prop · H303115 · 2016-03-15 00:00:00 — Artikel 23 a i II- förordningen ska tolkas så, att när det, med hänsyn tagen till barnets bästa, inte föreligger ett uppenbart åsidosättande av en rättsregel som anses vara av grundläggande betydelse i rättsordningen i en medlemsstat eller av en rättighet som anses vara en grundläggande rättighet i denna rättsordning, har en domstol i den medlemsstaten, vilken anser sig vara behörig att besluta om vårdnaden av ett barn, inte enligt denna bestämmelse rätt att vägra att erkänna ett avgörande från en domstol i en annan medlemsstat som har beslutat om vårdnaden av detta barn. 3.1 Mål i vilka talan har väckts vid eller tribunalen C-673/13 P (UDEUD2015/157) Europeiska kommissionen mot Stichting Nederland m.fl. Genom dom i mål T-545/11 Stichting Nederland (Stichting) m.fl. mot Europeiska kommissionen ogiltigförklarade tribunalen, med hänvisning till att handlingen innehöll information som gäller utsläpp i miljö, kommissionens beslut att neka Stichting tillgång till ett utkast till utvärderingsrapport som upprättats i fråga om det verksamma ämnet glyfosat. Kommissionen har överklagat tribunalens dom och yrkat att domstolen ska upphäva domen och ogilla Stichtings ogiltighetstalan. har ansökt om intervention till stöd för Stichting. C-263/14 (UDEUD2014/298) mot Europeiska unionens råd har yrkat att domstolen ska ogiltigförklara rådets beslut /198/GUSP om ingående av avtalet mellan och om villkoren för att överföra misstänkta pirater från den EU-ledda styrkan () till , vilket rådet antog utan att godkänt avtalet. har gjort gällande att beslutet är ogiltigt eftersom avtalet inte uteslutande rör den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP). Även bestämmelserna om det straffrättsliga samarbetet och polissamarbetet borde ha använts som rättsliga grunder och borde därför också ha godkänt avtalet före rådets beslut om dess ingående. Vidare har rådet inte levt upp till sin skyldighet enligt artikel 218.10 i EUF-fördraget att fullständigt och informera i alla skeden av förfarandet med avtalet. har intervenerat till stöd för rådet och anfört följande. När det gäller gränsdragningen mellan de aktuella politikområdena i allmänhet har GUSP ett vidsträckt tillämpningsområde och omfattar alla utrikespolitiska områden. Fördragets mål om att bevara freden och stärka den internationella säkerheten knyter också särskilt an till GUSP. Omständigheter som att det är fråga om militära insatser eller internationella säkerhetsfrågor, såsom inom ramen för FN, har alltså avgörande betydelse för att bestämma om en åtgärd omfattas av GUSP. Likaså talar sådana omständigheter som att en åtgärd avser situationen i tredjeland eller det fria havet med styrka för att åtgärden omfattas av GUSP. Bevarandet av den internationella freden och säkerheten omfattas emellertid inte av målen för fördragens bestämmelser om det straffrättsliga eller polisiära samarbetet. Målet för det samarbetet är att säkerställa säkerheten inom unionen och avser primärt samarbete mellan medlemsstaterna och deras myndigheter beträffande förhållandena inom unionen. Det nu aktuella avtalet utgör en nödvändig del av Atalantainsatsen. Den gemensamma åtgärden i form av Atalantainsatsen och avtalet utgör tillsammans ett adekvat och sammanhållet hörsammande av FN:s säkerhetsråds resolutioner om piratdåd utanför . Det är tydligt att insatsen med tillhörande avtal syftar till att upprätthålla den internationella säkerheten och avser förhållanden på det fria havet och i tredjeland utan något direkt samband med förhållanden inom unionen. Avtalet har därför kunnat ingås av EU enbart med stöd av unionens befogenheter inom GUSP. Avtalet varken syftar till eller innehåller element av straffrättsligt eller polisiärt samarbete. Någon annan rättslig grund har därför inte behövts. C-14/15 (UDEUD2015/130) mot Europeiska unionens råd har väckt talan mot rådet och yrkat att domstolen ska ogiltigförklara tre rådsbeslut om inledande av automatiskt utbyte av uppgifter ur fordonsregister med , och . Till stöd för sin talan har i första hand gjort gällande att rådet har använt sig av en felaktig rättslig grund när den antog de ifrågasatta besluten och i andra hand anfört att rådet har använt sig av ett beslutsförfarande som inte är rättsligt korrekt. har intervenerat till stöd för rådet och anslutit sig till rådets talan. Regeringen har åberopat samma grunder och omständigheter som rådet har anfört i svaromålet till stöd för sitt bestridande samt biträtt rådets yrkande om att domstolen, för det fall den ogiltigförklarar de ifrågasatta besluten, ska förklara att verkningarna ska kvarstå till dess nya beslut eller bestämmelser har antagits på ett korrekt sätt. Detta med hänsyn till de konsekvenser för möjligheten att upprätthålla lag och ordning som ett bifall till talan skulle innebära. C-562/14 P (UDEUD2014/415) mot Europeiska kommissionen Spirlea väckte talan vid tribunalen och yrkade ogiltigförklaring av ett beslut av kommissionen att inte ge tillgång till två handlingar inom ramen för det s.k. EU-pilotförfarandet, vilket är ett informellt samarbetsförfarande och uppgiftsutbyte mellan kommissionen och medlemsstater i fall där unionsrätten eventuellt har överträtts. intervenerade till stöd för Spirlea. Genom dom i mål T-306/12 Spirlea mot EU- kommissionen ogillade tribunalen Spirleas talan. Tribunalen konstaterade att kommissionen hade rätt att grunda sig på en allmän presumtion för att vägra att ge tillgång till handlingar i ett EU-pilotärende och att den därmed inte var skyldig att göra en konkret prövning av innehållet i varje begärd handling. Tribunalen konstaterade vidare att kommissionen inte hade gjort något fel när den fann att det inte förelåg något övervägande allmänintresse som motiverade att handlingarna ändå lämnades ut. Eftersom sökanden inte hade anfört några argument till stöd för sitt påstående att kommissionen bort ge delvis tillgång till handlingarna kunde denna grund inte prövas enligt tribunalen. har överklagat tribunalens dom och yrkat att domstolen ska ogiltigförklara kommissionens avslagsbeslut. Som grund för talan har anfört följande. Tribunalen har för det första tolkat artikel 4.2 tredje strecksatsen i förordning (EG) nr 1049/2001 om allmänhetens tillgång till , rådets och kommissionens handlingar (öppenhetsförordningen) på ett felaktigt sätt genom att anse att kommissionen, när den åberopar undantaget till skydd för utredningar, får grunda sig på en allmän presumtion för att vägra tillgång till handlingar i ett EU-pilotförfarande i den mån detta utgör ett skede som föregår ett eventuellt inledande av ett fördragsbrottsförfarande, och genom att anse att kommissionen inte gjorde något rättsligt fel när den tolkade ovan nämnda bestämmelse i öppenhetsförordningen så, att den kunde avslå ansökan om tillgång till de begärda handlingarna i ett EU- pilotärende utan att pröva handlingarna konkret och individuellt. För det andra har tribunalen gjort en felaktig tolkning av artikel 4.2 andra stycket i öppenhetsförordningen genom att slå fast att kommissionens bedömning att det inte fanns något övervägande allmänintresse i den mening som avses i slutet av artikel 4.2 öppenhetsförordningen inte är behäftad med några fel. För det tredje har tribunalen tillämpat unionsrätten felaktigt genom att anse lagenligheten av den angripna rättsakten vid en talan om ogiltigförklaring enligt artikel 263 i EUF- fördraget, även vid prövning av mål enligt öppenhetsförordningen, ska bedömas i förhållande till de faktiska och rättsliga omständigheter som förelåg den dag då rättsakten antogs. C-213/15 P (UDEUD2015/186) Europeiska kommissionen mot Breyer Genom dom i mål T-188/12 Breyer mot Europeiska kommissionen ogiltigförklarade tribunalen kommissionens beslut att neka Breyer tillgång till två handlingar, närmare bestämt inlagor till i ett mål mellan kommissionen och , vilka handlingar kommissionen fått del av i egenskap av part i målet (se referat under avsnitt 2.1). Kommissionen har överklagat tribunalens dom och yrkat att domstolen ska ogilla den talan om ogiltighetsförklaring som Breyer väckte i mål T- 188/12. Enligt kommissionen har tribunalen gjort en felaktig tolkning av artikel 15.3 i EUF-fördraget genom att komma till slutsatsen att denna bestämmelse inte hindrar att förordning (EG) nr 1049/2001 om allmänhetens tillgång till , rådets och kommissionens handlingar (öppenhetsförordningen) tillämpas på de i målet aktuella handlingarna. Kommissionens grund för överklagandet kan i huvudsak sammanfattas enligt följande. Artikel 15.3 fjärde stycket i EUF-fördraget anger att Europeiska unionens domstol endast ska omfattas av skyldigheten att ge tillgång till handlingar när den utövar sina administrativa funktioner. Eftersom de handlingar som finns hos kommissionen endast utgör kopior av handlingar, vars original finns hos domstolen och som härrör från en medlemsstat, omfattas inte handlingarna hos kommissionen av öppenhetsförordningens tillämpningsområde. Detta då originalhandlingarna hos domstolen inte omfattas av öppenhetsförordningen och artikel 15.3 fjärde stycket i EUF- fördraget annars skulle vara utan verkan. , som i målet vid tribunalen intervenerade till stöd för Breyer, har yrkat att domstolen med fastställande av tribunalens dom ska ogilla överklagandet och anfört följande. Det är i och för sig riktigt att domstolen enligt artikel 15.3 fjärde stycket i EUF-fördraget endast omfattas av skyldigheten att ge tillgång till handlingar när den utövar sina administrativa funktioner. Detta betyder att om en begäran om tillgång till handlingar som rör domstolens dömande verksamhet ställs till domstolen skulle öppenhetsförordningen inte vara tillämplig. målet aktuella situationen är emellertid helt annorlunda då sökandens begäran avser handlingar som kommissionen mottagit från domstolen i egenskap av part i ett mål vid denna. Eftersom handlingarna finns hos kommissionen och har ett klart samband med åtgärder som omfattas av kommissionens ansvarsområde omfattas de enligt artikel 2.3 i öppenhetsförordningen av förordningens tillämpningsområde. 15.3 i EUF-fördraget utgör inte något hinder mot detta. C-331/15 P (UDEUD2015/186) Republiken mot Genom dom i mål T-402/12 mot Europeiska kommissionen ogiltigförklarade tribunalen kommissionens beslut att neka tillgång till ett utlåtande som kommissionen hade lämnat rörande ett utkast till föreskrifter som anmält enligt det s.k. 98/34-förfarandet (se referat under avsnitt 2.1). har överklagat tribunalens dom och yrkat att domstolen ska återförvisa målet till tribunalen. Enligt har tribunalen gjort en felaktig tolkning av artikel 4.2 tredje strecksatsen i förordning (EG) nr 1049/2001 om allmänhetens tillgång till , rådets och kommissionens handlingar (öppenhetsförordningen) genom att anse att kommissionen inte kunde vägra en begäran om tillgång till handlingar som upprättats inom ramen för 98/34-förfarandet med hänvisning till skyddet för syftet med utredningar. För det första har tribunalen enligt gjort en felaktig rättstillämpning genom att påstå att 98/34- förfarandet inte utgör en utredning i den mening som avses i artikel 4.2 tredje strecksatsen i öppenhetsförordningen. För det andra har tribunalen enligt gjort en felaktig rättstillämpning genom att anse att, även om kommissionens detaljerade utlåtande skulle anses utgöra en del av en utredning i den mening som avses i artikel 4.2 tredje strecksatsen i öppenhetsförordningen, ett utlämnande av handlingen inte nödvändigtvis undergräver syftet med 98/34-förfarandet. , som i målet vid tribunalen intervenerade till stöd för , har yrkat att domstolen ska ogilla överklagandet och anfört För det första kan det ifrågasättas om undantaget avseende skyddet för syftet med utredningar och inspektioner i artikel 4.2 tredje strecksatsen i öppenhetsförordningen över huvud taget omfattar den aktuella typen av handling med hänsyn till 98/34-förfarandets innehåll, syfte och natur, såsom ett samrådsförfarande i anslutning till utarbetandet av ny lagstiftning. Vidare delar den tribunalens uppfattning att även om kommissionens detaljerade utlåtande inom ramen för förfarandet enligt direktiv /34/EG om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter skulle anses avgivet inom ramen för en utredning, i den mening som avses i artikel 4.2 tredje strecksatsen i öppenhetsförordningen, äventyrar inte ett utlämnande syftet med utredningen vilket består i att tekniska föreskrifter ska vara förenliga med unionsrätten. T-429/13 (UDEUD2013/432) Bayer CropScience mot Europeiska kommissionen och T-451/13 (UDEUD2013/433) Crop Protection m.fl. mot Europeiska kommissionen Bayer CropScience och Crop Protection m.fl. har yrkat att tribunalen ska ogiltigförklara kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 485/2013 om ändring av genomförandeförordning (EU) nr 540/2011 vad gäller villkoren för godkännande av de verksamma ämnena klotianidin, tiametoxam och imidakloprid samt om förbud mot användning och försäljning av utsäde som behandlats med växtskyddsmedel innehållande dessa verksamma ämnen. har intervenerat till stöd för kommissionen och motsatt sig att antagandet av ändringsförordningen skulle strida mot någon bestämmelse i växtskyddsmedelsförordningen eller någon EU-rättslig princip samt har i allt väsentligt åberopat de grunder och omständigheter som kommissionen har anfört till stöd för sitt bestridande. T-716/14 (UDEUD2015/16) . Tweedale mot Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (EFSA) Tweedale har yrkat att tribunalen ska ogiltigförklara EFSA:s beslut om att neka honom tillgång till vissa handlingar som innehas av EFSA. Till stöd för sin talan har Tweedale bl.a. anfört att EFSA i beslutet inte har erkänt sin skyldighet att ge honom tillgång till information om utsläpp i miljön som funnits i de begärda handlingarna. har ansökt om intervention till stöd för Tweedale. T-51/15 (UDEUD2015/158) mot Europeiska kommissionen har yrkat att tribunalen ska ogiltigförklara kommissionens beslut att neka tillgång till vissa handlingar som rör antagandet av en delegerad akt med vetenskapliga kriterier för identifiering av hormonstörande ämnen. Till stöd för sin talan har bl.a. anfört att kommissionen genom beslutet har åsidosatt vissa bestämmelser i förordning (EG) nr 1049/2001 om allmänhetens tillgång till , rådets och kommissionens handlingar (öppenhetsförordningen) och förordning (EG) nr 1367/2006 om tillämpning av bestämmelserna i om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor på gemenskapens institutioner och organ (Århusförordningen). har intervenerat till stöd för och anfört följande. Kommissionen har i det omtvistade beslutet inte tillämpat sekretessundantaget i artikel 4.3 i öppenhetsförordningen tillräckligt restriktivt. Kommissionen har varken tagit hänsyn till att handlingarna innehåller information som gäller utsläpp i miljön, vilket innebär att artikel 6.1 i Århusförordningen är tillämplig, eller beaktat det större insynsintresse som följer av att handlingarna upprättats inom ramen för ett beslutsförfarande att anta en delegerad akt. därmed grundat på felaktig rättstillämpning varför regeringen biträder yrkande om att beslutet ska ogiltigförklaras. T-68/15 (UDEUD2015/183) HH Ferries I/S m.fl. mot Europeiska HH Ferries I/S m.fl. har yrkat att tribunalen ska ogiltigförklara kommissionens beslut avseende statligt stöd till HH Ferries har åberopat tre grunder till stöd för sitt yrkande, nämligen att beslutet strider mot artiklarna 107.1 och 107.3 i EUF-fördraget, att kommissionen har åsidosatt skyldigheten att inleda ett formellt granskningsförfarande och underlåtit att beakta sökandenas processuella rättigheter enligt artikel 108.2 i EUF-fördraget samt att kommissionen åsidosatt motiveringsskyldigheten i artikel 296 i EUF- har intervenerat till stöd för kommissionen och i allt väsentligt anslutit sig till de grunder och omständigheter som kommissionen har åberopat till stöd för sitt bestridande. har vidare anfört följande. Till skillnad från vad HH Ferries påstår kan vare sig uppförandet eller driften av landanslutningarna anses utgöra ekonomisk verksamhet i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. I såväl som i utgör tillhandahållandet av de nationella väg- och järnvägsnäten För svenskt vidkommande är det den statliga myndigheten som, med några smärre undantag, är förvaltare av det av staten ägda järnvägsnätet. Enligt artikel 8 avtal mellan och om en fast förbindelse över ålåg det respektive stat att förbinda med befintliga järnvägs- och vägnät genom anläggandet av nödvändiga förbindelser. i enlighet därmed upprättade svenska järnvägsförbindelsen utgör således en integrerad del av och ett komplement till det befintliga svenska nationella järnvägsnätet och är liksom övriga delar av detta öppet för alla potentiella tågoperatörer på lika och icke-diskriminerande Avtalet mellan och , med åtagandet för att lämna den garanti som är aktuell i målet, ingicks 1991 och såväl själva förpliktelsen att lämna garantin som de åtgärder som behövdes för att genomföra den vidtogs före tillträde till EU Den svenska statliga garantin utgör därmed ett befintligt stöd. T-110/15 (UDEUD2015/184) mot Genom ett beslut av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning () nekades tillgång till vissa handlingar med hänvisning till sekretessundantaget till skydd för syftet med inspektioner, utredningar och revisioner i artikel 4.2 i förordning (EG) nr 1049/2001 om allmänhetens tillgång till , rådets och kommissionens handlingar (öppenhetsförordningen). har yrkat att tribunalen ska ogiltigförklara Olafs beviljades intervention till stöd för men har efter en närmare analys av målet återkallat sin ansökan om intervention. T-115/15 (UDEUD2015/225) Deza a.s. mot Europeiska kemikaliemyndigheten (ECHA) Deza har yrkat att tribunalen ska ogiltigförklara Echas beslut genom vilket den befintliga posten avseende DEHP i den s.k. kandidatförteckningen till förordning (EG) nr 1907/2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach) och inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet (Reach- förordningen) uppdaterades så att ämnets angivna inneboende egenskaper även kom att omfatta att DEHP är hormonstörande för miljön. har intervenerat till stöd för Echa och i allt väsentligt anslutit sig till de grunder som Echa har åberopat till stöd för sitt bestridande. har anfört följande. För att Reach-förordningen ska ges en effektiv tillämpning och motverka förekomsten av hormonstörande ämnen är det nödvändigt dels att kunna uppdatera kandidatförteckningen på sätt som skett, dels att ämnen kan bedömas som hormonstörande enligt artikel 57 f i Reach-förordningen även i avvaktan på unionsrättsliga kriterier som anger i vilka fall ämnen ska anses ha hormonstörande egenskaper. T-136/15 (UDEUD2015/282) Evropaïki Dynamiki mot . Evropaïki Dynamiki har yrkat att tribunalen ska ogiltigförklara beslut att inte ge tillgång till handlingar rörande alla anbud för samtliga delar av ett anbudsförfarande. har ansökt om intervention till stöd för Evropaïki Dynamiki. T-514/15 (UDEUD2015/449) Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych mot Europeiska kommissionen Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (Izba) har yrkat att tribunalen ska ogiltigförklara kommissionens beslut den 12 respektive att inte ge tillgång till två detaljerade yttranden som avgetts inom ramen för ett anmälningsförfarande enligt och rådets direktiv /34/EG om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter, med hänvisning till sekretessundantaget till skydd för syftet med inspektioner, utredningar och revisioner i art 4.2 tredje strecksatsen i förordning (EG) nr 1049/2001 om allmänhetens tillgång till , rådets och kommissionens handlingar (öppenhetsförordningen). har ansökt om intervention till stöd för Izba. 3.2 Mål om förhandsavgörande C-252/14 (UDEUD2014:221) Pensioensfonds Metaal en Technie mot Den nationella domstolens fråga: Utgör artikel 63 i EUF-fördraget hinder för nationell lagstiftning enligt vilken utdelning från ett inhemskt bolag beskattas med källskatt om aktieägaren har hemvist i en annan stat medan utdelningen, om den tillfaller en inhemsk aktieägare, omfattas av en schablonmässigt bestämd skatt beräknad på en fiktiv avkastning, som sett är avsedd att motsvara den ordinarie beskattningen av all kapitalavkastning? har anfört följande. Frågan i målet är om de svenska bestämmelserna diskriminerar utländska pensionsfonder och därmed utgör ett hinder för den fria rörligheten för kapital. anser inte att någon sådan diskriminering föreligger eftersom svenska pensionsstiftelser och utländska pensionsfonder inte befinner sig i en jämförbar situation med avseende på beskattningen av kapitaltillgångar, däribland aktieutdelningar. Beskattningen av svenska pensionsstiftelser och utländska motsvarigheter, som från fast driftställe i meddelar avtal om tjänstepension med villkor som innebär att de kan jämställas med en pensionsstiftelse, utgörs av en schablonbeskattning som beräknas på värdet av stiftelsens förmögenhet. Denna schablonbeskattning har som ändamål att jämna ut beskattningen och mellan olika tillgångsslag samt att eliminera skillnader mellan direkt och indirekt sparande. Beskattningen förutsätter därmed en förmögenhet som är spridd på skilda tillgångsslag, således inte enbart aktier, och som förvaltas över . En utländsk pensionsfond utan fast driftställe i , som därmed saknar pensionsåtaganden i och vars förmögenhet saknar möjlighet att beakta vid beskattningen, befinner sig inte i en situation som är jämförbar och som möjliggör en sådan schablonbeskattning. Svenska pensionsstiftelser och dess utländska motsvarigheter som bedriver rörelse från fast driftställe i respektive pensionsfonder i beskattas med samma skattesats, . Skillnaden i beskattningen består i att skatten för de svenska pensionsstiftelserna beräknas på en schablon av förmögenhetsvärdet medan skatten för de utländska pensionsfonderna beräknas på den faktiska inkomsten. Den skillnaden medför inte någon nackdel i beskattningshänseende för de utländska pensionsfonderna. Enligt vad som framkommit i målet finns det inte heller något stöd för att klaganden i det nationella förfarandet, PMT, faktiskt skulle ha drabbats av någon nackdel till följd av denna skillnad i beskattningsteknik. Under alla förhållanden är de svenska beskattningsreglerna nödvändiga för att upprätthålla en väl avvägd fördelning av beskattningsrätten mellan och , vilket innebär att reglerna är berättigade av tvingande skäl av allmänintresse. Generaladvokatens förslag till avgörande : Artikel 63.1 i EUF-fördraget, jämförd med artikel 65.1 a i EUF-fördraget, utgör inte hinder för nationell lagstiftning enligt vilken utdelning som utbetalas av ett bolag med hemvist i landet är föremål för källskatt om aktieägaren inte har hemvist i landet, medan utdelningen till aktieägare som har hemvist i landet är föremål för en heltäckande beskattning, vilken beräknas schablonmässigt utifrån en fiktiv avkastning och syftar till en enhetlig beskattning av samtliga kapitalinkomster för en given kategori skattskyldiga med hemvist i landet. C-410/14 mot DAK-Gesundheit Begäran från Oberlandesgericht , Den nationella domstolens frågor: Ska det inte längre anses vara fråga om ett offentligt kontrakt i artikel 1.2 a i direktiv /18/EG om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster, när upphandlande myndigheter genomför ett anslutningsförfarande vid vilket kontraktet tilldelas en eller flera ekonomiska aktörer utan urvalsprocedur (en s.k. open house- modell)? För det fall den första frågan ska besvaras så, att urvalet av en eller flera ekonomiska aktörer är kännetecknande för en offentlig upphandling, har den nationella domstolen även ställt följande fråga.