rfr · H30WRFR27 · 2016-01-01 00:00:00 — offentliga utfrågning om familjerätten är i takt med tiden Riksdagstryckeriet, , 2016 anordnade en öppen utfrågning i om familjerätten är i takt . I det följande redovisas programmet, en utskrift av de stenografiska uppteckningar som gjordes vid utfrågningen och de bilder som visades av föredragshållarna under deras presentationer. Program för civilutskottets offentliga utfrågning om familjerätten är i Stenografisk utskrift från den offentliga utfrågningen.................................... Bilder som visades av föredragshållarna under den offentliga Program för civilutskottets offentliga utfrågning om familjerätten är i takt med tiden Tidpunkt: –11.30 Plats: Förstakammarsalen, , professor i civilrätt, , juris doktor , professor i civilrätt, , adjungerad professor, , advokat och universitetslektor i civilrätt, Frågor från utskottets ledamöter , civilutskottets vice ordförande Stenografisk utskrift från den offentliga utfrågningen Ordföranden : Hjärtligt välkomna till civilutskottets offentliga utfrågning på temat ”Är familjerätten i takt med tiden?”. Jag heter och är ordförande i civilutskottet. På min högra sida sitter , vice ordförande i utskottet, och på min vänstra sida sitter , kanslichef. verksamhet består till stor del av att bereda ärenden och lämna förslag till de betänkanden som utgör underlag för beslut. Vid sidan av ärendehanteringen pågår ett kontinuerligt arbete med uppföljning och utvärdering samt forskning och framtidsfrågor. Detta är den tredje utfrågning som vi anordnar under den här valperioden. Vi har tidigare haft en utfrågning som handlade om konsumtion på kredit och en annan om unga vuxnas möjlighet att finansiera sitt eget boende. Dagens utfrågning är en del av utskottets arbete med forsknings- och framtidsfrågor, och den handlar om familjerätt. Grunden för den svenska familjerättsliga lagstiftningen lades i ett samhälle som såg annorlunda ut än . En fråga som aktualiseras är om familjerätten är i takt . För att få denna fråga belyst har utskottet till dagens utfrågning bjudit in många framträdande forskare och en erfaren advokat. Det är glädjande att ni har kommit hit . Utfrågningen inleds med att fem talare ger sin syn på dagens tema. Efter en kort paus ges ledamöterna möjlighet att ställa frågor till de inbjudna talarna. Det som sägs under dagens utfrågning upptecknas, och det kommer att publiceras i en rapport från . Utfrågningen spelas även in och visas såväl på som på . Eftersom vi har begränsad tid till vårt förfogande vill jag vädja till er och framhålla vikten av att alla talare håller sin talartid. Jag kommer att harkla mig lite när den utsatta tiden närmar sig. Jag ska själv föregå med gott exempel och runda av för att lämna ordet till dagens första talare, . Hon är professor i civilrätt vid och ska tala om makar och deras förmögenhetsförhållanden. , professor i civilrätt, : Ärade utskottsledamöter! Damer och herrar! Stort tack för inbjudan! Jag tycker förstås att detta är ett angeläget ämne. Familjerätten berör många i praktiken, på riktigt. 3,3 miljoner av befolkning är gifta. gifter sig ungefär 50 000, mellan 20 000 och 25 000 skiljer sig och för några fler, mellan 25 000 och 30 000, blir äktenskapet upplöst genom dödsfall. Siffrorna har i detta avseende stabiliserats – det har STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN varit så här ungefär. Det finns goda skäl att fundera över om vi har den familjerätt vi vill ha. Det finns massor av frågor att diskutera, men jag har till mitt förfogande. Jag kommer att ta upp några av dessa frågor. Som ni redan vet har vårt system rötter ungefär . Systemet går ut på att under äktenskapet är vardera make självständig, och var och en äger sin egendom. finns det en ömsesidig underhållsskyldighet mellan makarna – man ska leva med samma standard. Vid äktenskapets upplösning träder giftorätten i kraft. Då ska nämligen makarnas samlade tillgångar, efter avdrag för skulder, delas lika såvida inte viss egendom varit enskild. Det motiv man framfört för denna omfattande delningsrätt är den familjegemenskap med en sammanflätad ekonomi som typiskt sett uppkommer i ett äktenskap. Vi gjorde en omprövning av delningsrätten och kom fram till att den skulle fortsätta att vara likadan. Det är svårt att veta vad som är mitt och ditt. Då är det enkelt att dela allt. Vi har tyckt att det blir ett rättvist resultat, och det innefattar ett skydd för svagare part. Det har definitivt hänt mycket , men även under de senaste 35–40 åren. Vi har fått ett ökat ekonomiskt välstånd, en annan hantering av familjen – vem tar hand om barnen? – och ett ökat antal skilsmässor. Frågan är om giftorätten ska vara så omfattande. Ska vi dela allt? Den internationella trenden är att detta ifrågasätts. Det finns förslag på förändringar. I exempelvis genomförde man en ändring som innefattar att grunden är likadelning, men värden som fanns vid äktenskapets ingående samt vad man erhållit genom arv, gåva och testamente undantas från delningen om det är skäligt. Detta låter rimligt, men hur har det blivit? Det har uppstått massor av konflikter. Raljant kan man säga att det man vinner på att ifrågasätta likadelningen brukar gå till advokatarvoden. I har man alldeles haft en äktenskapsutredning (æg- teskabsudvalg). Ett av förslagen är att utforma giftorätten på ett annat sätt. Den ska byggas upp successivt. Såvitt jag har förstått är det ett ganska omdiskuterat förslag, och det är mycket oklart om det kommer att genomföras. I min egen forskning har jag funderat en hel del över detta. För att kunna ta ställning har jag gjort en del empirisk forskning. Jag ville ta reda på vad som händer när makar skiljer sig. Hur gör de? Jo, de allra flesta som skiljer sig gör en bodelning, och de gör det utan att blanda in en jurist. av alla som skiljer sig frågar inte ens en jurist. Så det här med enkla regler kan vi sätta ”check” för. Det intressanta är att de flesta är nöjda: av makarna i samma par, alltså både kvinnorna och männen, säger att de är nöjda. Det gäller särskilt om de delar lika. Om man inte delar lika börjar resultaten plötsligt skilja sig åt. Då blir män ännu nöjdare: av männen är nöjda, men av kvinnorna. Detta väcker förstås frågor, bland annat om ekonomisk jämställdhet. Vi är inte riktigt där . Kvinnor har en betydligt mindre förmögenhet än män. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN kanske inte är bodelningsreglerna som ska styra detta, men vad är effekten av äktenskapet och vad är annat? Hur skapar vi ett skydd för en svagare part? ska det se ut i dagens samhälle? Sammantaget tycker jag att grunden i det system vi har funkar ganska bra. Det är enkelt och konfliktdämpande. Vid en skilsmässa finns det så mycket att bråka om, och det blir så mycket elände. Om dessa regler är enkla och tydliga får vi vinster på andra plan. Icke desto mindre finns det saker som kan ifråga- finns det regler där man justerar likadelning. fråga sig om de jämkningsregler som vi har i 12 kap. 1–2 § ska se ut som de 1 § innebär att vid framför allt ett kort äktenskap kan man jämka. tiken finns inga äktenskap som har definierats som korta. vara högst inklusive föregående samboende. Utifrån min empiri vet jag att de flesta som gifter sig har varit sambor innan i ungefär . att vi ser oss om i samhället för att märka det. De flesta är gifta . Vi har bara långa äktenskap. Utrymmet för att använda jämkningsregeln är Här finns det nog skäl att fundera över om det verkligen ska vara så här. Ska vi ha en regel som den i 12 kap. 2 § som sätter hela giftorätten ur spel, om bara efterlevande make säger att det ska vara så? Vad är giftorättens grund? Vad är det som gör att man ska dela lika, och vad kan motivera ett undantag? Jag tycker att det finns skäl att fundera över Ett annat skäl är att vi faktiskt delar för lite i ett avseende, och det gäller Vi har också här förändringar i samhället med en åldrande befolkning. Vi kommer att vara beroende av våra pensioner under När regelsystemet utformades i början av 1900- talet hade vi folkpension, och det var lika för alla. Det spelade ingen roll om vi delade eller inte. Successivt har vi byggt upp ett system som har allt starkare samband med vilka inkomster man har. Grunden i äktenskapsrätten är att pensionsrättigheterna är giftorättsgods och alltså borde delas. Men en speciell regel i 10 kap. 3 § innebär att de ofta Allmän pension undantas alltid, tjänstepension undantas väldigt ofta medan privat pensionssparande delas. Avdragsrätten för privat pensionsspa- rande är borta. Vi har successivt förstärkt sambandet mellan inkomst och pension. komsten avgör numera våra pensioner. Vi vet att löner skiljer sig mellan kvin- nor och män. Framför allt är det deltidsarbete som innebär att man får en sämre En tredjedel av alla kvinnor jobbar deltid. Det förutsätter mer eller mindre att man lever i en tvåsamhet. Dagens system innebär att om makar har kommit överens om att en av dem ska jobba deltid och de sedan skiljer sig är det den deltidsarbetande maken som på ålderns höst får bära konsekvenserna av deras gemensamma beslut. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN var utgångspunkten för pensionsreformen att man skulle dela lika. Det blev inte så. Man låste sig alldeles för tidigt vid fel metod, och då klarade man inte av att identifiera detta. Den internationella trenden är definitivt att man ser över dessa regler. Fler och fler system innefattar regler om delning. Det avskaffade pensionsavdraget har lett till löneväxling – det har exploderat. Löneväxling innebär att man växlar lön till pension, och det ska bara utnyttjas av den som har höga inkomster – minst 7,5 inkomstbasbelopp. Det innebär var femte man men bara var trettonde kvinna. Detta gör man för att gynna familjen och sig själv. Men om äktenskapet spricker är det en part som tar med sig en större del. Ett annat område som kan hänga samman med hur vi vill att det ska se ut är frågan om det är giftorättens omfattning vi ska diskutera eller om det är makars avtalsfrihet, som också är en av nyckelfrågorna. Det finns ju begränsade möjligheter att ingå familjerättsliga avtal enligt 9 kap. 13 §. Man kan skriva äktenskapsförord och i det klassificera egendom som enskild eller giftorättsgods. Ska det delas eller inte delas? Detta är mycket begränsat i svensk rätt. Kan vi inte göra som i andra länder och till exempel säga att om vi skiljer oss delar vi inget, men om en make avlider delar vi lika? Man kan även öka på eller skriva att ett visst förhållande ska gälla , och sedan upphör avtalet automatiskt. Detta får vi inte göra i svensk rätt. Det finns massor med frågor om avtalsmöjligheter. Vi vet inte vad som gäller när det handlar om underhållsbidrag och avtal om mahr (islamistisk brudpenning). Och vilken inverkan får aktieägaravtal på bodelning? Jag hade tänkt att tala lite kort om gemensam bostad, men det hinner jag inte . Här har vi en mycket teknisk fråga som handlar om huruvida vi vill ha kvar denna regel och om den i så fall är effektivt utformad. Avrundningsvis: Vi har massor med människor som i enskilda fall berörs av familjerätten. Det gör att det finns ett särskilt behov av att se till att reglerna är i takt . , juris doktor: jag vill börja med att tacka för förtroendet att ha blivit inbjuden hit för att berätta om det rättsliga skyddet för sambor i takt med sin tid. Anledningen till att jag ska tala om detta är att jag disputerade med en avhandling med titeln som sambo: En civilrättslig studie av det rättsliga skyddet för sambor och om det är i takt med sin tid. Mina slutsatser i avhandlingen bygger till stor del på en empirisk studie som jag genomförde inom ramen för min avhandling. Studien genomfördes i samarbete med SCB och hade till syfte att undersöka hur samboförhållanden gestaltar sig och vilka behov och önskemål sambor har när det kommer till vilka ekonomiska rättsverkningar man önskar ska följa av samlevnaden. Jag tänkte helt enkelt börja med att presentera en rad resultat från studien för er. Inledningsvis ska jag dock nämna att eftersom det inte finns något register över vilka som är sambor var det både ogifta och ensamstående kvinnor STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN och män som deltog i studien. Alla som deltog fick svara på ett antal frågor rörande bland annat sina kunskaper och åsikter om lagen. Sedan fick de som var sambor vid frågetillfället besvara ytterligare ett antal frågor. är det näst intill lika många sammanlevande par som är sambor som När jag genomförde studien var av samtliga sam- manlevande par sambor, vilket i reella tal motsvarar ca 1,8 miljoner sambor i Resultaten ni ser i det diagram jag visar här visar att det har skett en markant ökning av andelen sambor bara under . Vilka är då egentligen sambor ? Det kan man fråga sig. med att se på vilka åldersgrupper som är sambor. Vi kan se att sambor numera förekommer i alla åldersklasser. Visserligen minskar andelen sambor i relation till högre ålder, men samboförhållanden är näst intill lika vanliga i åldersgrup- pen 30–som bland de allra yngsta som deltog i studien. Samboförhållanden har kommit att bli alltmer långvariga. Det är en faktor som till exempel påverkar graden av ekonomisk sammanflätning mellan par- Som ni ser i diagrammet har lite drygt hälften av alla samboförhållanden varat i mindre än och hälften . Så många som har varat längre än . I förarbetena till sambolagen framgår att samboförhållanden i de flesta fall betraktas som ett förstadium till äktenskap eller som något slags prova-på-pe- Det är dock ytterst få sambor som kategoriserar sin relation på ett sådant De flesta förefaller att se väldigt seriöst på sin relation, och man har en ambition att fortsätta att leva tillsammans. En annan omständighet som visar att många sambor är seriösa med sitt sam- boförhållande är att många väljer att bilda familj tillsammans. alla sambor lever ihop med barn i hushållet, varav har gemen- Av annan statistik vet vi att ungefär hälften av alla barn som föds När man diskuterar lagstiftning som berör ekonomisk familjerätt är förstås en väsentlig faktor att ta hänsyn till hur parternas ekonomiska gemenskap ge- Jag har sammanfattat en del resultat som berör just denna fråga. studien framgår att av alla sambor har gemensam ekonomi. riteten av alla sambor delar lika på utgifter kopplade till det gemensamma bor i en ägd bostad, det vill säga en villa eller bostadsrätt, varav har införskaffat bostaden tillsammans för gemensamt bruk. Bostaden utgör alltså samboegendom. Men även i de fall bostaden inte utgör samboegendom och där den person som inte står som ägare till bostaden inte har någon rätt till bostadens värde vid till exempel en separation är det ändå många som delar lika på renoveringskostnader för bostaden. som bör nämnas är att kvinnor fortfarande står för en större andel av förbruk- Det här är som sagt bara ett utdrag av all statistik jag har fått fram. vill försöka visa är att många personer i vårt samhälle är sambor och att en stor del av dessa personer lever sina liv på ett likadant sätt som många gifta personer när det kommer till social och ekonomisk gemenskap. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Som ni här inne säkerligen redan vet är det stor skillnad juridiskt mellan att vara gift och att vara sambo. Anledningen är att samboförhållanden gestaltade sig på ett helt annat sätt då sambolagen infördes . Många sambor var då unga. Samboförhållanden betraktades som ett förstadium till äktenskap, och den ekonomiska gemenskapen mellan parterna var begränsad. En annan orsak som ledde till att lagen begränsades till just ett minimiskydd, som man säger i förarbetena, var och är fortfarande att samboförhållanden ingås utan något avtalsmoment mellan parterna. I förarbetena till lagen betonas dock starkt att det är viktigt att allmänheten, och då förstås särskilt sambor, informeras om vilka rättsverkningar som följer av ett samboförhållande så att de som är sambor och i behov av ett förstärkt skydd skaffar det på egen hand. Studien visar dock att det är ytterst få sambor som har förstärkt det rättsliga skyddet för varandra på egen hand. har upprättat någon form av avtal mellan varandra, och har upprättat ett testamente till förmån för sin sambo. Är det då för att sambor inte vill ha ett mer omfattande rättsligt skydd som de inte har rättshandlat på egen hand? Svaret på frågan är ett ganska tydligt nej. Om man tittar på vad urvalsgruppen för min studie har svarat på vad de tycker ska delas lika vid en separation ser man att tycker att man ska dela som man gör , medan tycker att delningsreglerna ska omfatta all egendom som har införskaffats under samboförhållandet. Om vi ser på vad samma urvalsgrupp tycker ska hända vid dödsfall ser vi att anser att sambor bör ärva all eller viss egendom av varandra. Om man frågar sambor själva skulle så många som välja att låta registrera sitt samboförhållande för att på så sätt erhålla äktenskapets rättsverkningar om det fanns en sådan möjlighet. Men det är väl bara för sambor att gifta sig om de önskar ett heltäckande juridiskt skydd med mer omfattande bodelningsregler och en legal arvsrätt? Detta giftermålsargument har jag själv hört när jag har presenterat min forskning. Det är också någonting som betonas i förarbetena. Varför gifter sig då inte sambor? Den främsta faktorn är ekonomi. Många sambor tror att de kommer att gifta sig , men man vill vänta till det rätta tillfället när man har både råd och tid med det bröllop som man önskar sig. Låt mig kort sammanfatta vad jag har kommit fram till i min avhandling. Samboförhållandena gestaltar sig på ett annorlunda sätt än när sambolagen infördes. Den sociala och ekonomiska gemenskapen mellan sambor är betydligt mer omfattande . Det har framkommit att det är ytterst få sambor som förstärker det rättsliga skyddet för varandra på egen hand, vilket till stor del kan förklaras av kunskapsbrist men också av att sambor inte diskuterar denna typ av frågor med varandra. Dessa omständigheter medför att de flesta sambor inte har ett rättsligt skydd som motsvarar deras behov eller önskemål i händelse av att samboförhållandet upplöses genom en separation eller ett dödsfall. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN , professor i civilrätt, : Ärade utskottsledamö- Även jag får tacka för tillfället att få komma hit och tala om någonting som jag tycker är viktigt. regler är ett område inom familjer- ätten som har varit föremål för kontinuerlig reform under de senaste decenni- Målsättningen har varit att stärka barnets ställning och att främja barnets Men det är svårare att få grepp om vad det egentligen betyder, inte minst när vi talar om barns rätt till föräldrar. Olika synsätt förs fram i olika samman- Klart är att reformerna har handlat om att anpassa reglerna till en förändrad samhälls- och familjebild. Det har helt enkelt handlat om att se till att regle- ringen i någon mening är i takt med sin tid och till barnets bästa. har inneburit att förhållandet mellan barn och föräldrar alltmer har kommit att beskrivas som en social relation snarare än ett förhållande grundat på genetiskt Flera exempel kan nämnas. Reformerna om vårdnadsreglerna har syftat till att göra det möjligt för en växande skara särlevande föräldrar att ha ett fortsatt gemensamt vårdnadsansvar för sina barn. Regler om boende och viss sjukvård gör det möjligt att fatta för barnet viktiga beslut utan att behöva upplösa det Växelvis boende har blivit mycket vanligt, och under- håll till barn påverkas av umgänge. Regelsystemets viktigaste uppgift är att underlätta för barnet att ha en god och nära relation till sina föräldrar oavsett om båda bor med barnet eller inte. Liknande synsätt ligger bakom den senaste reformen av föräldraförsäk- ringen, som från anger att av föräldraledigheten är reserverad för vardera förälder. Lagändringen är enligt propositionen moti- verad av barnets behov av en nära kontakt med båda sina föräldrar. till föräldrarna har blivit viktig när vi talar om föräldraskapets rättsverkningar och vad som är barnets bästa. En nära och god kontakt med föräldrarna ger förutsättningar för en god uppväxt. En fråga som inte på samma sätt har varit föremål för en målmedveten re- form är reglerna om fastställande av vem det är som är förälder. Här är det i stället enstaka företeelser som har tilldragit sig uppmärksamhet. kan nämnas olika tekniker för assisterad befruktning med donerade könsceller som gradvis har accepterats, och användningen har utvidgats. skett när behov har förelegat. Viljan att bli förälder och ett socialt föräldraskap har i vissa fall givits före- träde vid utpekandet av de rättsliga föräldrarna. Men oftast är det fortfarande en syn på föräldraskap som en av naturen given egenskap som styr. förälder är det bästa för barnet, menar man. Det väcker frågor i när det är föräldraskapets sociala sida som ganska konsekvent lyfts fram. därför se över hela regleringen av fastställande av föräldraskap i ett samman- hang för att tillförsäkra barnet föräldrar. Hur ska vi se på moderskap efter surrogatarrangemang, styvföräldrar, ex- tramammor och bonuspappor? Vad är det som kännetecknar en förälder, och STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN vad kännetecknar en far? Det är den sista fråga som jag vill lyfta fram här, men det finns många andra frågor i sammanhanget. En majoritet av alla barn som föds i föds av en ogift mor. Faderskapet till dem fastställs genom bekräftelse eller dom. Huvudregeln för vem som ska utpekas som rättslig far framgår av 1 kap. 5 § , som anger att en man ska fastställas som far om det genom genetisk undersökning är visat att han är far. Den regeln går tillbaka på lagar som infördes för ganska precis – 1917. Då visste man inte någonting om genetiskt släktskap, men i takt med att tekniken för medicinsk faderskapsdiagnostik har utvecklats har vi blivit allt bättre på att fastställa vem som är ett barns genetiska far, och vi gör det också. Utvecklingen av reglerna rörande rättsligt föräldraskap präglas alltså av två emellanåt ganska motstående ambitioner: å ena sidan ett allt starkare betonande av det sociala föräldraskapet, relationen mellan förälder och barn, å andra sidan betonandet av att föräldraskap, i synnerhet faderskap, är en genetisk egenskap. När det gäller faderskap har synsättet på föräldraskap som en social relation inte riktigt slagit igenom. Om ett barn föds av ogift mor ska faderskapet fastställas i överensstämmelse med genetiskt släktskap – någonting som är en ganska enkel procedur. Men den på det sättet utpekade fadern har i motsats till den gifta fadern inte del i ansvaret för barnet. Han är inte någon självklar social far. Ska han ha del i vårdnadsansvaret för barnet måste han ha mammans samtycke. Får han inte det är domstolsförhandling enda alternativet. Det kan inte uteslutas att den ordningen har bidragit till de senaste årens ökning av antalet vårdnadsmål i domstol. Många pappor vill ta ansvar för sina barn. Den rådande ordningen innebär också att många föräldrar väljer att inte ha gemensamt vårdnadsansvar från barnets födelse för att på det sättet låta mamman ta hela föräldraledigheten. En pappa kan också själv välja att inte ta del i ansvaret. Lagen utgår ju från att han inte ska ha det. Barnets rätt till en förälder har därmed ett ganska svagt skydd. En liknande situation kan uppstå för barn som har tillkommit genom surrogatarrangemang i utlandet. Om barnet ska ha två föräldrar är den ena, ofta mamman, hänvisad till adoption av makes barn för att uppnå ett gemensamt föräldraskap. En sådan adoption kräver samtycke från den andra föräldern. Utan samtycke ingen adoption. Och något tvång att adoptera finns inte. Att rättsligt föräldraskap ska grundas på genetiskt släktskap innebär också att faderskap kan hävas om det saknas DNA-gemenskap. Det är fadern och barnet som kan föra talan om hävande av faderskap. Men det underåriga barnets talan förs av barnets vårdnadshavare eller en för ändamålet förordnad god man.