. ort där den dömde uppehåller sig. Påträffas den dömde här i riket före frigivningen, får polismyndigheten på begäran av myndighet i den andra staten eller med anledning av där utfärdad efterlysning ombesörja att han överförs till den staten för verkställighet av straffet. Skall den dömde enligt vad som har sagts överföras från till den andra staten, anses den tid, under vilken han för ändamålet har varit omhändertagen av svensk Den som ska överföras får, om det är nödvändigt för att transporten ska kunna genomföras, omhändertas och tas i förvar av polismyndigheten, dock längst . Ska den dömde enligt vad som har sagts överföras från till den andra staten, anses den tid, under vilken han för ändamålet har varit omhändertagen av svensk myndighet, såsom strafftid. myndighet, såsom strafftid. Om en frihetsberövande påföljd enligt 5 § ska verkställas i , ska polismyndigheten se till att den dömde förs hit. Den som för verkställighet av frihetsstraff överföres från , , eller till annan av dessa stater må utan särskilt tillstånd föras genom . Denna lag träder i kraft den Den som för verkställighet av frihetsstraff överföres från , , eller till annan av dessa stater må utan särskilt tillstånd föras genom . ska se till att genomresan genomförs. lag om ändring i lagen (1970:375) om utlämning till , , eller för verkställighet av beslut om vård eller behandling Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1970:375) om utlämning till , , eller för verkställighet av beslut om vård eller behandling dels att 14 § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas en ny paragraf, 12 a §, av följande lydelse. verkställas utan dröjsmål. Om en utländsk myndighet har beslutat om utlämning till för vård och behandling, ska personen förs hit. Den som utlämnas från stat som anges i 1 § till annan stat får föras genom riket utan särskilt tillstånd. Denna lag träder i kraft den Den som utlämnas från stat som anges i 1 § till annan sådan stat får föras genom riket utan särskilt tillstånd. ska se till att genomresan genomförs. 40 a §Om en frihetsberövande påföljd ska verkställas utomlands, ska Kriminalvården se till att den dömde förs till den stat där påföljden ska verkställas.Om en frihetsberövande påföljd som har meddelats utomlands ska verkställas i , skaChefen för kan efter framställning till av behörig myndighet i främmande stat medge, att utlänning, som är berövad friheten i den staten och som enligt bestämmelser i överenskommelse som avses i 1 § ska föras till annan främmande stat för verkställighet av påföljd för brott eller för förhandling med anledning av framställning om sådan verkställighet, får föras över svenskt område. ska se till att genomresan genomförs. Under sådan genomresa ska frihetsberövandet bestå, om inte den främmande staten begär att den transiterade friges. Friges han inte, tillämpas vad som i allmänhet gäller om behandling av anhållen eller häktad. lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom dels att 40 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf, 40 a §, av följande lydelse. 40 §11 Chefen för kan efter framställning till av behörig myndighet i främmande stat medge, att utlänning, som är berövad friheten i den staten och som enligt bestämmelser i överenskommelse som avses i 1 § skall föras till annan främmande stat för verkställighet av påföljd för brott eller för förhandling med anledning av framställning om sådan verkställighet, får föras över svenskt område. Under sådan genomresa skall frihetsberövandet bestå, om icke den främmande staten begär att den transiterade friges. Friges han ej, tillämpas vad som i allmänhet gäller om behandling av anhållen eller häktad. 11 Senaste lydelse 2000:570. Denna lag träder i kraft den Kriminalvården se till att den dömde förs hit. Vid verkställighet enligt första och andra styckena får Kriminalvården begära hjälp av polismyndigheten. Vid verkställighet enligt första stycket får den som ska överföras, om det är nödvändigt för att transporten ska kunna genomföras, omhändertas och tas i förvar av polismyndigheten, dock längst . lag om ändring i polislagen (1984:387) Härigenom föreskrivs i fråga om polislagen (1984:387) dels att 29 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf, 29 a §, av följande lydelse. Det som föreskrivs i 10 § första stycket 1, 2 och 4 gäller även sådan vaktpost eller annan som vid Försvarsmakten tjänstgör för bevakning eller för att upprätthålla ordning. Föreskrifterna i 10 § första stycket 1–4 gäller även tjänsteman vid som enligt särskilda bestämmelser medverkar vid polisiär övervakning. Bestämmelsen i 10 § första stycket 2 gäller dessutom den som annars med laga stöd ska verkställa ett frihetsberövande och bestämmelsen i samma paragraf första stycket 4 den som i myndighetsutövning har befogenhet att verkställa någon sådan åtgärd som där anges. Vid ingripande med stöd av 10 § första stycket 4 tillämpas också andra stycket samma paragraf. Bestämmelsen i 10 § första stycket 5 gäller även en tjänsteman vid eller som utövar befogenhet som där anges för trafiknykterhetskontroll. När den som avses i första stycket med laga stöd berövar någon friheten eller avlägsnar någon, tillämpas också 19 § första stycket 1. Bestämmelserna i 10 a och 13 §§ gäller också en ordningsvakt, om inte annat framgår av hans eller hennes förordnande. Har en ordningsvakt omhändertagit någon, gäller dock att den omhändertagne skyndsamt ska överlämnas till närmaste polisman. I fråga om befogenhet för en tjänsteman vid att tillämpa 13 § finns särskilda bestämmelser. Bestämmelsen i 10 a § gäller också en väktare i ett auktoriserat bevakningsföretag, som förordnats att enligt 8 kap. 1 § häkteslagen (2010:611) inom ramen för sin anställning i företaget utföra bevaknings- eller transportuppdrag, om inte annat följer av hans eller hennes förordnande. Bestämmelserna i 17 a § gäller också när någon är skyldig att under en brottsutredning stanna kvar hos någon annan myndighet än en polismyndighet. 12 Senaste lydelse 2008:326. Denna lag träder i kraft den överlämna verkställigheten av en transport av någon som är berövad friheten till myndighet som regeringen bestämmer. Bestämmelserna i 10 a § samt i 8 kap. 1 och 2 §§ häkteslagen (2010:611) gäller även vid sådan verkställighet. En polismyndighet som överlämnar verkställigheten av en transport ska, om det behövs för planeringen och genomförandet av transporten, utan hinder av sekretess lämna den myndighet som avses i första stycket de uppgifter som avses i 45 a § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, 43 a § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, 47 a § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, 27 § lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård och 20 a § lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård. lag om ändring i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall dels att 45 § ska ha följande lydelse,