rfr · H30WRFR20 · 2016-01-01 00:00:00 — Direktionen anser att det finns fördelar med att byta målvariabel från KPI till KPIF eller HIKP, vilket är inflationsmått. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN Sedan finns det ett antal remissinstanser som tycker att man bör återinföra toleransintervallet. föreslår till och med att man ska ha ett intervall på Med riktvärdet 2 skulle det då vara ett intervall från 0 till 4. När det gäller att fastställa mål ska det vara att upprätthålla prisstabilitet, då definierat enligt inflationsmålet i rekommendation 1 och med hänsyn tagen till långsiktig hållbarhet i produktion. Utvärderarna tycker också att direktionen ska ha en möjlighet att avvika från att uppnå målet , och om man gör det ska man återkomma till och berätta varför. Direktionen instämmer i stort i det. Det är ungefär den modell för den flexibla inflationsmålspolitiken som man följer. De delar också Goodfriends och uppfattning i utvärderingen om att målet för och penningpolitiken inte ska omfatta siffersatta mål för sysselsättning och produktion eller i termer av nominellt BNP. anser att det är bra med flexibilitet, men de tycker inte att ska få avvika från målet för att säkra finansiell stabilitet. tycker att det är bra att tar hänsyn till finansiell stabilitet, men det måste ske utifrån det penningpolitiska mandatet. Man får inte göra avvägningar mellan ett mål för inflationen och ett mål för finansiell stabilitet. Enligt LO är det inte kontroversiellt med ett flexibelt mål. Men det får inte motiveras diffust. Det är väldigt viktigt, enligt LO, av demokratiska skäl. kan inte och ska inte kontrollera alltför många faktorer i ekonomin. Det de vill är att målet bör vara att stabilisera såväl inflationen runt inflationsmålet som arbetslösheten runt en långsiktigt hållbar nivå. Industrifacken avråder från att förlänga tidshorisonten så att det kan gå innan målet ska vara uppnått. De tittar på det i kombination med Goodfriends och rekommendation nr 9 om att utöka ansvar för finansiell stabilitet. De menar att den kombinationen skulle innebära att får ett betydligt mer långtgående mandat och att det skapar oklarheter, som de tycker att det har varit . Sedan kommer vi in på prognoser och liknande. Rekommendation 3 är att bör ompröva sina metoder för att ta fram världsekonomiska prognoser och prognoser över räntorna i omvärlden. Flertalet instämmer i den rekommendationen. Direktionen anser att den omprövning som man efterlyser redan sker i det löpande prognosarbetet och att det är självklart att antaganden om omvärldsutvecklingen bör framgå tydligt i penningpolitiska rapporter, till exempel. anser att prognoserna över internationella räntor bör utgå från faktisk nivå och marknadens förväntningar – det är väldigt viktigt. Sedan kommer utvärderarna in på räntebanan, som tog upp. De vill att ska göra en utvärdering av räntebanan, erfarenheterna av räntebanan, och en analys av avvikelserna mellan räntebanan och marknadens förväntningar –2015. Sedan vill de att STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN man rutinmässigt även gör den här bedömningen i de penningpolitiska rapporterna. Flertalet instämmer i den rekommendationen. Direktionen anser att det kan vara dags att göra en utvärdering efter de som man har haft den här räntebanan men att man inte behöver göra det rutinmässigt. LO tycker att det är bra med en utvärdering men tycker att det är väldigt värdefullt att faktiskt publicerar en räntebana. Det ger klarhet och tydlighet, menar de, i penningpolitiken. Den som avviker här är väl . De tycker att utvärderingen visar att räntebanorna har varit kroniskt missvisande, vilket har bidragit till att reducera förtroendet för . Själva prognosen har bidragit till någon sorts illusion om att man har en hög precision i penningpolitiken. Därför menar de att bör tona ned vikten av ränteprognosen och avskaffa den. Sedan har vi en rekommendation kring växelkurssystemet. Här är remissinstanserna delade. En del anser att ansvarsordningen i valutapolitiken bör skrivas in i riksbankslagen, medan andra tycker att det räcker med den ordning som finns – den är tydlig. Riksbanksfullmäktige tar även upp frågan om åtgärder eller lån eller sådant som kan göra i valutapolitiskt syfte. Fullmäktige tycker att den typen av lån eller den här möjligheten som har bör ses över i en eventuell kommande utvärdering. Det de syftar på är väl, typ, mjuka lån till IMF och så vidare. Sedan kommer vi in på rekommendationer om finansiell stabilitet. Där är en rekommendation att man utan dröjsmål bör se till att får de rättigheter och verktyg som de behöver. Nästan alla instämmer i den rekommendationen. Direktionen tycker att det behövs en genomgripande översyn av det här ramverket. Möjligtvis kommer det att ta . Därför instämmer de i rekommendationen. Men de redovisar ett antal åtgärder som behöver vidtas om väljer att inte genomföra en sådan här utvärdering. menar att ramverket måste läggas fast skyndsamt och att det bör tas fram i eller av en särskild utredare. Det får man väl egentligen tolka som att de inte vill att det ska ingå i en kommande översyn av riksbankslagen. Riksgälden vill att målet ska förtydligas. vill, i motsats till flertalet, att det fulla ansvaret för makrotillsynen ska föras över till . får då två mål. Finansiell stabilitet bör vara huvudmålet vid konflikt. När det gäller det här med att inrätta en gemensam kommitté kan ni läsa rekommendationen själva. Direktionen vill att ramverket utreds på nytt, som vi sa tidigare. De har svårt att kommentera eller uttala sig om Goodfriends och förslag, eftersom många frågor är obesvarade. De pekar i sitt remissvar på olika sätt att organisera makrotillsynen. avvisar med kraft rekommendationen. De ser inga skäl till att de ska ta gemensamma beslut med om tillsynsåtgärder eller stabilitetsrapporter. De tycker i och för sig att stabilitetsrådet, som finns , STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN är väldigt viktigt, men det har inte fungerat fullt ut. För att få det att fungera fullt ut vill de att man tydligt definierar roll kring finansiell sta- De vill att man förtydligar det på olika sätt. De påpekar att den modell som och föreslår avvisades i Rekommendation 9 handlar om att förtydliga roll när det gäl- ler att värna finansiell stabilitet. Direktionen anser att det är väldigt viktigt. anser också att det är väldigt viktigt att roll i arbetet med att fö- rebygga och minska risker och sårbarheter i det finansiella systemet förstärks. Ni kan läsa resten själva. Tydligen går jag över tiden, för det tittas på mig. Vi kan gå till rekommendation 10, som handlar om att man behöver göra en översyn av det här ramverket . Direktionen tycker att man inte bör vänta med det utan göra det . är för tidigt, eftersom det bara blir av erfarenheter. att man kan göra det i samband med att man ser över stabilitetsrådet 2019. Goodfriend och King vill att vi här i håller utfrågningar med riks- bankschefen minst och att de vice riksbankscheferna deltar Flertalet instämmer i det. Flertalet tycker också att granskningen av penningpolitiken måste förstärkas. Sedan gäller det protokollen. De flesta instämmer inte i rekommendation- De tycker att protokollen fungerar ganska bra som det är . också lite tveksam till att komplettera protokollen med uppgifter från tidigare Direktionen tycker att man möjligtvis kan göra det. se över om det går att göra det. Sedan handlar det om att stöpa om direktionen till ett penningpolitiskt råd. Riksbanksfullmäktige svarar i och för sig inte på den frågan, men de tycker att det finns skäl att se över styrmodellen och att det bör göras i en kommande erinrar om att det, när det här startade , fanns be- redningsansvariga ledamöter i direktionen för olika områden. lite om den modell som Goodfriend och King rekommenderar. anser att riksbankschefen har fått för stor makt. inte heller riktigt säker på att ett råd skulle avhjälpa det problemet. Rekommendation 15 kan ni läsa själva. Fullmäktige tar väl rekommendat- ionen som den är tänkt. Fullmäktige tycker väl egentligen att man kan se över vilka möjligheter direktionen och fullmäktige har att vända sig till och att de bör kunna göra framställningar inom alla områden i Riksbankschef, : Jag vill börja med att rikta ett varmt tack till Goodfriend och King för utvärderingen. De har gett oss en hel del värdefulla synpunkter och förslag när det gäller penningpolitiken och synen på politik- området och i andra sammanhang. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN Detta är också ett utmärkt tillfälle för utskottet, eftersom det här bidrar med värdefulla synpunkter till oss alla som arbetar inom området, inte bara . Det kan jag stå som garant för, för det här är tredje gången som vi genomgår den här typen av utvärdering. Vi får mycket värdefull information när det gäller möjligheter att förbättra vår strategi och olika sätt att analysera både penningpolitik och finansiell stabilitet. har kommit med två inlagor, en från direktionen och en från riksbanksfullmäktige, som remissvar. Det här har vi naturligtvis lämnat in i skrift. Jag kan inte här – det är heller inte tanken eller min avsikt – gå in i detalj på de remissvaren. De finns ju tillgängliga för alla som vill läsa dem. Jag talar å direktionens vägnar. Fullmäktige har som sagt ett eget remissvar. Rent generellt instämmer vi i direktionen i flera av de rekommendationer som ges. Vi kommer att ta ställning till hur vi sedan kan gå vidare med de olika synpunkterna. När det gäller penningpolitik välkomnar vi den generellt sett positiva bedömningen av arbetet –2015. Vi håller med utvärderarna om att inflationsmålssystemet och de rättsliga ramarna med en oberoende riksbank, en oberoende centralbanksinstans, har fungerat väl. turligtvis också något som har framhållits i tidigare utvärderingar. Även om systemet på en övergripande nivå har varit framgångsrikt finns det alltid utrymme för justeringar, förstås. Man tar upp flera frågor i den här utvärderingen. Det är sådant som är väl värt att diskutera och fundera vidare kring. Det handlar framför allt om frågor som rör hur man kommunicerar kring penningpolitiken, inte om penningpolitiken som sådan. När det gäller finansiell stabilitet anser vi vid i likhet med författarna att det är angeläget med finansiell stabilitet. Kanske kan man säga att det framställs som den allra viktigaste frågan i utvärderingen. Som vi ser det finns det ett behov av att bli ännu tydligare när det gäller roll för att upprätthålla finansiell stabilitet. Det har vi också framfört . Vi är dessutom av den uppfattningen att det är rimligt att förtydliga och stärka bankens roll i fråga om att förhindra finansiell instabilitet och få bort sårbarheter i finanssystemet. Det omfattar naturligtvis också makrotillsynsområdet. Författarna av utvärderingen noterar att penningpolitiken har varit framgångsrik jämfört med de flesta föregångarna när det gäller inflationsmålet. Ett sätt att ge uttryck för det hittar man i utvärderingen. Man noterar att dagens smärre avvikelser från tvåprocentsmålet när det gäller konsumentprisindex ses som ett misslyckande. Det talar väl sitt tydliga språk om hur situationen faktiskt har utvecklats. Man kan titta på medelvärdena innan inflationsmålet inrättades. Då låg man i snitt nästan på tvåsiffriga tal. Och det var stor volatilitet i systemet. har man i snitt legat en liten bit under två. Det är betydligt mer stabilt än det har varit under tidigare tidsperioder. Men frågor som gäller det penningpolitiska ramverket kan naturligtvis, och bör antagligen också, disku- STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN Man kan alltid göra justeringar. Man kan få till förbätt- ringar i arbetssätt och metoder. Frågan om målvariabeln är en fråga som har varit föremål för diskussion . Framför allt i perioder där reporäntan förändras på ett mer omfattande sätt, så att det påverkar KPI, kan det vara väl värt att lägga tid på att överväga huruvida man bör gå över till KPIF eller HIKP för att justera. inte av den uppfattningen att direktionen bör ta slutgiltig ställning i den frågan, men det finns flera fördelar med att gå från KPI till antingen KPIF eller HIKP. Vi välkomnar i allra högsta grad en fortsatt diskussion om den frågan. tom håller vi med författarna om att en väl avvägd penningpolitik bygger på att det kan ta innan inflationsmålet uppnås. Den principen har vi med i vår nuvarande strategi. nyttjade vi också då och då den flexibiliteten i våra penningpolitiska beslut, inte minst i försök att få ned hushållens skuldsättning och andra svåra frågor som uppstod som en följd av den problematiken. Det här är naturligtvis något som har diskuterats en hel del under de senaste Vi hävdar att den typen av flexibilitet redan ingår i mandat. Vi instämmer därför i utvärderarnas uppfattning på just den punkten. Men flexibilitet kräver också tilltro till inflationsmålet. Annars blir det svå- rare att avvika från tvåprocentsmålet. Vi utnyttjar flexibiliteten då och då, som också gradvis av framför allt tre skäl. Till att börja med var det så att tidspe- rioden när inflationen hamnade under inflationsmålet drogs ut tidsmässigt – De långsiktiga inflationsförväntningarna började långt under målet – det kan man se på den bild jag visar här. penningpolitiken i omvärlden alltmer expansionistisk till sin natur. återspeglar sig och reflekteras naturligtvis i vår verksamhet också. alltså vidta mer kraftfulla åtgärder, kan man konstatera, för att upprätthålla tilltron till inflationsmålet. Jag har några kommentarer som rör frågan om kommunikation när det gäl- Det är något som också tas upp i rapporten. verkligen vara öppna och ha så mycket insyn som möjligt, som centralbanks- instans, i . Vi har information om hur vi går till väga. rapporter och protokoll. Protokoll kommer efter möten. vem som har sagt vad. Vi menar att det är en tydlig del av hur penningpolitiken genomförs, och det är en tydlig inriktning och en koppling till politiken. Det finns dock alltid utrymme för förbättringar. I tog det oss av diskussioner och funderingar innan vi började publicera repo- har vi gått ut med reporäntebanor i närmare tio års tid. talar om är alltså en diskussion som har pågått i sammanlagt . När vi har kommit till det skede som vi befinner oss i nu håller vi med om att det är fullt rimligt att det är dags att utvärdera de erfarenheter vi har vunnit av att publicera en reporäntebana. Men det är ännu lite för tidigt att säga någon- ting om var vi kan tänkas hamna och vad som blir nästa steg. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN Protokollen från direktionen anger i fullständig version vad som skedde vid mötena, med angivande av vem som har sagt vad. Det innebär, menar jag, att det är ganska lätt att granska och se hur de olika ledamöterna i direktionen och direktionen som helhet har arbetat. Men man talar också om att komplettera det med ytterligare information från olika typer av möten som vi anordnar med tjänstemän inför det avgörande penningpolitiska mötet och besluten. Vi är beredda att fundera kring detta – vi gör det också. Men vi menar inte att mötes- och sammanträdesprotokoll, med angivande av vem som har sagt vad, kan tillhandahållas från varje möte under till exempel den långa period som har lett fram till direktionssammanträdet med beslutet. Det skulle vara oerhört tidskrävande och ganska besvärligt att genomföra. Men vi är absolut beredda att fundera noga kring de frågorna och eventuellt utöka den information som vi har tillhandahållit tidigare. Då ska jag gå in på den fråga som diskuteras utförligt i utvärderingsrapporten: den finansiella stabiliteten. Den här diskussionen är oerhört angelägen eftersom det alltid är bättre att undvika finanskriser snararare än att hamna i en och sedan kämpa för att utvärdera och ta sig ur den. Detta leder då vidare till frågan om vilken roll som den finansiella stabiliteten spelar när det gäller och det som vi gör och det som vi bör ägna oss åt. Nuvarande riksbankslag är ganska vag när det gäller att definiera vad man ska och inte ska göra. Det står i princip att uppgift är att främja ett effektivt och tryggt betalningssystem. Den går inte särskilt mycket längre än så. Det vore naturligtvis värdefullt om man kunde få ett förtydligande åt ena eller andra hållet. Vad bör då en centralbank syssla med när det gäller finansiell stabilitet? Ja, till syvende och sist är det ju där som pengarna finns. Det hänger samman med att centralbankerna alltid har varit och är sista utlåningsinstans. När man har uppfyllt den rollen innebär det att man har en förståelse för vad som pågår inom finanssektorn. Man måste veta vad som sker där också under bättre tider. Annars blir det oerhört svårt att göra klart för sig vad som behövs när tiderna blir sämre. Det innebär att oavsett var tillsynen formellt ligger måste centralbanker alltid utöva någon form av tillsyn på det ena eller andra sättet. Man identifierar risker och sårbarheter. Man måste också noggrant fundera över makroekonomiska frågor och makrotillsynsfrågor. De kan enkelt kombineras med det arbete som vi gör inom det makroekonomiska området rent generellt. En annan anledning till att man bör arbeta med finansiell stabilitet är att finansiell stabilitet och penningpolitik är nära sammankopplade. Om det blir en finansiell instabilitet i något läge är det oerhört svårt att bedriva penningpolitik. kan penningpolitiken faktiskt påverka den finansiella stabiliteten och leda till en situation med finansiell instabilitet med negativa återverkningar på hela ekonomin. Det ömsesidiga beroendet försvinner inte oavsett hur vi organiserar arbetet när det gäller den finansiella stabiliteten. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN I utvärderingen noteras det att det kan vara värt att göra ett omtag när det gäller makrotillsynen och hur den är organiserad i . ramar med en hel del brister både när det gäller mål för makrotillsyn och be- träffande processer för hur man ska tilldela nya verktyg. Dessa brister gör det svårt att fatta beslut om vad man bör göra och vad man bör avstå från att göra Det i sin tur har skapat en situation där man nu löper risk att stän- digt förlora tid och halka efter i processen när det i själva verket krävs att man Därför är det viktigt att vi noga funderar över hur vi ska hantera dessa Annars blir det en skev situation på grund av att vi inte agerar tillräck- Personligen anser jag att vi redan befinner oss i det läget. Frågan är hur vi ska åstadkomma detta. De flesta av dessa åtgärder är im- populära hos någon eller några. Det finns mycket att vinna på att fatta beslut på kort sikt, därför att vinsterna står att finna på . samhälle man lever i är det alltid svårt att fatta beslut om beslutsfattande struk- turer på ett sådant sätt att saker och ting beslutas förr hellre än . Dessa brister lyfts fram i utvärderingen inklusive de inhemska bristerna. Det har ju också varit inne på. Det här är inte i linje med hur man brukar göra saker och hur man tenderar att göra saker i . europeiska systemrisknämnden har man också framfört synpunkter som inte riktigt går i linje med detta. Operativ autonomi från politiska instanser talas det omoch rätten att besluta när beslut behövs. Dessutom anser vi att de nuvarande ramarna är lite för mjuka, om man får uttrycka det så. Centrala policyinsatser på det här området kräver en starkare och tydligare struktur än vad vi har . ens mandat är helt enkelt bara en instruktion från regeringen. är rent formellt enbart en nämnd eller en kommitté. Det garanterar inte en långsiktigt hållbar situation. Ramarna måste bekräftas i lag. Vi anser också att ramarna för makrotillsynen måste hanteras, gärna i an- slutning till arbetet med riksbankslagen. Det kommer säkert att ta och kräva en hel del diskussioner. En del av dessa frågor kan man faktiskt inte avstå ifrån att hantera. Om man tittar på hushållen som lånar för mycket och på skuldsättningen som ökar så snabbt är det brådskande att utan dröjsmål får de befogenheter man behöver för att det ska bli möjligt att förr hellre än senare komma till ett beslutsfattarläge. Finansminister (S): Tack så mycket för möjligheten att få komma hit. Tack också för den utmärkta rapporten. Jag vet att den har blivit Med tanke på det utmärkta resultat som ni har uppnått välkomnar jag förstås diskussionen som vi har just nu och möjligheten att titta på det här . Jag ska prata lite om några delar och i huvudsak fokusera på det som mer Om jag inleder med bakgrunden är det nu riksbankslagen re- Det var inte bara den lagen som reformerades, utan i början av 90- STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN talet fick vi också ett nytt ekonomiskt, -politiskt ramverk i flera olika dimensioner. Men den självständiga var ju en väldigt viktig del av detta. Det är klart att det under dessa finns en rad saker som har förändrats och som också har påverkat hur det ekonomisk-politiska ramverket är utformat. Något som har påverkat hur vi ser på den ekonomiska politiken är ju den stora finanskrisen –2009. De efterverkningar och störningar som finanskrisen har haft när det gäller den realekonomiska utvecklingen har varit både större och mer långsiktiga än vad man tidigare kanske hade trott, vilket också har påverkat inflationsförväntningarna i ekonomin. Det har lett till stora utmaningar för riksbanker, eller centralbanker, runt om i världen. Finanskrisen har också lett till att det har uppstått en diskussion om hur man i penningpolitiken ska beakta frågan om finansiella störningar eller finansiella obalanser och vilka effekter som de kan få på inflation, produktionen, sysselsättning och arbetslöshet. Inflationen, liksom inflationsförväntningarna, har ju förändrats, eller sjunkit rejält, från det att reformen genomfördes framtill . Man kan sammanfatta det med att det att ha en självständig riksbank för att få ned inflationen har uppenbart varit mycket verkningsfullt. En del säger kanske att det har varit mer verkningsfullt än vad man hade kunnat förvänta sig. Det är också viktigt att ha med sig att en avvägning mellan inflationsmål och behoven av att stödja mål för den allmänna ekonomiska politiken har under dessa visat sig vara än viktigare än vad man tänkte sig när man diskuterade den självständiga . Det är också en viktig fråga att lyfta fram i det här sammanhanget. Något annat som har hänt är att en del av förutsättningarna för den ekonomiska politiken har förändrats, inte minst efter finanskrisen. Många länder har infört nya regleringar för att motverka uppkomsten av finansiella obalanser och också minskat konsekvenserna av dessa kriser. Det gör att vi har fått ett nytt politikområde, nämligen makrotillsynspolitiken. Syftet med den är att motverka finansiella obalanser. Här har regeringen i gett huvudansvaret för makrotillsynsinstrumentet till , och det var i bred politisk enighet som man beslutade om det. Något annat som har hänt är att vi har ett nytt ramverk för hantering av banker i kris. Det har beslutats på EU-nivå, och denna lagstiftning har också implementerats i . Här har regeringen beslutat att utse Riksgälden som resolutionsmyndighet. Både utvärderarna och andra aktörer har påtalat att det finns en otydlighet kring gränsdragningen mellan dessa politikområden och ansvar för finansiell stabilitet. Mot bakgrund av det har ju finansutskottet aviserat att det ska tillsättas en utredning, och jag ser många poänger med det. Jag tänkte i huvudsak fokusera på två rekommendationer som är de två rekommendationer i rapporten som hamnar närmare det som regeringen sysslar med. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN Det ena är att bör få de makrotillsynsverktyg som den behöver för att främja finansiell stabilitet. Det andra är att förtydliga Riksban- kens roll för den finansiella stabiliteten. tilldelades huvudansvaret för makrotillsynen 2014 ge- nom en bred politisk överenskommelse om att det var den mest lämpliga åt- Efter det har vidtagit flera olika åtgärder för mak- Det handlar om att höja kapitalkravet, att höja riskvikterna för