rfr · H30WRFR6 · 2016-01-19 00:00:00 — Därför hade det kanske varit bättre att hantera behovet av en engångsjustering nedåt av de svenska reallönerna genom att låta det kraftiga kronfallet slå igenom i priserna på konsumentvaror och tjänster och låta KPIF-inflationen överskrida tvåprocentsmålet för att behålla stabiliteten i den inhemskt genererade inflationen. Så snart de högre utländska priserna hade slagit igenom i den inhemska prisnivån skulle inflationen ha återvänt till målnivån. En sådan politik, som inte är helt olik den som tillämpade, skulle ha lett till att inflationen låg kvar nära tvåprocentsmålet när väl justeringen hade genomförts, i stället för att ligga långt under målet, vilket var vad som inträffade i praktiken. I verkligheten steg den svenska inflationen aldrig särskilt mycket och började snart sjunka under målet, med negativa följder. Detta berodde delvis på att började strama åt penningpolitiken , vilket mer än väl uppvägde det kronfall som hade uppstått 2008– 2009. När det gäller finansiell stabilitet finns det ingen uttrycklig beskrivning av något ansvar för inom det området. I 6 kap.8 § anges att ”[o]m det finns synnerliga skäl får i likviditetsstödjande syfte på särskilda villkor bevilja kredit eller lämna garanti till sådana bankinstitut och svenska företag som står under tillsyn av ”. finansiella system klarade stormar ganska väl, men både och måste vara oroade över hälsan och stabiliteten i det finansiella systemet med tanke på banksystemets storlek i förhållande till ekonomin i stort – motsvarade banktillgångarna av årliga BNP. Före krisen hade de svenska bankerna börjat förvärva betydande tillgångar på de amerikanska grossistmarknaderna, och de är nu till beroende av sådan extern finansiering för sina inhemska låneportföljer. Detta ledde till en kraftig löptids- och valutaobalans. Denna situation fick stor betydelse för penningpolitiken och banktillsynen under krisen. Som Goodhart och Rochet påpekade i sin utvärdering var det förmåga att förhandla fram swapavtal i US-dollar med Federal Reserve som blev räddning. Efter krisen och har de stigande bostadspriserna och hushållens växande skuldsättning i takt med detta gett upphov till 8 UPPDRAG OCH STYRNING alltmer oro i . I sin artikel IV-konsultation för 2014 konstate- rade IMF att en stor del av bostadsprisökningen kunde hänföras till begräns- ningar på tillgångssidan på grund av att det inte byggdes tillräckligt många lägenheter för att möta den växande efterfrågan i städerna och den betydande Det finns inga tecken på att dessa faktorer kommer att dämpas. Så länge regeringen inte vidtar kraftfulla åtgärder för att förbättra utbudet på bostadsmarknaden kommer de finansiella myndigheterna sannolikt att under framöver ställas inför stora utmaningar till följd av hushållens Vi uppmanar regeringen att ta detta problem på största Som vi har visat i kapitel 5 spelade farhågorna om den finansiella stabilite- ten en allt större roll för majoritetens vilja att vara försiktig med hur snabbt reporäntan sänktes 2012 och 2013. Med tanke på den bristande tydligheten kring och olika roller var det kanske inte förvånande att det växte fram spänningar mellan de båda institutionerna. banken ville ha kraftfullare och tidigare åtgärder för att hantera de stigande var inte på något sätt passiv när det gäller farhågorna om hushållens skuldsättning och den finansiella stabiliteten. införde ett värdebaserat lånetak på för Året innan hade en tredjedel av de nya bostadslånen beviljats till högre andelar av bostadens värde. Åtgärden var kontroversiell då och fick stor kritik av branschen. hade dock de flesta bedömarna kommit fram till att åtgärden hade varit nödvändig. Den verkar ha haft viss effekt när det gäller att stabilisera förhållandet mellan hushållens skuldsättning och deras Det vidtogs fler åtgärder för att höja kapitalkraven på bankerna för deras bolån (se bilaga 3), men varken eller hade fått befogenheter att vidta dessa åtgärder av uttryckliga makrotillsyns- Regeringen dröjde med att lösa frågan, vilket tyvärr ledde till en period då både och drev kampanj för att få dessa be- Det var först som det formella beslutet fattades om att ge makrotillsynsbefogenheter. är i första hand en tillsynsmyndighet och har, som vi har noterat, varit mer ovillig än att betrakta den växande skuldsättningen som ett oros- Detta kan delvis avspegla det faktum att är direkt När fick ansvar för makrotillsyns- befogenheter meddelade den ansvariga ministern att den största fördelen med att ge huvudansvaret är att myndigheten är direkt under- ställd regeringen och att detta ökar det demokratiska ansvaret. Men det är skill- nad mellan det demokratiska beslut som en vald regering fattar om vilken upp- sättning makrotillsynsinstrument som får användas och de beslut som fattas av den myndighet till vilken sådana befogenheter har delegerats om hur instru- menten ska användas. Det finns en risk för att den nuvarande regimen kommer att leda till lång reaktionstid på framtida farhågor för den finansiella stabilite- ten, och den bör ses över regelbundet. 8 UPPDRAG OCH STYRNING Rekommendation: bör regeringen ge en mindre grupp experter i uppdrag att granska ansvarsfördelningen när det gäller makrotillsynen mellan och . Oavsett fördelarna med den nuvarande ordningen bör den åtminstone tillåta att inrikta sig på sitt primära syfte, nämligen att nå inflationsmålet. Som vi påpekade tidigare kan det emellertid mycket väl finnas obalanser i den svenska ekonomin där de sektorsspecifika makrotillsynsåtgärderna inte är tillräckliga för att säkerställa en justering mot full sysselsättning med prisstabilitet. kan det vara lämpligt för att avvika från den vanliga och ganska snäva inriktningen på att uppnå inflationsmålet . Det är denna möjlighet som vår andra rekommendation i det här kapitlet handlar om. Därför är det viktigt att spelar en aktiv roll i diskussionerna om politiken för att nå finansiell stabilitet. Vi ser att det finns fördelar med att dela upp funktionerna hos det bildade finansiella stabilitetsrådet mellan dem som är relevanta i en omedelbar kris, där det kan bli aktuellt att använda offentliga medel, och dem som gäller rådets övervakning av den finansiella stabiliteten när det inte är krisläge. I den förra situationen är det viktigt att är delaktigt, eftersom eventuella åtgärder kan innebära att offentliga medel behöver användas. Men när det inte är kris är det viktigt att besluten om makrotillsynsåtgärder fattas fristående från de kortsiktiga politiska påtryckningarna. Rekommendation: och bör inrätta en gemensam kommitté för makrotillsyn som träffas en gång i kvartalet för att diskutera användandet av de viktigaste makrotillsynsverktygen. Den gemensamma kommittén för makrotillsyn bör emellanåt utfärda rekommendationer till om huruvida den uppsättning verktyg som har delegerats till bör utökas eller minskas. Den gemensamma kommittén för makrotillsyn bör vara den primära källan till rapporter om den finansiella stabiliteten och delta i en utfrågning i finansutskottet minst en gång . Att och angriper varandra offentligt är kontraproduktivt, men så gott som oundvikligt i en värld där den ena institutionen har ansvar för penningpolitiken och den andra ansvarar för makrotillsynen. Rekommendation: Riksbankslagen bör ändras för att förtydliga roll när det gäller att värna finansiell stabilitet, det vill säga om den ska vara begränsad till deltagande i den föreslagna gemensamma kommittén för makrotillsyn (se ovan) eller utökas genom att tilldelas makrotillsynsbefogenheter. uppdrag bör även omfatta finansiell stabilitet, och måste ha vissa formella befogenheter för att kunna uppnå sitt mål. Utöver våra rekommendationer om ändringar i riksbankslagen anser vi att det kan vara värt att överväga en förbättring i redovisningsansvar gentemot . Ansvarsutkrävande sker med rätta inte gentemot riks- 8 UPPDRAG OCH STYRNING banksfullmäktige utan inför allmänheten och . Vi vill uppmuntra finansutskottet att göra en mer uttömmande utfrågning av alla ledamöter än vad som sker . Om sådana utfrågningar om hur enskilda ledamöter av direktionen har röstat ska vara meningsfulla och öka allmänhetens förståelse av utmaningarna för och besluten om den svenska penningpolitiken måste finansutskottets ledamöter visa en grad av självbehärskning som inte alltid är utmärkande för politiker, åtminstone inte utanför . håller på att utreda ”metoderna för att utvärdera svensk penningpolitik”. Den nuvarande metoden infördes /2008. anordnar utskottet tre öppna utfrågningar med riksbankschefen och en vice riksbankschef (de vice riksbankscheferna turas om) , och utskottet publicerar en årlig utvärdering som baseras på ett underlag från . Om alla ledamöter av direktionen bjöds in att delta mer regelbundet skulle protokollen från de penningpolitiska mötena kunna bli mer användbara för att förklara argumenten för och emot de åtgärder som har vidtagits. Rekommendation: finansutskott bör hålla tre utfrågningar med direktion efter publiceringen av de penningpolitiska rapporterna. Utöver riksbankschefen (som alltid ska delta) bör tre vice riksbankschefer delta, vilket innebär att varje ledamot av direktionen ska delta minst två gånger för att förklara och försvara hur han/hon har röstat om penningpolitiska beslut. verksamhet övervakas av riksbanksfullmäktige. Riksbanksfullmäktige rapporterar i sin tur till finansutskottet. Riksbanksfullmäktige har ansvaret för att kontrollera och utse nya ledamöter till direktionen. Detta är ett unikt arrangemang där har delegerat styrning till ett organ som har demokratisk legitimitet men som är fristående från i sig. Vi har imponerats av riksbanksfullmäktiges syn på sin roll som buffert mellan å ena sidan och politikerna som påverkas av de dagliga påtryckningarna från medierna och den allmänna opinionen, å andra sidan. Framför allt innebär riksbanksfullmäktiges hantering av valet av nya ledamöter till direktionen att man undviker såväl risken för att den befintliga direktionen rekryterar sina efterföljare som hotet om direkta politiska påtryckningar från och . Om det blir aktuellt att ändra riksbankslagen anser vi att riksbanksfullmäktige bör få en viktig roll när det gäller att lägga fram ändringsförslag. Rekommendation: finansutskott bör ge riksbanksfullmäktige i uppdrag att lägga fram rekommendationer om ändringar av riksbankslagen. Riksbanksfullmäktiges ordförande och vice ordförande har rätt att delta i direktionens möten och att yttra sig, men har inte rösträtt. Vårt intryck är att denna rätt har använts klokt och återhållsamt. Fullmäktige har inte gjort några offentliga kommentarer om de penningpolitiska besluten. Detta är av avgörande betydelse om direktionsledamöterna ska kunna ha fortsatt förtroende för riksbanksfullmäktiges roll i . 8 UPPDRAG OCH STYRNING försäkrade oss att ledamöterna i direktion gav tillfredsställande och fullständig information om alla åtgärder som vidtogs både inom det penningpolitiska området och i samband med balansräkning. Vi konstaterade att förhållandet mellan de båda instanserna var förnuftigt och effektivt och att det hanterades väl. Enligt 1 kap. 4 § riksbankslagen ska direktionen ha sex ledamöter som ska utses av fullmäktige på fem eller . Direktionsledamöternas roll bör utvärderas ytterligare. Finns det tillräckligt med arbete för att sysselsätta sex ledamöter på heltid? Vi rekommenderar att man överväger att ändra direktionens struktur. Det verkar inte rimligt att ha sex personer med lika ansvar för den verkställande förvaltningen av . Enligt vår mening vore det bättre att ha tre ledamöter med ett uttryckligt verkställande ansvar: riksbankschefen, en vice riksbankschef med ansvar för penningpolitiska frågor och personalhantering inom det området samt en andre vice riksbankschef med ansvar för arbete och personal inom området för finansiell stabilitet. Direktionen bör också ha ytterligare tre icke verkställande ledamöter som kan ha andra deltidsbefattningar, förutsatt att dessa inte leder till någon intressekonflikt. Rekommendation: Direktionen bör stöpas om till ett penningpolitiskt råd och bestå av tre verkställande ledamöter av , riksbankschefen och två vice riksbankschefer med ansvar för penningpolitik respektive finansiell stabilitet, samt tre icke verkställande ledamöter. Förteckning över tabeller och diagram Tabell 1: Utvalda ekonomiska data, 2000–2015 Tabell 2: Direktionen 2010–2015 – ledamöter, beslut och röstning Tabell 3: Olika prognoser för KPIF-inflationen 2015 Diagram 1: reporänta 2005–2015 Diagram 2: BNP, 2005–2015 Diagram 3: KPIF-inflation, 2005–2015 Diagram 4: Arbetslöshet, 2005–2015 Diagram 5: Konkurrensvägd nominell växelkurs (KIX) 2005–2015 Diagram 6: Priser på småhus och bostadsrätter, 2005–2015 Diagram 7: Hushållens skulder som andel av disponibel inkomst, 2005–2015 Diagram 8: Tidslinje för penningpolitiska process Diagram 9: reporäntebana och marknadsförväntningar 2010– 2015 Diagram 10: omvärldsprognoser, 2005–2015 Diagram 11: Träffsäkerhet och bias i olika prognoser över BNP och inflation i omvärlden, 2007–2014 Diagram 12: KPI, KPIF och KPIF exklusive energi, 2005–2015 Diagram 13: KPIF – prognoser och utfall, Diagram 14: Successiva prognoser 2011–2012 över KPIF-inflationen 2012 Diagram 15: Successiva prognoser 2013–2014 över KPIF-inflationen 2014 Diagram 16: Träffsäkerhet och bias i prognoser över KPIF-inflationen, olika prognosmakare, 2008–2014 Diagram 17: Träffsäkerhet och bias i prognoser över BNP-tillväxt, olika prognosmakare, 2007–2014 Diagram 18: Träffsäkerhet och bias i prognoser över arbetslösheten, olika prognosmakare, 2007–2014 Tabell 1 Utvalda ekonomiska data, 2000–2015 Årlig procentuell förändring, utom för handelsbalansen1 –0,6 –5,2 –0,3 –0,5 –0,2 –14,5 –0,8 –0,3 –0,1 –0,9 –50,3 Penningmängd (M3) (1)BNP och export är volymförändring; övriga kvantiteter är i nominella termer. (2)Nettoexport av varor och tjänster som andel av BNP, procent. (3)Valueguard bostadsprisindex, total, årsgenomsnitt av årlig procentuell förändring. (4)Utlåning från monetära finansiella institut (MFI) till privat icke-finansiell sektor och utestående stock av certifikat och obligationer utgivna av svensk privat icke-finansiell sektor, årsgenomsnitt av årlig procentuell förändring. (a)Genomsnitt . (b)Prognos, Penningpolitisk rapport . Källor: SCB, Valueguard (2) och (b). Tabell 2 Direktionen 2010–2015 – ledamöter, beslut och röstning 2010–2012 -0,25 -0,25 -0,25 -0,5 -0,25 -0,25 -0,25 -0,5 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,5 -0,5 -0,5 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,5 -0,5 -0,5 -0,5 -0,5 -0,5 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 Tabell 2 Direktionen 2010–2015 – ledamöter, beslut och röstning (forts.) 2013–2015 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,5 -0,5 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,25 -0,5 -0,25 -0,25 -0,5 -0,25 -0,25 -0,5 -0,25 -0,5 -0,25 -0,5 -0,25 Mars (extrainsatt) -0,1 -0,15 -0,1 -0,1 -0,15 -0,1 -0,1 -0,15 -0,1 -0,1 -0,15 -0,1 -0,1 -0,15 -0,1 -0,15 -0,1 -0,1 -0,15 -0,1 A) Reserverade sig mot beslutet att nu köpa statsobligationer Källa: hemsida. Tabell 3 Olika prognoser för KPIF-inflationen 2015 Prognoser med en till tre månaders horisont för -0,07 -0,03 -0,02 -0,02 -0,03 Källa: ”Den senaste tidens inflationsutfall och prognoser”, Ekonomiska kommentarer, , nr 4, 2015, , tabell 1. Diagram 1 reporänta 2005–2015 Procent, dagliga observationer Diagram 2 BNP, 2005–2015 Årlig procentuell förändring, säsongsrensade kvartalsdata Källa: SCB. Diagram 3 KPIF-inflation, 2005–2015 Årlig procentuell förändring, månadsdata Källa: SCB. Diagram 4 Arbetslöshet, 2005–2015 Procent, tre månaders glidande medelvärde Källor: SCB och . Diagram 5 Konkurrensvägd nominell växelkurs (KIX) 2005–2015 Index, = 100, månadsgenomsnitt av dagliga observationer Anm.: KIX är en sammanvägning av länder som är viktiga för transaktioner med omvärlden. Källor: Nationella källor och . Diagram 6 Priser på småhus och bostadsrätter, 2005–2015 Index, = 100, säsongsrensade månadsdata Källor: Valueguard och . Diagram 7 Hushållens skulder som andel av disponibel inkomst, 2005–2015 Anm.: Hushållens totala skulder som andel av deras disponibla inkomster summerade över de senaste fyra kvartalen. Källor: SCB och . Diagram 8 Tidslinje för penningpolitiska process Diagram 9 reporäntebana och marknadsförväntningar 2010–2015 Fas 1 Återhämtning och åtstramning Diagram 9 reporäntebana och marknadsförväntningar 2010–2015 (forts.) Fas 2 Tid för eftertanke Diagram 9 reporäntebana och marknadsförväntningar 2010–2015 (forts.) Fas 3 Besvikelse och lättnader Diagram 9 reporäntebana och marknadsförväntningar 2010–2015 (forts.) Fas 4 Ytterligare tid för eftertanke Diagram 9 reporäntebana och marknadsförväntningar 2010–2015 (forts.) Fas 5 till nollränta Diagram 9 reporäntebana och marknadsförväntningar 2010–2015 (forts.) reporäntebana och marknadsförväntningar 2010–2015 (forts.) Fas 6 till minusränta Diagram 10 omvärldsprognoser, 2005–2015 (Noter till diagram 10 ligger under den tredje panelen på följande sida) Diagram 10 omvärldsprognoser, 2005–2015 (forts.) Anm.: Omvärldens BNP-tillväxt, inflation samt styrränta är viktade med TCW för prognoser gjorda fram och med KIX . För BNP sträcker sig utfall till och med och för inflation och styrränta till och med . Källa: och , ”En utvärdering av omvärldsprognoser”, Ekonomiska kommentarer, , nr 14, 2015, , diagram 2. Diagram 11 Träffsäkerhet och bias i olika prognoser över BNP och inflation i omvärlden, 2007–2014 (Noter till diagram 11 ligger under den andra panelen på följande sida) Diagram 11 Träffsäkerhet och bias i olika prognoser över BNP och inflation i omvärlden, 2007–2014 (forts.) Anm.: KIX-2 avser KIX-viktning av euroområdet och . CE = Consensus Economics, FiD = , KI = , LO = i , NDA = Nordea, RB = , SHB = , SN = och = . Källa: och , ”En utvärdering av omvärldsprognoser”, Ekonomiska kommentarer, , nr 14, 2015, , diagram 5. Diagram 12 KPI, KPIF och KPIF exklusive energi, 2005–2015 Källa: SCB. Diagram 13 KPIF – prognoser och utfall, Källa: , ”Den senaste tidens inflationsutfall och prognoser”, Ekonomiska kommentarer, , nr 4, 2015, , diagram 2. Diagram 14 Successiva prognoser 2011–2012 över KPIF-inflationen 2012 Årlig procentuell förändring, årsgenomsnitt Anm.: Andra bedömare är , , , Nordea, , , och . KPIF utgörs av KPI med fast bostadsränta. Källor: Redogörelse för penningpolitiken 2012, , diagram 4.2. Diagram 15 Successiva prognoser 2013–2014 över KPIF-inflationen 2014 Årlig procentuell förändring, årsgenomsnitt Anm.: Andra bedömare är , , , Nordea, , , och . KPIF utgörs av KPI med fast bostadsränta. Källa: Redogörelse för penningpolitiken 2014, , diagram 2.21. Diagram 16 Träffsäkerhet och bias i prognoser över KPIF-inflationen, olika prognosmakare, 2008–2014 -0,1 -0,1 -0,2 -0,2 -0,3 -0,3 Träffsäkerhet (justerat medelabsolutfel) -0,4 Systematiska fel (medelfel) -0,4 Anm.: FiD = , = , KI = , LO = i , RB = , SHB = , SN = och = . Källa: Redogörelse för penningpolitiken 2014, , diagram 4.2. Diagram 17 Träffsäkerhet och bias i prognoser över BNP-tillväxt, olika prognosmakare, 2007–2014 -0,2 -0,2 -0,4 -0,4 -0,6 -0,6 Träffsäkerhet (justerat medelabsolutfel) -0,8 Systematiska fel (medelfel) -0,8 Anm.: Se diagram 16 för en förklaring av förkortningarna. Källa: Redogörelse för penningpolitiken 2014, , diagram 4.3. Diagram 18 Träffsäkerhet och bias i prognoser över arbetslösheten, olika prognosmakare 2007–2014 -0,1 -0,1 -0,2 -0,2 -0,3 Träffsäkerhet (justerat medelabsolutfel) -0,3 -0,4 Systematiska fel (medelfel) -0,4 Anm.: Se diagram 16 för en förklaring av förkortningarna. Källa: Redogörelse för penningpolitiken 2014, , diagram 4.4. Direktiv för utvärdering av penningpolitik 2010–2014 En oberoende riksbank med prisstabilitetsmål och delat ansvar för finansiell stabilitet är en myndighet under med ansvar för den svenska penningpolitiken. har en självständig ställning gentemot och regeringen, och mål är enligt riksbankslagen (1988:1385) att upprätthålla ett fast penningvärde. Enligt lagens förarbeten bör också, utan att åsidosätta prisstabilitetsmålet, stödja målen för den allmänna ekonomiska politiken i syfte att uppnå hållbar tillväxt och hög sysselsättning. har själv formulerat det operativa målet för penningpolitiken. Målet är att inflationen ska vara , mätt som årlig procentuell förändring av konsumentprisindex (KPI). Målet började formellt gälla . bedriver en s.k. flexibel inflationsmålspolitik. I korthet innebär det att som den inriktar penningpolitiken mot att uppfylla inflationsmålet även strävar efter att stabilisera produktion och sysselsättning runt långsiktigt hållbara utvecklingsbanor. Vid beslutstillfällena bedömer direktionen vilken reporänta och vilken framtida räntebana som behövs för att penningpolitiken ska vara väl avvägd, det vill säga att det ska finnas en balans mellan att stabilisera inflationen runt inflationsmålet och att stabilisera den realekonomiska utvecklingen. Enligt riksbankslagen ska också främja ett säkert och effektivt betalningsväsen. I lagens förarbeten sägs att det är en grundläggande uppgift för , men att det inte är ett egentligt mål för verksamheten. Varken lagen eller förarbetena ger någon närmare beskrivning av vad som ingår i uppgiften att främja ett säkert och effektivt betalningsväsen. definierar uppgiften som att banken har ett ansvar för att främja finansiell stabilitet och att betalningsflödena i samhället ska fungera effektivt. praktiska arbete inom området består bl.a. i att ge ut sedlar och mynt, att upprätthålla ett centralt betalningssystem, att analysera och övervaka det finansiella systemet, att påverka regelverk och lagstiftning, att informera om och varna för risker samt att lämna rekommendationer om åtgärder. En viktig del i stabilitetsarbetet är att hantera kriser i det finansiella systemet. Riksbankslagen ger möjlighet att ge krediter på särskilda villkor, det vill säga fungera som ”lender of last resort”, till institut som har likviditetsproblem som hotar den finansiella stabiliteten. DIREKTIV FÖR UTVÄRDERING AV PENNINGPOLITIK 2010–2014 BILAGA 1 är tillsammans med centralbankerna i samtliga EU:s medlemsländer en del av Europeiska centralbankssystemet (ECBS). Verksamheten i ECBS och eurosystemet (ECB och centralbankerna i de länder som infört euron) regleras genom och en särskild stadga som ingår som bilaga till fördraget. Huvudmålet för centralbankerna i ECBS är att upprätthålla prisstabilitet. Utan att åsidosätta detta mål ska ECBS stödja den allmänna ekonomiska politiken i unionen i syfte att förverkliga unionens mål. Sedan fick en självständig ställning har finansutskottet gjort en egen årlig utvärdering av penningpolitiken. har också genomfört två externa och oberoende utvärderingar av och penningpolitiken. Den första gjordes av professorerna . Utvärderingen gällde perioden –2006 och analyserade bl.a. den förda penningpolitiken , utformningen av inflationsmålet och besluts- och beredningsprocess (2006/07:RFR1). Den andra gjordes av professorerna . Den utvärderingen gällde perioden –2010 och analyserade bl.a. agerande under finanskrisen –2009 (2010/11:RFR5). , i samband med behandling av den första externa utvärderingen, beslutade finansutskottet att genomföra en extern och oberoende utvärdering av penningpolitiken. Ny utvärdering för perioden –2014 Den aktuella utvärderingen ska granska den svenska penningpolitiken . Perioden kännetecknas av efterdyningarna av det akuta skedet i den internationella finanskrisen, kris i stora delar av det europeiska banksystemet och stora svängningar i den realekonomiska utvecklingen. Perioden kännetecknas också av betydande stabilitetsåtgärder och en därav föranledd bred debatt om centralbankernas mål och medel och ansvar för finansiell stabilitet. I har debatten bl.a. handlat om huruvida penningpolitiken kan eller ska användas för att påverka den höga skuldsättningen i hushållssektorn.