prop · H303187 · 2016-06-08 00:00:00 — Vid ett tillfälligt undantag på den grunden får de behöriga myndigheterna förhöra misstänkta eller till talade utan att försvararen är närvarande, under förutsätt ning att de har informerats om sin rätt att tiga och kan utöva denna rätt, och under förutsättning att ett sådant förhör inte inverkar menligt på rätten till försvar, inbegri pet skyddet mot självangivelse. Förhör får endast genom föras i syfte att och i den mån det krävs för att erhålla information som är avgörande för att avvärja livsfara eller fara för en persons frihet eller fysiska säkerhet. Allt miss bruk av detta undantag skulle i princip oåterkalleligen skada rätten till försvar. Europeiska unionens officiella tidning L 294/5 (32)Medlemsstaterna bör även tillåtas att tillfälligt göra un dantag från rätten till tillgång till försvarare under för undersökningen om omedelbara åtgärder från de utre dande myndigheternas sida är avgörande för att förhindra väsentlig fara för de straffrättsliga förfarandena, särskilt för att förhindra att avgörande bevis undanröjs eller änd ras, eller för att förhindra otillbörlig påverkan på vittnen. Vid ett tillfälligt undantag på den grunden får de behö riga myndigheterna förhöra misstänkta eller tilltalade utan att försvararen är närvarande, under förutsättning att de har informerats om sin rätt att tiga och har möj lighet att utöva denna rätt, och att ett sådant förhör inte inverkar menligt på rätten till försvar, inbegripet skyddet mot självangivelse. Förhör får endast genomföras i syfte att och i den mån det krävs för att erhålla information som är avgörande för att förhindra väsentlig fara för de straffrättsliga förfarandena. Allt missbruk av detta undan tag skulle i princip oåterkalleligen skada rätten till försvar. (33)Principen om att all kommunikation mellan misstänkta eller tilltalade och deras försvarare ska vara konfidentiell utgör ett viktigt skydd för rätten till försvar och utgör en väsentlig del av rätten till en rättvis rättegång. Medlems staterna bör därför respektera konfidentialitet vid möten och andra former av kommunikation mellan försvararen och den misstänkta eller tilltalade vid utövandet av den rätt till tillgång till försvarare som föreskrivs i detta di rektiv, utan undantag. Detta direktiv bör inte påverka förfaranden avsedda för situationer där det föreligger ob jektiva och faktiska omständigheter som ger anledning till misstanke att försvararen har samröre med den miss tänkta eller tilltalade i ett brott. Brottslig verksamhet från en försvarares sida bör inte anses som legitimt bistånd till misstänkta eller tilltalade inom ramen för detta direktiv. Skyldigheten att respektera konfidentialiteten innebär inte bara att medlemsstaterna bör avhålla sig från att blanda sig i eller skaffa åtkomst till sådan kommunikation utan också att medlemsstaterna, om misstänkta eller tilltalade är frihetsberövade eller på annat sätt befinner sig på en plats som är under statens kontroll, bör säkerställa att konfidentialiteten upprätthålls och skyddas genom åtgär derna för kommunikation. Detta bör inte inverka på några befintliga mekanismer i häkten i syfte att förhindra sändande av otillåtna försändelser till häktade, till ex empel kontroll av korrespondens, förutsatt att sådana mekanismer inte gör det möjligt för de behöriga myn digheterna att läsa meddelandet mellan de misstänkta eller tilltalade och deras försvarare. Detta direktiv bör inte heller inverka på förfaranden i nationell rätt enligt vilka vidarebefordran av korrespondens får avslås om avsändaren inte godkänner att korrespondensen först fö reläggs en behörig domstol. (34)Detta direktiv bör inte påverka inskränkningar i kon fidentialiteten i samband med en laglig övervakningsope ration som genomförs av behöriga myndigheter. direktiv bör inte heller påverka det arbete som utförs av till exempel nationella underrättelsetjänster för att skydda den inre säkerheten i enlighet med artikel 4.2 i fördraget om Europeiska unionen () eller inom ramen för artikel 72 i EUF-fördraget, enligt vilken avdelning V om ett område med frihet, säkerhet och rättvisa inte får påverka medlemsstaternas ansvar för att upprätthålla lag och ordning och skydda den inre säkerheten. (35)Misstänkta eller tilltalade som är frihetsberövade bör ha rätt att utan onödigt dröjsmål få åtminstone en person, till exempel en släkting eller arbetsgivare, som de själva utsett underrättad om att de har frihetsberövats, under förutsättning att detta inte påverkar ett korrekt genom förande av det straffrättsliga förfarandet mot den berörda personen eller andra straffrättsliga förfaranden. Medlems staterna får vidta praktiska åtgärder för tillämpningen av den rättigheten. Sådana praktiska åtgärder bör inte in verka på det effektiva utövandet av och innehållet i rät tigheten. I begränsade undantagsfall bör det dock vara möjligt att tillfälligt göra undantag från den rättigheten, om detta med hänsyn till de särskilda omständigheterna i det enskilda fallet är motiverat av ett tvingande skäl en ligt detta direktiv. Om de behöriga myndigheterna plane rar att göra ett sådant tillfälligt undantag när det gäller en särskild tredje part, bör de först överväga om en annan tredje part, utsedd av den misstänkta eller tilltalade, kan informeras om att denne har frihetsberövats. (36)Misstänkta eller tilltalade bör, medan de är frihetsberöva de, ha rätt att utan dröjsmål kontakta minst en tredje part, t.ex. en anhörig, som de själva har utsett. Medlems staterna får begränsa eller fördröja utövandet av den rät tigheten med anledning av tvingande krav eller propor operativa krav. Sådana krav kan bland annat innefatta behovet av att avvärja livsfara eller fara för en persons frihet eller fysiska säkerhet, behovet av att för hindra skada för straffrättsliga förfaranden, behovet av att förebygga ett brott, behovet av att invänta en domstols förhandling, och behovet av att skydda brottsoffer. Om de behöriga myndigheterna planerar att begränsa eller fördröja utövandet av rätten till kontakt när det gäller en särskild tredje part bör de först överväga om de miss tänkta eller tilltalade kan kontakta en annan tredje part som de själva har utsett. Medlemsstaterna får besluta om praktiska åtgärder som ska gälla för tidpunkt, medel, längd och frekvens för kontakter med tredje parter, var vid hänsyn bör tas till behovet av att upprätthålla god ordning och säkerhet på den plats där personen hålls frihetsberövad. L 294/6 Europeiska unionens officiella tidning (37)Rätten till konsulärt bistånd för misstänkta och tilltalade som är frihetsberövade fastställs i artikel 36 Wienkonvention om konsulära förbindelser, där stater ges rätt att hålla kontakt med sina egna medborgare. Genom detta direktiv har misstänkta eller tilltalade som är frihetsberövade en motsvarande rättighet, om de så önskar. Konsulärt skydd får ges av diplomatiska myndig heter när sådana myndigheter agerar i egenskap av kon sulära myndigheter. (38)Medlemsstaterna bör i nationell rätt klart och tydligt ange skälen till och kriterierna för eventuella tillfälliga undan tag från de rättigheter som föreskrivs i detta direktiv och bör vara återhållsamma med att utnyttja dessa tillfälliga undantag. Alla sådana tillfälliga undantag bör vara pro portionella, strikt tidsbegränsade, inte uteslutande grun das på det påstådda brottets natur eller svårighetsgrad och inte inverka på förutsättningarna för den övergri pande rättvisan i förfarandet. Medlemsstaterna bör, om ett tillfälligt undantag har godkänts enligt detta direktiv av en rättslig myndighet som inte är en domare eller en domstol, säkerställa att beslutet om godkännande av det tillfälliga undantaget kan prövas av en domstol, åtmin stone under rättegångsskedet. (39)Misstänkta eller tilltalade bör kunna avstå från att ut nyttja en rättighet enligt detta direktiv, under förutsätt ning att de har fått information om innebörden av den berörda rättigheten och om de eventuella konsekvenserna av att avstå från den rättigheten. När sådan information ges bör de berörda misstänktas eller tilltalades särskilda omständigheter beaktas, inbegripet ålder samt psykiskt och fysiskt tillstånd. (40)Ett avstående och de omständigheter under vilka det gjordes bör noteras i enlighet med det förfarande för dokumentation som föreskrivs i den berörda medlems statens rätt. Detta bör inte leda till någon ytterligare skyldighet för medlemsstaterna att införa nya mekanis mer eller skapa någon ytterligare administrativ börda. (41)Om en misstänkt eller tilltalad återkallar ett avstående i enlighet med detta direktiv, bör det inte vara nödvändigt att på nytt genomföra sådana utfrågningar eller proces suella åtgärder som gjordes då personen avstod från den berörda rättigheten. (42)Personer som är föremål för förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder (nedan kallade eftersökta personer) bör ha rätt till tillgång till försvarare i den verk ställande medlemsstaten, så att de kan utöva sina rättig heter på bästa möjliga sätt i enlighet med rambeslut 2002/584/RIF. Om en försvarare deltar i den verkstäl lande rättsliga myndighetens förhör av en eftersökt per son, får den försvararen i enlighet med förfarandena i nationell rätt bland annat ställa frågor, begära förtydli ganden och avge yttranden. Det faktum att försvararen har deltagit i ett sådant förhör bör noteras i enlighet med det förfarande för dokumentation som föreskrivs i den berörda medlemsstatens rätt. (43)Eftersökta personer bör ha rätt att i enrum tala med den försvarare som företräder dem i den verkställande med lemsstaten. Medlemsstaterna får besluta om praktiska åt gärder som ska gälla för dessa samtals längd och fre kvens, varvid hänsyn bör tas till de särskilda omständig heterna i fallet. Medlemsstaterna får även besluta om praktiska åtgärder för att garantera säkerhet och skydd, särskilt för försvararen och den eftersökta personen, på den plats där mötet mellan försvararen och den efter sökta personen äger rum. Sådana praktiska åtgärder får inte inverka menligt på det effektiva utövandet av eller innehållet i eftersökta personers rätt att träffa sin försva rare. (44)Eftersökta personer bör ha rätt att kontakta den försva rare som företräder dem i den verkställande staten. Det bör vara möjligt för sådan kontakt att äga rum när som helst, inbegripet före ett eventuellt utövande av rätten att träffa en försvarare. Medlemsstaterna får besluta om de praktiska åtgärder som ska gälla för längd, frekvens och kommunikationsmedel för kontakterna mellan eftersökta personer och deras försvarare, även när det gäller an vändning av videokonferenser och annan kommunika tionsteknik för att möjliggöra kontakterna. Sådana prak tiska åtgärder bör inte inverka menligt på det effektiva utövandet av och innehållet i eftersökta personers rätt att kontakta sina försvarare. (45)De verkställande medlemsstaterna bör vidta nödvändiga åtgärder för att se till att eftersökta personer verkligen kan utöva sin rätt till tillgång till försvarare i den verk ställande medlemsstaten, inbegripet genom att ordna med bistånd från en försvarare i de fall där eftersökta personer inte har någon sådan, såvida de inte har avstått från den rättigheten. Sådana åtgärder, i tillämpliga fall inbegripet sådana som gäller rättshjälp, bör regleras i nationell rätt. De kan bland annat innebära att de behö riga myndigheterna ordnar med bistånd från en försva rare på grundval av en förteckning över tillgängliga för svarare, bland vilka eftersökta personer kan välja. (46)Efter att ha fått vetskap om att en eftersökt person öns kar utse en försvarare i den utfärdande medlemsstaten bör den behöriga myndigheten i den medlemsstaten utan onödigt dröjsmål förse den eftersökta personen med information för att underlätta utseendet av en för svarare i den medlemsstaten. Sådan information kan t.ex. Europeiska unionens officiella tidning L 294/7 inbegripa en aktuell förteckning över försvarare, eller namnet på en jourhavande försvarare i den utfärdande medlemsstaten, som kan tillhandahålla information och ge råd i fall som rör en europeisk arresteringsorder. Med lemsstaterna kan begära att vederbörande advokatsam fund upprättar en sådan förteckning. (47)Förfarandet för överlämnande har mycket stor betydelse för det straffrättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna. Det är avgörande för detta samarbete att tidsfristerna enligt rambeslut /584/RIF iakttas. Även om efter sökta personer bör kunna utöva sina rättigheter enligt detta direktiv i full utsträckning vid förfaranden i sam band med en europeisk arresteringsorder, bör dessa tids frister därför respekteras. (48)I avvaktan på en unionsakt om rättshjälp, bör medlems staterna tillämpa sin nationella lagstiftning om rättshjälp, som bör överensstämma med stadgan, Europakonventio nen och rättspraxis. (49)I enlighet med principen om effektiv unionsrätt bör med lemsstaterna införa lämpliga och effektiva rättsmedel till skydd för de rättigheter som gäller för enskilda enligt detta direktiv. (50)Medlemsstaterna bör se till att man vid bedömningen av uttalanden som misstänkta eller tilltalade har gjort eller av bevis som upptagits under åsidosättande av dessas rätt till försvarare, eller när ett undantag från den rättigheten har beviljats i enlighet med detta direktiv, iakttar rätten till försvar och att rätten till en rättvis rättegång respek teras. I detta sammanhang bör man beakta rättspraxis från , genom vilken det har fastställts att rätten till försvar i princip oåterkalleligen kommer att skadas om komprometterande uttalanden som har gjorts under polisförhör utan tillgång till en försvarare används för att nå en fällande dom. Detta bör inte hindra användandet av uttalanden för andra ändamål som är tillåtna enligt nationell lagstiftning, t.ex. behovet av att brådskande utföra undersökningar för att undvika att andra brott begås eller att det uppstår allvarliga negativa följder för andra personer eller ändamål kopplade till ett akut behov att förhindra att straffrättsliga förfaranden väsentligen äventyras där rätten till tillgång till försvarare eller en försening av undersökningen oåterkalleligen skulle skada pågående undersökningar gällande ett allvar ligt brott. Dessutom bör detta inte påverka nationella bestämmelser eller system för bevistillåtlighet, och inte heller hindra medlemsstaterna från att bibehålla ett sy stem genom vilket alla befintliga bevis kan åberopas i en domstol eller inför en domare, utan att dessa bevis sepa rat eller på förhand har bedömts med avseende på till låtlighet. (51)Skyldigheten att visa särskild hänsyn mot misstänkta eller tilltalade som potentiellt befinner sig i en svag position är en förutsättning för en rättvis rättskipning. Åklagarmyn digheter, brottsbekämpande myndigheter och rättsliga myndigheter bör därför underlätta sådana personers ef fektiva utövande av de rättigheter som anges i detta di rektiv, t.ex. genom att ta hänsyn till varje potentiell ut satthet som påverkar deras förmåga att utöva rätten till tillgång till försvarare och rätten att få en tredje part underrättad vid frihetsberövande och genom att vidta lämpliga åtgärder för att garantera dessa rättigheter. (52)Detta direktiv garanterar de grundläggande rättigheter och principer som erkänns i stadgan, inbegripet förbudet mot tortyr och omänsklig och förnedrande behandling, rätten till frihet och säkerhet, respekten för privatlivet och familjelivet, människans rätt till integritet, barnets rättigheter, integrering av personer med funktionshinder, rätten till ett effektivt rättsmedel och rätten till en rättvis rättegång samt oskuldspresumtionen och rätten till för svar. Detta direktiv bör tillämpas i enlighet med dessa rättigheter och principer. (53)Medlemsstaterna bör se till att bestämmelserna i detta direktiv, när de motsvarar rättigheter som garanteras av , tillämpas i konsekvens med rättig heterna i konventionen och så som de utvecklats genom rättspraxis. (54)I detta direktiv fastställs minimiregler. Medlemsstaterna får utvidga de rättigheter som fastställs i direktivet för att därigenom erbjuda en högre skyddsnivå. högre skyddsnivåer bör inte som dessa minimiregler är avsedda att underlätta. Skyddsnivån bör aldrig understiga de normer som anges i stadgan och , så som dessa tolkas i rättspraxis från domstolen och . (55)Detta direktiv främjar barnets rättigheter och beaktar Eu roparådets riktlinjer för ett barnvänligt rättsväsende, sär skilt bestämmelserna om information och rådgivning till barn. Direktivet säkerställer att misstänkta och tilltalade, däribland barn, ges tillräcklig information för att förstå följderna av att avstå från en rätt enligt detta direktiv samt att varje sådant avstående sker frivilligt och enty digt. Om den misstänkta eller tilltalade är ett barn, bör vårdnadshavaren underrättas efter barnets frihetsberövande och bör underrättas om skälen till detta. Om tillhandahållandet av sådan information till vårdnadshavaren strider mot barnets bästa, bör en annan lämplig vuxen, till exempel en släkting, informeras i stäl let. Detta bör inte påverka de bestämmelser i nationell lagstiftning som kräver att alla särskilda myndigheter, L 294/8 Europeiska unionens officiella tidning institutioner eller enskilda, särskilt de som har ansvar för barns skydd eller välfärd, bör informeras om barnets frihetsberövande. Medlemsstaterna bör avhålla sig från att begränsa eller fördröja utövandet av rätten till kontakt med en tredje part när det gäller misstänkta eller tilltalade som är barn och som har frihetsberövats, utom under de mest exceptionella omständigheterna. När fördröjning tillämpas bör barnet dock inte hållas isolerat, och bör tillåtas att kontakta t.ex. en institution eller enskild per son med ansvar för barns skydd eller välfärd. (56)I enlighet med den gemensamma politiska förklaringen av från medlemsstaterna och kommissionen om förklarande dokument (1), har med lemsstaterna åtagit sig att, i de fall det är berättigat, låta anmälan av införlivandeåtgärder åtföljas av ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan de olika delarna i ett direktiv och motsvarande delar i de natio nella instrumenten för införlivande. Med avseende på detta direktiv anser lagstiftaren att översändandet av så dana dokument är berättigat. (57)Eftersom målen för detta direktiv, nämligen att fastställa gemensamma minimiregler för rätten till tillgång till för svarare i straffrättsliga förfaranden och i förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder och rätten att få en tredje part underrättad om frihetsberövande och rätten att kontakta tredje parter och konsulära myndig heter under frihetsberövandet, inte i tillräcklig utsträck ning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av åtgärdens omfattning, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i . I enlig het med proportionalitetsprincipen i samma artikel går direktivet inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. (58)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 21 om och ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till och EUF-fördraget och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i det protokollet, deltar dessa medlemsstater inte i antagandet av detta direktiv, som inte är bindande för eller tillämpligt på dem. (59)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om ställning, fogat till och EUF-för draget, deltar inte i antagandet av detta direktiv, som inte är bindande för eller tillämpligt på . (1) EUT C 369, 17.12.2011, s. 14. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Detta direktiv fastställer minimiregler om rättigheterna för miss tänkta och tilltalade i straffrättsliga förfaranden och för personer som är föremål för förfaranden enligt rambeslut /584/RIF (nedan kallad den europeiska arresteringsordern) att få tillgång till en försvarare, att få en tredje part underrättad om frihetsberö vande och att kontakta tredje parter och konsulära myndigheter under frihetsberövandet. 1.Detta direktiv ska tillämpas på misstänkta eller tilltalade i straffrättsliga förfaranden från det att de genom ett officiellt meddelande eller på något annat sätt av den behöriga myndig heten i en medlemsstat har underrättats om att de är misstänkta eller tilltalade för att ha begått ett brott, oavsett om de är frihetsberövade. Det ska tillämpas fram till dess att förfarandena har avslutats, med vilket ska förstås det slutgiltiga avgörandet i frågan huruvida den misstänkta eller tilltalade har begått brottet samt även under rättegången och i väntan på beslut om even tuellt överklagande. 2.Detta direktiv ska tillämpas på personer som är föremål för förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder (nedan kallade eftersökta personer) från det att de grips i den verkställande medlemsstaten i enlighet med artikel 10. 3.På samma villkor som fastställs i punkt 1 ska detta direk tiv även vara tillämpligt på andra än misstänkta eller tilltalade som under loppet av förhör av polis eller någon annan brotts bekämpande myndighet blir misstänkta eller tilltalade. 4.Utan att det påverkar rätten till en rättvis rättegång ska, när det gäller mindre förseelser a)om en medlemsstats lagstiftning föreskriver att en påföljd kan åläggas av en annan myndighet än en domstol med behörighet i brottmål och en sådan påföljd kan överklagas eller hänskjutas till en sådan domstol, eller b)om frihetsberövande inte kan utdömas som påföljd, detta direktiv endast gälla förfaranden vid en domstol med behörighet i brottmål. Europeiska unionens officiella tidning L 294/9 Direktivet ska under alla omständigheter tillämpas till fullo när den misstänkta eller tilltalade är frihetsberövad, oavsett i vilket skede det straffrättsliga förfarandet befinner sig. Rätt till tillgång till försvarare i straffrättsliga förfaranden 1.Medlemsstaterna ska se till att misstänkta och tilltalade har rätt till tillgång till en försvarare i så god tid och på sådant sätt att de berörda personerna kan utöva sin rätt till försvar i prak tiken och på ett effektivt sätt. 2.Misstänkta eller tilltalade ska ha rätt till tillgång till för svarare utan onödigt dröjsmål. Misstänkta eller tilltalade ska under alla omständigheter ha rätt till tillgång till försvarare från och med den tidpunkt som inträffar först: a)Innan de förhörs av polisen eller en annan brottsbekäm pande eller rättslig myndighet. b)När utredande myndigheter eller andra behöriga myndigheter genomför utrednings- eller bevisupptagningsåtgärder i enlig het med punkt 3 c. c)Utan onödigt dröjsmål efter frihetsberövandet. d)Om de har kallats att inställa sig inför en domstol med behörighet i brottmål, innan de inställer sig inför domstolen i fråga. 3.Rätten till försvarare ska innebära följande: a)Medlemsstaterna ska se till att de misstänkta eller tilltalade har rätt att i enrum tala med och kontakta den försvarare som företräder dem, även före förhör av polis eller en annan brottsbekämpande eller rättslig myndighet. b)Medlemsstaterna ska se till att de misstänkta eller tilltalade har rätt att ha sin försvarare närvarande och faktiskt med verkande när de förhörs. Denna medverkan ska ske i enlighet med förfarandena i den nationella rätten, under förutsättning att dessa förfaranden inte inverkar menligt på det effektiva utövandet av och innehållet i rättigheten i fråga. Om en försvarare deltar vid ett förhör, ska faktumet att detta delta gande ägt rum noteras i enlighet med det förfarande för dokumentation som föreskrivs i den berörda medlemsstatens rätt. c)Medlemsstaterna ska se till att den misstänkta eller tilltalade åtminstone har rätt att ha sin försvarare närvarande vid följande utrednings- eller bevisupptagningsåtgärder, om dessa åtgärder föreskrivs enligt nationell rätt och om det krävs eller tillåts att den misstänkta eller tilltalade är närvarande vid åtgärden: