prop · H40362 · 2016-12-09 00:00:00 — Det är viktigt att detta arbete sker med bred demokratisk förankring och insyn med aktörer som berörs av nya regler och processer. I många fall kan också internationella och regionala aktörer ha en viktig roll. Europeiska kommissionen för demokrati genom lag () har till exempel gett värdefullt stöd till många länder i konstitutionella och rättsstatliga frågor. Inom ramen för EU:s utvidgningsprocesser för västra och har rättsstatens principer i enlighet med den nya ansatsen ”Fundamentals First” fått en framskjuten roll i ländernas reform- och anslutningsprocesser. har en lång och stark tradition av legalitet, offentlighet och opartiskhet. Vi har också stor erfarenhet av att arbeta med dessa frågor internationellt. Men Agenda 2030 för hållbar utveckling och andra viktiga internationella och regionala processer visar på behovet av att nu göra ännu mer inom utrikespolitiken och utvecklingssamarbetet för att uppmärksamma och stärka rättsstatens principer. kommer att uppmuntra ett ännu bredare engagemang bland aktörer från offentlig, privat och ideell sektor för internationellt arbete inom detta område. ska också betona rättsstatens principer i de nationella och regionala resultatstrategier och andra policyer som vägleder vårt internationella utvecklingssamarbete och vara pådrivande för de multilaterala organisationernas rättsstatsarbete. 5.1Rättsstatens principer, konflikter och massövergrepp Regeringen avser att: –uppmärksamma och verka för rättsstatens principer som grundläggande för demokrati och god samhällsstyrning, mänskliga rättigheter, utveckling och jämställdhet –bygga opinion, kunskap och kapacitet kring principen om skyldighet att skydda och främja de mänskliga rättigheterna och andra normer och verktyg för förebyggande och hantering av konflikter och massövergrepp –verka för ansvarsutkrävande på nationell, regional och internationell nivå där övergrepp skett –stärka förståelsen för och förmågan att genomföra åtgärder för ansvarsutkrävande och återupprättelse efter samhällsomvandlingar, konflikter och grova kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Efter en period av minskade konflikter ser världen nu ett ökande antal allvarliga konflikter med ett skådat antal flyktingar och internflyktingar. Så många som 1,4 miljarder människor och av världens fattigaste beräknas leva under svåra omständigheter i konfliktdrabbade och sviktande stater. Vi har liksom alla andra länder en politisk och rättsligt grundad skyldighet att bistå, och i sista hand genom kollektiva åtgärder ingripa, när stater inte vill eller kan skydda sin befolkning mot allvarliga övergrepp såsom folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Med konflikter och massövergrepp följer också andra mer långsiktiga utmaningar att hantera, bland annat de kollektiva och individuella konsekvenserna av flykt och fördrivning, sexuella och könsrelaterade övergrepp, egendomsfrågor och förlorade försörjningsmöjligheter. I hela samhällen kan den sociala tilliten ha slagits i bitar och behöva återuppbyggas. anser att rättsstatens principer och ansvarsutkrävande är avgörande instrument för att förebygga konflikter, hantera dem som redan är ett faktum och av största vikt för det freds- och samhällsbygge som måste ske efter en konflikt. Uppbyggnad av demokratiska institutioner på lokal och nationell nivå är avgörande för hållbar freds och statsbyggnad. Detta inkluderar fokus på icke-diskriminering, jämställdhet, inklusivitet och ansvarsutkrävande. anser att oberoende utredningar, ansvarsutkrävande och återupprättelse är nödvändiga för att reparera de kollektiva och individuella följderna av konflikter och övergrepp och återställa den grundläggande tilltron till samhället. Stockholmsdeklarationen om freds- och statsbyggnad betonar vikten av att adressera konflikters grundorsaker, arbeta genom hela konfliktcykeln samt vikten av att sträva efter gemensamt ramverk för politik, säkerhet och utveckling inom freds- och statsbyggnad. Detta innebär ökat fokus på demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer inom internationell freds- och statsbyggnad. kommer att verka för att 2016/17:62 det förebyggande elementet blir en tydligare del inom fredsbyggande och konflikthantering. 5.2Frihet från våld, förbud mot dödsstraff och stärkt rättssäkerhet Regeringen avser att: –stärka förmågan hos rättssamhällets aktörer att förebygga och beivra alla former av våld och att uppmärksamma brottsoffrens situation och behov –se till att kvinnors, flickors och pojkars särskilda utsatthet och behov beaktas i rättsprocessen –verka för globalt avskaffande av tortyr och dödsstraff och ett slut på utomrättsliga avrättningar och försvinnanden –stödja civilsamhällets aktörers arbete till skydd för de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer. Att utsättas för våld utgör en allvarlig kränkning och hindrar både människors och samhällens utveckling. Folkrätten och de mänskliga rättigheterna ålägger därför stater att skydda rätten till liv, frihet och personlig säkerhet. Detta skydd blir verklighet genom de lagar, institutioner och processer som upprätthåller rättsstatens principer. Det behövs alltså lagar med ett visst innehåll, välutbildade och effektiva poliser och åklagare, oberoende domstolar och en väl fungerande kriminalvård. Men även det civila samhället, inte minst de organisationer och enskilda individer som arbetar med att försvara de mänskliga rättigheterna, har en viktig roll. Många av dessa, särskilt MR-försvarare, fackligt aktiva, kritiska journalister och visselblåsare, verkar dessutom under mycket svåra villkor och kan själva vara i behov av särskild uppmärksamhet och särskilt skydd. avser särskilt att uppmärksamma det könsrelaterade våld och den systematiska diskriminering som fortfarande drabbar minst en miljard kvinnor och flickor globalt. För att motverka detta krävs insatser som skapar kunskap om kvinnors, flickors, mäns och pojkars behov av personlig säkerhet, rättstrygghet och tillgång till rättvisa på lika villkor, liksom insikter i utsatta individers särskilda utmaningar. Våldsförebyggande, liksom rehabiliterande insatser är av särskild vikt. Kvinnor bör ha ett avgörande inflytande när lagar som rör kvinnors och flickors säkerhet och frihet från våld diskuteras och skapas. Tortyr är en avskyvärd form av våld och en av de allvarligaste kränkningarna av de mänskliga rättigheterna. Flera centrala rättsliga instrument förbjuder tortyr, bland annat FN:s konvention mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Detta förbud är absolut, vilket betyder att stater inte under några omständigheter kan göra undantag från det. Förbudet är heller inte beroende av om en stat tillträtt en viss konvention eller inte, utan är som internationell sedvanerätt bindande för samtliga stater i världen. ska vara pådrivande i arbetet mot tortyr inom både FN och EU. 2016/17:62 håller med FN:s specialrapportör mot tortyr om att det också krävs särskilda insatser för att förhindra tortyr av hbtq-personer. Dödsstraffet är ett oacceptabelt, omänskligt, grymt och oåterkalleligt straff som inte har någon plats i en modern rättsordning och rättsstat. och EU kommer att fortsätta arbetet med att öka stödet för den resolution mot användandet av dödsstraff som antogs första gången av för mänskliga rättigheters föregångare FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna 1997. Det innebär en kontinuerlig och principiell dialog om dödsstraffets tillämpning, med målet att förmå stater som ännu inte avskaffat dödsstraffet att ändra inställning. Olagliga frihetsberövanden, försvinnanden och utomrättsliga avrättningar kan inte heller accepteras. De innebär inte bara ett oerhört lidande för den drabbade och anhöriga utan är även ett uttryck för förtryck. kommer att fortsätta att aktivt stödja en återkommande FN-resolution om utomrättsliga, summariska och godtyckliga avrättningar samt slå vakt om mandatet för FN:s särskilda rapportör för utomrättsliga avrättningar. 5.3Tillgång till rättvisa och frihet från korruption Regeringen avser att: förstås som en princip för samhällsstyrning och något som gäller överallt där det allmänna möter den enskilda människan – stödja kapacitetsuppbyggnad när det gäller regeltillsyn, revision – främja transparens, fria medier och ett granskande civilt samhälle i enlighet med demokratiska och rättsstatliga principer. Många fattigdoms- och konfliktrelaterade samhällsproblem såsom resursslöseri, diskriminering och rättighetskränkningar kan helt eller delvis förklaras med att rättsstaten trängts undan av maktmissbruk, godtycke och korruption. Det är därför som regeringen anser att rättsstatens principer alltid måste råda i mötet mellan den enskilda människan och det offentliga. Detta gäller inte endast i förhållande till polis, åklagare och domstolar, utan även i mötet med de myndigheter och andra organ som kontrollerar de tillstånd med mera – till exempel identitetshandlingar, röstkort, skattsedlar och utbildningsbevis – som avgör människors möjligheter att leva och utvecklas i vardagen. Rättssäkerhet är även centralt för näringslivet och dess utveckling, till exempel när det gäller olika typer av tillstånd, upphandlingar, konkurrensfrågor och förutsättningar för ett fritt och hållbart företagande. Den tekniska utvecklingen i form av internet och nya medier innebär också möjligheter och utmaningar. som idéer om frihet och rättigheter kan spridas snabbare och lättare än någonsin förut så måste privatlivets integritet skyddas, olika former av brottslig verksamhet på att använda nya medier i 2016/17:62 propagandasyften stoppas. Rättsstatens principer spelar en nyckelroll även här, och särskilt för samhällen där det fria ordet och det civila samhället begränsas och hotas av repressiva åtgärder. För att rättsstatens principer ska kunna utnyttjas till skydd för demokratin och de mänskliga rättigheterna måste också rättsstatens institutioner själva skyddas mot manipulation, korruption och andra samhällsproblem. Det måste också finnas möjligheter till ansvarsutkrävande när dess företrädare gjort sig skyldiga till överträdelser eller korruption. Regeringen vill därför att strukturer för regeltillsyn, revision och effektivt ansvarsutkrävande inom förvaltningen och rättsskipningen uppmärksammas. Inte minst det civila samhället och enskilda visselblåsare har en viktig roll i att granska hur den offentliga makten används och påpeka när den missbrukas. Regeringen avser att: – verka för en Global – en global överenskommelse mellan – stärka kvinnors och flickors ekonomiska egenmakt och tillgång till ekonomiska resurser, inklusive genom produktivt arbete med särskilt driva att föreningsfriheten, organisationsrätten och den – verka för att stater ratificerar kärnkonventioner verka för full och produktiv sysselsättning med anständiga arbetsvillkor för alla. En hållbar globalisering och ekonomisk utveckling måste baseras på social rättvisa och förbättrade arbetsförhållanden. gemensamt agerande av det internationella samfundet. arbetsförhållanden, social rättvisa och ojämlikhet är inte bara viktiga orsaker till strejker, folkliga protester och social oro. också möjligheterna för hållbar tillväxt. bidrar till en demokratisk utveckling. Fria fackföreningar och arbetsgivarorganisationer samt fackliga rättigheter är centrala i detta arbete. Ett bättre samarbete mellan arbetsmarknadens parter underlättar gemensamma lösningar av utmaningarna på den globala arbetsmarknaden och bidrar till en ekonomiskt, socialt och miljömässigt hållbar utveckling. Det svenska internationella initiativet Global syftar till att förbättra möjligheterna till social dialog mellan arbetsgivare och arbetstagare, vilket syftar till att få till stånd anständiga arbetsvillkor, större jämlikhet, ökad produktivitet och en inkluderande ekonomisk databas om lagstiftning med bäring på kvinnors möjligheter att utöva sina ekonomiska rättigheter visar att det globalt finns en stor mängd lagstiftning som diskriminerar kvinnor och därmed utgör aktiva hinder för kvinnors ekonomiska egenmakt. Utvecklingssamarbetet kan skapa plattformar för samverkan mellan arbetsmarknadens parter som bidrar till att lyfta människor ur fattigdom och förtryck om den också knyter an till medborgerliga rättigheter och rättigheter på arbetsmarknaden. vill fördjupa arbetet för de mänskliga rättigheterna i arbetslivet, med fokus på rätten att organisera sig och rätten till sunda och trygga arbetsförhållanden samt kvinnors tillgång till arbetsmarknaden. Genom dessa rättigheter kan globaliseringens utmaningar mötas och i stället användas som en positiv kraft för att ge människor de möjligheter som krävs för att lyfta sig ur fattigdom. Därför krävs bland annat tydligare skrivningar om de mänskliga rättigheterna i internationella handelsavtal, större möjligheter för arbetstagare att hävda sina rättigheter i internationella forum, liksom stärkt ekonomisk egenmakt och tillgång till ekonomiska resurser för alla oavsett kön. Internationella arbetsorganisationen () är för sysselsättnings- och arbetslivsfrågor. har som grundläggande mål att bekämpa fattigdom och främja social rättvisa, sysselsättning och bättre arbetsvillkor, samt att värna om fackliga fri- och rättigheter. är den enda där regeringar, arbetsgivare och arbetstagare samarbetar på lika villkor. Trepartismen är grundbulten i och ger kraft och dynamik åt diskussionerna som den ger stor trovärdighet åt arbete. Åtta av antagna konventioner räknas till och följs upp som grundläggande rättighetskonventioner. Alla medlemsländer har genom sitt medlemskap i och sin anslutning till organisationens stadga en förpliktelse att respektera, främja och genomföra de grundläggande rättigheter som är tema för de åtta rättighetskonventionerna. Dessa rättigheter omfattar föreningsfrihet, organisationsrätt, erkännande av rätten till kollektiva förhandlingar samt avskaffande av alla former av tvångsarbete, barnarbete och diskriminering i arbetslivet. deklaration om social rättvisa för en rättvis globalisering lyfter fram organisationens särskilda ansvar att främja social rättvisa och arbete under anständiga villkor mot bakgrund av globaliseringen. Övervakningen av tillämpningen av ratificerade konventioner sker genom regelbunden rapportering från de konventionsanslutna ländernas regeringar. Rapporterna granskas av oberoende jurister i och i särskilda fall av ett (trepartiskt) utskott på . Allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna i arbetslivet är vanliga. Över 168 miljoner barn arbetar och mer än hälften av dem, 85 miljoner, är inbegripna i arbete som är farligt för hälsan. 20 miljoner människor är offer för tvångsarbete. Fler kvinnor och flickor är offer än män och pojkar och en fjärdedel av offren är barn . Olika former av tvångsarbete förekommer, såsom till exempel skuldslaveri. av tvångsarbetet förekommer enligt uppskattningar i den privata ekonomin. Arbetstagare och ibland även arbetsgivare hindras från att organisera sig och verka fritt. I många länder förekommer det trots ratifikation av konventioner om föreningsfrihet och skydd för organisationsrätten (nr 87) samt om tillämpning av principerna för organisationsrätten och den 2016/17:62 kollektiva förhandlingsrätten (nr 98) ändå restriktioner av facklig verksamhet, bland annat strejkrätten. I de länder som inte är demokratier är fria fackliga organisationer och fria arbetsgivarorganisationer ofta förbjudna. Att stärka rättighetsaspekterna är därför väsentligt. Bristerna i arbetslivet leder till 2,3 miljoner arbetsrelaterade dödsfall, 310 miljoner olyckor med icke-dödlig utgång och 160 miljoner arbetsrelaterade fall av sjukdom . Kvinnor och män har fortfarande inte lika möjligheter och villkor på arbetsmarknaden. Att förändra denna ojämlika situation är en viktig del i främjandet av inkluderande, jämställda och demokratiska samhällen och utgör en viktig prioritering för . 6 Ett integrerat angreppssätt Regeringen avser att: –föra en rättighetsbaserad utrikespolitik där samtliga politikområden systematiskt analyserar och integrerar ett rättighetsperspektiv i styrdokument, beslut, positioner och uppföljningen av arbetet. Samstämmighetspolitiken är mer relevant . utmaningar som ska hanteras, till exempel utmaningar för mänskliga rättigheter, samt den universella innebörden av Agenda 2030 signalerar tydligt behovet av ett mer samstämmigt agerande mellan politikområden för att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling. arbetet för de mänskliga rättigheterna ske integrerat och tillsammans med arbetet för demokrati och rättsstatens principer. De tre områdena går in i varandra och är ömsesidigt förstärkande. utgör en grundläggande del i definitionen som sådan av rättsstatens principer, som åtnjutandet av de mänskliga rättigheterna förutsätter rättsstatliga institutioner. På liknande sätt återfinns garanter för ett demokratiskt styrelseskick i såväl de individuella, mänskliga rättigheterna som rättsstatens principer. Likaså är Politiken för global utveckling (PGU) ett centralt verktyg i genomförandet av Agenda 2030 och uppfyllandet av de globala målen. Agenda 2030 kräver en samstämmig politik och nya arbetssätt där såväl synergier som målkonflikter kan synliggöras och hanteras. skrivelse om ett policyramverk för svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd lämnas över till . var ett av de första länderna i världen att anta en sammanhållen politik för global utveckling genom propositionen Gemensamt ansvar – politik för global utveckling (PGU, prop. 2002/03:122, bet. 2003/04:UU3, rskr. 2003/04:122), som handlar om att bidrag till en rättvis och hållbar global utveckling är ett gemensamt ansvar för Regeringen genomför en nystart av PGU. Alla departement har tagit fram interna handlingsplaner med konkreta mål för arbetet med PGU kopplat Skr. 2016/17:62 till de globala målen i Agenda . med PGU-ansvariga på enhetschefsnivå inom samtliga departement har inrättats. PGU ska bidra till hållbarhet i dess tre dimensioner (ekonomiskt, socialt och miljömässigt), genomsyras av ett rättighetsperspektiv och utgå från fattiga människors förutsättningar, intressen och prioriteringar. ska föra en rättighetsbaserad utrikespolitik. Detta kräver att samtliga politikområden systematiskt analyserar och integrerar ett rättighetsperspektiv i styrdokument, beslut, positioner och uppföljningen av arbetet. Det är särskilt viktigt att analysera konsekvenserna av svenska beslut och åtgärder på utsatta grupper. Rättighetsperspektivet hjälper till att identifiera var särskilda åtgärder behövs för att effekterna av olika beslut ska bli så rättvisa som möjligt. Det gör individen till subjekt och bärare av rättigheter, snarare än objekt och föremål för åtgärder. I en analys ska även målkonflikter inom och mellan politikområden identifieras och lyftas för att kunna avdömas politiskt. I rättighetsperspektivet ingår demokrati och mänskliga rättigheter som varandras förutsättningar. Rättighetsperspektivet bygger på de gemensamma normer som de mänskliga rättigheterna utgör. Rättighetsperspektivet inom PGU kan sammanfattas i de fyra principerna icke-diskriminering, deltagande, öppenhet och insyn och att ta och utkräva ansvar. Genomförandet av PGU sker genom multilaterala och bilaterala kanaler. Det normativa arbetet i FN och olika multilaterala organ och internationella finansieringsinstitutioner är viktigt i arbetet med att genomföra politiken. EU är en annan central arena för arbetet. Utlandsmyndigheterna utgör en viktig plattform för genomförandet av PGU och kan bidra med viktig kunskap om och EU:s samlade påverkan på utvecklingen i ett land. När diplomatin, utvecklingssamarbetet och främjandet arbetar sida vid sida ges goda möjligheter att stärka synergier och hantera målkonflikter. Arbetet inom FN:s konventionskommittéer om de mänskliga rättigheterna samt den universella granskningsmekanismen (UPR) inom för mänskliga rättigheter kan därför med fördel kopplas och ge underlag till genomförandet av PGU. 6.1Internationella sanktioner och exportkontroll Regeringen avser att: –aktivt arbeta för att främja mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer i det sanktionsarbete som utförs både i FN och EU –även fortsättningsvis fästa särskild vikt vid respekten för mänskliga rättigheter i mottagarlandet i tillståndsgivningen när det gäller krigsmaterialexport. 2016/17:62 Internationella sanktioner är ett instrument som används för internationella ansträngningar att trygga fred och säkerhet samt i flera fall även för att främja demokrati och mänskliga rättigheter. Sanktioner innebär att begränsningar införs i handlingsfriheten för individer, stater, grupper eller deras ledare genom ett kollektivt beslut av andra stater med målet att uppnå en förändring i staters och individers beteende. De sanktioner som tar del i är ofta beslutade av FN eller EU. EU kan besluta om restriktiva åtgärder inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Det kan antingen vara beslut om att gemensamt genomföra FN:s sanktioner eller självständiga beslut. EU har genomfört en rad sanktioner som syftar till att motverka att mänskliga rättigheter kränks. Sanktionerna genomförs i EU-förordningar som blir direkt tillämpliga i . Det rör sig i dessa fall ofta om vapenembargon och andra sanktioner som förbjuder export av utrustning som kan användas för internt förtryck samt sanktioner riktade mot högre befattningshavare och personer som anses skyldiga till kränkningar av mänskliga rättigheter och individer eller enheter som undergräver demokratin i ett visst land. Exempel på gällande sanktionsregimer som bland annat tar sikte på kränkningar av mänskliga rättigheter är sanktioner mot , , , och . Sådana sanktioner är ett viktigt instrument för att visa att kränkningar av mänskliga rättigheter har ett pris. anser att sanktioner måste ta hänsyn till individens mänskliga rättigheter i sin tillämpning, bland annat när det gäller processuella rättigheter och rätten till en effektiv domstolsprövning. har varit mycket aktivt i frågor om just rättssäkerheten och effektiviteten i FN:s sanktionsregimer . Även i fall då det inte har fattats beslut om riktade internationella sanktioner finns det vissa bestämmelser i svensk och europeisk lagstiftning som helt eller delvis tar sikte på att motverka övergrepp mot de mänskliga rättigheterna. Enligt de svenska riktlinjerna för krigsmaterielexport är mänskliga rättigheter ett centralt kriterium. Liknande kriterier återfinns i EU:s gemensamma ståndpunkt om krigsmaterielexport samt i . överlämnade kommittén för översyn av exportkontrollen av krigsmateriel (dir. 2012:50) sitt slutbetänkande Skärpt exportkontroll av krigsmateriel (SOU 2015:72). Regeringen avser att: –uppmärksamma och bidra till att asylrätten upprätthålls –med kraft arbeta för mänskliga rättigheter, demokrati, rättsstatens principer samt fredlig konfliktlösning och hållbar utveckling så att människor inte tvingas lämna sina hem på grund av konflikt eller fattigdom –verka för migrationens utvecklingspotential för både ursprungsländer och destinationsländer, inte minst vad gäller fattigdomsbekämpning –genom ett rättighetsbaserat och samstämmigt agerande motverka mål- och intressekonflikter inom områden som cirkulär migration, remitteringar och skydd och varaktiga lösningar för flyktingar –stärka länders kapacitet att hantera migration även till det egna landet, dels av andra länders medborgare, dels av egna medborgare som återvänder från ett annat land –arbeta för ett ökat fokus på barn som migrerar, och för att säkerställa ett jämställdhetsperspektiv –verka för en mer jämn global ansvarsfördelning och bidra till bättre former för global styrning och samverkan. Människor har rört sig både inom länder och över gränser. finns cirka 250 miljoner internationella migranter i världen, av vilka cirka 65 miljoner är flyktingar. Ungefär två tredjedelar av världens flyktingar är så kallade internflyktingar, det vill säga flyktingar i sitt eget land.