rfr · H30WRFR27 · 2016-01-01 00:00:00 — : Som togs upp är det så att många sambor inte rättshandlar. är det jag tror är ett problem med att man inför någon form av utökad testat- Just när det gäller sambor som har gemensamma barn ser jag inte någon anledning till att man skulle behandla de här familjerna på ett an- Jag tror att de flesta föräldrar vill sina barns bästa. till barnens bästa, till familjernas bästa, framför allt då man har minderåriga barn, tror jag att det vore bättre att man införde en legal arvsrätt för sambor. Som ledamoten nämnde: Har man minderåriga barn finns det en överförmyn- dare, och det tillsätts en god man som inte kan avstå från laglotten, vilket vuxna barn kan göra för att gynna den efterlevande föräldern. Det finns som sagt inga skäl att inte införa legal arvsrätt för sambor med gemensamma barn, även med hänsyn till de minderåriga barnen. att det är till familjens bästa om det är barnen som ärver, att det inte spelar någon roll eftersom arvet stannar inom familjen. Men på grund av att det inte är den efterlevande föräldern som har hand om pengarna som barnet ärver, utan det sker med kontroll av överförmyndaren, är det begränsat vad pengarna kan användas till. (M): Jag tackar för de många bra inläggen om familjerätten. Det blir tydligt att det behövs en ändring i lagstiftningen för att möta sam- Jag har en fråga till om faderskapspresumtion. kännagav att man skulle utreda presumtionen för ogifta par. det några farhågor gällande ändring av dagens lagstiftning? : Det finns säkert anledning att fundera på om man ska fortsätta ha faderskapspresumtion enbart för den gifta fadern – maken – eller om man ska utvidga detta till samboförhållanden och införa en presumtion även för Där kan man nog välja vilket som. Något som jag tycker att man i det sammanhanget också bör titta på är hävandereglerna. Om man inför en presumtion ska man, tycker jag, fundera på om faderskap verkligen ska kunna hävas efter 10 eller när föräldrar som är sambor är involverade i en vård- Det är möjligen min oro. Frågan är därför om det inte i stället borde införas en bekräftelse för samtliga fall. Då skulle det också markeras att man om man tar på sig faderskap har gjort ett åtagande gentemot barnet som man inte kan ta sig ur bara med hänvisning till DNA. Men blir det svårt rent politiskt, tror jag, att införa ett bekräftelsesystem för alla, eftersom många tycker att det här egentligen inte är någonting som socialförvaltningen har med Det är alltså inte någon enkel fråga, men det finns definitivt anledning att se över regelsystemet, tycker jag. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN (SD): Min fråga handlar om utländsk lagstiftnings giltighet i . Det är ännu inte slutligt avgjort hur mahr ska behandlas av svenskt rättsväsen, men grundfrågan är hur andra länders regler för fördelning av egendom efter en skilsmässa ska påverka svensk lagstiftning. Om det blir så att mahr, som är en form av äktenskapsuppgörelse enligt sharialagar, och andra uppgörelser från mindre jämställda länder blir grundläggande för hur man ska dela sitt bohag i , finns det då inte en stor risk att en kvinna som får ersättning enligt mahr får sämre förutsättningar än vad som normalt är fallet för kvinnor i enbart på grund av sitt ursprung och trots att hennes uppgörelse i hemlandet hade varit till hennes fördel? Med andra ord, är det rimligt att ett avtal som skrivs under hotet att inte få något alls vid en skilsmässa används till hennes nackdel i ? Jag vet att var inne på det här med mahr, men jag skulle även vilja höra advokaten synpunkt. : Jag kan svara ganska kort. Frågan om mahr är inte min specialitet, men jag vet att det i ligger ett fall för prövning som vi väntar på och som förhoppningsvis kommer att klarlägga en del frågeställningar. Jag tror att vet mer om det. : Det här är en av de frågor som det finns skäl att titta över. I vilken utsträckning kan makar ingå avtal? Mahrfrågan har flera olika dimensioner, och avtal om mahr kan innefatta en enorm massa olika saker. Det kan vara ett jättestarkt skydd för en kvinna eller användas tvärtom. Flera fall som har fått prövningstillstånd i visar att det här området är jätteoklart. Det handlar om huruvida vi ska tillämpa svensk lag eller ett annat lands lag. Det är en grundfråga. Har det här paret så stark anknytning till det andra landet att det finns skäl att använda det regelsystemet? Det är alltid svårt att plocka ut en liten fråga, för i muslimsk familjerätt är mahr en del av hela regelsystemet för en sjyst delning, vilket gör att det är svårt att säga att just den här delen är bra eller dålig. Men eftersom vi numera har många muslimer i och ska tillämpa svensk rätt – är tillämplig – är frågorna: Är det här ett avtal som man kan ingå? Är det giltigt? Eller träffas det av bestämmelse 9:13, som säger att alla andra avtal än de som vi godkänner är ogiltiga? Det här kan vara till både kvinnans och mannens fördel eller precis tvärtom, eftersom det beror på vad innehållet säger. Det kanske är så att man kan ingå ett sådant här avtal i kombination med ett äktenskapsförord. Ett avtal om mahr kan ju innebära att mannen redan vid äktenskapets ingående överför kvinnans vikt i guld till henne. Om man då faktiskt genomför den här gåvan och sedan säger att det ska vara hennes enskilda egendom är hon jätteskyddad i den delen. Men om gåvan inte genomförs och vi sedan säger att avtalet är ogiltigt och att vi inte kan göra det gällande, och det i övrigt är sagt att det bara ska vara enskild egendom, då är det ett jättesvagt skydd. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Frågan är alltså vad man kan ingå avtal om. Det här är en av väldigt många viktiga frågor kring makars avtalsfrihet som står på dagordningen i familje- Det är en fråga bland en mängd andra. : Detta är, som säger, en oerhört stor och komplicerad Är det ett familjerättsligt avtal, eller ska vi i analysera det som ett civilrättsligt avtal utifrån allmänna principer och väcka frågan om det stri- der mot 36 § avtalslagen? Jag skulle tro att man inte kommer att underkänna det på de grunderna. Jag ska väcka ytterligare en dimension i detta, nämligen frågan om tillämp- ningen av sådana här främmande rättsinstitut ytterst kan anses strida mot svensk ordre public, det vill säga grunderna för den svenska rättsordningen. Det är en riktigt stor fråga. Man kan kanske inte säga att mahr väcker hela den debatten, men det ligger lite grann i kanten av detta. Vi hade i under medeltiden någonting som kallades för . Det var ursprungligen en hyllning till brudens jungfrulighet och fick sedan andra former. det där för väldigt länge sedan, för det hör inte hemma i vår rättsordning. är inte säker på att mahr faller utanför utan vidare, men det väcker även sådana (MP): Tack för spännande föredragningar! kar ju vara en aning i otakt med tiden på vissa sätt. stärkas, särskilt för att ge barn bra skydd och lika goda livschanser. pel ser vi över föräldraförsäkringen för att den ska passa alla familjer så som man lever , även stjärnfamiljer. Men dagens tema är så otroligt mycket bredare än bara föräldraförsäkringen. Här är det fråga om ett helhetsgrepp på Då undrar jag: Vilka är de viktigaste stegen för att skydda alla delar i moderna familjer så som de ser ut ? Man har barn med olika personer och lever ihop i olika konstellationer. Man kommer tillsammans och Vilka är de viktigaste åtgärderna att vidta först utifrån era : Det är en jättestor och svår fråga att svara på. är på något sätt att sätta familjelivet på formler, men familjelivet kan ju se ut på väldigt många olika sätt. Det är svårt att åstadkomma ett regelsystem som passar för alla typer av familjer. Från mitt perspektiv tänker jag att man kanske skulle behöva fundera lite Som det är identifierar vi ju som huvudregel de genetiska föräldrarna, de biologiska föräldrarna, det vill säga den födande kvinnan och mannen vars spermie gett upphov till barnet. Det är grunden. dan har vi några få undantag, där vi tillåter någon att bli förälder på grundval av en viljeförklaring och ett ansvarstagande. När vi väl har utpekat någon föl- STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN jer hela paketet av rättsverkningar med. Man får vårdnadsansvar, arvsrätt, underhållsskyldighet, umgängesrätt och vad vi nu har. Vi skulle kanske behöva fundera lite på om vi ska skilja de här åt. Vi ska fastställa genetiskt ursprung, tycker jag. Det är viktigt för individerna än så . Det är inte säkert att det kommer att vara så, men är det det, och det är väl delvis beroende på att vi har det regelsystem vi har. Men till exempel vårdnadsansvar behöver inte nödvändigtvis kopplas till de genetiska föräldrarna. Föräldraledighet skulle ju faktiskt kunna ges till den som tar hand om barnet. Det finns vissa möjligheter. Underhållsskyldighet har vi gjort möjligt att ålägga även andra än föräldrar. Men regelsystemet är väldigt låst på något sätt. Jag tror att detta skulle kunna vara en möjlighet. Det finns exempel i andra länder på att man fastställer föräldraskapet men att vårdnadsfrågan kan avgöras oberoende. Men då säger : Hur blir det då med arvsrätten? : Det var en vidlyftig fråga som spänner över hela familjerätten och dessutom vad som är mest angeläget . Kanske kan man säga att familjerätten vilar på tanken om ett skyddsbehov för olika familjemedlemmar. Det gäller i första hand barnen, som behöver ett skydd i livets olika skiften. Beträffande makar behövs det också skyddsregler i händelse av skilsmässa och dödsfall. Beträffande sambor har vi också aktualiserat frågan om just skyddsbehov. Det är den ena linjen. Mot denna har man att väga friheten för individer att själva välja, det vill säga att lagstiftaren inte ska tvinga på medborgarna regelsystem som de inte själva har valt. Det är lite aktuellt beträffande sambofrågan där man har avvisat lagstiftning på olika håll i världen för att man inte vill tvinga på. Frågan om det är ett medvetet val att gifta sig eller inte kan verkligen diskuteras. Det var en sociolog , i , som sade att folk som sambor inte beslutar om att sambo eller gifta sig, utan de bara sambor. Det är alltså inte så mycket medvetna beslut. Tanken att inte tvinga på utan ge medborgarna möjlighet att genom avtal reglera förhållandena, till exempel genom enskild egendom om man inte gillar giftorätten, är regelsystem som står lite mot skyddstankarna. Då gäller det att hitta rimliga kompromisser mellan dessa två ståndpunkter. : ser familjen kanske inte riktigt ut som den gjorde . Vi har fortfarande tvåsamhet som norm, men steget är redan taget att det inte spelar någon roll vilka dessa två är. Det kan vara en kvinna och en man, två kvinnor eller två män. Man kan välja att gifta sig eller leva som sambor. Det ekonomiska resultatet av äktenskapet eller samboendet är detsamma oavsett. När det gäller de ombildade familjerna har det stabiliserat sig. Ungefär en tredjedel av våra familjer är i sitt andra steg. Man brukar prata om att vi är STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN En eller båda kan ha barn . rätten blir då särskilt intressant. Här finns det mycket att tänka på vad gäller balansen mellan skyddet för efterlevande make och särkullbarnens berättigade Är den rätt? I vissa avseenden kan man säga att det är ett väldigt starkt skydd för efterlevande make, men i andra avseenden är skyddet väldigt starkt Vad är det vi vill uppnå här? Hur starkt ska skyddet vara? Vad är grunden? Det finns det skäl att diskutera. Det är ni som får bestämma det, och sedan skriver vi om det och fixar tillämpningen. : är många familjer just sambor, vilket är min hjärtefråga. Ser man på frågan ur ett ekonomiskt perspektiv är min åsikt att det som ett minimum är rimligt att man delar på det man har byggt upp tillsammans i det gemensamma hemmet, med hänsyn till både direkta och indirekta insatser. Med indirekta insatser menar jag till exempel att man har varit föräldraledig under för att ta hand om barnen. De flesta som flyttar ihop och bildar familj får en ekonomisk sammanflät- ning, och jag tycker som sagt att det är motiverat att man delar det man har byggt upp tillsammans man har levt tillsammans. också ge ett skydd för barnen i dessa förhållanden att båda föräldrar får goda ekonomiska förutsättningar även efter en separation. : Beträffande relationen mellan särkullbarn och efterlevande make är det ofta så att dessa två kategorier ställs i varsin ringhörna, och i kampen håller man på den ena eller den andra. Låt mig erinra om att gruppen särkullbarn inte alls är någon enhetlig grupp, kanske inte heller efterlevande make. Ett särkullbarn kan vara ett barn från en tillfällig utomäktenskaplig förbindelse för länge sedan; det är en situation. särkullbarn kan också vara resultatet av ett mycket långt äktenskap där relat- ionen mellan föräldern och barnet har varit mycket omfattande och långvarig medan det nya äktenskapet kanske har varit ett mycket kortvarigt förhållande. Då har vi anledning att se lite olika på vad särkullbarn egentligen är. inte lätt att hårdra denna distinktion och säga att det ena eller det andra är bra. Jag tillät mig tidigare att föreslå en höjning av basbeloppsskyddet, vilket drabbar särkullbarnen, men å andra sidan kommer de igen sedan. betonar skyddsaspekterna i familjerätten är basbeloppsregeln ett instrument att : Jag har en kort kommentar. Jag uppfattade frågan som lite mer konkret, och rör sig diskussionen på ett ganska abstrakt plan. I min verksamhet möter man ofta personer som har en komplicerad famil- Då går man igenom och försöker komma fram till hur de vill ha Sedan jämför man det med lagstiftningen och ser vilka rättshandlingar man kan göra. Det är inte ovanligt att man gör på det sättet. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Problem blir det när människor inte gör något och tror att det är på ett visst sätt och verkligheten visar att det inte är så. Dessa diskussioner är alltså vanligt förekommande i det praktiska rättslivet. (C): Det är svårt att ställa en klok fråga så sent i processen. Det är över huvud taget svårt att ställa kloka frågor om detta komplexa ämne. har vi en ordning som är präglad av en föråldrad syn på traditioner, kyrkans makt och den typen av inflytande. Det möter andra kulturer och deras ordningar, vilket blir ett intressant möte. Dessutom har vi moderna värderingar och synen på rättigheter, frihet och valfrihet. Det finns därför ett stort behov av att förändra och modernisera lagstiftningen. Frågan är bara på vilket sätt och hur modern lagstiftningen måste vara för att kunna hålla . Jag ska också tala om människors rätt att vara vårdnadshavare och föräldrar. Det har belysts på många olika sätt, och jag ska vara väldigt konkret: När modern dör innan fadern har skrivit på det papper som bekräftar att han också är barnets förälder blir barnet i praktiken föräldralöst. Är det möjligt att som ett steg på vägen modernisera lagstiftningen så att en fader redan under graviditeten kan presumeras som förälder även om han vid barnets avlande och födsel var sambo? : Jag måste tänka eftersom jag inte är van vid konkreta frågor. Om föräldrarna är ogifta kan man påbörja faderskapsutredningen under graviditeten. Sedan måste den godkännas av socialförvaltningen när barnet är fött. För mig är det självklart att mannen ska vara vårdnadshavare i en sådan situation, men så är det alltså inte. Det återknyter lite till det jag var inne på i mitt inlägg: att det borde vara självklart att båda föräldrarna har vårdnadsansvar för barnet från det att barnet föds. Även om det finns fäder som man är skeptisk till borde regeln konstrueras omvänt, alltså att fadern måste agera om han inte vill ha del i vårdnadsansvaret – i stället för det omvända som vi har , det vill säga att om fadern vill ha vårdnadsansvar måste han agera. Det vore enklare om han tvingades agera för att bli av med vårdnadsansvaret och behöva förklara sig i en sådan situation eller att mamman får anföra skäl för att han inte ska ha det. En sådan lagändring borde inte vara komplicerad att genomföra så som det ser ut . Anledningen till att vi har detta regelsystem är att reglerna är , och då sågs den ogifta fadern som en suspekt figur – möjligen med fog – och hade sällan intresse av att utöva vårdnadsansvaret. Men så ser det inte ut och har inte gjort på väldigt . Det är alltså hög tid att man vänder på den presumtionen för vårdnadsansvaret, och det är inte svårt att göra. (V): Jag tackar för bra inledningar. Ni lyckades alla sätta fokus på de centrala frågor som behöver ses över när det gäller familjerätten. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Jag riktar min fråga till professor . Den handlar om föräldra- skap i en lesbisk relation. ska en ogift heterosexuell man bekräfta fader- skap till barnet för att han ska anses som den rättsliga fadern. Hur ser du på att föräldraskap i en lesbisk relation skulle bekräftas på samma sätt oavsett om modern har befruktas på allmänt sjukhus, privat, utomlands eller i hemmet? Dessa barn löper risk att få bara en juridisk vårdnadshavare. ligen moderns partner ansöka om att adoptera barnet. I konsekvensens namn borde begreppet faderskapspresumtion ändras till : Anledningen till att man har valt den lösning vi har, alltså att man först måste fastställa faderskap, om möjligt, och sedan får den samtyck- ande kvinnan adoptera kan möjligen förklaras av att när detta uppstår, när man börjar med givarinseminationer i lesbiska parförhållanden, är det i alla fall i en del fall en man som vill vara far. Så såg det ut . Ofta gick två män och två kvinnor ihop och fick ett gemensamt barn. Men så ser det inte längre ut, utan nu är det de två kvinnorna. Anledningen till att man har behållit denna regel motiveras av barnets in- tresse av att få kännedom om genetiskt ursprung. Men precis som du antyder måste det ifrågasättas om det är viktigare än att barnet får två föräldrar från Det har framförts förslag om att man borde ha samma regler för sam- könade och olikkönade par. Det förslaget har funnits , så det är egentligen bara att bestämma sig. Jag kan inte se att det finns någon anledning att inte ha det så. Det är viktigt att man får kännedom om genetiskt ursprung. en regel att den samtyckande kvinnan blir att anse som rättslig förälder har man inte så stort intresse av att hemlighålla donatorns identitet. kan man tillgodose barnets olika intressen. Viktigast är dock att få två föräld- rar, om man har det. (L): Jag tackar för intressanta dragningar, och jag säger som att det är svårt att komma i slutet. Framför allt sista frågan har tangerat mycket av det jag har funderat på om samkönade par och könsneutral föräld- När det kommer ett barn till som ska adopteras men adoptionspro- cessen inte är klar och något händer med den ena eller andra av de blivande föräldrarna räknas det ändå som en förälder. Men om en medmamma dör, vad händer då med barnet och barnets rätt till exempelvis barnpension? samma rättigheter inom samkönade par för barnen? : Har föräldraskapet fastställts gör vi likadant men inte om det inte finns något fastställt föräldraskap. Pensionsreglerna styrs ju av att det är en förälder som avlider. Omkommer en medmoder som inte har blivit rättslig förälder finns det inget socialt skydd – förutom att den födande kvinnan STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN blir ensamstående förälder och då i viss utsträckning får ett samhällsstöd utifrån det. Ordföranden: Jag har också en fråga. Även jag tackar panelen för goda inlägg. Alla som nämnde testamentsregister verkade positiva till det. Är det någon som är negativ till det, och vad är i så fall det negativa med ett sådant register? Utskottet besökte , och där verkade man öppen för att vara ansvarig registreringsmyndighet för ett sådant register. Kan ni utveckla det positiva och även om någon är skeptisk? : Det är en vanlig fråga när man biträder personer att skriva testamenten. När testamentet är klart frågar de vad de ska göra med testamentet. Många tror att det ska registreras, men det ska det inte. Det ska förvaras på någon säker plats, i bankfacket eller annat. Det finns en del privata aktörer som tillhandahåller tjänsten med testamentsförvaring. Jag tycker att det är angeläget att det införs ett testamentsregister, och lade för fram ett förslag om det. : Ett testamentsregister ingår i ett större sammanhang som handlar om formkraven för upprättande av testamente. Det förtjänar att påpekas att i åtskilliga andra länder, inte minst på kontinenten, har man oerhört stränga regler vid upprättande av testamente. Det är till och med så att testamentet ska ingås inför en myndighet så att man ska vara säker på att det är testators vilja. Dessa frågor diskuterades i svensk rätt vid tillkomsten av testamentslagen 1930, som är del av . Då valde man en medelväg genom att säga att man inte ska behöva gå till myndighet. Risken finns nämligen att man då glömmer att lämna in eller inte lämnar in sitt testamente, och det vore tråkigt att inte kunna verkställa testators vilja om det finns ett skrivet testamente där det inte råder någon tvekan om att testator har avfattat det. Man valde alltså en medelväg och sa att det ska vara stränga krav på testamentet. Det ska vara vittnen, och det ska vara krav på unitas actus, det vill säga att båda är närvarande. Det är för övrigt väldigt stränga krav; det är den strängaste formhandling vi har i svensk rätt . ville dock inte gå så långt som man gör i till exempel . Möjligen kan en avog inställning till testamentsregister bottna i att myndigheter inte ska blanda sig i. Att det förslag som har legat på bord inte har genomförts är troligen inte betingat av något offensivt motiverat ställningstagande, utan det har bara inte blivit av att förverkliga det. Jag tycker själv att det är ett mycket bra förslag som skulle bidra till att öka rättssäkerheten på detta område. Ser man till testamentsreglerna i stort finns det givetvis saker att fundera över. kan man exempelvis helt formlöst återkalla ett testamente genom STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN ett muntligt uttalande – har vi så stränga krav på att upprätta testa- Förut nämndes det spektakulära med sms-testamente, där Hovrätten dömde Det är klart att det inte faller in under de nödtestamenten vi har i dag, men vill man gå vidare lagstiftningsmässigt kan man försöka reglera det. Men då vill det till att man har oerhört starka garantier för vem som verkligen tryckte på knapparna när sms:et skickades. tid att finnas med. : Detta sätter fokus på den ständiga frågan om form och Jag tror precis som att ett testamenstregister i vissa avseenden definitivt skulle skapa en bättre rättssäkerhet, och alla testamenten skulle Ett dilemma är att testamentet ska ge uttryck för arvlåtarens sista vilja, och hur vet vi att det är den sista viljan? Kanske ligger det i kombination med att se över reglerna för nödtestamente, vilket vi också har varit inne på. bli lite lättare? Jag har talat om . I samband med att man lät sambor upprätta testamente och få samma ställning som makar tog man helt bort form- kraven på nödtestamente. I stället är det den som påstår att arvlåtaren har varit i nöd och upprättat ett testamente som har att visa att det är testator, arvlåtaren, som verkligen har velat detta. Sms-testamentet skulle alltså fungera om man vet att det är arvlåtaren som tryckte på knapparna eller på skärmen. : Jag är inne på samma linje som . Vad jag har sett när jag har genomfört min studie, som i och för sig inte handlar om just testa- mentet förutom några frågor, är att allmänheten överlag är dålig på att rätts- Det är av alla sambor som upprättar testamente trots att det är tydligt att många vill att sambon ska ärva. Jag tror att allmänheten har en ovilja att tänka på vad som händer vid en separation och kanske i synnerhet på vad som händer vid dödsfall. inte riktigt tala om det och ta tag i det. Ju krångligare formkraven är, desto större är risken att ännu färre rättshandlar. Man måste ha detta i åtanke, även