prop · H303125 · 2016-03-08 00:00:00 — Det finns emellertid ett antal fordringar som uppkommer löpande under beskattningsåret för en företagare. –statens fordran på mervärdesskatt när själva transaktionen (t.ex. en försäljning) görs, –statens fordran på punktskatt (t.ex. tobak) vid själva transaktionen (försäljningen), och –statens fordran på avdragen skatt och på arbetsgivaravgifter vid löneutbetalningen. De nu nämnda skulderna kan vara uppkomna, men ännu inte förfallna vid tiden för inledandebeslutet. Att sådana fordringar finns innebär därmed inte att företagaren har misskött sina förpliktelser att betala skatt och de bör inte heller hindra en F-skuldsanering. Eftersom fordran i sådant fall inte är förfallen till betalning, finns det dock en möjlighet för att undanta den. I skatterättsliga sammanhang används ibland uttrycket latent skatteskuld för en skattebelastning som kan bli aktuell . Med en latent skatteskuld avses oftast att en framtida försäljning av en tillgång kommer att utlösa en inkomstbeskattning. Så länge en försäljning inte har skett utgör den framtida skatten en latent (dold) skuld. Den latenta skulden kan aldrig anges till ett exakt belopp eftersom den är beroende av ett antal okända faktorer som t.ex. om och när försäljning sker, vinstens storlek och den skattskyldiges övriga inkomster. En i denna mening latent fordran skiljer sig från en villkorad fordran genom att den förstnämnda fordran uppkommer först genom den åtgärd som utlöser beskattningen. En latent skatteskuld kan därför inte göras gällande i en konkurs (jfr prop. 1986/87:90 s. 124). Eftersom den latenta fordran således inte har uppkommit före inledandebeslutet, omfattas en sådan fordran inte heller av en F-skuldsanering. De avsättningar till speciella fonder, t.ex. periodiseringsfond, expan- sionsfond och ersättningsfond, som en näringsidkare kan göra medför att det uppstår en latent skatt i verksamheten. Eftersom fonderna ska tas upp till beskattning om verksamheten upphör, kommer fonderna redan att vara avvecklade om verksamheten avvecklats före F-skuldsaneringen. eventuell skatteskuld har då uppstått och om företagaren är personligt betalningsansvarig för denna, ska den omfattas av skuldsaneringen. Vid en F-skuldsanering för en aktiv företagare kommer det emellertid ibland att finnas en latent skatteskuld i verksamheten till följd av inne- stående medel på de nu nämnda fonderna. En sådan fordran anses upp- kommen det beskattningsår som fonden återförs till beskattning och omfattas alltså inte av F-skuldsaneringen, så länge detta inte har skett. Om gäldenären driver en enskild firma, kan de latenta skatteskulderna medföra viss problematik vid en F-skuldsanering. syftet med skuldsaneringen kan nämligen äventyras om de latenta skatteskulderna är alltför stora. Anledningen till detta är att det finns en risk för att företagaren som betalningsplanen löper måste återföra stora belopp till beskattning och att han eller hon därför riskerar att inte klara av betalningarna enligt betalningsplanen. blir beräkningen av gäldenärens betalningsutrymme svår att göra efter- som det inte i förväg går att avgöra när, och till vilket belopp, en upp- skjuten skatt uppkommer. Det torde dock vara ovanligt att en överskuldsatt företagare har stora Eftersom företagaren dessutom har en möjlig- het att motverka en höjning av inkomsten genom att sätta av medel till en ny fond eller kvitta återföringen mot en förlust i verksamheten, borde det bli relativt ovanligt att belopp återförs till beskattning under en pågående Ett annat, i vart fall teoretiskt, problem är att de latenta skatteskulderna kan vara så stora att verksamheten inte någonsin bedöms klara av återföringarna till beskattning. Om så är fallet är det endast en tidsfråga innan verksamheten måste avvecklas. Utredningen har övervägt om dessa latenta skattefordringar ska omfattas av skuldsaneringen, trots att de ännu inte är uppkomna. en sådan lösning skulle företagaren saneras från dessa skulder och verk- samheten skulle få möjlighet att fortsätta med förnyad kraft. den latenta skattefordran inte är till beloppet fastställd skulle dock en sådan ordning bygga på en uppskattning av beloppets storlek. skulle det medföra en konkurrensfördel för de aktiva företagarna som genomgår en F-skuldsanering jämfört med övriga företagare som inte har samma möjlighet att få detta slags skulder avskrivna. därför att de latenta skattefordringarna inte ska omfattas av skuld- Ett annat alternativ är att en aktiv företagare ska vara diskvalificerad från en F-skuldsanering, om han eller hon har avsättningar till periodi- seringsfonder och/eller expansionsfonder. Med en sådan ordning kommer de flesta företagare att ha återfört fonderna till beskattning före ansökan alternativt återkomma med en ny ansökan när detta är gjort. Även om företagaren inte har gjort någon återföring i sin deklaration, finns det en möjlighet för företagaren att begära omprövning av inkomst- deklarationen avseende tidigare avsättningar till periodiseringsfonder. Det kan då ske en omräkning av skatten för detta tidigare beskattningsår. Den skatteskuld som då uppkommer skulle därmed kunna omfattas av F- skuldsaneringen, och företagaren får således en möjlighet att sanera sin verksamhet från latenta skatteskulder. I praktiken ger denna lösning alltså samma resultat som den först- nämnda ordningen. Företagaren är efter saneringen fri även från de laten- ta skatteskulderna och har därmed en viss konkurrensfördel jämfört med övriga verksamheter i branschen. En viktig aspekt är dock att de latenta skatteskulderna har lösts ut och därmed synliggjorts. Det är inte heller logiskt att utesluta en företagare från F-skuldsanering på grund av välplanerade avsättningar. Enbart den omständigheten att en verksamhet har gjort avsättningar och har latenta skatteskulder innebär ju inte att verksamheten inte är välfungerande. Det är inte rimligt att en företagare med en fungerande verksamhet ska vara exkluderad från en F-skuldsanering enbart därför att det finns avsättningar i verksamheten. En sådan ordning skulle i praktiken innebära att företagaren inför en F-skuldsanering behöver återföra samtliga fonder till beskattning, trots att detta inte är befogat av affärsmässiga skäl. Avsättningar till olika fonder bör därför inte utgöra hinder för F-skuldsanering. Regeringen anser mot denna bakgrund att det i stället måste göras en bedömning i varje enskilt fall. Denna bedömning måste grundas på både storleken på de latenta skatteskulderna och verksamhetens tidigare resultat. Finns det en rimlig möjlighet att verksamheten kommer att klara betalningarna av de latenta skatteskulderna saknas skäl att av denna anledning avslå ansökan. Om det däremot redan i förväg framgår att verksamheten inte kommer att ha möjlighet att klara av att betala de latenta skatteskulderna, bör en F-skuldsanering inte beviljas så länge verksamheten drivs vidare. I en sådan situation bör gäldenären avveckla sin verksamhet och därefter ansöka om en F-skuldsanering. I detta sammanhang bör det även lyftas fram att om en sådan företagare återför fonderna till beskattning med stora belopp, fortsätter med sin verksamhet och därefter ansöker om F-skuldsanering, kan det bli aktuellt att avslå ansökan på grund av oskälighet. Det förhållandet att måste göra en bedömning i varje enskilt fall innebär att myndigheten kan ställas inför relativt komplicerade prövningar. En sådan ordning går dock inte att undvika i strävan efter att säkerställa att reglerna endast träffar de seriösa och ärliga företagarna. Svårigheterna ska dock inte överdrivas. Av de aktiva före- tagare som kommer att ansöka om F-skuldsanering kan endast en mindre andel förväntas ha avsättningar i verksamheten. Borgensåtaganden i olika former är relativt vanligt förekommande hos företagare och deras närstående. Borgensåtaganden kan i skuldsanerings- hänseende orsaka vissa speciella problem. Ofta har borgensåtagandet ingåtts av en närstående till företagaren och har inte nödvändigtvis gjorts på affärsmässiga grunder. Huvudgäldenären kan i det längsta försöka prioritera betalningen av de lån som är förenade med borgen av hänsyn till den vän eller släkting som gjort borgensåtagandet. Det kan finnas ett känslomässigt incitament för huvudgäldenären att gynna dessa fordrings- ägare framför andra. Eftersom en skuldsanering innebär att samtliga 2015/16:125 borgenärer behandlas lika och att gäldenären inte tillåts gynna en viss borgenär, kan ett borgensåtagande innebära att gäldenären avstår från att ansöka om F-skuldsanering. Vid skuldsaneringslagens tillkomst anförde regeringen att, även om det fanns viss förståelse för denna problematik, det inte var möjligt att låta borgensansvaret bortfalla enbart för att huvudgäldenären har ekonomiska bekymmer som kvalificerar honom eller henne för skuldsanering. En sådan ordning skulle rubba möjligheten att utnyttja borgen som säkerhet. Det ansågs inte heller möjligt att undanta fordringar säkrade med borgen från skuldsaneringen eftersom detta på ett otillbörligt sätt skulle gynna en borgenär med en sådan fordran på bekostnad av övriga borgenärer. Fordringar förenade med bor- gen kom därmed att omfattas av en skuldsanering (se prop. 1993/94:123 s. 132 f.). Även om fordringar förenade med borgen kan antas bli relativt vanliga i F-skuldsaneringar anser regeringen att det saknas skäl för att göra någon annan bedömning beträffande dessa fordringar än vad som gjordes vid skuldsaneringslagens tillkomst. Fordringar förenade med borgen bör därför, som utredningen föreslår, omfattas av en F-skuldsanering. I fråga om en F-skuldsanering efter det att verksamheten har avveck- lats, har ett eventuellt borgensåtagande för företagets skulder vanligen aktualiserats när skuldsaneringsförfarandet inleds. Denna skuld kommer då att omfattas av skuldsaneringen, vilket är en rimlig och ändamålsenlig ordning. Om F-skuldsanering beviljas och verksamheten drivs vidare, kvarstår emellertid normalt eventuella borgensåtaganden. Ett borgensåtagande ska i ett skuldsaneringsärende behandlas som en villkorad fordran. Ett borgensåtagande anses nämligen innebära att en villkorad regressfordran uppkommer när borgensmannen gör sitt åtagande mot borgenären (prop. 1993/94:123 s. 137). Fordran har alltså uppkommit, men är villkorad. En sådan fordran kommer normalt att omfattas av skuldsaneringen, men det finns en möjlighet att bestämma att den inte ska göra det. En fordran om personligt betalningsansvar enligt aktiebolagslagen (2005:551) uppkommer i normalfallet i och med uppkomsten av för- pliktelsen för vilken styrelseledamoten ansvarar. Detta innebär att en fordran grundad på en styrelseledamots personliga betalningsansvar ofta har uppkommit när ett ärende om F-skuldsanering inletts och att fordran därmed omfattas av F-skuldsaneringen. Om en sådan fordran inte anmäls i ärendet, kommer den att omfattas av och prekluderas i och med skuld- saneringen. Detta framstår som en rimlig ordning och kan också medföra att de borgenärer som har för avsikt att föra talan om personligt betal- ningsansvar ger sig till känna vid ett tidigare stadium än vad som annars hade varit fallet. I de fall en borgenär anmäler en fordran om personligt betalnings- ansvar kommer gäldenären i många fall att bestrida denna. Fordran blir därmed tvistig och ska inte omfattas av F-skuldsaneringen. Om detta inträffar riskerar gäldenären att efter en genomgången F-skuldsanering drabbas av betalningsskyldighet genom företrädaransvar, vilket kan försvåra hans eller hennes rehabilitering. I sådana situationer kan det finnas skäl att avvakta med F-skuldsaneringen till dess att frågan om det Prop. 2015/16:125 personliga betalningsansvaret har prövats. Även om detta medför en viss fördröjning av företagarens möjlighet att snabbt komma tillbaka har en sådan ordning den fördelen att gäldenärens samtliga skulder blir utredda och eventuellt sanerade. Under alla förhållanden innebär förslaget till F-skuldsanering att en företagare ges utökade möjligheter att få sina skulder sanerade än vad som är fallet . Regeringens förslag: ska lämna information om F-skuldsanering till företagare och närstående till företagare som är svårt skuldsatta och som är eller har varit föremål för utmätning av lön eller annan verkställighet enligt utsökningsbalken. mål ska uppgifter få behandlas av i dess Regeringens bedömning: Inom ramen för kommunens skyldighet att erbjuda budget- och skuldrådgivning till skuldsatta bör det ingå att lämna information om F-skuldsanering. Några andra aktörer bör inte nu ges i uppgift att särskilt informera om F-skuldsanering. förslag och bedömning: Utredningens förslag och bedömning överensstämmer delvis med regeringens. föreslår att tingsrätt ska informera om F-skuldsanering i konkursärenden, men inte att ska lämna information till svårt skuldsatta företagare som har varit föremål för verkställighet. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser instämmer i utred- ningens förslag och bedömning eller har inga invändningar mot dem. , och , avstyrker förslaget om att domstolen i konkursärenden ska lämna upplysning om anser att utredningens förslag om information inte är tillräckliga, utan att även kommunernas budget- och skuldrådgivning bör ha en roll i detta sammanhang. för budget- och skuldrådgivare i instämmer i bedöm- ningen att en budget- och skuldrådgivare inte bör ha en aktiv roll i de fall det krävs företagsekonomisk kompetens, men menar att en rådgivare mycket väl kan ha en aktiv roll i en företagares ekonomiska rehabi- litering och utredning av skuldsituation. Skälen för regeringens förslag och bedömning kommer att vara första instans i ärenden om Det är därför naturligt att myndigheten, på samma sätt som för skuldsanering enligt förslaget till ny skuldsaneringslag, genom olika kanaler sprider information om vad F-skuldsanering innebär, hur det går till att ansöka och på vilka sätt denna form av skuldsanering skiljer sig från skuldsanering enligt förslaget till ny skuldsaneringslag. 2015/16:125 Regeringen föreslår i avsnitt 5.2 att ska läm- na upplysningar om skuldsanering till fysiska personer som är svårt skuldsatta och som är eller har varit föremål för utmätning av lön eller annan verkställighet enligt utsökningsbalken. För detta ändamål ska uppgifter få behandlas av i dess databaser. En sådan upplysningsskyldighet, som till viss del utgör uppsökande verksamhet, är inte okontroversiell och kan medföra en risk för att roll som opartisk och objektiv myndighet ifrågasätts. Utredningen anser att denna risk kan vara högre beträffande information om F-skuldsanering eftersom denna riktar sig till en mål- grupp som kan uppfattas som mindre utsatt än de övriga skuldsanerings- gäldenärerna. Enligt utredningen finns det i verkställig- hetsregister cirka 26 000 fysiska personer som myndigheten har klassi- ficerat som näringsidkare. Det kan antas att en betydande del av dessa företagare inte kommer att uppfylla förutsättningarna för en F-skuld- sanering, t.ex. eftersom de inte har en tillräcklig skuldbörda eller för att verksamheten har drivits på ett oförsvarligt sätt. En upplysning om F- skuldsanering till samtliga företagare i verkställighetsregistret skulle därför, som utredningen lyfter fram, rikta sig även till sådana som inte är rätt målgrupp och därmed kunna uppfattas som missvisande. Flera av de företagare som förekommer i myndighetens register kan emellertid ha varit föremål för verkställighetsåtgärder . Även om syftet med F-skuldsanering inte är att i första hand rehabilitera sådana gäldenärer som levt med skuldsättning , är det viktigt att även denna grupp får en chans att bli av med sina skulder. I likhet med vad som föreslås gälla enligt förslaget till ny skuldsaneringslag är det därför enligt regeringens bedömning lämpligt att dessa gäldenärer ges information om . Även en företagare som förekommit i myndighetens register bör kontaktas och ges information, om det finns andra omständigheter som tyder på att han eller hon inte på egen hand kan ta sig ut ur sin skuldproblematik. Det ska handla om objektiv information och Krono- fogdemyndigheten ska inte uppmana gäldenären att ansöka om F-skuld- sanering. Det finns enligt regeringens mening inte någon anledning att befara att denna informationsskyldighet medför en risk för att myndig- hetens opartiskhet påverkas. Enligt skuldsaneringslag ska kommunen inom ramen för eller på annat sätt lämna budget- och skuldrådgivning till skuldsatta personer (2 §). Denna skyldighet gäller även under skuld- saneringsförfarandet. Tanken bakom regeln är att det allmänna bör bidra med information, vägledning och rådgivning kring skuldsanering (prop. 1993/94:123 s. 193). Ansvaret att tillhandahålla skuldsatta budget- och skuldrådgivning är en precisering av det generella ansvar som kommunerna har enligt socialtjänstlagen (2001:453) för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp de behöver. I avsnitt 5.8 föreslår regeringen att preciseringen av ansvaret ska föras över till socialtjänst- Budget- och skuldrådgivare finns i de allra flesta kommuner och är för många skuldsaneringsgäldenärer ett stort stöd i skuldsaneringsprocessen. Budget- och skuldrådgivning riktar inte enbart in sig på att aktualisera frågan om skuldsanering, utan går till stor del ut på att lämna budget- rådgivning och att motivera, vägleda och stödja gäldenären i dennes för- sök att få ordning på sin ekonomi. Den rådgivande verksamheten fyller en viktig funktion även för många gäldenärer som inte vill eller kan komma i fråga för skuldsanering. Utredningen menar att de personer som den nya skuldsaneringsformen är avsedd att omfatta vanligtvis inte kommer att ha samma behov av rådgivning som övriga gäldenärer. Vidare menar utredningen att det för dessa personer kanske inte heller är naturligt att vända sig till kommunen för rådgivning. Budget- och skuldrådgivarnas verksamhet är dessutom inte inriktad på företagare och näringsrelaterade frågor, utan syftar främst till att hjälpa konsumenter att få ordning på sin privatekonomi. Utredningen bedömer därför att det inte är ändamålsenligt att budget- och skuldrådgivarna får en aktiv roll i ett förfarande om F-skuldsanering. i ifrågasätter utredningens antagande att sådana gäldenärer som kan bli aktuella för F-skuldsanering endast undantagsvis kommer att söka kon- takt med en budget- och skuldrådgivare. kommer nämligen budget- och skuldrådgivningen i kontakt med personer som ägnat sig åt näringsverksamhet eller närstående med näringsrelaterade skulder. Även är av uppfattningen att F-skuldsaneringsgälde- närer är i behov av råd och stöd. Det finns inte anledning att ifrågasätta att många företagare och närstående med näringsrelaterade skulder är i behov av stöd och hjälp för att komma ut ur sin skuldsituation. Inom ramen för kommunens skyldighet att erbjuda budget- och skuldrådgivning till skuldsatta (se förslaget till 5 kap. 12 § socialtjänstlagen) bör det ingå att lämna infor- mation även om F-skuldsanering och bistå med hjälp om gäldenären vill lämna in en ansökan. I likhet med i anser regeringen dock att dessa rådgivare inte ska bistå med företagsekonomiska överväganden. Någon särskild kompetens i företagsekonomi bör därför normalt inte krävas av en rådgivare. Domstolar och övriga aktörer En stor del av F-skuldsaneringsgäldenärerna kommer att ha genomgått en konkurs, antingen i egenskap av konkursgäldenär eller som företrädare för en juridisk person som försatts i konkurs. Utredningen föreslår att domstolen i samband med kallelsen till edgångssammanträdet i konkurs- ärendet ska bifoga ett informationsblad om både skuldsanering enligt förslaget till ny skuldsaneringslag och F-skuldsanering. Regeringen anser emellertid, i likhet med , och , att det finns flera skäl som talar mot en sådan informationsskyldighet för domstolarna. Långt ifrån alla konkursgäldenärer är i behov av skuldsanering enligt förslaget till ny skuldsaneringslag eller F-skuldsanering. Som jämförelse kan nämnas att utredningen uppskattar att cirka 800 gäldenärer förväntas bli föremål för 2015/16:125 F-skuldsanering medan antalet företagskonkurser var över 7 000. Till det kommer att förslag bereds i om att avskaffa edgångssammanträde i domstol (se bl.a. och mer rationell konkurshantering som publicerades ). Mot den bakgrunden anser regeringen att det inte finns tillräckliga skäl för att ålägga domstolarna den av utredningen föreslagna informationsskyldigheten. För de företagare som har genomgått en konkurs eller engagerat sig i ett bolag som har försatts i konkurs finns det i konkursärendet utredning om gäldenärens och näringsverksamhetens ekonomiska situation. Det finns också en förvaltare som har inblick i gäldenärens förhållanden och som i de allra flesta fall personligen träffar konkursgäldenären eller företrädaren för konkursgäldenären. Det ligger därför nära till hands att överväga om förvaltaren ska lämna information om F-skuldsanering. Förvaltaren ska emellertid verka i borgenärernas intresse och hans eller hennes arvode betalas som en konkurskostnad ur konkursboet. För- valtaren bör därför inte ha en aktiv roll i ett F-skuldsaneringsärende eller ha en skyldighet att uppmana konkursgäldenären att ansöka om F-skuld- sanering. Däremot finns det inget som hindrar att en konkursförvaltare i sina kontakter med konkursgäldenären eller dess företrädare ändå lämnar information om de olika skuldsaneringsformerna (se även avsnitt 6.12). Vidare bedömer regeringen att det inte finns tillräckliga skäl att ålägga t.ex. revisorer eller företagares branschorganisationer en aktiv roll i F-skuldsaneringsförfarandet. 6.8.2Vem ska kunna ansöka? Regeringens förslag: Endast gäldenären själv ska kunna ansöka om förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna instämmer i förslaget eller har inga invändningar Skälen för regeringens förslag: Enligt skuldsaneringslag kan en ansökan endast göras av gäldenären själv. Denna ordning har gällt sedan den ursprungliga skuldsaneringslagens tillkomst och föreslås gälla även fortsättningsvis. Det kan övervägas om fler än gäldenären ska kunna ansöka om en F-skuldsanering. Vad som skulle kunna tala för det är intresset av att underlätta förfarandet och nå ut till så många potentiella F-skuld- saneringsgäldenärer som möjligt. Dessa intressen gör sig emellertid gällande även för övriga gäldenärer och är inte specifika för just företagare. En fråga blir därför om det finns skäl att i detta hänseende göra skillnad mellan de båda systemen. Båda formerna av skuldsanering innebär ingripande inskränkningar och uppoffringar från gäldenärens sida. Han eller hon kommer att leva under knappa ekonomiska förhållanden. För att beviljade skuldsaneringar ska fullföljas i så stor utsträckning som möjligt är det viktigt att gäldenären är motiverad och inställd på att genomgå denna. dessa avseenden råder ingen skillnad mellan företagare eller övriga Prop. 2015/16:125 skuldsaneringsgäldenärer. Den nya skuldsaneringsformen riktar sig till personer som generellt kan antas vara företagsamma och initiativkraftiga. Ansökningsför- farandet bör därför inte vara ett hinder för dem. Med rätt information och vägledning ska det inte heller vara några praktiska svårigheter för dem att ansöka om F-skuldsanering. En F-skuldsanering kan få följder för företagarens fortsätta närings- verksamhet i form av t.ex. tappat kundunderlag och misstro bland sam- arbetspartner. Dessa följder kan uppstå redan i samband med att en ansökan om F-skuldsanering lämnas in och att det blir känt att gälde- nären kan ha allvarliga ekonomiska problem. Det är därför rimligt att företagaren själv har kontroll över frågan om huruvida en F-skuld- sanering ska inledas eller inte. Regeringen anser därför att endast gäldenären själv ska kunna ansöka om en F-skuldsanering. 6.8.3Vad en ansökan ska innehålla Regeringens förslag: En ansökan om F-skuldsanering ska innehålla uppgift om 1.gäldenären och att han eller hon har anknytning till , 2.gäldenärens inkomster och utgifter,