prop · H4031 · 2016-09-20 00:00:00 — Promemorians förslag till ikraftträdande- bestämmelse för den nya definitionen överensstämmer i huvudsak med regeringens. Vad avser reklamskatten föreslås dock i promemorian att den nya definitionen ska tillämpas på ansökningar om återbetalning som lämnats in efter dagen för lagens ikraftträdande. Förslagen till ikraftträdande- och övergångs- bestämmelser för de följdändringar som följer av borttagandet av möjligheten att ansöka om nedsättning av koldioxidskatt och energiskatt ingick inte i promemorian. I promemorian föreslås att förslagen ska träda i kraft Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrat sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag: föreslås träda i kraft . Den nya lydelsen av 3 kap. 4 § tillämpas på beslut om återbetalning av eller kompensation för annan punktskatt än reklam- skatt där ansökan lämnats in efter lagens ikraftträdande. Vad gäller reklamskatt görs inte någon ansökan om återbetalning varför den nya lydelsen i stället bör tillämpas i de fall där beslut om återbetalning meddelats efter lagens ikraftträdande. Även för punktskatt enligt beslut om beskattning vid oegentlighet ska den nya lydelsen tillämpas på beslut som meddelats efter lagens ikraftträdande. Möjligheten att ansöka om nedsättning av koldioxidskatt och energiskatt enligt 9 kap. 9 § och 9 b § tredje stycket LSE upphörde 2015 enligt lagen (2009:1497) ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi. Av övergångsbestämmelser till den lagen ska dock äldre bestämmelser fortfarande tillämpas för förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. Detta innebär att de berörda företagen kan ansöka om nedsättning senast efter utgången av det kalenderår som ansökan avser, dvs. för (se prop. 2009/10:41 s. 134). Det skulle således kunna förekomma att ansökningar om nedsättning lämnas in även efter P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 när de ändringar som föreslås i denna lagrådsremiss träder i kraft. Det får anses lämpligt att den nya definition som föreslås i 3 kap. 4 § SFL även tillämpas på ansökningar om nedsättning av koldioxidskatt och energiskatt som sker med stöd av övergångsbestämmelserna till lagen (2009:1497) om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi. Regeringen föreslår därför att en särskild ikraftträdandebestämmelse införs med detta innehåll. Bestämmelsen bör, på motsvarande sätt som för ansökningar om återbetalning och kompensation, tillämpas första gången på ansökningar om nedsättning som har lämnats in efter lagens ikraftträdande. Eftersom ansökningar om nedsättning av koldioxidskatt och energiskatt kan inkomma efter får det anses lämpligt att bestämmelserna i 41 kap. 2 § SFL om revision och 53 kap. 5 § SFL om att beslut med anledning av en sådan ansökan utgör ett beslut om punktskatt fortfarande kan tillämpas i dessa fall. Regeringen föreslår därför att en särskild övergångsbestämmelse införs som innebär att äldre bestämmelser i 41 kap. 2 § och 53 kap. 5 § SFL fortfarande ska gälla i fråga om sådana ansökningar om nedsättning av koldioxidskatt och energiskatt enligt 9 kap. 9 § och 9 b § tredje stycket LSE som görs med stöd av övergångs- bestämmelserna till lagen (2009:1497) om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi. Genom övergångsbestämmelsen föreligger därmed i sådana fall en möjlighet för att utföra revisioner på samma sätt som för ansökningar om nedsättning som inkommit före . beslut med anledning av en sådan ansökan ska även anses utgöra ett beslut om punktskatt enligt 53 kap. 5 § 2. Bakgrunden till förslaget är att i de tre punktskattelagstiftningarna lagen (1994:1563) om tobaksskatt, förkortad LTS, lagen (1994:1564) om alkoholskatt, förkortad LAS och lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE, finns bestämmelser om återbetalning av punktskatt samt bestämmelser om beskattning vid oegentligheter och i LSE finns även bestämmelser om kompensation för punktskatt. I lagen (1972:266) om skatt på P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 annonser och reklam, förkortad RSL, finns bestämmelser om återbetalning av punktskatt. Bestämmelserna i , LAS och LSE har sin grund i rådets direktiv /118/EG av om allmänna regler för punktskatt och om upphävande av direktiv /12/EEG, kallat punktskattedirektivet. Om har fattat beslut om åter- betalning av eller kompensation för punktskatt kan beslutet omprövas eller överklagas enligt reglerna i skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL. För beslut om beskattning vid oegentlighet ska vissa av förfarandereglerna i SFL tillämpas, däribland reglerna om omprövning och överklagande. Det finns dock inte någon hänvisning till 3 kap. 4 § SFL och definitionen av beskattningsår avseende beslut om beskattning vid oegentlighet. Det finns tidsfrister för omprövning och överklagande av beslut. De olika tidsfristerna beräknas från utgången av det kalenderår då beskattningsåret har gått ut. För att kunna avgöra vad som ska avses med beskattningsår för respektive skatter och avgifter finns det i 3 kap. 4 § SFL en uppräkning av vad som avses med beskattnings- år. När det gäller beslut om beskattning vid oegentlighet finns det som sagt inte någon hänvisning till 3 kap. 4 § SFL varför något beskattningsår inte kan definieras över huvud taget. Som framgår av lagrådsremissen finns det skäl att ifrågasätta om beslut om återbetalning av eller kompensation för punktskatt omfattas av den definitionen. Även om det hade funnits en hänvisning till dagens definition av beskattnings- år för beslut om beskattning vid oegentlighet kan det på samma grund ifrågasättas om ett sådant beslut skulle omfattas av definitionen som den ser ut . Förslaget i lagrådsremissen syftar till att det ska finnas ett tydligt definierat beskattningsår för aktuella beslut. Det är viktigt för såväl skatt- skyldiga som att veta vad som avses vara beskattningsår eftersom tidsfristen för om- prövning och överklagande bestäms utifrån det. Den av lagstiftaren fastställda ordningen, att förevarande beslut ska omprövas och överklagas med stöd av regelverket i SFL, innebär att det inte finns någon alternativ lösning som är mindre ingripande än att göra ett tillägg i befintliga lagar. Förslaget medför att skatteintäkterna ökar med . Intäkterna från omprövningar av återbetalning av punktskatt på energi, alkohol och tobak varierar mellan olika år beroende på omfattningen av antalet omprövningar och inom vilka områden de genomförs. I samband med införlivandet av punktskatterna i skattekonto- systemet uppstod en osäkerhet om vad som ska anses vara beskattningsår vid omprövningar och överklaganden av beslut om återbetalning av eller kompensation för punktskatt. Risken med denna osäkerhet är att det saknas formellt rättsligt stöd för att göra omprövningar av återbetalningar och att intäkterna från omprövning av återbetalning av punktskatt därmed kommer att sjunka. Den offentlig- finansiella effekten är därför beräknad som ett medelvärde av intäkter från genomförda omprövningar av återbetalning av punktskatter utifrån den modell presenterat i sin hemställan. Återbetalningarna uppgick enligt hemställan till ca i genomsnitt. Om- prövningarna av dessa återbetalningar uppgick enligt till i genomsnitt. Antalet omprövningar uppgick till 302 stycken i genomsnitt varav de flesta var omprövningar av återbetalning av energi- skatt. Detta ger att regelförändringen förväntas öka skatteintäkterna med brutto eller med netto . Vad gäller reklamskatt bedöms omprövning av återbetalning av sådan inte påverka statens skatteintäkter. Effekter för företag och enskilda Förslaget berör de företag och enskilda vars ansökningar om återbetalning av punktskatt på energi, alkohol och tobak omprövas av . Förslaget bedöms inte i nämnvärd omfattning beröra de företag och enskilda som erhåller återbetalning av reklamskatt. har i genomsnitt 302 omprövningar avseende återbetalning av punktskatt på energi, alkohol och tobak genomförts . Dessa bedöms företrädesvis vara omprövningar av återbetalning av punkt- skatt på energi. Det finns en betydande osäkerhet om vad som ska anses som beskattningsår vid omprövning och över- klagande av beslut om återbetalning av eller kompensation för punktskatt samt beslut om beskattning vid oegentlighet. Denna rätts- osäkerhet för företag och enskilda innebär att de inte med säkerhet kan förutse inom vilken tid de kan begära omprövning eller överklaga aktuella beslut eller inom vilken tid kan komma att ompröva ett sådant beslut till nackdel för dem. Förslaget innebär en avsevärd förbättring för företag och enskilda i och med att det klart kommer att framgå vad som avses med beskattningsår för beslut om återbetalning av eller kompensation för punktskatt samt beslut om beskattning vid oegentlighet. Regel- ändringarna kommer inte att leda till några ökade kostnader för företag och enskilda i form av administrativa kostnader eller andra kostnader. Förslaget bedöms inte påverka uppfyllandet av de jämställdhetspolitiska målen eller ge andra nämnbara sociala konsekvenser. Effekter för kommuner m.fl. Kommuner, landsting, kommunalförbund och samordningsförbund kan på samma sätt som andra skattskyldiga ha rätt till återbetalning av eller kompensation för punktskatt. Förslaget påverkar dessa på motsvarande sätt som det påverkar företag. Förslaget bedöms inte påverka måltill- strömningen till berörda förvaltningsdomstolar. Det är bara förvaltningsrätten i och Kammarrätten i samt Högsta förvalt- ningsdomstolen som berörs av förslaget. Beslut om punktskatt överprövas av Förvaltningsrätten i och Kammarrätten i enligt 7 a § och 1 § första stycket punkten 3 förordningen (1977:937) om allmänna förvaltningsdomstolars behörighet m.m. Om förslaget inte genomförs innebär nuvar- ande osäkerhet om vad som ska anses vara be- skattningsår vid omprövning av beslut om åter- betalning av eller kompensation för punktskatt att kontrollverksamhet förblir onödigt svår. Förslaget bedöms leda till marginella engångs- kostnader för för i huvudsak informationsinsatser. Eventuella tillkommande utgifter för ska hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Förslagets överensstämmelse med skyldigheter som följer av medlemskap i Reglerna om punktskatt på tobak, alkohol och energi är i hög grad harmoniserade genom punktskattedirektivet. Av artikel 9 andra stycket punktskattedirektivet framgår att punktskatt ska påföras och uppbäras och i tillämpliga fall återbetalas eller efterges i enlighet med det förfarande som fastställs av varje medlemsstat. Medlemsstaterna ska tillämpa samma förfarande för inhemska varor som för varor från andra medlemsstater. De föreslagna reglerna överensstämmer med de skyldigheter som följer av anslutning till Europeiska unionen. Skatt på konsumtion m.m. – mervärdesskatt 6.23Avdragsrätt för representations- måltider – utökad avdragsrätt för mervärdesskatt 6.23.1 Ärendet och dess beredning har i en hemställan till Finans- departementet föreslagit ändringar av avdragsrätten för ingående mervärdesskatt som avser representation samt slopande av avdrags- rätten för representation vid inkomstbeskatt- ningen (dnr Fi2015/01362/S2). har remitterat en promemoria med förslag om ändrade regler för avdragsrätt avseende representation. Förslagen i promemorian avser både mervärdesskatt och inkomstskatt. I detta avsnitt behandlas förslaget om en utökad avdragsrätt för mervärdesskatt som avser representationsmåltider. Avdragsrätten vid inkomstbeskattningen behandlas i avsnitt 6.11. Promemorians lagförslag finns i bilaga 11, avsnitt 1. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 11, avsnitt 2. Remissvaren finns tillgängliga i (dnr Fi2016/00776/S2). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över lagförslagen i bilaga 11, avsnitt 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 11, P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 Lagrådet lämnade förslagen utan erinran. Enligt mervärdesskattelagen (1994:200), förkortad ML, är avdragsrätten begränsad vid utgifter för representation och liknande ändamål. Avdrag för ingående mervärdesskatt på sådana utgifter får inte göras i andra fall än när utgifterna får dras av vid inkomstbeskattningen. Enligt inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, får avdrag för lunch, middag eller supé göras med högst . Vid det svenska inträdet i EU tillämpades andra och högre beloppsgränser avseende avdrag för mervärdesskatt på måltider för representation, t.ex. vid restaurangbesök. Högre beloppsgränser tillämpades också vid avdrag för mervärdesskatt som avser utgifter för enklare förtäring i samband med demonstrationer och visningar. Rådets direktiv /112/EG av om ett gemensamt system för mervärdesskatt, kallat mervärdesskattedirektivet, innebär att får behålla de avdrags- begränsningar som fanns vid EU-inträdet. En sådan avdragsbegränsning får dock inte utökas (dom Metropol och Stadler, C- 409/99, EU:C:2002:2, punkt 46). Mot bakgrund av detta har ansett att avdrags- begränsningen för representationsmåltider har utökats i förhållande till vad som gällde vid EU-inträde. De högre beloppsgränser som har funnits vid men även efter EU-inträdet får därför användas vid beräkning av avdrag för ingående mervärdesskatt som avser repre- sentationsmåltider och förtäring i samband med demonstrationer och visningar (ställningstaganden , dnr 131 222261-14/111, 131 222261-14/111 och 131 222275-14/111). Eftersom beloppsgränserna för mervärdesskatten har förändrats vid olika tillfällen medför ställning- staganden att olika beloppsgränser tillämpas i olika situationer. Beloppsgränserna för mer- värdesskatten blir också andra än den som gäller vid inkomstbeskattningen (exklusive mervärdesskatt). Mervärdesskattedirektivet innehåller inte några harmoniserade avdragsbegränsningar. finns således ingen regel med uppräkning av kostnader som är undantagna från avdragsrätten (dom Danfoss och AstraZeneca, C-371/07, EU:C:2008:711, punkterna 5 och 29). Medlemsstaterna i unionen får i stället behålla de nationella avdrags- begränsningar som gällde , till dess på kommissionens förslag enhälligt beslutar om EU-gemensamma förbud. Stater som har anslutit sig till unionen efter den tidpunkten får i stället behålla de avdrags- begränsningar som gällde vid deras anslutning (artikel 176 i mervärdesskattedirektivet). Av rättspraxis framgår att ändringar i sådana avdragsbegränsningar som är tillåtna enligt artikel 176 godtas om de medför att medlemsstaten minskar tillämpningsområdet för en avdragsbegränsning. Domstolen har även fastslagit att utvidgningar av tillämpnings- området för sådana begränsningar inte är tillåtna (jfr Danfoss och AstraZeneca, punkterna 32– 34). Vid den bedömningen tas även hänsyn till administrativa rättsakter, vilket t.ex. omfattar förvaltningspraxis som utvecklats av offentliga myndigheter (jfr Danfoss AstraZeneca, punkterna 42 och 43). Den som bedriver en verksamhet som medför skattskyldighet till mervärdesskatt får göra avdrag för ingående mervärdesskatt som hänför sig till förvärv eller import i verksamheten (8 kap. 3 § första stycket ML). Avdrag får inte göras för ingående skatt som hänför sig till utgifter för representation och liknande ändamål för vilka den skattskyldige inte har rätt att göra avdrag vid inkomstbeskattningen (8 kap. 9 § första stycket 2 ML). Enligt 16 kap. 2 § IL får utgifter för representation och liknande ändamål dras av bara om de har samband med närings- verksamheten, såsom då det uteslutande är fråga om att inleda eller upprätthålla affärsförbindelser eller liknande eller då utgifterna avser jubileum eller personalvård. Avdraget får inte överstiga vad som kan anses skäligt. För utgifter för lunch, middag eller supé får avdraget inte överstiga per person och måltid med tillägg för mervärdesskatt till den del denna inte ska dras av enligt 8 kap. eller återbetalas enligt 10 kap. Redan vid anslutning till EU gällde att avdrag inte fick göras för mervärdesskatt som avsåg utgifter för representation och liknande ändamål som inte var avdragsgilla vid inkomst- beskattningen. gällde enligt dåvarande kommunalskattelagen (1928:370), förkortad KL, att utgifter för representation och liknande ändamål var omkostnader i en s.k. förvärvskälla (dvs. någon del av verksamheten) endast om de hade ett samband med verk- samheten, såsom då fråga uteslutande var om att inleda eller behålla affärsförbindelser och liknande eller då utgifterna avsåg jubileum för företaget, invigning av mer betydande anläggning för verksamheten eller jämförbara händelser eller då utgifterna var att hänföra till personalvård. Avdrag medgavs inte med större belopp än vad som kunde anses som skäligt och inte i något fall för spritdrycker och vin. Avdrag för måltidsutgifter medgavs normalt inte med större belopp än vad som motsvarade skäliga utgifter för lunch (punkt 1, tredje stycket i anvisningarna till 20 § KL i dess lydelse fram till ). Enligt dåvarande () rekommendationer medgavs avdrag för representation utanför hemmet i form av lunch, middag eller supé som ägde rum under med högst exklusive mervärdesskatt per person och måltid (RSV S 1994:11). För fullt avdrag vid intern representation borde kostnaden endast avse enklare former av traktering och i vart fall inte överstiga två tredjedelar av den nämnda beloppsgränsen (RSV Dt 1991:20). Därmed borde kostnaden vid intern representation inte överstiga per person och tillfälle. Vidare angavs att avdrag för kostnaden borde medges vid förtäring av enklare slag i samband med demonstration eller visning. Om demonstrationen eller visningen riktade sig mot en grupp av företag eller yrkesutövare, vilkas inställning till företagets produkter eller tjänster var av ekonomisk betydelse för företaget, kunde avdrag medges med högst det belopp som rymdes inom den prisram som fastställdes i P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 särskilda rekommendationer (RSV Dt 1991:20). Som tidigare nämnts var den beloppsgränsen per person . Fr.o.m. infördes ett bestämt belopp för måltidsutgifter i lagtexten. Avdrag för måltidsutgifter som avsåg lunch, middag eller supé medgavs då med högst exklusive mervärdesskatt per person (punkt 1, tredje stycket i anvisningarna till 20 § KL i dess lydelse fram till ). Av förenklingsskäl fick även vin och sprit ingå i beloppet (bet. 1995/96:SkU20 s. 48). I de rekommendationer som gällde angavs att för demonstrationer och visningar kunde avdrag medges för utgifter för enklare förtäring med högst en tredjedel av , dvs. , per person och tillfälle (RSV S 1996:11). Fr.o.m. sänktes belopps- gränsen för avdrag avseende lunch, middag eller supé till per person (punkt 1, tredje stycket i anvisningarna till 20 § KL i dess lydelse fram till och därefter 16 kap. 2 § IL). Enligt det nu gällande allmänna rådet får, om sambandskravet är uppfyllt, avdrag göras med högst per person och tillfälle för utgifter för enklare förtäring vid PR-verksamhet som exempelvis demonstrationer och visningar (SKV A 2004:5). har som tidigare nämnts behandlat beloppsgränserna för avdrag för mervärdesskatt vid representation i tre ställningstaganden (dnr 131 222261-14/111, 131 222261-14/111 och 131 222275-14/111). Av dessa framgår att anser att mer- värdesskattelagens nuvarande avdragsbegrän- sning för representation inte ska tillämpas när det gäller utgifter för lunch, middag eller supé samt utgifter i samband med demonstrationer och visningar, i den mån avdragsbegränsningen innebär en inskränkning av avdragsrätten i förhållande till vad som har gällt och är i strid med artikel 176 mervärdesskatte- direktivet. uppfattning innebär att om kostnaden kan hänföras till en verksamhet som medför skattskyldighet enligt mervärdes- skattelagen, får avdraget för mervärdesskatt beräknas på ett underlag som högst motsvarar de P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 beloppsgränser som gällde vid inkomstbeskatt- ningen eller 1996. ställningstaganden innebär att avdrag för mervärdesskatt för lunch, middag eller supé får göras enligt något av följande alternativ. Vid måltidsutgifter i samband med extern representation får avdrag göras för den mervärdesskatt som avser en utgift om högst exklusive mervärdesskatt. Beloppet avser både mat och dryck. Starköl får ingå i beloppet, men inte vin eller sprit. Vid intern representation är underlaget för avdraget i stället högst exklusive mervärdesskatt. Vid måltidsutgifter får avdrag göras för den mervärdesskatt som avser en utgift om högst exklusive mervärdesskatt. I beloppet får såväl starköl som vin och sprit ingå. Beloppet får användas oavsett om det gäller extern eller intern representation. Avdraget för mervärdesskatt avseende förtäring i samband med demonstrationer och visningar får i vissa situationer också beräknas på en utgift som är högst per person i stället för som tidigare utgjorde beloppsgränsen i dessa situationer. Beloppsgränsen för representationsmåltider vid inkomstbeskattningen förändras inte genom ställningstaganden om avdrag för mervärdesskatt. Enligt vad som följer av 16 kap. 2 § IL får avdraget för utgifter för lunch, middag eller supé således inte överstiga per person och måltid. De ändrade beloppsgränserna för mervärdes- skatt får enligt också tillämpas när kommuner, landsting och kommunalförbund (fortsättningsvis kommuner) representerar, i den mån de har rätt till avdrag eller återbetalning enligt mervärdesskattelagen. Kommuner kan också ha rätt till ersättning för mervärdesskatt som inte får dras av enligt mervärdesskattelagen. Denna rätt regleras i lagen (2005:807) om ersättning för viss mervärdesskatt för kommuner, landsting, kommunalförbund och samordningsförbund. Enligt 4 § i den lagen är avdragsrätten vid måltidsutgifter för representation begränsad till de belopp som anges i mervärdesskattelagen. föreslår i sin hemställan att mervärdesskattelagen ändras så att avdrag för ingående skatt som hänför sig till utgifter för representation bara får göras om det är skäligt och inte i något fall med ett högre belopp än den mervärdesskatt som belöper på exklusive mervärdesskatt per person och tillfälle eller per gåva. Beloppet bör enligt omfatta alla slags kostnader (mat, alkoholhaltiga och icke alkoholhaltiga drycker, teaterbiljetter, lokalhyror etc.). Vad gäller inkomstskatt föreslår att avdragsrätten för utgifter för representation slopas helt. Slutligen föreslås att samma begränsning för utgifter för representation ska gälla vid utbetalning av ersättning enligt lagen (2005:807) om ersättning för viss mervärdesskatt för kommuner, landsting, kommunalförbund och samordningsförbund som vid beräkning av avdrag för ingående skatt enligt mervärdes- skattelagen. syfte med förslagen är att få en reglering som överensstämmer med och som är enkel att tillämpa. 6.23.7Ändrad avdragsrätt för mervärdesskatt vid representation Regeringens förslag: Vid representation får avdraget för mervärdesskatt som avser måltider eller liknande förtäring högst uppgå till den ingående mervärdesskatten på en utgift på per person och tillfälle. Utgifterna ska ha ett samband med verksamheten och avdraget får inte överstiga vad som kan anses skäligt. Ändringen träder i kraft . Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorians förslag till lagtext är dock språkligt och redaktionellt något annorlunda utformat. Remissinstanserna: Flertalet av de remissinstanser som har yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget. Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , , , , , , , , Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser, Företagarna, , Näringslivets Skattedelegation som även ansluter sig till, Kommuner och Landsting, , , kommun, , , , kommun, kommun, , kommun och . avstyrker förslaget och föreslår i stället att reglerna i huvudsak ändras i enlighet med hemställan. Om förslaget ändå genomförs efterlyser förtydliganden om att förslaget inte förändrar innebörden av vad som utgör representation. avstyrker förslaget, men har inget att erinra mot att en anpassning sker till .