rfr · H30WRFR11 · 2016-03-21 00:00:00 — ca 5,5 miljoner besök på regionala museer, ett antal satsningar på barns och ungas läsande, till exempel för att öka pojkars och unga mäns läsförståelse, en helt ny verksamhet för att främja de nationella minoriteternas kultur, ca 110 000 arkivenheter som har tagits fram ur civilsamhällets arkiv för att visas upp eller vårdas, insatser för att utveckla unga talanger inom filmområdet och ett stort interregionalt samarbete inom slöjdområdet som har väckt intresse både nationellt och internationellt. Det finns väldigt mycket att säga om dessa olika områden och den verksamhet som har bedrivits. Men eftersom vi har lite kort om tid kommer jag inte att gå in närmare på dem . Rent ekonomiskt kan man på en bild se fördelning av årliga statliga bidrag till regionerna inom kultursamverkan 2014 i . Man ser att mest pengar har gått till de stora regionerna och till dem med stor befolkning. Den högra kartan visar de årliga statliga bidragen per länsinvånare i respektive region. Det är lite olika bilder helt enkelt för att man ska få lite olika perspektiv på detta. Man kan se att mest pengar per invånare fördelades till följt av och och att Norrlandslänen överlag ligger högre. Jag hinner inte nu berätta varför det ser ut på detta sätt. Det finns ganska många olika aspekter. Men det är självklart kopplat till befolkningsmängd, och man kan se att de stora regionerna har mer pengar. Men det är såklart också kopplat till ett tillgänglighetsperspektiv. Om även regioner med ett mindre befolkningsunderlag ska kunna ha kulturinstitutioner krävs det mer pengar per invånare. De olika konst- och kulturområdena har också lite olika kostnadsbild. Det handlar även om vilken typ av verksamhet man har och hur historiken ser ut i länet. gjordes särskilda satsningar med statliga medel på , , , , och . som kultursamverkansmodellen har varit verksam har haft den högsta statliga uppräkningen. På en bild visas förändringen av årliga bidrag – statliga och regionala bidrag. Alla som sitter här vet att regionerna redan från början hade en högre insats. Det har nämnts att regionernas insatser har ökat i högre grad än de statliga insatserna. Båda kurvorna pekar dock uppåt. På en annan bild visas förändringen av de årliga bidragen för respektive konst- och kulturområde. Den visar att områdena har prioriterats i lite olika grad sedan samverkansmodellen infördes. Det är lite svårt att säga till vilken del som dessa förändringar beror på direkta omprioriteringar. I viss mån kan det bero på att verksamheten på olika sätt har förändrats eller att man kanske har flyttat delar av verksamheter, till exempel mellan konst- och kulturfrämjande och andra främjande verksamheter. Man kan se att den största ökningen av statliga och regionala bidrag har skett inom arkivområdet, vilket är mycket roligt, eftersom det var ett ganska litet område från första början. Man kan också se att teater-, dans- och musikområdet haft en relativt hög ökning. Biblioteksområdet och filmområdet har backat något. Det är svårt att säga exakt om det har lett till minskad verksamhet. När det gäller biblioteksområdet beror av minskningen på ett enskilt län, och där kan vi inte se att det finns någon direkt ambitionsminskning. Det kan vara så att man till exempel har flyttat vissa stödfunktioner. När det gäller filmområdet vet vi att av de 2,8 rör sig om att man har flyttat en del av verksamheten. Där har det egentligen mer eller mindre stått still. Men ur ett nationellt perspektiv är det viktigt att följa det och se vad som händer. har ett sektorsansvar för funktionshinderspolitiken inom kulturområdet. Vi har arbetat särskilt med det inom ramen för kultursamverkansmodellen, och vi har också särskilda avsnitt i denna rapport om det. Vi upplever att den dialog som kultursamverkansmodellen ger möjlighet till med huvudmännen för verksamheten gör att man kan arbeta mycket strategiskt med denna typ av nationella frågor. Vi kan också se ett stort genomslag i uppföljningen för de delmål inom funktionshinderområdet som är satta . Vi har särskilt arbetat med och betonat vikten av att regionerna uppmärksammar frågan om de nationella minoriteternas kultur. Det är något som ingår i uppdraget enligt regleringsbrevet. ställde vi särskilt frågan om på vilket sätt man har uppmärksammat de nationella minoriteternas kultur. Romsk kultur redovisas i de flesta regionerna, framför allt inom museiområdet. Samisk kultur har enligt redovisningarna främst främjats i de regioner som ligger inom förvaltningsområdena för samiska men även inom många andra områden och inom flera olika konst- och kulturområden. Flera satsningar under i hade också en koppling till samisk kultur. Sverigefinsk kultur främjades främst i regioner som var förvaltningsområden för finska och främst inom teaterområdet. Vi kan däremot se att det finns endast ett fåtal beskrivningar av tornedalsk och judisk kultur. Det är fortsatt en utvecklingsfråga. I rapporten görs en sammanfattning. Barn och unga är generellt en prioriterad målgrupp. Skolan är såklart en viktig samarbetspart, men man talar också mycket om den geografiska spridningen i relation till denna målgrupp. Man kan också se att trender och tendenser slår igenom. Detta är institutioner som på olika sätt arbetar med samhällsfrågor och frågor som har relevans för samtiden. Man kan se att det 2014 fanns ett särskilt fokus på demokratifrågor, eftersom det var valår. Det finns också migrationstematik inom flera olika områden. Man arbetar på olika sätt för att nå nya grupper, till exempel i utsatta områden, eller personer som har kommit till . 2015/16:11 SEMINARIUM OM KULTURSAMVERKANSMODELLEN var kulturhuvudstadsår i , vilket har fått genomslag i redovisningarna. Det fanns många stora interregionala projekt under , där var medfinansiär inom ramen för utvecklingsbidragen. De syns mycket i redovisningarna i alla nordliga län. Det sker också en del organisationsförändringar inom modellen som är intressanta att följa . Det gör det lite svårare att följa de exakta pengarna, eftersom verksamheterna förändras. Det är viktigt att vara uppmärksam på dessa förändringar, eftersom de kan innebära att det sker förändringar utan att de så tydligt syns genom att man flyttar pengar. Det är en fråga som vi framgent får följa. Slutligen tänkte jag ge ett exempel. För er som kanske är sugna på att få uppleva lite mer av regionala kulturverksamhet finns det fortfarande möjlighet. Ett av de stora projekt som fick utvecklingsbidrag och som jag nämnde i början var projektet . Det är ett slöjdprojekt som genomfördes i samverkan mellan de nordliga länen, och det finns en hemsida. Resultatet blev en fantastisk utställning. Den kan man se i och i . Ordföranden: tackar för detta och för fin inspiration. Kommuner och Landsting har också gjort en utvärdering och tagit fram en rapport. Jag hälsar hjärtligt välkommen hit. Hon är ordförande i för kultur och fritid. , ordförande i för kultur och fritid, Kommuner och Landsting: Jag vill börja med att tacka för att jag har fått komma hit. Vi alla som sitter här har en stor uppgift, och det är att lyfta fram kulturen och konsten på alla nivåer, inte minst . Konsten och kulturen är hjärtat i all utveckling, och det gäller både människor och samhällen. glömmer vi bort detta när vi sitter och talar om förordningar och annat. Men det är otroligt viktigt att vi lyfter fram detta på alla nivåer vi kan. Vi har tagit fram en rapport, Kultur i hela landet, som ni kan få om ni vill. publicerades denna rapport, som är det regionala perspektivet på kultursamverkansmodellen. I den behandlas särskilt regionernas insatser inom kultursamverkansmodellen i relation till statens. Men jag vill ändå passa på att berätta att de kommunala insatserna också spelar en mycket stor roll för kultursamverkansmodellens genomförande. Tittar man på den totala offentliga finansieringen av kultur inklusive kultursamverkansmodellen ger staten , kommunerna och regionerna . Det har kanske kommit fram i de olika analyser som har gjorts här från talarstolen. Jag vill börja med att säga att kultursamverkansmodellen är en uppskattad modell bland medlemmarna sammantaget. nämnde i sitt tal analysen och varför det var viktigt med denna kultursamverkansmodell. kan konstatera att den är bra men att det finns flera utvecklingsområden. var jag diplomatisk. Flera andra rapporter har också påvisat att de goda erfarenheterna och effekterna av modellen är viktiga. Grundidén är bra, och de regionala företrädarna menar att samverkansmodellen är en betydande förutsättning för konstens och kulturens möjligheter att utvecklas. Den bidrar till närmare kontakt med medborgarna. En styrka med modellen är att de regionala politikerna har god kännedom om den egna regionen och ett helhetsperspektiv på de regionala frågorna. Om man talar om 2.0 skulle jag vilja säga att 3.0 kan utveckla konsten och kulturen ännu mer när man lyfter in alla tre delar av samhället plus civilsamhället och konstutövarna. Regionerna har tagit ett ökat ansvar för finansieringen av kultursamverkansmodellen jämfört med staten. har regionerna tillfört mer än staten till kultursamverkansmodellen. Om man tittar på ett regionalt perspektiv har skillnaden ökat ännu mer, eftersom de regionala kulturplanerna täcker större åtaganden än rapporteringen till staten. Vissa typer av regionala medel redovisas inte inom ramen för kultursamverkansmodellen och syns därför inte heller i den statliga uppföljningen. Det gäller exempelvis ägarbidrag. För del rapporteras till exempel inte ägarbidragen till Opera och in. De uppgick till 187 miljoner. Man kan konstatera att regionerna själva uppskattar att merparten av kostnadsökningarna är relaterade till redan befintlig verksamhet. Flera andra menar att kostnadsökningarna till största delen svarar mot regionala ambitionshöjningar. En tredjedel av regionerna bedömer att kostnadsökningarna helt består av ökade kostnader för befintlig verksamhet. Sju regioner har i denna analys sagt att de uppskattar att deras kostnadsökningar till största delen utgörs av kostnader för befintlig verksamhet även om viss del är ambitionshöjningar. De återstående sju regionerna uppskattar alltså att mer än hälften av deras kostnadsökningar beror på ambitionsökningar, varav två regioner uppskattar att det är det till . Där ser man att det finns mycket som man kan gå in och analysera när det gäller denna kultursamverkansmodell. Kulturutbudet i landet kan komma att påverkas i än högre grad om inte den statliga anslagsutvecklingen stärks. Jag brukar säga att när man diskuterar infrastruktur när det gäller järnvägar och vägar och så vidare är det lätt att få en långsiktig ambition. Exempelvis järnvägsplanerna är verkligen långsiktiga. När vi diskuterar kulturen måste vi alla hjälpas åt så att även finansieringen blir långsiktig. Det finns kritik mot statens finansiering av kultursamverkansmodellen och framför allt hur den har utvecklats . Modellen tappar i dynamik och framåtsyftande kraft när staten inte svarar upp mot kostnadsutvecklingen. Flera kulturverksamheter har fått dra ned när medlen minskar. Till exempel har tillgången till kultur försämrats när turnéverksamhet och verksamhet för 2015/16:11 SEMINARIUM OM KULTURSAMVERKANSMODELLEN skolor och äldreomsorg har minskat. Utvecklingssatsningarna blir lidande då regionala medel behöver användas för att kompensera kostnadsökningar i redan befintlig verksamhet. Statens styrning har ute i regionerna uppfattats som fortsatt stark, som dialogutrymmet mellan regioner och stat har uppfattats som mindre. Grundtanken är att regionerna ska få både ökad frihet och ökat ansvar. Men man kan konstatera att friheten inte har ökat i samma utsträckning som ansvaret, och staten utövar fortsatt stark styrning och uppföljning som finansieringen relativt sett har minskat. När man talar om modellen i övrigt är det tänkt att den ska hantera både regionala prioriteringar och nationella mål. De regionala företrädarna har efterfrågat en utvecklad och kontinuerlig politisk dialog mellan den regionala och den nationella nivån för att modellen ska kunna fungera fullt ut. Det heter samverkansmodell, och det är det som är hela grundtanken med modellen. Jag har själv deltagit när både och som kulturministrar har bjudit in till dialoger. Det kommer fortsatt att vara viktigt att ha denna nära och täta dialog mellan varandra mellan alla nivåer, allt för konstens och kulturens sak. Därför kommer vi att behöva hitta dessa arbetsmodeller för en dialog om långsiktiga frågeställningar om tillgången till kultur i hela landet och målsättningar med de offentliga satsningarna. Jag är glad över att kulturutskottet har gjort denna uppföljning och uppmärksammat dessa frågor. Det känns bra, därför att om kartan och verkligheten inte stämmer överens är det bra om vi kan fortsätta och följa verkligheten tillsammans. Rapporten visar också att kultursamverkansmodellen i praktiken är mycket mer än en förordning eller ett sätt för staten att förmedla medel till regional kulturverksamhet. Därför kommer det att vara viktigt att vi skapar denna större bild om vad modellen faktiskt ger för effekter och vad vi tillsammans kan göra, för egentligen har vi alla samma ambition att försöka göra någonting bra ännu bättre. Bedömningsunderlagen behöver utvecklas. Det var några av er som talade om just modellens komplexitet och omfång. När det gäller genomförandet av modellen för samtliga parter handlar det om arbetssätt kring hur vi beskriver kultursektorn och konsten och vilka kulturpolitiska satsningar och konstsatsningar som är möjliga att göra genom , regional och statlig samverkan. Detta behöver vi undersöka tillsammans. Därför känns det bra att nu har förklarat att man kommer att utveckla kultursamverkansmodellen. Och vi vet att vi kommer att samarbeta om detta. Det är det som egentligen är en del av hela processen. Regional kultursamverkan är en grundläggande infrastruktur för ett dynamiskt och professionellt kulturliv i hela landet. Vill vi bidra till att få en hållbar utveckling av kultur, samhälle och människor får vi fortsätta att utveckla kultursamverkansmodellen. Det är blodomloppet i människan. Ordföranden: tackar för detta. När både kulturen och kultursamverkansmodellen lyckas vara ett blodomlopp då har vi lyckats ganska väl. Det är nu dags för frågor. Jag ger först ordet till våra inbjudna gäster, så att de får möjlighet att ställa korta frågor. , Ideell kulturallians: Jag representerar alltså Ideell kulturallians, som vi väl får säga är civilsamhället i det här rummet. Jag har en fråga angående det vi nu har hört om utvärderingar av kultursamverkansmodellen. Vi saknar en utvärdering om civilsamhället. Jag ser att förordningen inte innehåller något direktiv när det gäller just att utvärdera civilsamhället. Både Klys och Ideell kulturallians satt med för att komma in med inspel just när skulle göra sin utvärdering. Det försvann dock. Jag undrar därför lite grann: Hur tänker man här just när det gäller utvärderingen? Ordföranden: vem vill du rikta frågan? , Ideell kulturallians: Kanske till , först och främst. Sedan är det ju en fråga till med flera när det gäller ett förtydligande i förordningen. Ordföranden: Efter det att har svarat finns det också tillfälle i vår panel alldeles strax att tala om vad som kommer framöver. , : Jag vet faktiskt inte riktigt om jag förstår frågan om utvärdering. har inte direkt något uppdrag att utvärdera modellen, utan vi följer upp den. Jag vet därför inte om jag kan besvara frågan. Ordföranden: kanske också ska se frågan som ett medskick till dem som har att hantera utvärderingarna både vad gäller kulturutskottets sida och från SKL och den kommunala och regionala sidan. , Ideell kulturallians: Jag kan bara kommentera något. I de uppföljningar som görs av modellen har civilsamhället och det fria kulturlivet tidigare haft en egen kommentar. Det uppfattades i alla fall som att man ställde frågor om civilsamhället ut till regioner och landsting. Detta har plockats bort. Jag undrar eftersom vi satt i flera olika möten för 2015/16:11 SEMINARIUM OM KULTURSAMVERKANSMODELLEN att diskutera vilka frågor vi ville skulle komma vidare till landsting och regioner. Sedan har vi inte hört någonting om vad som hände med dessa frågor. Ordföranden: ser det som ett viktigt medskick. Kultur- och demokratiminister (MP): Jag tänkte komma in på detta sedan, men jag säger det gärna två gånger. Jag tar gärna mycket talartid! Det som har lyfts fram när det gäller det civila samhället är att det är ett av de identifierade utvecklingsområden som kulturutskottets utvärdering visar. Det har kommit upp, så det är absolut något som finns mycket tydligt med i det som vi ska göra framöver. , : Jag tillhör , och jag tillhör dessutom de gamla i den här församlingen. Jag kommer ihåg när beslut fattades. Det var då ett handslag mellan kommuner, landsting och stat om att staten skulle garantera en regional spridning ute i hela landet av de nya statsbidragsregler som infördes. Staten skulle i snitt stå för en tredjedel. har vi sett att andelen har sjunkit. Jag riktar mig till kulturministern: det inte dags att man nu gör ett nytt handslag där man talar om vilken proportion som är rimlig för statens åtagande så att man har någon grund att stå på? Sådana proportioner eller överenskommelser gör man inom försvaret. Där blickar man 20 eller i alla fall framåt. Inom infrastrukturen gör man långsiktiga åtaganden. Då borde man kunna göra det också inom kulturens infrastruktur. Vad vill man att relationen mellan staten och de regionala och lokala verksamheterna ska vara? Jag tycker att det vore en kulturpolitisk utmaning att fullfölja kultursamverkansmodellens grundidé, nämligen att se till att folk ute i regionerna är nöjda och glada och har tillit till staten. Kultur- och demokratiminister : Vilken härlig politisk utmaning att göra regionerna nöjda och glada, ! Där får vi någonting att sätta huvudena tätt intill varandra över. Det vore fantastiskt om vi skulle kunna åstadkomma något som är likt försvarsuppgörelsen. Jag, som sitter relativt nära vid statsministerns bord, som jag precis lämnande, kan dock säga att den satt hårt inne. Det är inte helt enkelt att göra överenskommelser i dagens politiska läge, men jag tar med mig den utmaningen. , Region : Jag funderar lite på de stora regioner som ska bildas, om det nu blir så. Vem bevakar då kulturen? Det är ju oftast landstingen och sjukvården som är den stora puckeln i denna fråga. Region ligger mitt i havet, och vi är ganska intresserade av vem som tar hand om frågan och verkligen bevakar kulturen i den stora reform som sker i . Kultur- och demokratiminister : Det är en oerhört intressant process vi är i just . Det är statsrådet som har huvudansvar för själva processen i regeringen, men det är jag och som bevakar kulturens roll. Där är det oerhört viktigt att det finns en medvetenhet hos kulturutskottets ledamöter men också, förstås, hos alla er här så att vi har tryck på när förändringen sker. Jag har redan lyft det i regeringssammanhang. Det gäller att vi har bevakning på kulturen i denna stora process, som har så många aspekter och berör så stora och vitala delar av vårt samhälle. Vi vill mena att kulturen också är en av dessa vitala delar. Jag tar med mig även detta som ett medskick och en stor utmaning. , Kommuner och Landsting: Jag vill bara säga och understryka att det är en uppgift för oss alla att lyfta konsten och kulturen. Utan den blir vi räddare människor. Det blir minskad nyfikenhet, sämre forskning och sämre samhällsutveckling inte minst för konsten och kulturen. Det är ett uppdrag för oss alla att hjälpa till. , : Herr ordförande! Jag dristar mig till att göra en kort kommentar eftersom utredningen har lyft fram just kulturmiljöarbetet som en av de stora utmaningarna i kultursamverkansmodellen. Jag vill bara flagga för att vi på har gjort en utvärdering av just detta, som vi har skyndat på just för att kunna släppa den till . Det handlar om kulturmiljöarbetets genomslag i kultursamverkansmodellen. Där har vi ett antal konkreta rekommendationer om vad man skulle kunna göra för att förtydliga kulturmiljöarbetets roll inom ramen för kultursamverkansmodellen. Det handlar till exempel om att tydligare lyfta fram kulturmiljöarbetet i vissa styrande dokument, eventuellt i de föreskrifter som jag förstår att håller på att arbeta med just . Det handlar också om att stärka uppföljningen av kulturmiljöaspekten inom ramen för kultursamverkansmodellen, redovisningen och återrapporteringen i slutändan. Det är två rekommendationer, och utvärderingen innehåller fler. Jag rekommenderar att man tar del av den; den finns att ladda ned på vår hemsida från och med . Ordföranden: tackt, , för ett bra tips att gå hem och förkovra sig med! Jag vänder mig nu till kulturutskottets ledamöter. Det finns utrymme för en kort kommentar till det som har presenterats här. (S): Först och främst vill jag tacka för de fantastiska dragningarna. Det har varit roligt att lyssna. Det känns som att alla åsikter och positioner i någon mån har fått representation här. Det tycker jag är bra. Jag tror att det kommer att vara viktigt att vi håller dialogen levande i det fortsatta arbetet. Jag tycker också att det vore roligt om vi kunde diskutera lite 2015/16:11 SEMINARIUM OM KULTURSAMVERKANSMODELLEN Den är intressant. Denna modell kom i ett läge då man tänkte sig storregioner i . Sedan minskade intresset , och är det tillbaka. Då är frågan: Hur tänker vi oss en regional kultur utifrån den eventuella framtida kartan? Vad spelar det för roll för den statliga kulturpolitikens möjligheter och den regionala kulturpolitikens möjligheter? Här ser jag gärna fram emot en diskussion – kanske över en kopp kaffe eller under sådana här former. Jag tror att vi måste tänka på det här. (M): Tack så mycket för alla spännande dragningar och allt det viktiga arbete som är gjort! Vi som var med när vi började diskutera samverkan och regionernas betydelse kan verkligen instämma i att det har hänt mycket. Det har varit en sådan utvecklingskraft i att kultursamverkansmodellen har kommit på plats. Vi diskuterar här nu de offentliga medlen – skattemedel från lokal, regional och statlig nivå. Men vi får inte heller glömma att den största delen av kulturkonsumtionen sker med privata medel. Jag tror att man framöver måste diskutera också dessa delar så att man inbegriper fler spelare i detta med att utveckla kulturen. Det är en reflektion som kommer upp i mitt huvud. Om det tillåts har jag en fråga. Någon nämnde Skapande skola och att den borde ingå i kultursamverkansmodellen. Jag kanske inte kan få något svar , men: Vad skulle gynna Skapande skola – den största reform på kulturområdet som har träffat skolorna och den viktigaste grupp barn och unga som har gjort mycket gott – om den ingick i kultursamverkansmodellen? Det är en fråga som jag låter hänga kvar. Frågan hänger i luften, och den kanske också kommer att adresseras under nästa panel. ska vi göra något som vi inte har gjort tidigare. Det ska bli spännande! Vi välkomnar två stycken kulturministrar – tidigare kulturminister och nuvarande kultur- och demokratiminister upp på podiet. Ni ska föra ett samtal under ledning av , som vi alla känner väl till. Han är direktör vid , men han har också en mångårig karriär bakom sig i olika chefspositioner inom konst- och kulturområdet. Hjärtligt välkomna hit! : Vi har kommit till den avslutande delen av seminariet om kultursamverkansmodellen, som är ett samtal mellan kultur- och demokratiminister och tidigare kulturminister . Varmt välkomna, båda två! Vi har fått ta del av intressanta rapporter och reflektioner om kultursamverkansmodellen. Vi ser nu fram emot att höra era reflektioner och iakttagelser när det gäller vad som har presenterats här . Men vi kanske är allra mest nyfikna på hur ni ser på den nationella kulturpolitiken och möjligheten för konstens och kulturens utveckling i ljuset av kultursamverkansmodellen.