rfr · H30WRFR12 · 2016-04-18 00:00:00 — värld vi lever i kan vi inte utesluta att köpa utländska värdepapper. annat sätt att uttrycka detta. Det innebär ju också en teknik för att skapa mer svenska pengar och därigenom få upp inflationstakten. Summan av det som sker , och det påpekade också , leder till en globalt väldigt expansiv penningpolitik. Det bör leda till att inflat- Den bedömning vi har gjort är dock att det är bättre att vara aktiv än att bara vänta och se vad som händer runt omkring oss. Vice riksbankschef : har redan sagt mycket somjag håller med om, så jag ska välja lite selektivt bland saker att svara på. fråga om riskerna med minusränta. Det knyter också an till frågorna omlägsta gränsen. Precis somdu säger kan det börja uppstå lite märk- liga fenomen när reporäntan är negativ. Du nämner detta med tidiga inbetal- ningar av skatt, som eventuellt beror på att man får högre ränta på skattekontot än på vanliga bankkonton. finns det förstås bankkonton med insättnings- garanti som ger högre ränta än . Det är alltså inte självklart att det är detta som det beror på. Vi är medvetna om att det kan uppstå beteendeförändringar när vi kommer in på väldigt låga räntenivåer. Vår bedömning har varit att det har fun- gerat bra ned till – 0,35. Sådana förändringar har varit på marginalen, på sin När vi nu har sänkt till – 0,50 är vår initiala bedömning att det är på Åtminstone finns det inga påtagliga makroekonomiska risker. risker finns det förstås, för det är osäker terräng, men sannolikt är vi inte nere på sådana nivåer där detta verkligen börjar bita. Detta är också ett av skälen till att vi har gått ganska brukade vi förändra reporäntan i steg om 25 punkter, har vi dock tagit mindre steg, och det beror på att vi inte har varit nere på dessa nivåer förut, och vi vet att det kan uppstå nya fenomen som vi inte riktigt hade förutsett. Därför tar vi små steg, och sedan gör vi en ny utvärdering och ser om det går att sänka ytterli- Det finns ingen hård nedre gräns för räntan, utan det är en avväg- ning mellan olika faktorer. Det handlar om beteendeförändringar. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN faktor som väger in är genomslaget på marknadens utlåningsräntor och växelkurser. Vi får också fundera på om det finns olika sätt att förändra reporäntan. På det penningpolitiska mötet signalerade vi också att vi ser över vårt styrsystem, alltså det sätt på vilket vi implementerar räntan på marknaden. Man kan tänka sig att man kan försöka påverka olika marknadsräntor på olika sätt, just för att kunna komma runt olika tekniska problem som kan börja uppstå när man kommer ned på väldigt låga nivåer. Kanske kan man på detta sätt sänka viktiga marknadsräntor ytterligare en liten bit. Jag kan också säga något om frågan om inflationsmålet och om vi kan göra det mer flexibelt. Som sa tycker vi att vi har ett väldigt flexibelt inflationsmål. Vi försöker inte få KPI-inflationen att bli precis . Det är helt naturligt att inflationen kan avvika ganska mycket, flera procentenheter, från inflationsmålet. Det kan vara okej. Det som inte är okej är om inflationen avviker alldeles för mycket och ensidigt från inflationsmålet. Låt oss anta att vi backar och då kunde se att underliggande inflation låg i svensk ekonomi medan KPI-inflationen var negativ. Då var inflationsförväntningarna på väg nedåt, och förtroendet för inflationsmålet diskuterades. Arbetsmarknadens parter kanske inte längre tar inflationsmålet för givet. Om vi kommer i ett läge där en sådan trend förstärks och vi får ännu lägre inflationsförväntningar och ett svagare förtroende för inflationsmålet kommer det att leda till stora problem för svensk ekonomi, och det kommer att börja leda till att penningpolitiken, trots att vi har en låg styrränta, blir mer åtstramande. I ett sådant läge kommer arbetslösheten att börja stiga, sysselsättningen blir lägre, tillväxten hämmas och så vidare. Den utvecklingen vill vi undvika. Då gäller det att agera , och då kan man inte vara för flexibel. Då måste man se till att inflationen börjar röra sig åt rätt håll. Där tycker jag att vi var , och då kan man inte vara mer flexibel. har vi sett att inflationen har stigit. Inflationsförväntningarna har stabiliserats och börjat röra sig åt rätt håll. Svensk konjunktur går väldigt starkt. är vi alltså inte riktigt i samma läge som . Jag skulle dock inte säga att vi är på säker mark . Inflationsmålet, sådant det är utformat, är lite ifrågasatt. Förtroendet för inflationsmålet är också delvis skadat. Det är fortfarande väldigt viktigt att vi fortsätter att få en positiv utveckling för inflationen, så att vi verkligen ser att inflationen etablerar sig , som är vårt inflationsmål. Detta betyder inte att vi ska se till att inflationen blir prick , men hur flexibel man kan vara beror lite på vilket läge man befinner sig i. (V): Jag tänkte återkomma till frågan om valutainterventioner. Riksbankschefen fick delegation på att intervenera på valutamarknaden med målsättningen att kronan inte ska förstärkas för snabbt STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN gentemot andra valutor. Men valutaintervention är rätt riskfyllt och bör använ- das med stor försiktighet. Risken finns också att hedgefonder börjar spekulera mot och att det påverkar effekterna av valutainterventioner. Den långvariga effekten av valutainterventioner är ganska liten, och det kanske inte ger någon effekt på inhemska priser. Kostnadens storlek kan dock Vi kan se att balansräkningen för centralbank ökade från fråga gäller vad som är gräns. Vad finns det för limit för beslut Den andra funderingen jag har handlar om vilken påverkan det kan ha på Det kan också påverka vår export. Alla de nordiska grann- länderna är viktiga exportländer för , men här tänker jag särskilt på Om det skulle ske en förstärkning av den svenska kronan gentemot den norska kronan skulle det kanske komma att innebära en minskad svensk ex- har en exportekonomi som i mångt och mycket liknar vår. skulle en valutaintervention från svensk sida kunna uppfattas som ett försök att konkurrera ut finska företag. Vilka analyser gör här, och vilken hänsyn tar man till de nor- diska grannländerna och deras valutor när man gör planer för eventuella valu- (L): Det är en ganska spretig bild ni målar upp i rapporten och som framgår av protokollet. Å ena sidan är det osäkerhet i vår omvärld och en förväntan på att ECB ska agera som gör att majoriteten i direktionen landar i att man ska vara proaktiv. Å andra sidan ser man stigande inflationsförvänt- närmar sig förväntningarna . I den bilden lig- ger också att den underliggande inflationen är . Med det beslut som majoriteten i direktionen har tagit betyder detta att Sve- rige kommer att ha en realränta på –2,i ett läge där vi har högt re- sursutnyttjande i ekonomin. Direktionen landar i slutsatsen att inflationsmålet Min fråga är: Hur mycket tidigare når målet med den här räntesänkningen jämfört med om vi skulle hålla räntan oförändrad? Min andra fråga berör något helt annat. I presentationen är en omständighet eller ett scenario ni ska titta vidare på konsekvenser av den tudelade arbets- Jag skulle vilja höra lite resonemang och tankar om vad den tude- lade arbetsmarknaden innebär. Om inget görs när de många nyanlända ska ut på arbetsmarknaden, vad får det för effekter på penningpolitiken? (KD): Ordförande! Mycket är redan avhandlat, men jag vill återgå till en av de cirklar som hade kryssat över, med innebör- den att vi inte längre har ett svagt resursutnyttjande. Vi ser hur tillväxten ökar. Vi ser att sysselsättningen ökar och att vi är i början av eller på väg in i en STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN I normalfallet skulle, som ni nämnde, detta innebära en åtstramande penningpolitik. Om man nu sänker räntan när vi är på väg in i eller befinner oss i en högkonjunktur, hur ska vi då kunna hantera en eventuell lågkonjunktur, som ju mycket väl skulle kunna inträffa innan styrräntan är uppe ? Min andra fråga berör det som är väl känt om hushållens skuldsättning och de skenande bostadspriserna. Ni har ju berört det ämnet och återkommit till de åtgärder och förslag från som är väl kända. finns det rapporter om att bostadsmarknaden just nu skulle ha planat ut. Detta ska man inte dra för stora växlar på så här tidigt, men hur är er bedömning av läget och er prognos kring detta? En förklaringsmodell som har nämnts är att bankerna redan har börjat tilllämpa ett hårdare amorteringskrav i praktiken. Det skulle vara intressant att höra er bedömning av läget. Riksbankschef : Jag börjar med fråga om valutainterventioner och om det finns någon gräns för det. Det får vi se! När det gäller grannländerna är det viktigt att betona att vi har sagt att syftet med detta inte är att försvaga den svenska kronans växelkurs. Syftet är att undvika en alldeles för snabb appreciering. Det är något helt annat. Vi lever i en osäker värld där vi inte kan veta vad som sker runt omkring oss och där vi behöver vara beredda på både det ena och det andra. Omvi bedriver en extremt expansiv penningpolitik och omECB och grannländerna också gör det bör det rimligtvis förr eller senare leda till att samtliga dessa länder får upp inflationstakten till eller något där i närheten, även om det är väldigt ovanliga och annorlunda tider. Men vi kan inte ändra på verkligheten. Vi måste se verkligheten som den är och försöka agera därefter så gott vi kan. Frågan vad som skulle ha hänt om man inte hade ändrat räntan med 15 punkter vill jag besvara med: Inte mycket. i ränteförändring är naturligtvis inte mycket. I närtid sker det i vart fall inte mycket som en följd av det. Hade inte räntan sänkt hade kanske inflationsökningen till dröjt något, men inte mycket. var dock bedömningen att det är bättre att förekomma än att förekommas – det pågår ju processer runt oss också – och detta var framför allt något vi gjorde för att hantera risker i vår omvärld, så att det inte skulle bli ännu jobbigare för oss i att få upp inflationstakten till . Detta med en tudelad arbetsmarknad är inte en penningpolitisk fråga annat än i den meningen att man vid en viss nivå av lägsta arbetslöshet inte kommer så värst mycket lägre, oberoende av hur penningpolitiken ser ut. Framför allt handlar det om olika strukturella frågeställningar som finns under ytan. De frågeställningarna rår inte penningpolitiken på, alldeles oberoende av hur penningpolitiken påverkar den allmänna efterfrågan i ekonomin. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Jag visade tidigare en graf där det framgår att arbetsmarknaden blir mer och mer tudelad i den meningen att så kallade utsatta grupper har allt högre arbetslöshet, medan i kategorin icke-utsatta grupper är arbetslösheten väldigt låg. Detta är framför allt en långsiktig fråga som ligger utanför penningpolitiken och som har att göra med sysselsättningsgraden i svensk ekonomi. Vi har alltid nytta av att sysselsätta så många människor som möjligt i svensk ekonomi. Alla ska ju försörjas på ett eller annat sätt. Men då befinner vi oss utanför penningpolitiken. Det vi vill visa när vi har talat om arbetslöshetens utveckling är vår bedömning av hur det ser ut på arbetslöshetssidan, givet den mycket expansiva penningpolitiken. Då är det naturligtvis ett udda fenomen givet det stora inflödet av asylsökande att arbetslösheten stiger en del då de kommer ut på arbetsmarknaden, givet den synnerligen expansiva penningpolitik som vi bedriver . frågade hur vi hanterar en lågkonjunktur. Skulle det hända stora saker i vår omvärld, så att det blir en lågkonjunktur, kommer ju penningpolitiken att på ett eller annat sätt bli mer expansiv. är reporäntan –0,5, och om vi på ett eller annat sätt använder vår balansräkning aktivt är det naturligtvis inte helt enkelt att göra penningpolitiken än mer expansiv. Men detta är en hypotetisk fråga, för vår konjunkturbedömning ser annorlunda ut. Det mest sannolika är väl att vi skulle befinna oss i en värld där man får resonera om både penningpolitik och om en lång rad olika finanspolitiska åtgärder för att hantera ett sådant läge. Vice riksbankschef : Jag börjar med fråga om hur mycket tidigare vi når inflationsmålet med den förda penningpolitiken jämfört med om man hade följt den linje som jag förespråkar och inte sänkt reporäntan . Det är en fråga som är svår att besvara. Vi gör en liten analys av det i en fördjupning i den penningpolitiska rapporten. I analysen visar vi hur detta beror på hur inflationsförväntningarna skulle påverkas. Den stora risken är inte om det tar ett eller två kvartal längre för inflationen att nå upp i närhet av . Frågan är i stället om förtroendet för inflationsmålet kommer att skadas och att vi hamnar i ett oönskat scenario. Den risken finns definitivt om vi inte är tillräckligt aktiva med penningpolitiken. Den strategi som jag förespråkar, där man inte sänker reporäntan, leder eventuellt till större risker för förtroendet för inflationsmålet. Dessutom leder det förmodligen till att räntorna måste vara låga under . Det är ytterligare en risk, om man inte tycker om det låga ränteläget. För min del har dock inte den aspekten varit det centrala när jag reserverade mig mot räntesänkningen. Som säger leder en förändring till mycket små skillnader i inflations- och konjunkturutvecklingen i normalläget. Sedan är vi kanske inte i ett normalläge just , men det är svårt att bedöma. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN frågade också vad som skulle hända om vi får ett svagare konjunkturläge när vi redan har en mycket expansiv penningpolitik. Det är ju ett problem, som sa. Det bästa som kan hända är förstås att vi får upp inflationen till en nivå närmare målet innan vi får en ny lågkonjunktur. Därmed har vi också högre räntor i utgångsläget. Det är ytterligare en aspekt av vårt så kallade lilla tålamod. Det är viktigt att se till att inflationsförväntningarna ligger nära inflationsmålet och att vi rör oss tillbaka mot lite högre inflation. (S): Tack för två intressanta föredragningar! Min första fråga anknyter till fråga. I det penningpolitiska protokollet finns det några centrala meningar som riksbankschefen står för, nämligen att det är viktigt att nå målet för inflationen innan en eventuell lågkonjunktur inträffar. I annat fall skulle vi hamna i en besvärlig situation för penningpolitiken. Om man lägger ihop detta resonemang, som jag upplever somganska nytt i ett penningpolitiskt protokoll, med det faktum att vi har problem med infla– tionsförväntningarna och att vi har fått flytta fram inflationsmålet gång efter annan och har levt med ganska låg inflation , finns det anledning att fundera över vad som sker om dessa ting går illa i takt. Även om vi alla hoppas att högkonjunkturen håller i sig är osäkerheten i omvärlden stor. Vilka bedömningar gör då av vilka åtgärder som behöver vidtas? Min andra fråga har att göra med Riksbanksdirektionens inre liv, om ni ursäktar uttrycket, och hänger delvis samman med frågeställningen hur stor skillnad det skulle ha varit mellan den räntenivå man nu beslutade sig för och att hålla fast vid det reservanterna föreslog. Är det egentligen så stora skillnader i direktionens synsätt här? Finns det substantiellt delade meningar i direktionen, eller är det krusningar på ytan? (M): Många av oss har varit inne på att vi befinner oss i en väldigt speciell situation. Vår penningpolitik är mycket expansiv om man ser det i ett globalt perspektiv, tror jag att uttryckte det som. Flodén var inne på att det är en trendmässig nedgång som har pågått . Det är väl alldeles uppenbart att det är svårt att kanalisera ut stimulanserna i realekonomin, inte bara i utan också i ett globalt perspektiv. För är det, som sa, en unik kombination med tillväxt och högt resursutnyttjande som vi har en låg inflation. Mot bakgrund av detta är min första fråga: Är den förda penningpolitiken bra för finansiell stabilitet? Då menar jag inte bara i utan också internationellt, alltså om ni kan resonera lite om era kollegors penningpolitik i andra länder. Vi talade om en trendmässig nedgång. har vi inställning att det är en hörnsten i svensk ekonomisk politik att upprätthålla en inflation . har man fått intrycket att just att försvara inflationsmålet har blivit ett syfte i sig. Det har blivit viktigt att upprätthålla förtroendet för inflationsmålet, och det har stundom varit mer styrande än ekonomiska faktorer. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Till och med gav man uttryck för detta i och med att man som en parameter i det penningpolitiska beslutet hade med just vacklande förtroende Detta ska naturligtvis ställas i relation till att vi har en trendmässig nedgång i inflationen. Särskilt med tanke på att det är svårt att kanalisera stimulanserna ut i realekonomin måste man ställa sig frågan: Har ni resonerat något om kostnaden för att upprätthålla förtroendet för inflationsmå- Detta måste ju ställas mot alternativkostnaden, alltså att acceptera den trendmässiga nedgången, att vi har en speciell situation och vad det i så fall Kan det mynna ut i en deflation, och vad skulle det i så fall betyda för alternativkostnad? Min tredje fråga är helt enkelt: Finns det något som gnager, eller sover ni gott om nätterna? (C): Min fråga kommer delvis att avvika från den penningpo- När man inom vårt gebit skickar ett brev till någon är det ofta det sista man gör efter en lång process av försök till dialog. nalråd skickar ett brev till en myndighet eller en minister sker det ofta för att alla andra medel är uttömda, men man vill åtminstone visa partikamrater och väljare att man jobbar med frågan och då ställer man samman ett brev. vill helst slippa skriva brev. Helst löser man frågan med dialog på andra sätt. Det har förekommit medieuppgifter om brevväxling mellan Finansinspek- är visserligen bara den ena hälften av brevväxlarna här, men jag vill ändå fråga hur dialogen mellan och Riks- Det är ju viktigt att våra myndigheter har en god dialog, inte minst när det gäller två så viktiga myndigheter för makrotillsynen. samarbete anser riksbankschefen att han har med sin motsvarighet på Finans- inspektionen, och skulle det gå att förbättra samarbetet? finanskrisen visar att gott samarbete och ett gott samarbetsklimat mellan de olika aktörerna har varit viktigt. Riksbankschef : Jag börjar med frågeställ- Den är i och för sig hypotetisk, för vi är inte i en sådan värld, och det är inte heller en värld som vi ser framför oss. Men är det inte en orimlig fråga eller frågeställning, för man kan aldrig veta hur det kan tänkas bli. Låt oss säga att det skulle bli väldigt annorlunda – det mest sannolika är då att någonting stort händer i vår omvärld så att det blir en lågkonjunktur av det Vad vi då får göra är att fortsätta att ännu aktivare använda vår balans- räkning, det vill säga skapa pengar. Det som är svårt i de här sammanhangen är att få upp inflationen under ordnade former. Bara frågeställningen om hur man skapar jättemycket inflation är välkänd. Det är prövat i många länder, och det blir väldigt dåligt när man gör det. I ett sådant scenario kan man väl föreställa sig att det också leder till en del tryck när det gäller statsfinanserna och vad som sker på det finanspolitiska Ett sätt att beskriva vad som sannolikt sker i en sådan värld är att man STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN får ett större budgetunderskott. I en sådan värld där vi fortsätter att köpa statsobligationer innebär det att penningmängden ökar. Även om vi köper statsobligationerna på marknaden, inte av , blir ju nettoresultatet att man finansierar en del av statens verksamhet via . Det är det traditionella sättet att se till att man håller efterfrågan uppe och att man inte får deflation i en ekonomi i ett mycket dåligt scenario. Det är så man gör. Men låt mig betona att det inte är det vi ser framför oss. Och det är klart att i den värld som vi lever i, när man börjar en sådan manöver med en väldigt låg ränta, är det naturligtvis ganska annorlunda jämfört med om räntan vore på någon form av normal nivå, kring 4–eller någonting sådant. Men då får man liksom leva med det och göra så gott man kan. Men jag har svårt att föreställa mig en sådan värld där det är penningpolitiken som ensam ska hantera den här typen av frågor. Då får man sannolikt också alla möjliga olika strukturfrågor att hantera och andra typer av obalanser i svensk ekonomi som inte penningpolitiken kan klara av på egen hand. frågade om finansiell stabilitet, hur det känns eller hur man ser på det här i världen. Ja, det är en fråga som sysselsätter många i centralbanksvärlden, eftersom det är ett så pass nytt och annorlunda läge som vi inte har haft historiskt. En fråga som lever i allra högsta grad är att i en värld där räntorna har varit låga men där det ändå vänder förr eller senare brukar det dessvärre vara så att något eller några snabbväxande länder får stora ekonomiska problem. Normalt sett är det alltid av det skälet att man har lånat för mycket i utländsk valuta, till exempel i dollar. Man har både budgetunderskott och ett bytesbalansunderskott. Det brukar leda till ekonomiska bekymmer någonstans. finns det ett antal länder där ungefär den bilden avtecknar sig. Man kämpar då med det här på ett sätt som är ganska besvärligt. är ett exempel. är ett annat. är ett tredje. Men det finns en stor medvetenhet om att det här är någonting som finns där och som gör att man behöver vara väldigt observant på det och fundera på hur man hanterar detta. Sedan var det frågeställningen om inflationsmålet och förtroendet för inflationsmålet. Ja, det är en fråga och frågeställning som vi inte kommer ifrån. För vad skulle vi då sätta i inflationsmålets ställe? Det är det som egentligen är kärnfrågan. Vad är i så fall alternativet? Skulle det vara så att vi inte brydde oss från centralbankssidan om det inflationsmål som vi har kan man råka ut för risken med låg inflation i omvärlden att också inflationstakten i flyttar sig nedåt, att inflationsförväntningarna gradvis följer med och att man då får förväntningar som ligger långt under inflationsmålet. eller senare ökar då risken väsentligt att vi hamnar i ett scenario där man till och med skulle kunna förvänta sig deflation. Vid deflation faller priserna. Det lönar sig att skjuta upp inköp till i stället för att göra dem . Vi vet att det allmänt sett leder till en väldigt svårhanterlig ekonomisk utveckling. I en sådan värld vore vi varvet runt till att hantera de frågeställningar jag alldeles resonerade kring när det gällde STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN frågor om vad som händer i en sådan värld i ett sådant Där vill vi absolut inte hamna. De andra alternativen är att ha ett helt annat växelkurssystem eller att inte ha en egen valuta. ningarna är inte aktuella, såvitt jag kan förstå, när det gäller vad som sker i Då är det inflationsmålet i dess nuvarande form som gäller. alltid resonera om detaljer kring inflationsmålet. Vilket index använder vi? Ska man ha ett intervall eller inte? Med vilken hastighet, som vi har resonerat om , ska inflationen röra sig mot inflationsmålet? kan bedöma är vi i ett läge i där det är det bästa alternativ som vi har även om det också för med sig en lång rad olika frågor och bekymmer. Det är svårt att se att det utöver den fråga som både Flodén och jag har pratat om när det gäller risker i den finansiella sektorn är några enorma kostnader för svenskt vidkommande , eftersom tillväxten ligger över genomsnittet och arbetslösheten faller. I det avseendet är det svårt att beskriva det som någonting som är särskilt betungande för svensk Men då finns den här avvägningen, som vi har att leva med, det vill säga: Går det för fort inom den finansiella sektorn? inte riskerna med hushållens skulder kan det naturligtvis kosta en hel del Men det är snarare frågeställningen: I vissa lägen räcker inte rän- tan till allt. Då behöver man göra flera olika saker i svensk ekonomi. Normalt sett är det det svåraste som finns: att göra olika saker .