prop · H40328 · 2016-10-13 00:00:00 — Med åtgärder som behörig myndighet vidtar jämställs i detta sammanhang även sådana åtgärder som vidtas av den till vilken befogenhet överlämnats enligt 3 kap. 2 §. Det sistnämnda innebär alltså att det aktiebolag eller den kommun som enligt 3 kap. 2 § har erhållit befogenhet att ingå avtal om allmän trafik ska följa paragraferna i kapitlet när sådana avtal som anges i 5 § ska tilldelas. Hänvisningen till EU:s kollektivtrafikförordning är dynamisk, dvs. avser förordningen i den gällande lydelsen. Överväganden finns i avsnitt 9.1 och 9.2. I paragrafens första stycke finns anvisningar om vad som ska gälla i fråga om vissa termer i lagen (0000:000) om upphandling av koncessioner och lagen (2011:846) om miljökrav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster. Bakgrunden är att terminologianvändningen i dessa lagar skiljer sig något åt från den som används i EU:s kollektivtrafikförordning. Det som sägs i dessa lagar om upphandlande myndighet eller upphandlande enhet ska i stället avse behörig myndighet enligt EU:s kollektivtrafikförordning eller den till vilken befogenhet att ingå avtal har överlämnats. Enligt vad som anges i paragrafens andra stycke ska det som sägs om koncessioner i lagen om upphandling av koncessioner även gälla tjänstekontrakt. Enligt vad som följer av 5, 6, 10 och 11 §§ ska nämligen bestämmelser i den lagen tillämpas när såväl tjänstekontrakt som avser kollektivtrafik på järnväg, med tunnelbana och på vatten som koncessioner för kollektivtrafik för de trafikslag som lagen omfattar ska upphandlas. Av samma skäl ska koncessionsdokument även avse upphandlingsdokument enligt definitionen om detta i lagen (0000:000) om offentlig upphandling och lagen (0000:000) om upphandling inom försörjningssektorerna. I lagen om upphandling av koncessioner förekommer vidare termen leverantör. Denna term förekommer inte i EU:s kollektivtrafikförordning. I stället används termen kollektivtrafikföretag. Som anges i 1 kap. 5 § avses med kollektivtrafikföretag detsamma som i EU:s kollektivtrafikförordning. När det i lagen om upphandling av koncessioner används termen koncessionshavare avses därför i stället ett kollektivtrafikföretag som har tilldelats ett avtal om allmän trafik. Mot bakgrund av att definitionen av värde i EU:s kollektivtrafikförordning innehåller en anvisning om hur värde ska beräknas är det förordningens sätt att beräkna värdet på som ska användas när koncessionslagen tillämpas. Paragrafen upplyser om att det i lagen (0000:000) om offentlig upphandling och lagen (0000:000) om upphandling inom försörjningssektorerna finns bestämmelser som gäller vid upphandlingar som avser tjänstekontrakt för kollektivtrafik med buss eller spårvagn. kontrakt omfattas av tillämpningsområdena för och rådets direktiv /24/EU om offentlig upphandling (LOU-direktivet) och och rådets direktiv /25/EU om upphandling av enheter som är verksamma på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster (LUF-direktivet). Paragrafen upplyser om att artikel 5 i EU:s kollektivtrafikförordning innehåller bestämmelser som gäller för tilldelning av vissa typer av avtal om allmän trafik. Som huvudregel ska avtal om allmän trafik tilldelas på grundval av ett konkurrensutsatt anbudsförfarande. Det finns dock i för- ordningen möjligheter att direkttilldela avtal i vissa fall, om sådan direkttilldelning inte är förbjuden i nationell lagstiftning. direkttilldelningar till interna företag, gäller detta endast för lokala behö- riga myndigheter, dvs. de regionala kollektivtrafikmyndigheterna. trafikstörningar eller överhängande risk för sådana störningar får dessu- tom nödåtgärder vidtas. Innehållet i EU:s kollektivtrafikförordning behandlas i avsnitt 4.2. I paragrafen anges att de bestämmelser som anvisas i 6–11 §§ ska tilläm- pas vid upphandling som avser tjänstekontrakt för kollektivtrafik på järnväg, med tunnelbana eller på vatten eller som avser tjänstekonces- sioner för kollektivtrafik för de trafikslag som lagen omfattar. avtal omfattas av tilldelningsbestämmelserna i artikel 5.2–5.6 i EU:s Att EU:s kollektivtrafikförordning ska tilläm- pas på kollektivtrafik på vatten framgår av 1 kap. 1 a §. I 6–11 §§ finns bestämmelser som kompletterar EU:s kollektivtrafikförordning dels i fråga om det närmare förfarandet vid sådan upphandling, dels i fråga om tillåtligheten av sådana direkttilldelningar som är möjliga enligt förord- När tjänstekoncessioner för kollektivtrafik med buss ska upp- handlas ska även lagen (2011:846) om miljökrav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster tillämpas. avser kollektivtrafik med buss eller spårvagn omfattas inte av bestäm- melserna i 6–11 §§. Överväganden finns i avsnitt 8, 9.1 och 11. I paragrafen finns anvisningar om vilka bestämmelser i lagen (0000:000) om upphandling av koncessioner som ska tillämpas när avtal ska tilldelas genom ett konkurrensutsatt anbudsförfarande. artikel 5.3 i EU:s kollektivtrafikförordning. ska tillämpas om avtal inte direkttilldelas enligt artikel 5.2 i EU:s kollek- tivtrafikförordning eller enligt 7 § eller om inte nödåtgärder vidtas enligt artikel 5.5 i förordningen. Bestämmelserna ska enligt vad som anges i 5 § tillämpas vid upphandlingar som avser såväl tjänstekontrakt för kollek- tivtrafik på järnväg, med tunnelbana eller på vatten som koncessioner för kollektivtrafik för de trafikslag som lagen omfattar. tera artikel 5.3 genom att anvisa mer detaljerade bestämmelser om hur de behöriga myndigheterna ska gå till väga när tilldelningen av sådana avtal ska konkurrensutsättas syftar paragrafen till att beslut som gäller upp- handlingar ska kunna överprövas enligt förfaranden som är jämförbara med de som gäller enligt rättsmedelsdirektiven. Vid överprövningar ska domstolen enbart pröva upphandlingen mot de bestämmelser i lagen om upphandling av koncessioner som gjorts tillämpliga enligt denna paragraf. Som följer av 1 och 2 §§ ska anvisningen i EU:s kollektivtrafikförordning om hur värde beräknas användas. I fråga om löptiden för avtal som avser landtransporter gäller artikel 4.3 och 4.4 i EU:s kollektivtrafikförordning. När det gäller löptiden för avtal som avser kollektivtrafik på vatten ska denna fastställas med hänsyn till proportionalitetsprincipen. Hänvisningen till artikel 5.3 i EU:s kollektivtrafikförordning är dynamisk, dvs. avser bestämmelsen i den gällande lydelsen. Överväganden finns i avsnitt 9.2 och 9.5. Hänvisningstekniken kommenteras i avsnitt 9.1. Paragrafen innebär att avtal om allmän trafik i vissa fall får direkttilldelas till en extern tredje part. Definitionen av direkttilldelning är enligt artikel 2 h i EU:s kollektivtrafikförordning tilldelning av avtal om allmän trafik utan ett konkurrensutsatt anbudsförfarande. Bestämmelsen enligt första stycket innebär att möjligheten att direkttilldela avtal som avser järnvägstransporter enligt artikel 5.6 i EU:s kollektivtrafikförordning får utnyttjas av de regionala kollektivtrafikmyndigheterna endast om det årliga genomsnittsvärdet av avtalet uppskattas till ett belopp motsvarande högst . Övriga behöriga myndigheter, dvs. , får däremot utnyttja möjligheten att direkttilldela sådana avtal inom ramen för artikel 5.6 utan begränsningar. Enligt vad som framgår av artikel 5.6 omfattas enbart kollektivtrafik på järnväg av möjligheten, direkttilldelning av avtal som rör annan spårbunden trafik som tunnelbana och spårvagnar kan alltså inte ske enligt denna bestämmelse. Som anges i artikel 5.6 får löptiden för avtal som tilldelas enligt den artikeln som huvudregel inte överstiga . I artikel 7 i EU:s kollektivtrafikförordning finns krav på den behöriga myndigheten att offentliggöra viss information, såväl före som efter tilldelningen. Av andra stycket, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, framgår att direkttilldelning är möjlig även i vissa andra fall. Enligt paragrafen får avtal direkttilldelas om det årliga genomsnittsvärdet av avtalen uppskattas till ett belopp motsvarande högst . Bestämmelsen innebär alltså att de värden som anges i artikel 5.4 i EU:s kollektivtrafikförordning inte ska tillämpas. Direkttilldelning enligt denna bestämmelse får dock inte avse kollektivtrafik på vatten. Hänvisningarna till artiklarna i EU:s kollektivtrafikförordning är dynamiska, dvs. avser bestämmelserna i den gällande lydelsen. Överväganden finns i avsnitt 9.3. Hänvisningstekniken kommenteras i avsnitt 9.1. Av paragrafen, som har utformats med 5 kap. 7 § förslaget till lag om upphandling av koncessioner som förebild och i enlighet med Lagrådets förslag, framgår att det inte är tillåtet att dela upp en upphandling för att undvika att huvudregeln i artikel 5.3 i EU:s kollektivtrafikförordning att 2016/17:28 avtal ska tilldelas på grundval av ett konkurrensutsatt anbudsförfarande blir tillämplig, såvida det inte finns objektiva skäl för en sådan uppdelning. Överväganden finns i avsnitt 9.3. I paragrafen anges att behöriga myndigheter ska besluta riktlinjer för direkttilldelning. Paragrafen motsvarar 15 kap. 6 § andra stycket förslaget till lag om upphandling av koncessioner. Kravet på riktlinjer syftar till att värna konkurrensen (jfr prop. 2013/14:133). Riktlinjerna ska beslutas av den behöriga myndigheten. Överväganden finns i avsnitt 9.3. I paragrafens första stycke finns anvisningar om vilka bestämmelser i lagen (0000:000) om upphandling av koncessioner som ska tillämpas när avtal om allmän trafik direkttilldelas till en extern tredje part enligt 7 §. Vid sådan upphandling ska de allmänna unionsrättsliga principerna som härrör från fördraget om Europeiska unionens funktionssätt tillämpas i den utsträckning det är möjligt. Även sådana miljö-, social- och arbetsrättsliga hänsyn som avses i 4 kap. 3 § lagen om upphandling av koncessioner ska beaktas. Paragrafen syftar i övrigt i huvudsak till att beslut om direkttilldelning enligt 7 § ska kunna överprövas enligt förfaranden som är jämförbara med de som gäller enligt rättsmedelsdirektiven. I paragrafens andra stycke finns anvisningar om vad som ska gälla när de i stycket angivna bestämmelserna i lagen om upphandling av koncessioner tillämpas. Vid överprövningar ska rätten, utöver att förhålla sig till de allmänna unionsrättsliga principerna, pröva om de i 7 § angivna gränsvärdena och förbudet mot att direkttilldela avtal som rör kollektivtrafik på vatten har följts och att bestämmelserna i lagen om inskränkningarna av möjligheten att dela upp en upphandling har iakttagits. Ett avtal kan vidare förklaras ogiltigt om bestämmelsen i artikel 7.2 i EU:s kollektivtrafikförordning om skyldigheten för behöriga myndigheter att offentliggöra viss information inte har iakttagits. Hänvisningen till den aktuella artikeln i kollektivtrafikförordning är statisk, dvs. avser den ursprungliga lydelsen. Överväganden finns i avsnitt 9.3 och 9.5. Hänvisningstekniken kommenteras i avsnitt 9.1. I paragrafens första stycke finns anvisningar om vilka bestämmelser i lagen (0000:000) om upphandling av koncessioner som ska tillämpas när avtal om allmän trafik direkttilldelas till ett internt företag enligt artikel 5.2 eller när nödåtgärder enligt artikel 5.5 i EU:s kollektivtrafikförordning vidtas. Paragrafen syftar i huvudsak till att sådana beslut ska kunna överprövas enligt förfaranden som är jämförbara med de som gäller enligt rättsmedelsdirektiven. Enligt paragrafens andra stycke ska dock även sådana miljö-, social- och arbetsrättsliga hänsyn som avses i 4 kap. 3 § lagen om upphandling av koncessioner beaktas när nödåtgärder vidtas. och andra stycket till EU:s kollektivtrafikförordning är dynamiska, dvs. 2016/17:28 avser bestämmelserna i den gällande lydelsen. I paragrafens tredje stycke, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, finns anvisningar om vad som i fall av direkttilldelning enligt artikel 5.2 eller vid nödåtgärder enligt artikel 5.5 i EU:s kollektivtrafikförordning ska gälla enligt vissa i stycket angivna bestämmelser i lagen om upphandling av koncessioner. Vid överprövningar ska rätten pröva om villkoren i de angivna bestämmelserna i kollektivtrafikförordning har iakttagits. Hänvisningarna till de aktuella artiklarna i EU:s kollektivtrafikförordning i detta stycke är statiska, dvs. avser bestämmelserna i den ursprungliga lydelsen. Överväganden finns i avsnitt 9.3, 9.4 och 9.5. Hänvisningstekniken kommenteras i avsnitt 9.1. Paragrafen innehåller ett bemyndigande. I 6 § anvisas bestämmelser om annonsering i lagen (0000:000) om koncessioner. Ytterligare föreskrifter om innehållet i och utformningen av annonser avser regeringen att med stöd av denna paragraf meddela i en förordning. Paragrafen har utformats med 8 kap. 8 § förslaget till lag om upphandling av koncessioner som förebild. Överväganden finns i avsnitt 9.2. Paragrafen är ändrad så att även kravet i artikel 7.1 i EU:s kollektivtrafikförordning att behöriga myndigheter en gång ska offentliggöra en rapport om den allmänna trafikplikten inom sitt behörighetsområde omfattas av tillsyn. Hänvisningen till artikel 7.1 i EU:s kollektivtrafikförordning är dynamisk, dvs. avser artikeln i den gällande lydelsen. Överväganden finns i avsnitt 12.2. Hänvisningstekniken kommenteras i avsnitt 9.1. Paragrafen har justerats för att tydliggöra att befogenheterna enligt bestämmelsen tillkommer den tillsynsmyndighet som avses i 1 §. Paragrafen har justerats i anledning av att tillsyn enligt 1 § utökats till att även avse efterlevnaden av artikel 7.1 i EU:s kollektivtrafikförordning. När det gäller i vilka fall tillsynsmyndigheten har rätt att meddela förelägganden och förbud har regeringen beaktat Lagrådets synpunkt och i allt väsentligt utformat bestämmelsen i enlighet med Lagrådets förslag. I fråga om tillsyn över artikel 7.1 i EU:s kollektivtrafikförordning torde föreläggande vara den åtgärd som kan bli aktuell. Föreläggandet kan förenas med vite. Hänvisningen till den aktuella artikeln i kollektivtrafikförordning är dynamisk, dvs. avser bestämmelsen i den vid varje tidpunkt gällande lydelsen. 2016/17:28 Överväganden finns i avsnitt 12.2. Hänvisningstekniken kommenteras i avsnitt 9.1. Vid tillsyn över upphandling av kollektivtrafik enligt 4 a kap. och enligt artikel 5 i EU:s kollektivtrafikförordning gäller bestämmelserna om tillsyn i lagen (0000:000) om upphandling av koncessioner. Avsikten är att upphandling som avser tjänstekontrakt för kollektivtrafik på järnväg, med tunnelbana och på vatten och tjänstekoncessioner för kollektivtrafik ska stå under samma tillsyn som såväl upphandlingar som avser tjänstekontrakt för kollektivtrafik med buss eller spårvagn som upphandlingar i övrigt. Hänvisningen till artikel 5 i EU:s kollektivtrafikförordning är dynamisk, dvs. avser artikeln i den gällande lydelsen. Överväganden finns i avsnitt 12.2. Hänvisningstekniken kommenteras i avsnitt 9.1. Paragrafen, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, har justerats så att det förtydligas att det som kan överklagas enligt denna bestämmelse är sådana beslut som har fattats enligt 5 kap. 3 §. I fråga om beslut som fattas av den tillsynsmyndighet som avses i 5 kap. 4 § finns bestämmelser om hur dessa kan överklagas i 18 kap. lagen (0000:000) om upphandling av koncessioner. 15.2Förslaget till lag om ändring i lagen (0000:000) om offentlig upphandling 3 kap. 28 § Paragrafen genomför artikel 10 i i LOU-direktivet, som gör undantag från detta direktivs tillämpningsområde för tjänstekontrakt som avser kollektivtrafik på järnväg eller tunnelbana. Genom paragrafen undantas dessutom tjänstekontrakt som avser kollektivtrafik på vatten. Bakgrunden till att sådana kontrakt undantas lagens tillämpningsområde är att gjort EU:s kollektivtrafikförordning tillämplig på kollektivtrafik på vatten. Överväganden finns i avsnitt 8, 9.1 och 10. 15.3Förslaget till lag om ändring i lagen (0000:000) om upphandling inom försörjningssektorerna 3 kap. 33 § Paragrafen genomför artikel i LUF-direktivet, som gör undantag från detta direktivs tillämpningsområde för tjänstekontrakt som avser kollektivtrafik på järnväg eller tunnelbana. Genom paragrafen undantas dessutom tjänstekontrakt som avser kollektivtrafik på vatten. den till att sådana kontrakt undantas lagens tillämpningsområde är att Prop. 2016/17:28 gjort EU:s kollektivtrafikförordning tillämplig på kollektivtrafik Överväganden finns i avsnitt 8, 9.1 och 10. 15.4Förslaget till lag om ändring i lagen (0000:000) om upphandling av koncessioner 3 kap. 36 § Paragrafen upplyser om att det i lagen (2010:1065) om kollektivtrafik finns anvisningar om vilka bestämmelser i lagen som ska tillämpas när kollektivtrafik ska upphandlas enligt EU:s kollektivtrafikförordning. Eftersom paragrafen är av upplysningskaraktär används en dynamisk hänvisning. Överväganden finns i avsnitt 10. Europeiska unionens officiella tidning L 315/1 (Rättsakter som antagits i enlighet med EG- och Euratomfördragen och som ska offentliggöras) OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1370/2007 om kollektivtrafik på järnväg och väg och om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 1191/69 och (EEG) nr 1107/70 OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 71 och 89, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och av följande skäl: (1)Genom artikel 16 i fördraget bekräftas den betydelse som tjänster av allmänt ekonomiskt intresse har för unionens gemensamma värderingar. (3)Artikel 73 i fördraget är lex specialis i förhållande till artikel 86.2. Artikeln innehåller bestämmelser om ersättning för allmän trafikplikt inom sektorn för landtransporter. (4)De viktigaste målen enligt kommissionens vitbok av , ”Den gemensamma transportpolitiken : Vägval ”, är att sörja för säkra, effektiva och högkvalitativa persontransporter tack vareenregleradkonkurrens,och garanterainsyn och effektivitet när det gäller kollektivtrafiken, med beaktande av sociala faktorer, miljöfaktorer och faktorer som rör regional utveckling eller att erbjuda specialtaxor för vissagrupperavpassagerare,somt.ex.pensionärer,ochatt undanröja sådana skillnader mellan olika medlemsstaters transportföretagsomkanmedförabetydandesnedvridning av konkurrensen. (2)Enligt artikel 86.2 i fördraget ska företag som anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse varaunderkastadereglernaifördraget,särskiltkonkurrensreglerna,idenmåntillämpningenavdessareglerinterättsligt eller i praktiken hindrar att de särskilda uppgifter som tilldelats dem fullgörs. (1) EUT C 195, , s. 20. (2) EUT C 192, , s. 1. (3) Europaparlamentetsyttrandeavden14november2001(EGTC140E, ,s.262),rådetsgemensammaståndpunktavden11december 2006 (EUT C 70 E, 27.3.2007, s. 1) och ståndpunkt av . Rådets beslut av . (5)Många landbaserade persontransporttjänster av allmänt ekonomisktintressekanidagintetillhandahållaskommersiellt. Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör kunna ingripa för att se till att dessa tjänster tillhandahålls. För att säkerställa tillhandahållandet av kollektivtrafik kan myndigheterna bland annat bevilja kollektivtrafikföretagen ensamrätt, bevilja dem ekonomisk ersättning och fastställa allmänna bestämmelser för bedrivande av kollektivtrafik som är tillämpliga på samtliga företag. Om medlemsstaterna, i enlighet med denna förordning, väljer att utesluta vissa allmänna regler från förordningens tillämpningsområde, bör den allmänna ordningen för statligt stöd tillämpas. L 315/2 Europeiska unionens officiella tidning (6)Mångamedlemsstaterharåtminstoneinomdelaravsinkollektivtrafikmarknad infört lagstiftning som på grundval av öppna och rättvisa konkurrensutsatta anbudsförfaranden möjliggörtilldelningavensamrättochingåendeavavtalom allmän trafik. Därigenom har handeln mellan medlemsstaterna utvecklats avsevärt, och en rad kollektivtrafikföretag erbjuder nu kollektivtrafik i fler än en medlemsstat. Utvecklingen av den nationella lagstiftningen har emellertid lett till skillnaderideförfarandensomtillämpas,vilketmedförträttslig osäkerhet i fråga om kollektivtrafikföretagens rättigheter och de behöriga myndigheternas skyldigheter. I rådets förordning (EEG) nr 1191/69 av om medlemsstaternas åtgärder i fråga om allmän trafikplikt på järnväg, väg och inre vattenvägar (1) anges varken hur avtal omallmäntrafikskatilldelasinomgemenskapenellerunder vilkaomständigheterdetkrävsettkonkurrensutsattanbudsförfarande. Gemenskapens gällande regelverk bör därför uppdateras. (7)Gjorda undersökningar, och erfarenheterna i de medlemsstaterdärkonkurrensinomkollektivtrafiksektornharföre- kommit i , visar att införandet av reglerad konkurrens mellan företagen medför bättre och mer innovativ service till lägre pris och inte hindrar kollektivtrafikföretagen från att fullgöra de särskilda uppgifter som de ålagts,anslöt sig inom ramen för den så kallade Lissabonprocessen till denna linje och uppmanade kommissionen, rådet och medlemsstaterna att inom ramen för sina respektive befogenheter ”påskynda liberaliseringen på områden som … transporter”. (8)De marknader för persontransporter som är avreglerade och på vilka det inte finns någon ensamrätt bör tillåtas att behålla sina särdrag och sitt funktionssätt om dessa överensstämmer med kraven i fördraget. (9)För att kunna organisera kollektivtrafiken på det sätt som bäst motsvarar allmänhetens behov måste de behöriga myndigheterna, på de villkor som anges i denna förordning, fritt få välja vilket kollektivtrafikföretag som ska bedriva trafiken, med beaktande av små och medelstora företagsintressen.Närersättningellerensamrättbeviljasär det viktigt att i ett avtal om allmän trafik mellan den behöriga myndigheten och det utvalda kollektivtrafikföretaget fastställa arten av allmän trafikplikt och vilken ersättning som ska utgå, för att på så sätt sörja för tillämpning av principen om insyn, principen om lika behandling av (1) EGT L 156, 28.6.1969, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1893/91 (EGT L 169, 29.6.1991, s. 1). konkurrerande företag och proportionalitetsprincipen. Avtalets form och benämning kan variera beroende på medlemsstaternas rättsordningar. (10)I motsats till förordning (EEG) nr 1191/69, vars tillämpningsområde också omfattar kollektivtrafik på inre vattenvägar, anses det inte lämpligt att i den här förordningen reglera tilldelningen av avtal om allmän trafik i denna specifika sektor. För kollektivtrafik på inre vattenvägar och på nationella vatten, om de inte täcks av särskild gemenskapsrätt, gäller därför fördragets allmänna principer, såvida inte medlemsstaterna väljer att tillämpa den här förordningen i dessa specifika sektorer. Bestämmelserna i den här förordningen hindrar inte införlivande av trafik på inrevattenvägarochpånationellamarinavatteniettstörre nät av kollektivtrafik på stads-, förorts- och regionalnivå. (11)I motsats till förordning (EEG) nr 1191/69, vars tillämpningsområde också omfattar godstransporttjänster, anses det inte lämpligt att i den här förordningen reglera tilldelningen av avtal om allmän trafik i denna specifika sektor. efter den här förordningens ikraftträdande bör därför fördragets allmänna principer gälla för organisationen av godstransporttjänster. (12)Ur gemenskapsrättslig synvinkel har det ingen betydelse om kollektivtrafik tillhandahålls av offentliga eller privata företag. Denna förordning grundas på neutralitetsprincipenifrågaomegendomsordningenenligtartikel295ifördraget, principen om medlemsstaternas rätt att fritt utformatjänsteravallmäntekonomisktintresseenligtartikel 16 i fördraget och subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna enligt artikel 5 i fördraget. (13)Vissa tjänster, som ofta är kopplade till specifik infrastruktur, tillhandahålls i första hand på grund av sitt historiska intresse eller sitt turistvärde.