rfr · H40WRFR3 · 2016-11-15 00:00:00 — Ett byte till något index som inte innehåller den här boräntekostnadskomponenten är väl i praktiken inte så dramatiskt. kodifierar egentligen en praxis vi redan haft . Även om det har funnits missförstånd kring de här frågorna har vi alltid gjort det, och räntesättningen är kalibrerad i huvudsak utifrån KPIF och På så sätt är det ingen jättedramatik. Som var inne på finns det en del skillnader mellan HIKP och KPF, till exempel hur man mäter bostadspriser i indexen. Men det är inte en förstaordningsfråga, utan det leder till avvikelser på i regel kanske några Men det är också viktigt att vi kan lägga korten på bordet och förstå konsekvenserna av ett byte så att vi gör det i en rimlig takt. Det är syftet med den här publikationen och studien – att kunna ha den här dialogen. Amorteringskravets effekter är det lite tidigt att se. Vi såg genast att priserna hade en tendens att öka lite långsammare . sidan är det säsongseffekter på bostadsmarknaden, och det är svårt att separera dem från andra effekter. Sedan har vi sett en liten tendens till uppgång i Det kan väl kännas bra på så vis att det inte verkar krascha Men precis vad effekterna av amorteringskravet kommer att bli kan man helt enkelt inte analysera , utan vi får se tiden an och göra analyser Som var inne på tyder våra beräkningar inte på att det här ska leda till en krasch på något sätt, utan det bör fungera att höja amorteringstakten i den takt som kravet säger. Bara något kort om budgeten och skatterna: Man kan väl säga att om man har haft låg inflation och punktskatter trycker upp index, då kan det i någon mening hjälpa eftersom det ser lite bättre ut på papperet. Men det är ju egentligen inte den vägen man vill få upp inflationen, utan man vill ha en underliggande inflationsuppgång som kommer från efterfrågesidan. inte uppnå inflationsmålet tack vare skatter. Det är inte så vi tänker. hade vi något mått som rensade bort skatter för att tydliggöra detta. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN tagits bort, men det är kanske inte riktigt på det sättet man vill att inflationen ska stiga. När det gäller frågan om acceptansen och trovärdigheten för är kanske min bild korrekt. Jag visade ju den för penningmarknadsaktörer, men då är kanske min bild att det ändå är så att för de flesta av grupperna är vi väldigt . I Prosperas senaste mätning tror jag att inflationen var det förväntade för alla grupper utom en, inköpscheferna i industrin, och där var den 1,9. Även det är ju . Det har alltså tydligt vänt, tycker jag, framför allt när det gäller mer långsiktiga förväntningar, och det är dem jag uppfattar som rätt viktiga när vi talar om förtroende. Att förväntningarna på ett och ligger under är inte så konstigt. De är styrda av hur verkligheten ser ut, och det kommer att ta lite tid att få upp inflationen. Det är när folk får ordentligt med tid på sig och ändå uppfattar att vi inte kommer att klara målet som det blir problematiskt. Men det är som säger: Det här är en kamp, och nya störningar kommer att försämra bilden. Jag tycker ändå att läget ser betydligt bättre ut nu än det gjorde . (V): Tack för föredragningarna! Jag kommer ju från . Hemma i har bostadsrättspriserna ökat , vilket väl säger något om ohållbarheten i den utveckling vi har. Det hade varit bra med en nedtrappning av ränteavdraget. Jag tänkte prata om penningpolitikens effekter och konsekvenser framåt. Jag tycker att ni på ett bra sätt har redovisat varför ni har agerat som ni har gjort och förklarat det på ett tydligt sätt. Jag är ändå orolig för vart den här penningpolitiken kommer att föra oss. Vi ser ju att negativ ränta och stora uppköp av statsobligationer, inte enbart i utan runt om i världen, är en riskfylld penningpolitik på många sätt. Det leder till uppblåsta marknader. Det är ett konstgjort sätt som innebär obalanser. Man bygger upp skuldsättning och, kan man väl säga, stimulerar spekulation och negativ ränta. Den penningpolitik som förs leder också till ökad ekonomisk ojämlikhet, vilket är en risk i sig. Jag skulle vilja höra hur ni resonerar. Vad händer när vi ska börja dra oss ur det här? Vilka konsekvenser och risker ser ni i det? Det är ju inte enbart den svenska utan centralbanker runt om. Man följer liksom efter varandra. Jag tycker att det är väldigt riskabelt, det som sker inom penningpolitiken, och det gör mig väldigt orolig. Jag skulle gärna vilja höra lite om det. Ni har ju förklarat varför ni har gjort som ni gjort, men ni har uppehållit er väldigt lite vid riskerna med det som sker inom den penningpolitiska regimen. (L): Ni har föredömligt beskrivit hur ni bedriver en väldigt expansiv penningpolitik i ett läge där vi har eller närmar oss fullt STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN resursutnyttjande i ekonomin. Ni pekar själva på utmaningen i att ha negativ reporänta och vilka signaler det sänder men också vilken bild det skapar hos hushållen och marknadens aktörer av vad som är ett normalt ränteläge. Ni har på ett föredömligt sätt pekat på att det här mycket väl kan motiveras historiskt, baserat på till exempel de låga inflationsförväntningar på fem års sikt som har varit . Men ser vi att de vänder; de femåriga inflationsförväntningarna närmar sig . Jag har två frågor med anledning av detta. Den ena berör tillämpningen av inflationsmålet, alltså förekomsten av ett toleransintervall. detta väldigt kort, men motivera gärna dagens läge utifrån att det inte är ett normaltillstånd med negativ reporänta och konkretisera det arbete har gjort för att införa eller tillämpa ett toleransintervall. Den andra frågan gäller negativ reporänta. Hur länge är det ett önskvärt (KD): Tack så mycket för bra föredragningar! företrädare blir man glad när man hör någon hålla sådana brandtal mot protektionism som hölls här från podiet. Tack, Per , för analysen av brexit! Det är bra att höra att har garden uppe i den här frågan, som kan leda till betydande osäkerhet Min fråga rör någonting som tog upp, nämligen toleransintervallet som avskaffades 2010 och diskussionen om att eventuellt På tal om minskad dramatik är det många som har tagit upp det. Jag har tagit upp det . Jag tror att snart sagt alla i direktionen har sagt att det vore bra om vi kunde återinföra toleransintervallet och att det var olyckligt att det avskaffades. Frågan är alltså: Är det bara den av initierade utvärderingen av målvariabel och sådana saker som hindrar er från att återinföra detta? På sätt och vis har vi fått ett implicit toleransintervall. Ju fler gånger ni säger det, desto mindre dramatik är det. I praktiken har man till slut ett Vi börjar närma oss den punkten, så frågan är varför ni inte Ni kan införa det ensidigt och avskaffa det ensidigt. av respekt för någon process, eller finns det andra skäl till att ni inte gör detta , : om penningpolitiken framöver och hur vi ska ta oss ur det här var lite det som Per berörde när han gick igenom Vi lever i en värld där realräntorna, alltså ränta minus inflationstakt, har fallit de senaste 20 eller 30 åren. Det kan inte vi ändra på, vi som ägnar oss åt penningpolitik, och det innebär att den allmänna räntenivån är låg i och på många andra olika håll i världen. Det pågår en oerhört intensiv diskussion i ekonomkretsar om vad det här kan tänkas bero på, om det har att göra med åldersstruktur i olika delar av STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN världen, om produktiviteten kommer att vara lägre jämfört med hur den har varit eller vad detta kan tänkas bero på. När vi i den här världen ägnar oss åt penningpolitik kan vi i någon mån påverka konjunkturutvecklingen kring de väldigt långa trenderna. Men vi kan i grunden inte sätta realräntan, utan den bestäms på marknaden. I andra sammanhang talar man om den ränta som gör att investeringar och sparande är i jämvikt i enskilda samhällen eller i världsekonomin. var den ekonom som resonerade om de begreppen och skapade begreppsapparaten kring detta. Det är ju lite roligt när man talar om de här sakerna utifrån ett svenskt perspektiv. Den stora frågan framöver som ligger utanför penningpolitiken kommer att vara i vad mån man ser framför sig investeringar som är sådana att man kan få en real avkastning på de investeringar som görs. Det är det som liksom sätter igång en allmänt god ekonomisk utveckling. Det man behöver göra på en rad olika håll är olika typer av strukturreformer så att saker och ting fungerar bättre och även att man tillåter förändring, vilket inte alltid är fallet. Klarar man av det och får vi upp inflationstakten, ja, då kommer nog räntorna att stiga . Detta behöver i sig inte alltid vara en enkel historia, för det leder sannolikt till att någon gör förluster och till och med stora förluster någonstans i världen eftersom man helt enkelt inte är beredd på det som sker den dagen räntorna stiger. Om man till exempel har köpt obligationer med mycket lång löptid för att få upp avkastningen lite grann kommer ju de obligationerna den dagen räntorna stiger att falla kraftigt i pris. Då kommer högst sannolikt någon att göra ganska stora förluster någonstans. Det är alltså inte lätt att veta vad som händer då eller att vända detta. Här är måhända vår räntebana, som vi återkommer , till någon nytta. Vi kan ha fel i våra prognoser, men de säger ändå någonting om vart vi tror att världen är på väg. Då har man förhoppningsvis lite lättare att ställa in sig efter det. Men vi vet ju också att när den amerikanska slutade köpa amerikanska statsobligationer och amerikanska bostadsobligationer ledde det till ganska stora konvulsioner på olika håll i världen, och det tog ett tag innan man anpassade sig till det. Normalisering av både räntor och penningpolitik är alltså någonting som alla önskar sig, och det kommer alla som jobbar med de här sakerna att försöka göra så effektivt och smärtfritt som möjligt. Men det finns inte någon som helst garanti att det inte finns personer, institutioner eller företag som är helt felpositionerade det inträffar. Det normala är ju också att när räntorna stiger, inte minst när de amerikanska räntorna stiger, brukar det vara ett antal länder på olika håll i världen som får problem eftersom man inte har balanserat sin ekonomi på ett sådant sätt att man kan hantera de problemen. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN För att svara på frågan om toleransintervall och om det finns något hinder för att återinföra ett toleransintervall: Nej, det finns det inte, inte i juridisk- råkar det sig så att jag var med om den här diskussionen i mitten av 90- talet eftersom jag också då arbetade i . kring inflationsmålet helt annorlunda, så på det sättet kan man inte jämföra. Men då fördes det, vad jag drar mig till minnes, inte någon större diskussion om man skulle ha ett toleransintervall eller inte, utan det bara gjordes. hade mycket att göra med att fastväxelkurspolitiken var helt och hållet förbrukad, och då gällde det att på ganska åstadkomma har vi ett bättre läge, tycker jag. Vi har haft ett inflationsmål i 20 års Det har förts en intensiv diskussion om hur man kan utforma ett inflationsmål på olika sätt, och då tycker jag att det är rimligt att diskussionen får löpa på så att vi kan samla ihop alla möjliga olika synpunkter på det här i det svenska samhället. Sedan får vi ta oss en funderare på vad vi gör med detta. Men som jag ser det är det här inte en fråga där den kommande riksbanksutredningen lägger något hinder i vägen för att bestämma sig på det ena eller andra sättet. Först ska vi lyssna på alla, och sedan ska vi ta oss en funderare hemma hur vi ska göra. Per , : Det var väldigt svåra frågor, så jag vet inte hur bra svar jag kan ge. Frågan som ställer är naturligtvis den stora frågan: Vilka risker leder den här politiken till? Vi gör så gott vi kan, och vi försöker samarbeta med andra centralbanker. Vi sitter ju alla i ungefär samma båt, samma sits, och vi följer riskerna så noga vi bara kan. Men man ska inte sticka under stol med att det är ett svårt läge, och ingen har facit. Riskerna blir också större ju längre det här får pågå – det var därför jag försökte betona betydelsen av att få upp inflationen relativt fort och få ett bättre läge. Det kan låta lite som en ursäkt, men det som tar upp och jag försökte ta upp är ändå viktigt att komma ihåg. Med den globala realräntetrenden som ligger och tuggar i bakgrunden är möjligheterna att avvika små, även om vi skulle ha bedrivit en annan politik. Man kan tänka sig att vi håller en något annorlunda ränta än andra länder, men man slår snabbt i taket. Det kan hända dåliga saker med växelkurs och liknande om man försöker sig på det. Där är vi bundna till den här trenden; det är tyvärr lite så det ser ut. Men det hindrar inte att vi kan försöka förstärka våra skyddsnät där det går. Det är ett av skälen till att vi försöker prata om betydelsen av regleringar och att vi behöver se till den samlade ekonomiska politiken när vi funderar på riskerna. Alla får försöka göra sina insatser på sina Det här är inget jättebra eller jätteprecist svar, men man får göra så gott man kan och försöka analysera riskerna fortlöpande. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Som jag var inne på när det gäller toleransintervallsfrågan tycker jag att det vore bra att hitta ett explicit sätt att illustrera osäkerheten. Vi hade ju det här intervallet 2010, och det togs bort. Min tro när det togs bort var att det skulle vara en helt odramatisk sak. Går jag tillbaka till när inflationsmålet infördes är min bild att anledningen till att man hade ett intervall var att man inte trodde att det skulle gå att hålla 2 procents inflation i . Det skulle bli pinsamt om man sa och inte hade något intervall alls runt det. Jag tror att det var mer av en överlevnadsfaktor att lägga in ett intervall så att det inte skulle se alltför konstigt ut. Sedan gick det ju mycket bättre än vad många trodde, och rätt så snabbt hade vi förväntningar nere på . Då trodde man att det här har alla lärt sig att leva med; intervallet fyller ingen funktion. Det var ett 1–3-intervall, och om inflationen är 2,9 eller 3,1 spelar ingen roll. Det blev ändå en viss diskussion efter det, och vi lärde oss att man ska vara extremt försiktig med att göra förändringar i regimen även om man kan tycka att det är en trivial förändring. Det var nog sammantaget sett inte så klokt att göra det. har det hänt saker som understryker detta. Det kunde vi inte veta då, men vi kanske inte borde ha gjort det. Efter händelserna vi har sett nu tycker jag att det känns naturligt att den här diskussionen kommer tillbaka. För min del tror jag att det vore bra. Man kan fundera på om man ska göra en konstruktion som betyder lite mer än den gamla. Man skulle till exempel kunna tänka sig att om man ligger utanför intervallet får komma hit och förklara sig lite extra. Eller man kan tänka sig något slags brittisk modell där man ska skriva ett brev. Detta för att på något sätt indikera att intervallet har någon sorts betydelse. Annars är vi tillbaka i att det inte spelar någon roll om man ligger strax utanför eller innanför. Det kan man fundera på. Jag tycker för min del att nu när tar upp frågan är det också naturligt att vi avvaktar vad som händer på den kanten och hur ytterligare utredning av frågan preciseras för vår del. Om man är intresserad av att få en bra process framöver, oavsett om den hanteras av eller av , känns det klokt att se hur korten faller i den här frågan så att det blir bra. Jag uppfattar inte att man i grunden har ett stort problem med frågan, utan det handlar mer om att processen ska vara smidig och bra. Den här dialogfasen som sker känns bra under alla omständigheter – den kan alla dra nytta av, tror jag. (S): Tack för föredragningarna och de intressanta svaren efteråt! Det har diskuterats en hel del om bostadsmarknaden, räntor och så vidare. Men än så länge har vi inte diskuterat den gigantiska satsning som görs på nyinvesteringar i bostäder, alltså det samhällsbygge som sker. Delvis är det ombyggnad av allmännyttan och energieffektivare bostäder. Det kanske inte påverkar antalet bostäder eller förändrar mer än att det blir bättre för dem som bor där och ger jobb. Men den stora satsningen görs ju på STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN nya bostäder i hela landet, inte minst hyresrätter och andra boenden. klart att det är bra för att det ger jobb och möjlighet att få en bostad, men på vilket sätt skulle det påverka penningpolitiken? (M): Hos mig har det väckts många frågor under den här Det är någonting som jag tycker är ett betyg på att det har varit en bra genomgång. Där kanske vi är av olika uppfattning, riksbankscheferna Jag får nog sortera lite; jag kan inte ställa alla frågor. att fokusera på kommunikationen från sida. Vi fick för någon vecka sedan en utredning som visade på att vi inte har Det finns ingen bobubbla. Det var väl ungefär fem år sedan gjorde en rätt omfattande analys av fastighetsmarknaden där man också kom fram till att det inte finns någon bubbla. värdering i det resultatet. Snarare undrar jag hur tror att man uppfattas när man å ena sidan säger att det inte finns en bubbla och å andra sidan fokuserar i princip enbart på det i diskussionerna om penningpolitiken. Jag undrar lite över att det kommer dubbla budskap. konsumtionen, men man vill inte att det byggs upp alltför höga tillgångspriser. Den här diskussionen från sida verkar, åtminstone utifrån den analys som har gjorts, ha fått effekten att hushållen har tagit till sig av diskussionen eftersom sparandet är väldigt högt och man inte får ut stimulanserna till konsumtion och ökad inflation den vägen. om ni ser det som ett problem att det kommer dubbla budskap. Per är också inne på att vi har fört en okonventionell Han motiverar det med vikten av inflationsmålet och att det är nödvändigt att föra den här okonventionella penningpolitiken av den har diskussionen handlat mycket om att man ska justera just För att uppnå målet ändrar man målet för att den vägen uppnå Då blir det ju lite konstiga budskap även där – att målet i sig inte är viktigt utan att det viktiga är att man uppnår målet. ser vi att svensk ekonomi, vilket säkert kan ta till sig en hel del av äran för, går väldigt bra. Det enda problemet som har är att man inte når inflationsmålet. Även där blir det lite dubbla budskap. Å ena sidan säger man att man vill stimulera; å andra sidan har det stimulerats så att ekonomin går bra och arbetslösheten är låg. Då motiverar man i stället med att vi måste ha den här penningpolitiken för att hantera valutan och En sista fråga: Per var i förbigående inne på pensionsbolagen. långvarigt lågt ränteläge kan vara riskabelt för pensionsbolagen i kombination med en eventuell sättning på börsen – till exempel om vi får fel president i , vilket många ser som en stor risk. Hur allvarliga bedömer ni riskerna vid sidan om just fastighetsmarknaden? Finns det andra risker där ute som kanske flyger lite under radarn, och hur stora är de i så fall? STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN , : Det är klart att det vore bra för svensk ekonomi om investeringarna i bostäder ökade och om investeringarna i bostäder av olika slag ökade. Det ligger långt utanför det vi sysslar med i , men vid det här laget är det ganska väl dokumenterat när det gäller alla möjliga olika bekymmer vi har på bostadsmarknaden som av olika skäl försvårar ett ökat utbud av bostäder. Den frågan och de bekymmer som följer av detta i termer av ökande skulder och de risker i systemet som ökar kan man betrakta som en separat fråga inom bostadsmarknaden som sådan. Men i vid mening är det naturligtvis så att om vi inte får ordning på vår bostadsmarknad kommer det att påverka också den allmänna ekonomiska utvecklingen eftersom det försvårar en strukturomvandling. Det försvårar för folk att flytta. Det försvårar för vanliga människor att hitta en bostad på de ställen där arbetsplatserna finns. Det ligger långt utanför penningpolitiken, men det kan inte gagna den allmänna ekonomiska utvecklingen i . Vad man i stället har är ett läge som har rått där man liksom låser bostadsmarknaden så att de som är inne i systemet förstår precis hur allting fungerar och håller sig fast vid det så gott det går. Alla som är utanför systemet har egentligen ont av det eftersom det inte finns den flexibilitet i systemet som man skulle önska för att också underlätta en allmänt god ekonomisk utveckling. När det gäller i vad mån detta påverkar penningpolitiken eller inte leder det framför allt till lite lägre tillväxt eller en sämre utvecklingpå arbetsmarknaden. Möjligen kan det påverka något, men det är helt omöjligt att siffersätta det. Det innebär egentligen att vi oberoende av penningpolitik får lägre tillväxt eller lite högre arbetslöshet, till exempel, jämfört med vad som annars skulle råda om vi skötte dessa frågor på ett bättre sätt än vad vi har gjort. ställde en fråga om kommunikation. Vi har undvikit frågan om en bubbla . Vi tar inte det ordet i vår mun. Vi säger att det är farligt ju mer man lånar. Det är välprövat i många länder; så är det. I vad mån det sedan i något slags definitionsteknisk mening råder en bubbla eller inte är inte det som är huvudfrågan. Det går alltid med hjälp av ekonometri att förklara varför vi är där vi är, men när världen ändras blir det förr eller senare ett stort problem om man har mycket stora skulder jämfört med om man inte har det. Vi vet att det finns flera hundra tusen hushåll som ligger på en skuldnivå på någonstans mellan av disponibel inkomst. Det är klart att det i den kategorin hushåll inte är muntert om det händer någonting på arbetslöshetssidan eller om räntorna kommer att stiga. Vad detta handlar om i grunden är riskhantering. Sedan får vi leva med att andra har alla möjliga synpunkter på i vad mån det är en bubbla eller inte. Vad vi vet är att när priserna stiger kraftigt när många människor lånar mycket blir det förr eller senare bekymmer. Så var det . Då gällde det kommersiella fastigheter. handlar det mer om hushållssektorn. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Frågan om hur man ska hantera låga räntor i största allmänhet och vad som händer när det gäller att hitta något ”lagom” i detta handlar om att vi visst förstår och är väl medvetna om att låga räntor leder till höga tillgångspriser. Men då har vi att välja mellan att försöka hantera frågan så gott det går med de medel som står till buds och en helt annan politik där vi håller, låt oss säga, en betydligt högre ränta. Det skulle högst sannolikt leda till en mycket starkare växelkurs, en stigande arbetslöshet och stora svårigheter för exportföretagen. Det finns alltså inga enkla lösningar i det här. Vi har som centralbank inte verktygen att skapa två eller flera olika Ett sätt att hantera detta vore i så fall att ha en ränta för företag och en annan ränta för hushåll. Men något sådant maskineri har inte Vi försökte oss på den typen av maskineri i under regleringsperioden under 50-, 60-, 70- och en del av 80-talet. till en lång rad andra olika bekymmer. Det finns inga enkla val i detta. att vår huvuduppgift är att få upp inflationen till lever vi efter det, men vi är väl medvetna om de negativa konsekvenser och de faror som finns i Vi har en mycket stark önskan att andra som besitter verktygen också använder dessa verktyg på ett sådant sätt att vi inte samfällt förr eller senare försätter oss i ett dåligt läge i . Frågan om låga räntor och pensioner är en allvarlig fråga. säkert att diskuteras på många olika håll i världen . grundläggande när det gäller pensioner är realräntan. Antingen får vi en real avkastning eller så får vi det inte. Om det senare gäller spelar det egentligen ingen roll vilka kontrakt man har ingått och vilka löften som har utställts bakåt Finns det inte pengar så finns det inte pengar. Det enda sättet att hantera frågan på kort sikt är att ta pengar från kommande generationer. är just detta med den låga räntenivån en mycket allvarlig fråga när det gäller