rfr · H40WRFR3 · 2016-11-15 00:00:00 — Det har varit väldigt viktigt. Ett skäl till att det har varit väldigt viktigt ser man i den högra bilden, STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN nämligen att det har bidragit till att förbättra förtroendet för inflationsmålet. Ni ser också hur den här kurvan var på väg åt fel håll men att den sedan början på 2015 har stigit och är i närheten av igen. Detta som sagt är väldigt viktigt för lönebildningen. Vi kommer att få en ny förhandling som startar , och det är inte minst viktigt därför. Bara kort om några frågor framöver: Det är väldigt viktigt att inflationen kan stiga, för vi är ju helt på det klara med att om man har låga räntor under så kan obalanser byggas upp. Om vi inte får upp inflationen hyggligt snabbt, och det har ju redan nu tagit , är problemet att räntorna måste vara lägre ännu längre, och riskerna för ytterligare negativa sidoeffekter blir då ännu större. En jätteviktig grej är att om ränteläget är lågt som det är så finns det ett antal människor som etablerat sig på arbetsmarknaden och sådant som inte har sett annat än i princip superlåga räntor. svårt att förklara för dessa människor att räntorna kommer att stiga. De har inte sett någonting annat, och jag tror ändå att man bygger rätt mycket i sitt liv på egna erfarenheter. Den dagen räntorna går upp kan det komma som en stor överraskning och skapa alla möjliga obehagliga effekter, och detta är i så fall väldigt riskfyllt. En annan sak är att när vi sänker räntorna får vi i regel kompenserande effekter, eftersom tillgångspriset stiger när räntor går ned. räntorna stilla på låga nivåer får vi inte den typen av värderingseffekter längre, och det kan bli problematiskt, inte minst för pensionsbolag och liknande som har att hantera detta. Idén är alltså att så fort som möjligt få tillbaka inflationen upp, och det är därför vi tar i så pass mycket som vi gör. Sedan får vi tyvärr konstatera att läget har varit svårt och att vi därför har sett oss tvungna att hålla politiken expansiv under en . En annan aspekt som man diskuterade ganska mycket i , där även var, är svårigheten att ha ammunition för nästa kris. Vi hoppas inte det, och prognoserna säger inte att den ska göra det, men överraskningar har kommit . Sitter man då med negativa räntor och jättestora balansräkningar, ja, då finns det inte så mycket man kan göra i det Det kan alltså bli ett stort problem. var inne på att den största risken vi ser är problemet med hushållens För min del tycker inte jag att det är så himla intressant att föra en diskussion om det är en bubbla eller inte. Problemet är ju att priserna stiger och driver upp skuldsättningen, vilket, oavsett om det är en bubbla eller inte, är en cocktail som inte blir bra. Det är i någon mening nästan värre om det inte är en bubbla, för då vet vi vad som driver det här men förmår ändå inte göra någonting åt det. Det är klart att där får vi erkänna att ränteläget är ett av problemen, men som jag försökte förklara fick vi ju göra ett vägval när inflationssituationen var sådan att i princip hela målet stod på spel. Det är därför angeläget för hela den svenska ekonomiska politiken att försöka hitta ett sätt att tackla de här STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Som jag var inne på är en sak att titta på vad som händer när räntan börjar stiga med tänkbara överraskningar för många människor. Som jag försökte illustrera ser inflationsbilden bättre ut, men man ska ha klart för sig att det kan försämras väldigt fort igen. Ni såg ju att trenden är intakt uppåt, men det varierar också kraftigt, och inte minst spelar förändringar när det gäller europeisk penningpolitik fortsatt stor roll. Får vi en snabb och stor förstärkning av kronan är vi väldigt snabbt i en problematisk situation på nytt, så här gäller det att vara på hugget. nämnde frågan om målvariabel och intervall. Jag höll för min del ett tal om de här frågorna . Det var innan King och Goodfriend tog upp dem och innan hade behandlat deras utredning. För min del är liksom katten lite ur säcken, och där var jag tydlig i mitt tal med att jag tycker att det är problematiskt med KPI som målvariabel. Vi trodde ju , när räntorna kom ned mycket i och vi även då hade negativa KPI-ökningar, att den frågan i någon mening var avklarad. Jag minns att här i och förklarade sig . Men sedan såg vi i samband med krisen att det blev rubriker i internationell press om att nu är det liksom deflation i , har blivit och liknande, vilket bara berodde på en teknisk konstruktion i ett index. Det var inte bra för landet och krävde massor med energi i en diskussion som egentligen var helt meningslös. Jag tycker därför att man gör klokt i att byta från KPI. Sedan tror jag att det är mindre viktigt om man väljer HIKP eller KPIF, bara man väljer något index som helt enkelt tar bort den här effekten som skapar problem. Som avslutning vill jag bara säga att vi också lyfter upp och pratar om ett sådant här intervall som skulle kunna vara väldigt bra. Ett osäkerhets- eller toleransintervall kan vara en bra grej eftersom vi inte kan styra inflationen med precision. Vi nämner också en annan sak, nämligen ett målintervall. Ett sådant skulle däremot vara en mycket stor förändring. Det betyder alltså att inom det intervall man sätter upp kan inflationen bli vad som helst, och måluppfyllelsen skulle ändå betraktas som lika god. Enligt mitt sätt att tänka är det viktigaste skälet till att vara emot ett sådant här intervall att det skulle skapa betydande problem med lönebildningen. Låt säga att man har ett intervall på 1–. Ska man i lönebildningen i förväg sikta på kommer det att spela väldigt stor roll, och därför tror jag inte riktigt på det här med målintervall. Ordföranden: Då finns det möjlighet för ledamöterna att ställa frågor. Vi tar partierna i storleksordning och börjar med och sedan . (S): Tack så mycket för intressanta föredragningar! Det är ju bra att det verkar som om trovärdigheten för inflationsmålet nu ökar kraftigt STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN och att vi har en bana som pekar på att vi kan få upp inflationen mot målet Det är mycket intressant som händer i omvärlden också, och jag tänkte fråga kring två saker. Det första är hur ni ser på hur allvarlig krisen bland de europeiska bankerna är. Hur oroliga ska vi vara? ju väldigt illa ute, men det finns flera andra banker i som också går Det vore intressant att höra era lite mer djupare reflektioner Det andra som jag undrar kring är väl också på sätt och vis högaktuellt fast av en lite annan karaktär. Det har att göra med den amerikanska valrörelsen och utgången av den. En av de vice riksbankscheferna, jag tror att det var Skingsley, nämnde detta i det penningpolitiska protokollet som en av de frågor som man också måste hålla lite koll på. Hur ser scenarierna ut beroende på utfallet av den amerikanska valrörelsen? Här har vi en ganska protektionistisk anda som sannolikt kommer att påverka handelspolitiken. skulle gärna höra några reflektioner kring detta. (M): Tack för föredragningarna! Jag kommer att fortsätta på Ni talade båda omden brittiska folkomröstningen, och jag tror att vi alla chockades av resultatet . Men finns också en osäkerhet kring när man aktiverar artikel 50 och så att säga påbörjar det här utträdet. precis som sas här tidigare, har vi ett val i , men vi har också kommande val i och . Vi har ekonomin i , och vi har en ganska allmänt orolig omvärld. vet vi också att när en negativ händelse inträffar kan det ge snabba förändringar som påverkar ganska brutalt. Hur kan de olika aspekter och scenarier som är på gång nu komma att påverka ? , : Tack för frågorna! När det gäller europeiska banker har det här å ena sidan pågått länge i , så det är knappast så att någon bank går överstyr . Det har också mycket att göra med att den ju förser alla banker med gott om lån och likviditet till extremt låga räntor. I det avseendet kan man därför inte vänta sig att pengarna tar slut helt plötsligt, eller hur jag ska uttrycka det. Det lär de inte göra, eftersom ECB:s aktivitet är väldigt, väldigt stor inom det här området. är det ju så att i de länder där man har stora portföljer med dåliga lån hämmar det naturligtvis tillväxten, dessutom , om man hårdnackat väljer att inte ta itu med de dåliga lånen, om jag uttrycker mig på Det har ytterst att göra med att någon måste ta förlusten, och förlusten är redan i systemet. Resten är bokföring, men om man inte vill acceptera det utan liksom bara sitter med de här dåliga lånen och hoppas att världen ska bli bättre längre fram så tar det naturligtvis än STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Den andra frågan som har att göra med detta är inte nödvändigtvis dåliga lån utan det ränteläge som vi har. Med den kostnadsnivå som finns i många europeiska banker har man helt enkelt låg eller till och med mycket låg avkastning på kapitalet i europeiska banker. Det betyder sannolikt att det europeiska banksystemet helt enkelt är för stort, och det problemet kommer inte att försvinna förrän banksystemet krymper. Man kan i och för sig tillskjuta mer kapital över tiden, till och med vid många olika tillfällen, men det ändrar inte på saken: Om kostnadsmassan är för stor i förhållande till de pengar man tjänar, ja, då måste man gå igenom en strukturomvandling. Men så här långt har man på olika håll i helt enkelt motsatt sig denna strukturomvandling, för man har av olika skäl inte velat genomföra den. Om man jämför med det som skedde i blev ju den strukturomvandlingen kraftfull, kan vi väl säga, därför att vi inte hade något val. Hur man ska hantera detta är en stor fråga i många länder. Problemet försvinner alltså inte, utan det kommer sannolikt att finnas där , dock inte i den meningen att det liksom plötsligt innebär att någonting går överstyr. har vi ett nytt regelverk i som innebär att stater i vid mening är mer eller mindre förhindrade att rekapitalisera banker, därför att man ska omvandla obligationer till aktiekapital och då motsätter man sig på olika håll det också. Om man fortsätter på det sättet blir ju bankrekonstruktioner tomma mängden, för vad man än försöker göra är det någon som motsätter sig just den åtgärden på ett eller annat sätt. Det är klart att det inte är bra för tillväxten att sköta det på det sättet. Det är svårt för mig att ha synpunkter på valrörelsen i och vad den kan tänkas innebära. Jag kan väl säga så här att i vid mening är det nog så att oberoende av utgången av valet i så kan protektionism aldrig vara bra för . Vi lever på och vår levnadsstandard kommer sig av att vi säljer grejor till andra och att de där andra vill köpa våra grejor. Om det sedan är varor eller tjänster spelar mindre roll. Det är så vi har byggt en framtid i under mycket, mycket . Detta innebär att om det finns protektionistiska strömningar i största allmänhet, var i världen de nu är, så kan det inte vara till nytta för . När det gäller valrörelsen i – och pratar jag långt utanför penningpolitiken, men det slumpar sig så att jag har bott i – ska man komma ihåg att den amerikanska konstitutionen bygger på maktbalans. Det innebär, särskilt om man betraktar vad som sker i utifrån, att ljudnivån ofta är väldigt mycket högre än vad som egentligen i slutändan händer, eftersom de här krafterna ganska ofta tar ut varandra. När det gäller den sista frågan om vad som sker i vår osäkra omvärld så leder politisk osäkerhet alltid till osäkerhet på de finansiella marknaderna. Politisk osäkerhet är också nästan det allra svåraste för oss att hantera när vi gör våra prognoser. Politisk osäkerhet har ju väldigt ofta liksom karaktären 0 eller 1, och det är väldigt svårt för oss när vi gör våra prognoser att översätta det till en tillväxtprognos för till exempel , där man normalt sett STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN justerar tillväxtantaganden med några tiondelar upp eller ned. naturligtvis en svårighet och någonting som vi är väl medvetna om, men det är inte lätt att hantera . Per , : Jag kan komplettera på ett par punkter. Angående frågan om brexit och processen där har det ju infunnit sig något Vi hade en ganska turbulent period direkt efter folkomröstningen, men sedan har saker och ting återhämtat sig. kvar det problem med europeiska banker som vi har tydliggjort, men annars har ju en generell återhämtning skett. Risken är väl att man på något sätt nu får för sig att det här inte betyder någonting, vilket jag tror kan vara ganska farligt. Britterna måste nu igenom en besvärlig och lång process som handlar om att hitta förhandlingslösningar inte bara med EU utan också tredje land. Man måste också och inte minst göra om hela lagstiftningen i till att vara inhemsk. Jag kanske har lite fel när det gäller exakta siffror, men jag hörde något rykte om att det rör sig om 10 000 lagar som måste omvandlas till brittisk lag. Man har i princip inte gjort någon domestik lagstiftning . Det kanske finns en snabblösning på det här, att man liksom bara säger att från och med nu så blir alla de här EU-lagarna brittiska, men då har man väl lite grann tappat poängen med varför man gör det här över huvud taget. Det blir säkert en lång och besvärlig period, och det återstår att se vad det här betyder politiskt för EU. Man kan bara hålla tummarna, men jag tror att det är viktigt att inte tro att det här är över . När det gäller besvärligheterna runt om , där den här brexitfrågan naturligtvis är en, har jag något ord om euroområdet. Det är tyvärr så att man har betydande strukturella problem i euroområdet, och det är väldigt tråkigt att man inte under de goda åren hade kapacitet att ta sig an de här sakerna mer än vad man har gjort. Men det är det läget man befinner sig i. Bankerna är en del av det här, men det finns även andra delar som är väldigt tydliga. exempel tittar på produktivitetsutvecklingen i känns det inte precis som någon framgångssaga precis, om man uttrycker sig försiktigt. Det finns en diskussion i som handlar om att å ena sidan reducera risker efter krisen. Det är framför allt , och sådana länder som förordar att det måste göras. Å andra sidan finns det andra länder – , och andra länder i – som vill dela risker. Det finns ingen plan för hur man ska ta sig ur detta. att om framsteg görs på banksidan så kan det vara en propplösare för att komma framåt, men så har det sett ut , och diskussionen är väldigt Detta betyder också att det inte finns några utsikter till något slags jättesnabb återhämtning med starka tillväxttal framöver, utan det ser ganska Tyvärr är det den verkligheten som vi måste leva i. Det finns ingen annan. visade att , eller vad det var, av svensk handel fortfarande STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN går till , så vi blir ju kraftigt beroende av det här. Enligt de prognoser som vi och andra gör blir det lite bättre framöver, men det är definitivt ingen tillväxtbrasa att vänta. Så ser alltså läget ut. Det här kommer inte att bli lätt för ett land som heller, även om vi har betydligt bättre förutsättningar än många andra. Ordföranden: går vidare med frågor, först och sedan . (SD): Tack för ordet, och tack för en bra dragning! I kölvattnet av Goodfriends och utvärdering har diskussionen inte låtit vänta på sig om inflationsmål, makrotillsyn och annat. Ni publicerade ju en studie om just inflationsmålet, och jag tycker att det är bra att man ligger steget före och på eget initiativ tar fram underlag för en fortsatt diskussion om ämnet. Det var också angeläget att få en repetition och en djupare diskussion om de olika inflationsmåtten, men vore det intressant att höra vad själv tycker. I studien lägger ni fram tre frågeställningar som ni anser vara av central vikt. En av dessa frågor lyder så här: Finns det något prisindex som är att föredra framför andra alternativ eller något index som har störst nackdelar? besökte ni och förde en diskussion om just de här sakerna. Då sa riksbankschefen att man skulle ta sig en funderare på den frågan och återkomma vid lämpligt tillfälle. Alla här har säkert läst om för- och nackdelarna med KPI, KPIF och HIKP, så argumenten känner man väl till. Därför vore det i stället intressant att få en reflektion om den frågeställning man själv bedömer är mest central. (MP): Även jag tackar för en bra dragning, och jag har två frågor. Den första gäller amorteringskraven. Det fanns ju en liten graf som visade på hur det har utvecklats sedan de infördes, men jag skulle uppskatta ett lite mer utförligt resonemang kring vilka effekter man bedömer att amorteringskravet har gett på bostadspriserna och upplåningen. Det verkar ju som om det har sänkt dem eller åtminstone stannat av ökningstakten, för grafen stannade ju av. Hur ser ni ser på den framtida utvecklingen där? Jag har också en fråga om hur mycket budgeten påverkar inflationen. I de penningpolitiska rapporterna har det tidigare nämnts att regeringens skatteförändringar har bidragit till att inflationen har ökat i viss mån. Jag undrar därför om det finns någon uppskattning om hur mycket regeringens samlade skattepolitik har bidragit till att öka inflationen och om det hade påverkat behov att vidta ytterligare åtgärder om de inte hade genomförts. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN (C): I dragningarna kan jag notera en illa dold frustration över att partierna i den här kammaren inte tar tag i ett antal för viktiga frågor när det gäller bostadsmarknadens och arbetsmarknadens funktionssätt. en tydlighet jag uppskattar och en frustration jag delar. Min fråga handlar om diskussionen om inflationsmålet. kollegan tycker jag att den skrift som skickades ut var ett väldigt bra initiativ som har bidragit till att både bredda och fördjupa den svenska penningpolitiska diskussionen. Det var mycket bra. När jag reflekterar över inte minst Per inlägg, som jag tolkade som ett försvar för det nuvarande tvåprocentsmålet, bygger det ju på att vi långsiktigt kan få en bredare acceptans och en bredare trovärdighet för det Vi fick ju se några slides som visade att förtroendet för målet faktiskt ökar hos ett antal av penningmarknadens aktörer, och det är ju glädjande. min bild är väl ändå att andra centrala aktörer i den svenska ekonomin, inte minst de enskilda hushållen och företagen, direkt och indirekt agerar som om man inte riktigt köper att inflationen blir . Det är ju få som sitter och funderar på huruvida når upp till inflationsmålet eller inte, men däremot agerar man implicit utifrån vad man tror om detta eller vad man tror om aspekter som indirekt påverkas av detta. Min bild är därför att det finns en hel del kvar att göra när det gäller förtroendet för inflationsmålet. Utöver att förtroendet för målet hos ett antal av penningmarknadens aktörer ökar, vad finns det mer att göra för att ytterligare stärka acceptansen i den svenska ekonomins alla delar för det Klarar vi inte det kommer ju målet i sinom tid att Jag skulle vilja ha en djupare reflektion från riksbankscheferna , : Tack för frågorna! Ja, vilket index är bäst? finns egentligen inget svar på den frågan, utan vad vi har väckt, och vi har pratat om det här tidigare, är att KPI, och den frågan var redan uppe då när val gjordes , har just den här nackdelen att räntan påverkar KPI ganska mycket. Detta stör när det gäller penningpolitiken, och det stör också när det gäller diskussionen om den svenska penningpolitiken, både i och utomlands, så därför är det ett bekymmer. Ett skäl till att HIKP inte valdes var – jag arbetade på då – att det pågick en europeisk diskussion om hur bostadsmarknaden ska hanteras i detta index. Det löser man väl , och då får vi fundera på nytt, sa vi. Men det som har hänt är att man har inte löst detta när det gäller HIKP. Frågan liksom kvarstår, och det betyder att det inte är uppenbart vilken väg man ska gå. Man kan välja HIKP, men man kan också lika gärna välja KPIF. Det är inte dags för oss i det här skedet att ta ställning till vilken väg vi ska gå, utan vi har startat den här processen för att åstadkomma en bred diskussion i det svenska samhället. Vi vill veta vad som kommer ut av den diskussionen, och sedan får vi fundera på vilken väg vi ska gå. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Men det förtjänar också att sägas att om man tittar på själva tidsserien, om man ritar ut den i form av en graf, så är det i varje fall mycket små skillnader mellan KPIF och HIKP, även om de inte räknas på ett identiskt och likadant sätt. Sannolikt har det därmed en försumbar betydelse för penningpolitikens utformning när det gäller hur de här beter sig. Det finns dock en skillnad mellan de här båda. Såvitt jag nu vet är det ju så att vi i själva bestämmer KPIF, medan HIKP är ett harmoniserat index som bestäms på EU-nivå. Detta betyder, enkelt uttryckt, att när man gör ändringar i HIKP så regnar dessa ändringar ned även över oss, och ska vi anpassa oss till det. Det är då mer en administrativ fråga – vem är det som så att säga bestämmer hur detta index ska se ut? Men i sak är det ingen större skillnad mellan de här båda. Vi ska återkomma till den frågan längre fram, men jag delar Per uppfattning att det vore rimligt att vi byter till något annat än KPI. Vi får se vad det blir, men i det avseendet är tiden mogen. När det gäller frågan om amorteringskrav har vi tidigare visat ett antal kalkyler som beskriver hur oändligt det tar innan nuvarande amorteringskrav har någon större effekt. Detta eftersom amorteringskravet så som det är utformat är mycket milt. Det betyder att vår bedömning är att kurvorna kommer att fortsätta stiga och att det är förhållandevis små effekter som vi ser i sammanhanget. När det gäller budgeten och penningpolitiken är budgetens utformning inte någon större fråga för penningpolitiken eftersom det är ungefär den budget vi har förväntat oss . Det pågår alltid en diskussion om budgetens sammansättning, men det är inte det primära för vår del. Det är snarare statens samlade budget som spelar roll, och det är ingen stor fråga när det gäller just penningpolitikens utformning. Så till inflationsmål och förtroende för inflationsmål. Ja, där gäller det att gno på. Men man brukar också säga att inflation, prisstegringar, är ett monetärt fenomen. Det innebär att skapar man bara tillräckligt mycket pengar får man nog upp inflationen. Det svåra här är att få upp inflationen under kontrollerade former. Det är egentligen det som är kärnfrågan. Hur man skapar alldeles för mycket inflation på ett felaktigt sätt är välprövat i väldigt många länder, även i bakåt i tiden. Det är det som är den centrala frågan som återkommer och som vi sliter med. Hur ska vi klara av detta under ordnade former i en öppen ekonomi som den svenska, när vår möjlighet att så att säga finjustera detta egentligen inte finns? Men om våra prognoser slår in ser det faktiskt bra ut eftersom vi räknar med att inflationen är någonstans kring under loppet av . Inflationen har vid det här laget trendmässigt stigit under , så vi är definitivt på rätt väg. Men när jag väl har sagt det ska vi också komma ihåg att vad vi försöker åstadkomma är en tillväxttakt i som i genomsnitt är högre än tillväxttakten i som vi försöker åstadkomma en STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN inflationstakt som i genomsnitt är högre än inflationstakten i . kräver naturligtvis en del om vi varaktigt ska hålla oss där i , givet det handelsmönster som jag illustrerade i början av mitt anförande. Per , : Kanske bara några kompletteringar. inne på tidigare. Jag tycker att det är problematiskt med KPI, och vi har nu genomgått en period då det har blivit tydligt att det verkligen är på det sättet. En nyhet vi har genomgått har varit att det här har lett till kommentarer i internationell press. Det hade vi inte sett tidigare. Det är klart att i ett dåligt scenario är det här med KPI inte bara ett I värsta fall kan det också påverka hur folk ser på saker och ting och till exempel göra det svårare att få trovärdighet kring målet. blandar samman boräntekostnadseffekter i KPI med mer efterfrågestyrda