rfr · H30WRFR5 · 2016-01-12 00:00:00 — Huvudbudskapet här är att den nettoinvandring som vi har sett, ser och kommer att se kommande år innebär stora möjligheter för men också stora utmaningar. Den expansiva penningpolitik som stimulerar den aggregerade efterfrågan i kommer naturligtvis att hjälpa till att se till att det blir ökad produktion och sysselsättning i och därmed utkomstmöjligheter för de som kommer till . Men de strukturella problem som finns med en tudelad arbetsmarknad och behov av ökat bostadsbyggande och annat är ingenting som penningpolitiken primärt kan hantera. De här frågorna är främst frågor för andra politikområden. Ordföranden: går över till den del av utfrågningen där ledamöterna får möjlighet att ställa frågor. (S): Tack för intressanta dragningar! När man läser den penningpolitiska rapporten kan man konstatera att det slås fast att den försvagade kronan har stor betydelse för inflationsuppgången och att kronan kommer att ligga kvar ett tag men så snart den börjar stiga igen kommer effekten att avta. Ändå sägs det i rapporten att trots att det kommer att ske är förväntan att inflationen kommer att fortsätta att stiga. Det finns också tydliga resonemang både i den penningpolitiska rapporten och i protokollet från senaste direktionen att det ändå finns många osäkerhetsfaktorer kring hur det här kommer att gå, framför allt i omvärlden. Det var någon av de vice riksbankscheferna, tror jag, som sa att man knappast kan se den här inflationsuppgången som särskilt robust. Så uttryckte han det. Jag tycker att det är särskilt intressant att ta del av det penningpolitiska protokollet från direktionens senaste sammanträde, för jag tycker att man där kan utläsa från samtliga ledamöter i direktionen att man lägger ganska stor vikt STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN vid att resonera just om kronan och växelkursen och hur vi ska se på den framöver. Det här var en fråga som ordföranden i finansutskottet tog upp vid vår förra utfrågning, alltså hur nära vi är att i mindre utsträckning kommer att vilja använda räntan och köpa statsobligationer och hur mycket närmare vi är ett läge där kommer att ta till valutainterventioner för att klara inflationsmålet. Min fråga är: Ska man tolka det man läser av det penningpolitiska protokollet och de resonemang som samtliga direktionsledamöter för som att vi nu faktiskt har kommit närmare ett läge där det är dags för valutainterventioner? (M): Ordförande! Trovärdigheten för inflationsmålet är väldigt viktig. De stimulanser som har gjorts från har kanske inte fått den effekt som man hade förväntat sig. När det gäller stimulanser ut till konsumtion, det vill säga till hushållen, har det snarare tenderat att kanaliseras ut i ökade tillgångsvärden. Man har alltså använt sitt ökade konsumtionsutrymme till att lägga det på bostadskostnader snarare än konsumtion. Den problematiken vill att politiken hanterar på annat sätt, det vill säga att man drar in på konsumtionsutrymmet genom amorteringskrav och liknande. Att nå inflationsmålet kan inte ske genom konsumtionsökningar med andra ord. När det gäller att stimulera investeringar till företagen har väl inte effekterna kommit ut till det heller. Där pratar om att en ytterligare åtgärd skulle kunna vara att låna ut mer till företagen. Jag skulle vilja att riksbankscheferna utvecklar hur man ser på möjligheterna till ytterligare stimulanser när det gäller investeringar. Man sätter sitt hopp till att importera inflation genom att förhålla sig till omvärlden och sänka räntorna för att valutakursen inte ska gå upp utan snarare ned. Jag har en fråga till, och den handlar om finansiell stabilitet. har fått kritik i ett tidigare skede för att man snarare skulle ta alltför stor hänsyn till finansiell stabilitet och att man har uttolkat ett säkert och stabilt betalningsväsen som att man faktiskt har en uppgift att tillse att det finns finansiell stabilitet. Det där har vänts till att man i stället har fått kritik från många håll för att man tar alltför lite hänsyn till finansiell stabilitet. Jag skulle vilja att man från reflekterar över om den tydliga ansvarsfördelningen till har inneburit att vi har fått en motsatt effekt, det vill säga att allt ansvar nu ligger på och inte längre avser att ta lika stor hänsyn till finansiell stabilitet. I så fall har det fått motsatt effekt. Vi vill gärna att alla tillser och tar hänsyn till finansiell stabilitet. Jag skulle vilja att ni reflekterar över det. riksbankschef: för frågorna! När det gäller valutainterventioner: Å ena sidan är kronkursen viktig , å andra sidan, som vi har visat och resonerat kring, givet att det kommer att råda goda tider i STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN jämfört inte minst med många andra länder, finns bedömningen att kronan kommer att stärkas. Vi har haft en flytande växelkurs , och det har i allt väsentligt fungerat väl. Men vi får acceptera att tingens ordning är ganska annorlunda både i vår omvärld och i svensk ekonomi, därför att vi har en kombination av hög tillväxt, fallande arbetslöshet, negativ ränta och ett behov av att få upp inflationen. Om vår bedömning skulle vara att det underlättar att nå det inflationsmål som vi vill nå genom att göra valutainterventioner är vi beredda att göra det. Sedan är det i så fall en fråga för den dagen och , och då kommer vi naturligtvis att berätta om det. Det går inte att säga i förväg när det kan tänkas vara aktuellt, men det är alldeles uppenbart ett av de instrument som vi kan använda. Jag går vidare till fråga om att låna ut till företag. Under den stora finanskrisen förekom det i väldigt liten omfattning. Tekniskt sett sitter vi på maskineriet så att vi kan genomföra detta om vi anser det lämpligt och om vi behöver, men kan vi inte tvinga företag att investera, utan det har framför allt att göra med företagens egen syn på framtidsutsikterna. Om man tittar generellt på utbudet av krediter är det inte något bekymmer , därför att kreditstockarna växer både till företagssektorn och till hushållen. På det viset utgör inte den finansiella sektorn och vårt bidrag när det gäller att skapa mer likviditet i den finansiella sektorn någon begränsning över huvud taget när det gäller att se till att det finns pengar i systemet. I det sista ledet är det upp till företagen själva att avgöra. Frågan om finansiell stabilitet har böljat lite fram och tillbaka , och det var ju inbyggt i frågan. Vi sysselsätter oss fortfarande i allra högsta grad med finansiell stabilitet. Vi kan vända på frågan och säga: Vad händer om det uppkommer finansiell instabilitet? Många människor far illa under sådana omständigheter, vi får dålig tillväxt, sannolikt , och det leder till mångåriga bekymmer att hantera den frågan. med finansiell instabilitet vänder man sig också i den finansiella sektorn till . Vi är nog alltså den institution som ligger i första linjen, om jag uttrycker mig på det sättet, om det uppkommer finansiell instabilitet. Det är i allra högsta grad någonting som vi inte önskar. Vi lever alltså med de här frågorna, och vi funderar på dem mycket. Vi kommer att återkomma till dem när det gäller stabilitetsrapporten som kommer . har vi ett svårt läge i när man ska göra flera saker och vi behöver få upp inflationen. Då har vi att välja mellan låg ränta och fokus på växelkursen. Det leder till större risker när det gäller inte minst hushållens upplåning och potentiell framtida finansiell instabilitet. För att hantera den avvägningen måste det till att någon annan gör tillräckligt mycket på annat håll, för annars blir risken att finansiell instabilitet uppkommer alldeles för stor. Låt mig något beröra också vad det innebär längre fram. I en sådan värld får man utgå från att långräntorna stiger och växelkursen påverkas, och då STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN pratar vi inte om en appreciering utan om en depreciering. I en sådan värld kommer också importpriserna att stiga, och de inhemska räntorna kommer att stiga. Det inträffar precis vid ett sådant tillfälle när hushållen har lånat för mycket och drar ned på sin konsumtion. Efterfrågan i faller då som inflationen och räntorna stiger. Det är ett läge som ingen vill att vi i ska hamna i. Därför är det viktigt att vi med gemensamma krafter kan hantera båda de här delarna . Den ena handlar om inflationstakten och växelkursen, och den andra handlar om olika frågor kring finansiell stabilitet som vi får hantera via och makrotillsyn och genom att strama åt på regelsidan på ett eller annat sätt så att hushållen inte lånar för mycket. , vice riksbankschef: för inflationsmålet och penningpolitiken är naturligtvis avgörande. Det är en i hela idén med den institution som penningpolitiken är organiserad kring . Ett sätt att försöka närma sig det här med trovärdighet är att titta på de inflationsförväntningar som finns och de mätningar av inflationsförväntningar som görs. Vi fick en mätning . Man kan konstatera att , oavsett om vi tittar , eller , har förväntningarna vad gäller inflationstakten visat på en stigande trend, även om det varierar lite grann månad för månad. Det här tycker jag är en viktig utveckling. (SD): Finns det någon analys av hur många svaga hushåll som skulle beröras av ett avskaffat ränteavdrag, och hur kan man i så fall kompensera de hushållen på bästa möjliga sätt? Det är rimligt att anta att den lägsta inkomstdecilen är mer sårbar för förändringar än den högsta. Om ränteavdraget skulle avskaffas , vilken reform tycker riksbankschefen skulle vara mest nödvändig att genomföra – sänkt inkomstskatt eller höjt grundavdrag? Jag är medveten om att jag går utanför riksbankschefens uppdrag men hoppas ändå kunna få en kort reflektion kring detta. (MP): Jag skulle vilja ställa en fråga kring statsobligationsköpen. Som riksbankschefen är inne på innebär det ju att det kommer nya pengar i omlopp. Tanken är att köpkraften ska öka som räntorna ska sjunka på och också öka investeringarna. Men det finns också en risk i att pengarna som kommer in innebär en omflyttning av pengar i den finansiella sektorn, alltså att man skapar efterfrågan på aktier som ökar i värde. Det skulle kunna finnas en bubbla där också. Jag skulle vilja fråga hur ser på risken med att köpen av statsobligationer leder till högre priser på aktier på den svenska marknaden i stället för att gå in i den reala ekonomin. En annan fråga är i vilken grad anser att de här tidigare köpen av statsobligationer har gett den effekt som man har varit ute efter. (C): Jag har ett par frågor. Enligt uppgift anger våra affärsbanker fortfarande att normalräntan i svensk ekonomi ligger mellan 5 STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN procent, som jag har hört någon säga, och , som jag har hört någon annan säga. I dagens läge verkar sådana nivåer för marknadsräntorna vara långt borta. Det jag sitter och funderar på och gärna skulle höra ett resonemang kring är vad det är rimligt att tro att dagens normalräntenivåer ligger på. Jag vet att oroar sig över hushållens skuldsättning. Givet att vi når en normalräntenivå, oavsett var den nivån är, vad skulle detta innebära för hushållens konsumtion, för riskerna att gå från hus och hem och så vidare? Det vore intressant att höra ett resonemang kring detta. När det gäller arbetsmarknaden har jag mer av en reflektion än en fråga. Där har vi en hemläxa att göra i den svenska politiken för att minska tudelningen. Det är bra att påpekar detta, och det är dåligt att vi inte har gjort någonting åt det . När det gäller bostadsmarknaden har , givet att den låga räntenivån håller, påpekat andra aktörers, däribland politikens, ansvar att verka för att dämpa skuldsättningen bland hushållen. Man pekar också, så sent som i presentationen här, på behovet av att bygga substantiellt mer. De olika verktyg som har varit uppe i debatten, och som min bild är att också har efterfrågat, skulle om någonting dämpa efterfrågan och byggandet. Alltså måste de användas tillsammans med andra reformer som sätter fart på bostadsbyggande och annat. Det vore intressant att höra vad detta skulle vara, vad andra delen av en mix skulle vara, i en reformering av bostadsmarknaden som skulle innehålla ett antal dämpande och hämmande åtgärder. , riksbankschef: När det gäller fråga om ränteavdragen vill jag börja med att säga att om man skulle avskaffa ränteavdragen vid nuvarande räntenivå är det drygt två räntehöjningar, inte mer – bara för att sätta det här i ett perspektiv. Men är det naturligtvis så att vid en helt annan räntenivå pratar vi om väldigt mycket mer. Det ska man ha i åtanke. I det avseendet är det här en typ av åtgärd som är mycket lättare att hantera under nuvarande omständigheter jämfört med under helt andra omständigheter. När det gäller vad man bör göra i stället är det inte en fråga för utan en fråga för dem som sysslar med inte minst finanspolitik att fundera kring det. Det finns en frågeställning som har betydelse på makronivå också när det gäller effekterna av den typen av åtgärd. Den är hur man använder de besparingar som staten gör i det här sammanhanget. Antingen håller man inne de pengarna, eller så återför man pengarna på ett eller annat sätt, till hushållssektorn eller någon annan sektor. Det är ganska stora belopp vi pratar om på lite vid en hög eller högre räntenivå. Om man ändrar i de här systemen bör alla vara medvetna om hur man gör det och med viss tidsutdräkt och så vidare så att man kan förbereda sig. Jag har inte några siffror i huvudet här nu när det gäller att räkna på enskilda STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN hushåll, men det är görligt i meningen att det är känt ungefär hur skuldstockarna ser ut och hur de är spridda i landet. När det gäller frågor om statsobligationsköpen vill jag börja med den andra frågan som rörde huruvida de har haft effekt eller inte. uppfattning är att de har haft effekt, och det är ungefär samma effekt som andra centralbanker tycker sig ha sett i de länder där det här har gjorts. det pressat ned det allmänna ränteläget. En vanlig reporänteförändring påverkar framför allt de allra kortaste löp- Vi har köpt statsobligationer längs med hela avkastningskurvan, därför att vi också köper obligationer med väldigt lång löptid, och vår bedömning är att det har pressat ned den allmänna räntenivån på alla löptider. Det innebär att det då inte är lika förmånligt som tidigare att hålla statspapper, så då söker man sig till någonting annat. innebär det också att vi ökar likviditeten i det finansiella systemet. Det här ändrar ju proportionen mellan tillgångar som har lång löptid och tillgångar med extremt kort löptid, alltså reda pengar. Då är den stora frågan: Vad händer i systemet? Då är det viktigt att hålla reda på, och det jobbar vi med, vad som händer i nästa steg. I den bästa av världar såg vi helst att den huvudsakliga effekten kom via det som sker i realekonomin och inte enbart Eftersom det blir billigare att låna och mindre förmånligt att spara ökar efterfrågan, så visst får vi en effekt i realekonomin. Men det händer också saker på tillgångsprissidan. Där gäller det att vara vaksam på att det inte händer för mycket så att det enbart blir en oönskad effekt av det hela. fråga om normalränta kan man diskutera. inte bara den penningpolitiska räntan utan också någon form av räntepåslag, om man tänker på ett enskilt hushåll. Det finns inget skäl att tro att räntan varaktigt ska ligga kvar på nuvarande nivå, och det går inte att utreda fram en annan normalränta än den som vi har resonerat om . Men det kommer att ta innan vi kommer dit. Detta är helt klart med den penningpolitik vi för och de långsamma räntehöjningar vi ser framför oss. ska vi komma ihåg att med de amorteringstider vi pratar om eller i många fall ingen amortering över huvud taget när det gäller svenska hushåll är det ändå mest sannolikt att den episod som vi går igenom och under framöver inte är ett normaltillstånd. förbereda sig på att man kommer att få betala mer längre fram. Det är just av det skälet som vi i vår stabilitetsrapport har påpekat att det är viktigt att man är noggrann när det gäller det vi kallar för Vi tror att mer arbete behövs när det gäller att hantera den frågan, så att enskilda hushåll inte försätter sig i ett läge som de får svårt att hantera längre fram. Bostadsmarknadens funktionssätt är inte på något sätt vårt huvudområde, men ju mindre man gör när det gäller bostadsmarknadens sätt att fungera desto mer måste man lappa och laga och så att säga sätta ett plåster i ena hörnet när det gäller finanssektorsfrågorna. Då får man göra det svårare för hushållen att STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN låna, men detta får konsekvensen att det pyser ut någon annanstans. Rimligtvis är det ett angeläget politikområde att hantera bostadsmarknaden så att den fungerar bättre än den gör . staplar talar också för detta, helt oberoende av hur penningpolitiken råkar se ut för stunden. Det finns vid det här laget en rik flora av förslag när det gäller att se till att öka utbudet och hantera det på ett bättre sätt än vi har gjort så här långt. Inte minst befolkningsförändringar och ökad urbanisering kommer att bli framtida frågor, vilket sannolikt leder till ett större behov av hyresbostäder på ett eller annat sätt. , vice riksbankschef: Jag har ett tillägg rörande fråga. Det är svårt att uttala sig om normalränta. Vi kan titta på hur den har sett ut historiskt, men vi vet inte hur den kommer att se ut framöver. Vi har dock en räntebana som vi publicerar i varje penningpolitisk rapport, och den slutar någonstans när reporäntan har ökat med inom bara . Om man översätter detta till vad det kan innebära för ett bolån så kan det bli dubbelt så höga kostnader för att betala på ett bolån jämfört med . Det är bara att fundera över vad detta innebär för olika hushålls budgetar. (V): Jag tänkte återknyta till fråga om statsobligationer. Som ni har visat för en expansiv penningpolitik med stora köp av statsobligationer för att inte få alltför snabba förstärkningar av kronans värde gentemot bland annat euron. , , för också en expansiv penningpolitik. har sänkt reporäntan till minusnivå så att den till och med är lägre än ECB:s ränta, trots att vi har högre inflation och högre tillväxt i än vad eurozonen har. De storskaliga köpen av statspapper leder till att kronan försvagas och inte får en snabb värdeökning. Vid köp av värdepapper finns alltid en risk för att man blåser upp en bubbla genom att marknaden matas med pengar i stor utsträckning. Det ger också signalvärdet att den som slösar belönas en aning på marknaden. Jag undrar vilka analyser gör av risken för att en finansiell bubbla skapas och hur man ska säkerställa att så inte sker, utifrån statsobligationsköpen. (FP): Mina frågor är relaterade till arbetsmarknaden. Vi går in i avtalsrörelsen , och den ska varken vi som politiker eller lägga sig i. Denna avtalsrörelse har att hantera dels företagens konkurrenskraft, dels möjligheten för de sysselsatta att få reallöneökningar. Ni visade i era bilder att ökningen av arbetskraftskostnaderna inte fullt ut har fått genomslag på inflationen. I föredragningen fanns ett resonemang om att det kommer att få det, åtminstone . Jag undrar: Har ni gjort några prognoser för vad ett utfall av avtalsrörelsen på exempelvis i stället för skulle innebära för inflationen på lång sikt? STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN Min andra fråga rör den tudelade arbetsmarknaden. Det är upp till oss politiker att genomföra reformer för att minska den uppdelning vi ser . Vilken bedömning gör ni av er möjlighet att uppnå inflationsmålet om man inte gör något åt den tudelning som finns ? har vi situationen att det blir stora flaskhalsar på arbetsmarknaden när företag och offentlig sektor inte hittar rätt kompetens som människor står utanför arbetskraften alternativt är arbetslösa. Det skulle vara intressant att höra er utveckla hur ni tror att detta påverkar era möjligheter att nå inflationsmålet. (KD): Ordförande! Jag tackar för bra föredragningar som hjälper oss att lyfta blicken och få påminnelser om de strukturella problem som finns på svensk arbetsmarknad, med den tudelning som bland andra pekade på. Jag har två frågor, och den första är till . I båda mina frågor kommer jag att utgå från det senaste protokollet. Där upprepade det han har sagt vid många tillfällen, också i finansutskottet, nämligen att egentligen skulle behöva ha två styrräntor, en för hushåll och en för företag. Det är ett intressant tankeexperiment. har sagt detta så att man kan undra om det pågår andra experiment som rör detta. Pågår det något arbete med detta hos ? Är det över huvud taget praktiskt möjligt? Hur skulle det se ut? Eftersom detta tycks vara något som upptar tankevärld en del vore det intressant att höra om det kan finnas en modell för att införa detta och om det är något ni jobbar med. Det är lätt att se svårigheterna, men det vore intressant att höra Riksbankschefen utveckla det här. Den andra frågan är till . Det är mycket intressant att läsa Riksbanksprotokollet, där konstaterar att vi lever i ovanliga tider. Det är inte svårt att hålla med om. Hans anförande var inte standardmässigt, men just nu är det få saker över huvud taget som är standardmässiga. Det är bra att vi får in den typen av resonemang om penningpolitiken. pekar på att vi är på väg att nå inflationsmålet eller att vi har en bana som pekar mot det. Men det finns risker, och de som nämns är den internationella oron och den minskade världshandeln. Jag tror att det vore på sin plats med ytterligare några ord om detta. Vi ser en värderingskris i med ett Schengensamarbete som inte fungerar och länder som spelar ut mot varandra snarare än att samarbeta och som inte tar sitt ansvar för den öppenhet som ska stå för. Hur kommer detta att påverka världshandeln, enligt era bedömningar, och hur kommer det att påverka inflationsmålen? Här finns ett uppenbart hot enligt ert eget resonemang. En annan dimension här är internationell oro och minskad världshandel. En del bedömare har gått ut och sagt att den typ av stora valutainterventioner som pågår från olika riksbanker, inklusive den svenska, har en negativ inverkan på handel och investeringar och leder till mindre förtroende mellan länder, vilket i sin tur kan påverka handeln negativt. Hur ser på den STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN Pågår internationella samtal för att få en tydligare internationell struktur kring detta? Det vore intressant att höra några ord om det. , riksbankschef: frågade om låga räntor, statsobligationsköp och risken för en finansiell bubbla. Ja, risken finns där, därav den diskussion vi för om makrotillsynsåtgärder och behovet av att få regelverken på plats och observera vad som sker. Det är väldigt svårt att fatta beslut om den typen av åtgärder medan tid är, så att man inte blir för sent ute. Innebörden av den typen av beslut är att någon ska säga nej när någon annan tycker att det ännu inte är dags att göra det. Vi får vara så observanta som vi över huvud taget kan vara, därav vår diskussion om vad som sker på bolånemarknaden. Det finns naturligtvis andra delar av den finansiella sektorn som är viktiga att observera, men generellt sett är alla centralbanker medvetna om detta. Om vi lyckas med vårt arbete med att få upp inflationen så fort som möjligt rättar detta till sig av sig självt, för då stiger också räntorna. Då minskar risken för bubblor, i det avseendet. Bubblor kan dessvärre skapas även på andra sätt, som historien tyvärr har lärt oss. När det gäller fråga om avtalsrörelsen gör vi en prognos i vår penningpolitiska rapport över hur mycket vi tror att lönerna kommer att stiga givet det allmänna efterfrågeläget i svensk ekonomi. Den prognosen behöver vi göra för att få en uppfattning om vad inflationstakten kommer att bli längre fram. Det har vi gjort precis som väldigt tidigare när det gäller att hantera denna fråga.