prop · H40322 · 2016-10-25 00:00:00 — Av dessa bestämmelser framgår att är den som verk- ställer beslutet, att egendom som beslutet avser ska lämnas tillbaka om beslutet upphävs, att får ta emot säkerhet för betalningen, när ställd säkerhet får tas i anspråk av Krono- fogdemyndigheten och hur beslut ska över- klagas. I 69 kap. 15 § skatteförfarandelagen hänvisas det till de regler i utsök- ningsbalken som tillämpas vid verkställighet av beslutet om betalningssäkring. Av hänvisningen till 1 kap. utsöknings- balken framgår att mål om verkställighet av beslut om betalningssäkring ska handläggas som allmänt mål hos (1 kap. 6 § och prop. 2010/11:165 s. 1178). Övervägandena finns i avsnitt 10.7. Paragrafen är en upplysningsbestämmelse. Den hänvisar till den nya be- stämmelsen i lagen om elektronisk kommunikation, som införs till följd av artikel 23.2 första stycket h i marknadsmissbruksförordningen. Paragrafen är en upplysningsbestämmelse. Den hänvisar till bestämmel- serna om handelsstopp i lagen om värdepappersmarknaden, som tillgodo- ser artikel 23.2 första stycket j i marknadsmissbruksförordningen. Övervägandena finns i avsnitt 10.8. Paragrafen är en upplysningsbestämmelse. Den hänvisar till lagen om straff för marknadsmissbruk på värdepappersmarknaden enligt vilken är skyldig att anmäla till åklagare när det finns anled- ning att anta att brott enligt den lagen har begåtts. Paragrafen reglerar samarbete mellan berörda myndigheter. I bestäm- melsen anges en allmän skyldighet för och åklagare att samarbeta när det gäller marknadsmissbruksbrott och utredningar av- seende överträdelser som anges i 5 kap. 1 §. Mer specifika bestämmelser finns i t.ex. 3 kap. 1 § (anmälan till åklagare) och 3 § (biträde) lagen om straff för marknadsmissbruk på värdepappersmarknaden. som meddelas av regeringen kommer det även att finnas bestämmelser Prop. 2016/17:22 om underrättelseskyldighet (se avsnitt 9.4). Samarbetet mellan och åklagare bör innebära sam- råd och utvecklande av arbetsmetoder och samarbetsformer inom ramen för respektive myndighets ansvarsområden. Samarbetsplikten är ömse- sidig. I 3 kap. 4 § lagen om straff för marknadsmissbruk på värdepap- persmarknaden finns en hänvisning till denna bestämmelse. Övervägandena finns i avsnitt 9.6. 2010/11:17 s. 31). Eftersom samarbete med behöriga myndigheter inom EU regleras i marknadsmissbruksförordningen (artikel 25), är denna bestämmelse tillämplig när det gäller samarbete med myndigheter i tredje 4 kap. Undersökningar efter beslut av domstol Paragrafen, liksom övriga paragrafer i kapitlet, införs till följd av arti- kel 23.2 första stycket e i marknadsmissbruksförordningen och reglerar förutsättningarna för en tvångsundersökning. efter förebild av 5 kap. 3 § konkurrenslagen (2008:579). Av paragrafen följer att en undersökning enligt detta kapitel endast får genomföras för att utreda en överträdelse av förbudet mot insiderhandel, inklusive förbudet mot att rekommendera eller förmå någon annan person att ägna sig åt insiderhandel, eller förbudet mot marknads- En sådan undersökning får således inte genomföras för att utreda en överträdelse av förbudet mot olagligt röjande av insider- information (artikel 14 c i marknadsmissbruksförordningen). sökning kan avse en fysisk eller en juridisk person. Den får dock endast avse verksamhetslokaler (jfr författningskommentaren till 3 kap. 5 §), vilket innebär att en lokal som enbart används som privatbostad inte får För att en bostad ska kunna anses vara en verksamhetslokal krävs det att bostaden är den plats från vilken verksamheten i fråga Att så är fallet kan t.ex. framgå genom att verksamheten är registrerad på samma adress som privatbostaden. Lokalens karaktär har betydelse för den proportionalitetsbedömning som ska göra enligt punkten 3. I 5 § första stycket 4 finns en närmare uppräkning av vilken typ av utrymmen som kan bli föremål för Med verksamhet avses verksamhet som medför eller kan antas medföra bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen eller som bedrivs av en annan juridisk person än ett dödsbo (jfr 3 kap. 18 § Enligt punkten 1 krävs att det finns anledning att anta att en över- trädelse har skett. Det innebär att inte får ägna sig åt s.k. fishing expeditions, där inspektionen utan misstankar om över- trädelse går igenom handlingar för att se om man hittar något av intresse. Enligt punkten 2 är det, om övriga förutsättningar är uppfyllda, tillräck- ligt för ett beslut att inte har följt ett föreläggande frivilligt lämna uppgifter till . i första hand ska förelägga en person att lämna uppgifter eller inställa sig till ett förhör innan inspektionen begär ett beslut om undersökning. Något villkor om att så ska ske ställs dock inte upp, eftersom ett beslut om undersökning kan meddelas även om upp- gifter inte har begärts, om det finns risk att bevis undanhålls eller Punkten 3 ger uttryck för den s.k. proportionalitetsgrundsatsen, efter förebild från 27 kap. 1 § tredje stycket och 28 kap. 3 a § Med ”den som drabbas av åtgärden” avses den som undersök- ningen genomförs hos eller tredje man. är behörig domstol, eftersom domstolen enligt 5 kap. 21 § ska pröva en talan om sanktioner för överträdelse av för- buden mot marknadsmissbruk om ett sanktionsföreläggande inte god- Av 6 kap. 4 § framgår att ärenden om undersökningar enligt denna be- stämmelse ska handläggas enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden. Hänvisningen till marknadsmissbruksförordningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, s.k. dynamisk hänvisning. Övervägandena finns i avsnitt 10.5. Paragrafen reglerar förutsättningarna för att genomföra en undersökning enligt 1 § hos någon annan än den som är föremål för (tredje man). Paragrafen är utformad efter förebild av Som framgår av 1 § kan en undersökning ske i en fysisk eller juridisk persons verksamhetslokaler. För ett sådant beslut krävs enligt punkten 1 att de förutsättningar som anges i 1 § första stycket 1 och 3 är uppfyllda, dvs. det måste finnas anledning att anta att en överträdelse har skett och det måste vara proportionerligt att göra en undersökning. Vidare krävs enligt punkten 2 att det finns särskild anledning att anta att bevis finns hos tredjemannen. Det innebär att det måste finnas en påtaglig misstanke om att bevis finns där för att domstolen ska bifalla ansökan. Slutligen krävs enligt punkten 3 att tredjemannen antingen inte har rättat sig efter ett föreläggande enligt 1 § eller att det annars finns risk för att ett bevis undanhålls eller förvanskas (jfr prop. 1992/93:56 s. 109). Övervägandena finns i avsnitt 10.5. Paragrafen innehåller vissa formella regler om tingsrätts handläggning av ärenden om undersökningar. Paragrafen är utformad efter förebild av 5 kap. 7 § konkurrenslagen. Övervägandena finns i avsnitt 10.5. Paragrafen reglerar vad ett beslut om undersökning enligt 1 § ska inne- hålla. Paragrafen är utformad efter förebild av 5 kap. 8 § konkurrens- lagen. Utöver det som anges i första stycket gäller bestämmelserna i lagen om domstolsärenden om vad ett beslut ska innehålla. Av andra stycket följer att huvudregeln är att beslutet gäller omedel- bart. Om tingsrättens beslut överklagas, har hovrätten möjlighet att bes- tämma något annat. Övervägandena finns i avsnitt 10.5. Paragrafen reglerar befogenheter vid en under- sökning enligt 1 §. Paragrafen är utformad efter förebild av 5 kap. 6 § konkurrenslagen. Begreppet handling i första stycket har samma innebörd som i 2 kap. tryckfrihetsförordningen, dvs. framställning i skrift eller bild och upp- tagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas bara med tekniska hjälpmedel (2 kap. 3 § första och andra styckena tryckfrihets- förordningen). åtgärder enligt paragrafen får inte avse sådana handlingar som avses i 9 §. Andra stycket första meningen innebär att åtgärderna i första stycket 1 och 2 får genomföras hos , om den som undersök- ningen genomförs hos samtycker till att informationen flyttas till inspektionens lokaler. Med uttrycket elektroniskt lagrad information av- ses sådan information som inspektionen vid undersökningen kopierat eller speglat till särskilda lagringsmedia från t.ex. hårddiskar, dataservrar eller usb-minnen. Samtycket omfattar förflyttning av informationen till . Samtycket kan avse samtliga eller endast några av de lagringsmedia som skapats vid undersökningen. Det är viktigt att inhämtar samtycket från den som är behörig att företräda den som undersökningen genomförs hos (enligt 1 och 2 §§), att detta dokumenteras och att den som lämnar samtycket är införstådd med vad det innebär. Enligt andra stycket andra meningen har den som undersökningen genomförs hos rätt att följa de åtgärder som vidtar. Det innebär att den personen eller dennes företrädare har rätt att följa undersökning och ta del av de kopior eller utdrag som omfattas av inspektionens befogenheter enligt tingsrättens beslut om undersökning. Rätten att följa åtgärder innebär inte att t.ex. personen eller dennes företrädare kan blockera undersökningen genom att inte komma till inspektionens lokaler när åtgärderna ska vidtas (jfr prop. 2014/15:96 s. 16). Övervägandena finns i avsnitt 10.5. Paragrafen reglerar befogenheter vid en undersök- ning enligt 1 §. Genom första stycket uppfylls det krav i marknadsmissbruksförord- ningen som innebär att den behöriga myndigheten ska kunna ”lägga beslag på dokument” (artikel 23.2 första stycket e). Bestämmelsen är subsidiär i förhållande till 5 §, vilket innebär att den endast får tillämpas om kopiering av en handling inte är tillräcklig. Så kan vara fallet om det är av betydelse för utredningen att en handling kan undersökas i original. Det kan t.ex. finnas behov av originalhandlingar som bevisar under- skrifter av ett dokument. Begreppet handling har samma innebörd som i 2 kap. tryckfrihetsförordningen, dvs. framställning i skrift eller bild och upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas bara med tekniska hjälpmedel (2 kap. 3 § första och andra styckena tryck- frihetsförordningen). har inte någon rätt att ta hand om tekniska hjälpmedel, t.ex. datorer, med vilka elektroniskt lagrad information kan läsas. Åtgärden ska avse en specificerad handling och får inte användas för att t.ex. omhänderta en hårddisk i syfte att undersöka innehållet på den. Av andra stycket framgår att när en handling tas om hand får även pärm, mapp eller liknande förvaringsmaterial tas med. Syftet med bestämmelsen är att handlingarna efter omhändertagandet inte ska förvaras osorterade, utan i den pärm eller mapp som de förvarades i när de togs om hand. Självklart är det bara det förvaringsmaterial som hand- lingen förvaras i som får tas med. Eftersom elektroniskt lagrad informa- tion – upptagningar som bara kan uppfattas med ett tekniskt hjälpmedel – bara kan tas om hand tillsammans med ett datamedium kan det bli aktuellt att även ta om hand datamedia, t.ex. en hårddisk eller cd-skiva med stöd av bestämmelsen (prop. 2010/11:165 s. 1174). Eftersom endast får ta hand om en handling om kopiering inte är tillräcklig torde det dock endast i undantagsfall bli aktuellt att ta hand om elektroniskt lagrad information och det datamedium den förvaras i. åtgärder enligt paragrafen får inte avse sådana handlingar som avses i 9 §. Av tredje stycket följer att om elektroniskt lagrad information tas om hand ska, om det är möjligt, ett exemplar lämnas kvar. Om t.ex. en cd- skiva med bokföringsmaterial tas om hand bör ett exemplar lämnas kvar i den verksamhetslokal där undersökningen sker. En kopia av den cd-skiva som tas om hand får i så fall göras (jfr samma prop. Andra och tredje styckena är utformade efter förebild av 69 kap. 8 § skatteförfarandelagen. Övervägandena finns i avsnitt 10.5. Paragrafen innehåller bestämmelser om rätt för den som är föremål för en undersökning att tillkalla ett juridiskt biträde. Paragrafen är utformad efter förebild av 5 kap. 9 § konkurrenslagen. Första stycket innebär att den som undersökningen ska genomföras hos har rätt att ha ett biträde närvarande vid undersökningen. Huvudregeln är, enligt andra stycket, att undersökningen inte får börja innan biträdet har inställt sig. Skulle undersökningen bli onödigt fördröjd genom att man inväntar biträdet, kan dock undersökningen börja utan att biträdet är närvarande. En rimlig tid att avvakta för att bereda ett juridiskt biträde möjlighet att inställa sig skulle som normalregel kunna vara Prop. 2016/17:22 omkring (jfr prop. 1992/93:56 s. 110 om motsvarande regel i En bedömning måste dock göras i varje enskilt fall. Exempelvis kan, som vid univer- sitet påpekar, vara beroende på var i landet under- sökningen genomförs. I de fall undersökningen har beslutats enligt 3 §, dvs. det kan befaras att undersökningen annars skulle förlora i betydelse, behöver inte heller ett juridiskt biträdes ankomst avvaktas. Övervägandena finns i avsnitt 10.5. Paragrafen innehåller bestämmelser om bi- träde i samband med verkställighet av ett beslut om undersökning. Para- grafen är utformad efter förebild av 5 kap. 10 § konkurrenslagen. Av första stycket följer att handräckning får begäras om det är nödvän- digt för att inspektionen ska kunna verkställa tingsrättens beslut. Bestäm- melserna som avses i andra stycket finns i 2 kap. 17 § utsökningsbalken. får i sin tur begära biträde av polismyndighet för att genomföra de åtgärder som avses i första stycket. Det följer av 3 kap. 3 § utsökningsförordningen (1981:981). Övervägandena finns i avsnitt 10.5. Paragrafen innehåller begränsningar när det gäller rätt att granska, kopiera och ta hand om handlingar. Paragrafen är ut- formad efter förebild av 47 kap. 2 § skatteförfarandelagen. Punkten 1 innebär att en handling som omfattas av beslagsförbudet i 27 kap. 2 § ska undantas när vidtar åtgärder enligt 5 eller 6 §. Med handling avses framställning i skrift eller bild och upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas bara med tekniska hjälpmedel (jfr 2 kap. 3 § första och andra styckena tryckfrihetsförordningen). Av punkten 2 följer att sådana åtgärder som vidtar enligt 5 eller 6 § inte får avse en handling som inte omfattas av tings- rättens beslut enligt 1 §. Handlingarna måste således röra den misstänkta överträdelse som beslutet om undersökning gäller. Den som är föremål för undersökning kan enligt 10 § begära rättens prövning av om en handling ska omfattas av undersökningen. Övervägandena finns i avsnitt 10.5. Paragrafen reglerar rätten till prövning av om en handling ska undantas från undersökningen enligt 9 §. Paragrafen är utformad efter förebild av 5 kap. 11 § andra och tredje styckena konkurrenslagen. Med ”den som åtgärden avser” avses såväl den person som är föremål för undersökning som annan som avses i 2 §. Övervägandena finns i avsnitt 10.5. Paragrafen innehåller bestämmelser om återlämnande av handlingar som har tagits om hand vid en undersökning. Första och andra styckena är utformade efter förebild av 69 kap. 12 § skatteförfarandelagen. Av första stycket följer att ska lämna tillbaka hand- lingar som tagits om hand så snart de inte längre behövs. kan finnas rör utredningens bedrivande och eventuell process angående sanktion för överträdelse av marknadsmissbruksförordningen där hand- lingen kan behövas som bevisning. Med handling avses framställning i skrift eller bild och upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas bara med tekniska hjälpmedel (jfr 2 kap. 3 § första och andra styckena tryckfrihetsförordningen). Enligt andra stycket ska handlingarna lämnas till konkursförvaltaren om den som beslutet gäller har försatts i konkurs. Av tredje stycket framgår att på begäran av den undersökte ska pröva om en handling ska återlämnas. tionen avslår en begäran om att få tillbaka handlingar, får den som be- slutet gäller överklaga det. Ett överklagande ska ske till tingsrätt och handläggas enligt bestämmelserna i lagen om domstols- ärenden (se 6 kap. 2 och 4 §§). Övervägandena finns i avsnitt 10.5. Paragrafen införs till följd av artikel 30 i marknadsmissbruksförord- ningen och innehåller bestämmelser om ingripande till följd av över- trädelser av förbuden mot marknadmissbruk. Av paragrafen följer att ska ingripa mot över- trädelser av förbudet mot insiderhandel, olagligt röjande av insider- information och marknadsmanipulation i marknadsmissbruksförord- ningen. Ingripande sker på sätt som anges i 3 §. Det är den som har överträtt förordningens bestämmelser som kan bli föremål för ingripande. Om en överträdelse har skett inom ramen för en juridisk persons verksamhet är det den juridiska personen som har över- trätt förordningen. Av 2 kap. 1 § följer dock att en fysisk person som beslutat om åtgärder för en juridisk persons räkning kan bli föremål för ingripande när det gäller förbudet mot insiderhandel eller förbudet mot marknadsmanipulation. Av bestämmelsen följer att ingripande ska ske vid överträdelser av marknadsmissbruksförordningens förbud mot insiderhandel, olagligt röjande av insiderinformation och marknadsmanipulation. Ingripande mot dessa överträdelser kan ske om åklagare inte väcker åtal för brott enligt lagen om straff för marknadsmissbruk på värdepappersmarknaden. Det är därför i första hand överträdelser som inte har begåtts med uppsåt, eller som vid en straffrättslig bedömning skulle anses som ringa, som föranleder ingripande av . Genom bestämmelsen om åtalsprövning i 3 kap. 2 § lagen om straff för marknadsmissbruk på värdepappersmarknaden kan dock även vissa uppsåtliga överträdelser som inte är ringa komma i fråga för ingripande. Hänvisningen till marknadsmissbruksförordningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, s.k. dynamisk hänvisning. Paragrafen har justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 12.2. Paragrafen införs till följd av artikel 30 i marknadsmissbruksförord- ningen och innehåller bestämmelser om ingripande mot andra över- trädelser av marknadsmissbruksförordningen än marknadsmissbruk. I paragrafen anges de skyldigheter som fastslås i artiklarna 16–20 i marknadsmissbruksförordningen och som, vid ett åsidosättande, ska föranleda ett ingripande. Uppräkningen i 1 § och denna paragraf motsvarar de överträdelser som anges i artikel 30.1 första stycket a i förordningen. Artikel 17.5 i förord- ningen, som föreskriver att uppskjutande av offentliggörande av insider- information kan ske under vissa förutsättningar, finns dock inte med i uppräkningen. Om förutsättningarna inte är uppfyllda för ett sådant upp- skjutande av offentliggörande kan emellertid ingripa med stöd av hänvisningen till artikel 17.1. Det är den som har överträtt förordningens bestämmelser som kan bli föremål för ingripande. Om en överträdelse har skett inom ramen för en juridisk persons verksamhet är det den juridiska personen som har över- trätt förordningen. I punkterna hänvisas till artiklar i marknadsmissbruksförordningen i vilka förbuden och skyldigheterna anges. Bestämmelserna i förordningen preciseras i flera fall i delegerade akter som kommissionen har antagit. Eftersom detta anges i de relevanta artiklarna i förordningen omfattar ingripandebefogenheten även åsidosättanden av de delegerade akterna. Hänvisningen till marknadsmissbruksförordningen är utformad på så sätt att den avser förordningen i den gällande lydelsen, s.k. dynamisk hänvisning. Paragrafen har justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 12.2. Paragrafen införs till följd av artikel 30.2 i marknadsmissbruksförord- ningen och innehåller bestämmelser om ingripande för överträdelser som anges i 1 eller 2 §. Första stycket innehåller en uppräkning över de åtgärder och sank- tioner som kan besluta om vid ett ingripande enligt 1 eller 2 §. Sanktionerna är inte alternativa utan en kombination av dem kan komma i fråga beroende på omständigheterna i det enskilda fallet. får utifrån förutsättningarna i varje enskilt fall avgöra vilken eller vilka ingripanden som bör komma i fråga. I 15–16 och 18 §§ anges omständigheter som ska beaktas vid valet av sanktion. Föreläggande enligt punkten 1 kan endast användas i de fall då det krävs för att få den som omfattas av en skyldighet att vidta en åtgärd eller att rätta till något. Det handlar alltså om att antingen göra rättelse eller att ombesörja något som behöver göras (jfr prop. 2006/07:115 s. 636). Ett sådant föreläggande ska inte sammanblandas med ett sådant före- läggande (interimistiskt beslut) som kan utfärdas enligt 3 kap. 3 §. Till skillnad från ett interimistiskt beslut kan ett föreläggande enligt före- varande paragraf även omfatta positiva ålägganden såsom att inrätta effektiva system för att förhindra marknadsmissbruk enligt artikel 16 i marknadsmissbruksförordningen. Anmärkning enligt punkten 2 bör användas när det inte finns något att åtgärda, men överträdelsen bör sanktioneras. Föreläggande och anmärk- ning bör inte användas vid samma överträdelse. Anmärkning är en mindre ingripande åtgärd som bör användas för mindre allvarliga över- trädelser där det inte är aktuellt att besluta om en sanktionsavgift eller någon annan typ av ingripande. När det gäller punkterna 3 och 4, se författningskommentaren till 4 §. När det gäller punkten 5, se författningskommentaren till 5 §. Administrativa sanktioner enligt punkten 6 kan uppgå till de belopp som anges i 6–9 §§. I de fall en administrativ sanktion ska påföras en juridisk person kommer det för sanktionsfrågan att sakna betydelse om verksamheten har överlåtits till någon annan (se t.ex. prop. s.158 f.). Enligt andra stycket får ett föreläggande eller förbud enligt första stycket 1 och 4 förenas med vite. Övervägandena finns i avsnitten 12.4–12.9. Paragrafen införs till följd av artikel 30.2 första stycket e–g i marknads- missbruksförordningen och innehåller bestämmelser om ingripande genom förbud att inneha vissa befattningar eller att handla med finan- siella instrument. Enligt första stycket får ett förbud meddelas mot en anställd i ett värde- pappersinstitut eller en annan person som arbetar för ett värdepappers- institut, om denne har överträtt marknadsmissbruksförordningen på sätt som anges i 1 eller 2 §. Personen i fråga ska ha varit anställd eller arbetat för ett värdepappersinstitut för överträdelsen. Paragrafen omfattar den som överträtt marknadsmissbruksförordningen i samband med värdepappersinstitutets verksamhet eller som genom sin funktion i institutet t.ex. har fått del av information som gjort överträdelsen möjlig. Bestämmelsen omfattar verkställande direktörer och andra anställda i ett värdepappersinstitut. Med den som ”arbetar för” ett värdepappersinstitut avses även uppdragstagare såsom t.ex. styrelseledamöter. En uttrycklig bestämmelse om att styrelseledamöter, verkställande direktörer och deras ersättare omfattas av förbudet, som Förvaltningsrätten i efter- lyser, är enligt regeringens mening inte nödvändig. Ett värdepappersinstitut kan driva delar av sin verksamhet genom ett annat företag (se 6 kap. 1 § och 8 kap. 14 § lagen om värdepappers- marknaden). Detta kan ske antingen genom att institutet träffar avtal med ett anknutet ombud eller på så sätt att institutet uppdrar åt någon annan att utföra visst arbete eller vissa funktioner. Även personer som på grund av ett sådant avtal eller uppdrag arbetar för värdepappersinstitutet om- fattas av paragrafen. Vidare omfattar paragrafen personer som arbetar för ett värdepappersinstitut på grund av att värdepappersinstitutet t.ex. anlitat en konsult. Det kan t.ex. röra sig om advokater som fullgör uppdrag för värdepappersinstitutets räkning, och som mycket väl kan tänkas få del av insiderinformation i den egenskapen. Även personer som inte är anställda men utför arbete hos värdepappersinstitutet som inhyrda omfattas av paragrafen. avses detsamma som i 1 kap. 5 § 27 lagen om värdepappersmarknaden, dvs. värdepappersbolag och kreditinstitut som har fått tillstånd att driva värdepappersrörelse och utländska företag som driver värdepappersrörelse från filial i .