mot · H4023512 · 2016-10-26 00:00:00 — med anledning av prop. 2016/17:21 Infrastruktur för framtiden – innovativa lösningar för stärkt konkurrenskraft och hållbar utveckling avslår regeringens förslag om att den ekonomiska ramen för åtgärder i den statliga transportinfrastrukturen m.m. som finansieras med anslagsmedel –2029 ska uppgå till . beslutar att den ekonomiska ramen för åtgärder i den statliga transportinfrastrukturen m.m. som finansieras med anslagsmedel –2029 ska uppgå till . avslår regeringens förslag om att av den ekonomiska ramen ska användas till utveckling av transportsystemet. beslutar att av den ekonomiska ramen ska användas till utveckling av transportsystemet och projekt aktuella för offentlig-privat samverkan (OPS). avslår regeringens förslag om att den del av den ekonomiska ramen som enligt punkt 2 ska användas till utveckling av transportsystemet får användas för investeringar i statliga järnvägar och vägar, trimnings- och miljöåtgärder i befintlig infrastruktur och statlig medfinansiering till vissa regionala kollektivtrafikanläggningar m.m., bidrag till åtgärder i allmänna farleder och slussar, stöd för att främja hållbara stadsmiljöer samt räntor och amorteringar för investeringar som finansieras med lån. beslutar att den del av den ekonomiska ramen som enligt punkt 2 ska användas till utveckling av transportsystemet får användas för investeringar i statliga järnvägar och vägar, cykelstråk, trimnings- och miljöåtgärder i befintlig infrastruktur och statlig medfinansiering till vissa regionala kollektivtrafikanläggningar m.m., delfinansiering till åtgärder i allmänna farleder och hamnar och slussar, räntor och amorteringar för investeringar som finansieras med lån. avslår regeringens förslag om att av den ekonomiska ramen ska användas till vidmakthållande av statliga järnvägar inklusive reinvesteringar samt att av den ekonomiska ramen ska användas till vidmakthållande av statliga vägar inklusive bärighet, tjälsäkring och reinvesteringar av vägar och till statlig medfinansiering till enskilda vägar. beslutar att av den ekonomiska ramen ska användas till vidmakthållande av statliga järnvägar inklusive reinvesteringar samt att av den ekonomiska ramen ska användas till vidmakthållande av statliga vägar inklusive bärighet, tjälsäkring och reinvesteringar av vägar, till statlig medfinansiering till enskilda vägar samt åtgärder i det statliga ledsystemet. avslår regeringens förslag om att planeringsramen för investeringar i vissa väg- och järnvägsprojekt, för de delar där kapitalkostnaden finansieras med inkomster från trängselskatt eller vägavgifter, ska uppgå till för perioden –2029. beslutar att planeringsramen för investeringar i vissa väg- och järnvägsprojekt, för de delar där kapitalkostnaden finansieras med inkomster från trängselskatt eller vägavgifter, ska uppgå till för perioden –2029. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det europeiska trafikstyrningssystemet för tåg (ERTMS) ska senareläggas i syfte att frigöra anslag för vidmakthållande av infrastruktur och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att koncession för elförsörjning för spårbunden trafik bör prövas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om trimningsåtgärder och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en nationell underhållsplan och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om lågtrafikerade banor och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om godstransporter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om sjöfart och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ny infrastruktur genom offentlig-privat samverkan (OPS) och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökat underhåll av spår och vägar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om fyrstegsprincipen för infrastrukturinvesteringar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om infrastrukturavgifter och dynamiska trängselavgifter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om trädröjning och spår och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om utvecklingen av flygplatser och om marktransporter till och från flygplatser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om satsning på regionala spår och vägar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om infrastruktur till omvärlden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökad tillgänglighet i transportsystemet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om infrastruktur och om klimat- och miljöåtgärder och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om framtidens infrastrukturlösningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en handlingsplan för att främja resfri kommunikation och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att arbeta för att utveckla de samhällsekonomiska kalkylmodellerna vad gäller infrastrukturinvesteringar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att vid beslut om investeringar och upphandlingar i väg och järnväg ska göra en bred analys av vilken metod som ger störst effektivitet, nytta och produktivitet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ge i uppdrag att peka ut ett antal infrastrukturprojekt som lämpar sig för alternativa finansieringslösningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att lagstiftningen om effektivare planering av vägar och järnvägar bör utvärderas i syfte att öka investeringars effektivitet och produktivitet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att värna de regionala flygplatserna och deras fortlevnad och tillkännager detta för regeringen. Människors frihet och välstånd gynnas av goda kommunikationer. Rörligheten för människor, idéer, kapital, varor och tjänster ska därför underlättas såväl i städer som på landsbygden. En väl fungerande infrastruktur behövs för jobben, tillväxten och välfärden. Våra transportsystem ska därför vara tillförlitliga, tillgängliga och bekväma samt givetvis vara uppkopplade mot digitala strukturer. Vi lever i där globalisering, digitalisering och urbanisering påverkar samhällsutvecklingen. Inom transportsektorn ser vi att det sker ett teknikskifte på alla nivåer, vilket skapar nya förutsättningar för transport av både människor och gods. Vi ser att det behövs nya innovativa lösningar för att skapa förutsättningar för klimatsmarta transporter. I det avseendet kan god samhällsplanering underlätta för resenärer att välja kollektivtrafik, gång och cykling i stället för bil. Liberalernas mål är att skapa en miljövänlig, hållbar och tillgänglig transportlösning. Liberalerna har i olika sammanhang tagit ställning till en lång rad viktiga projekt, såsom exempelvis Öresundsförbindelsen, , fyrspårsutbyggnad mellan och , fyra filer på och för att nämna några. I denna motion berörs dock endast några få exempel på åtgärder som kan vara relevanta i förhållande till ramarna. Vi avser att återkomma med synpunkter i samband med den fortsatta beredningen av propositionen. Förutsättningarna i ser olika ut. Halva befolkning bor i de 58 mest tätbefolkade kommunerna. Men är generellt sett ett glest befolkat land med en befolkning på 23 invånare per kvadratkilometer. Den mest tätbebyggda kommunen har 5 307 invånare per kvadratkilometer. Den minst tätbebyggda kommunen har 0,2 invånare per kvadratkilometer. Det finns därmed en utmaning i att skapa, och erbjuda, alla medborgare i hela landet tillgänglighet till spårbundna kollektivtrafiklösningar. Glesheten innebär även svårigheter kring att erbjuda kollektivtrafiklösningar baserade på busstrafik. I dessa områden fyller bilen en viktig funktion. Mot denna bakgrund tar Liberalernas trafikpolitik hänsyn till att glesbygden har andra förutsättningar än storstadsregionerna vad gäller daglig kommunikation. Vi fokuserar därför på lokalanpassade, miljövänliga, ofta spårbundna alternativ för att knyta samman landsbygden med storstaden. Planering och utformning av kollektivtrafiken ska överbrygga fysiska barriärer och utgå från ett perspektiv som tillgodoser behoven, även för dem med andra förutsättningar. Liberalernas trafikpolitik utgår från ett jämställdhetsperspektiv. En pålitlig, trygg och attraktiv kollektivtrafik är inte bara en trafikfråga, det är också en jämställdhetsfråga. Det behövs fler åtgärder för att underlätta för resenärer som åker kollektivt, cyklar och går. Cykling bidrar till transporter i miljöer, till minskade koldioxidutsläpp och till minskat buller. Gångtrafikanter behöver egen infrastruktur som är fri från möten med både bilar och cyklister. Det är dessutom både en klimatsmart investering och en insats för folkhälsan att underlätta för gående och cyklister. Vi ser även att klimatutmaningen behöver adresseras på allvar och i det avseendet spelar transportsektorn en avgörande roll. Vårt svar på utmaningen är att skapa förutsättningar för klimatsmarta transporter. Det behövs ny kunskap och nya idéer samt spridning av goda exempel för att bygga nya strukturer för framtidens lösningar. Det behövs utveckling av nya drivmedel. En fungerande transportsektor är även avgörande för tillväxt och företagande, vilket skapar arbetstillfällen på många platser runt om i landet. Handeln med andra länder bidrar till tillväxt, därför är förutsättningarna för export och import av gods beroende av god transport. Infrastrukturen till våra nordiska grannar måste utvecklas men så även våra flygplatser och hamnar som ger en plats i världen. För att även ska vara ett betydande exportland behövs en attraktiv miljö för produktion, forskning och utveckling. Liberalerna lägger inte fram en politik bara för dagens – vi planerar för framtiden. Enligt Trafikanalys sker hälften av alla personresor med bil, ungefär en tredjedel med cykel eller till fots och med kollektiva färdsätt. Resandet med bil dominerar främst bland män när det gäller resor till och från arbetet. Kvinnor reser i betydligt större utsträckning kollektivt eller tar sig till jobbet till fots eller på cykel, framför allt i storstadskommunerna och i de större städerna. Av andelen lokala resor i , kortare än , uppgår andelen kvinnor som transporterar sig med buss till . Det är viktigt att åtgärder i infrastrukturpolitiken förhåller sig till faktiska resmönster. Liberalerna föreslår ytterligare satsningar på cykelinfrastruktur som uppgår till . [1] I regeringens budget lades i stället förslaget om utvidgade stadsmiljöavtal fram, vilket syftar till att ge kommuner bidrag för byggnation av cykelinfrastruktur. Vi anser dock att det är oroande att den faktiska ambitionsnivån med bidraget inte framgår då anslaget på cykelinfrastruktur inte finns specificerat. Avtalet är även en kortsiktig satsning som skapar svårigheter att planera åtgärder på lång sikt. En viktig långsiktig målsättning bör exempelvis vara att separera stråk för gående och cyklister för att öka framkomligheten och minska risken för olyckor. Även underhållet måste prioriteras. Den största enskilda grupp trafikanter som blir allvarligt skadade i trafiken är cyklister, därmed finns en viktig utmaning i att vidta åtgärder som förbättrar resultatet kring hänsynsmålet avseende säkerhet. Nollvisionen måste gälla alla trafikanter. I Liberalernas trafikpolitik är tillgänglighet och användbarhet centralt. Det handlar om ett smart, inkluderande och hållbart förhållningssätt. Planering och utformning av kollektivtrafiken ska överbrygga fysiska och upplevda barriärer och utgå från ett perspektiv som tillgodoser behoven även för dem med andra förutsättningar. När ny infrastruktur formas behöver utgångsläget vara både människors likheter och olikheter. Det finns flera utmaningar när det gäller järnvägar. För det första finns ett stort underhållsbehov. För det andra behövs investeringar i kompletterande stråk och nya spår för att lösa upp flaskhalsar och öka effektiviteten. Spårbunden trafik bidrar till att minska utsläppen och måste därför ges hög prioritet i fråga om både underhåll och nyinvesteringar. Satsningar på området måste genomföras om miljö- och klimatmålen ska uppnås, och mer gods måste kunna flyttas över från väg till järnväg. Åtgärder som syftar till att bibehålla funktion benämns som att ”vidmakthålla”, vilket innebär att vidta åtgärder så att anläggningens funktion bibehålls. Om nödvändiga förbättringsåtgärder och underhåll inte genomförs ökar risken för att järnvägens funktion försämras fortare än väntat. Om underhållsåtgärder inte kan finansieras genom reinvesteringar så kommer åtgärdsbehovet skapa akuta driftsstörningar. Åtgärder som syftar till att återställa funktioner leder till långsiktigt minskade kostnader för underhåll. Oplanerade akuta åtgärder blir i slutändan alltid dyrare än att genomföra planerat underhåll. Till detta tillkommer driftsstörningar för både persontransporter och godstrafik, vilket leder till att aktörer och resenärer kan tvingas välja andra transportsätt. I slutändan är det en fråga om tillförlitlighet och punktlighet. Det är därför mycket viktigt att förebygga störningar på järnvägsnätet och den spårbundna trafiken. Svensk järnväg har haft återkommande problem med brister i underhåll, vilket ger grund för att det behövs en nationell underhållsplan. Att underhålla och reinvestera i redan befintlig infrastruktur är därmed högt prioriterat. Nya investeringar i kompletterande spårlösningar måste ske utifrån att dessa inte försämrar möjligheten att underhålla det spårnät som redan finns. Därför föreslår Liberalerna även att nya alternativa finansieringsformer övervägs, vilket beskrivs närmare i avsnittet Utveckla finansieringen, styrmedel och partnerskap. Det finns mängder av mindre åtgärder som kan öka effektiviteten i redan befintliga spår. Störningar kan förebyggas genom att t.ex. satsa på trädsäkring utmed järnvägen. Återstående mil som ännu inte trädsäkrats bör därför prioriteras. Det bör även successivt vidtas åtgärder för ökad kapacitet med längre mötesspår som ger utrymme för längre tåg och samtidig infart till mötesplatser. Ytterligare åtgärder som specifikt berör godstransporter beskrivs i avsnittet Godstransporter. Ostlänken knyter och närmare . Med Ostlänken skapas potential att föra över såväl persontrafik som gods till järnväg. Det utökar även arbetsmarknadsregion, stärker tillväxtmöjligheterna och ökar tillförlitligheten på hela . Genom kopplingen till förbättras också tillgängligheten från . Liberalerna vill på kort sikt fokusera på att lösa upp flaskhalsar på järnvägen. Det bristande järnvägsunderhållet orsakar alltför många driftsstörningar och bidrar dessutom till bristande kapacitet och begränsad hastighet, vilket gör transportsystemet inte kan utnyttjas effektivt, vilket höjer kostnaderna. Det gäller t.ex. flaskhalsarna kring , där mycket av svensk export passerar. I öppnar vi även upp för en utbyggd järnväg med snabba tåg mellan och . På sträckan skulle även ett stopp vid flygplats vara till stor nytta för resenärerna. Problemen med flaskhalsar finns över hela , men bara som exempel kan banan Kornsjö–belysas, som är en del huvudjärnväg för både gods- och persontrafik mot största hamn, , och vidare mot kontinenten. Lastbilstransporter på sträckan –har en transporttid som är ungefär hälften så lång som en godstågstransport. Det finns många exempel från hela med liknande flaskhalsar orsakade av dåligt underhåll och bristande investeringar. Ett exempel är där passagen genom och sträckningen söder om är flaskhalsar som hindrar utnyttjandet av den samlade investeringen. av är fortfarande enkelspår och det fattas en tunnel i . Regeringen har signalerat att regionala järnvägar helt ska finansieras av regionerna, både i fråga om underhåll och i fråga om investeringar. Detta kan få stora konsekvenser eftersom många av dessa banor tjänar som alternativbanor för stambanorna. Det är av ett riksintresse att staten ska finansiera minst den standard som behövs för att trafik av riksintresse kan ledas om på länsjärnvägarna. Liberalerna har sagt nej till regeringens satsning på höghastighetsbanor . Skälet är att kalkylerna har en prognos . Till detta tillkommer kostnader för kompletterande infrastruktur. Den finmaskiga infrastrukturen för att knyta an till snabbspåren finns inte medräknad. Regeringen har dessutom angett att anslagsfinansiering ska råda och användas för utbyggnaden ”i den takt ekonomin tillåter”. Det saknas därmed långsiktig finansiering för höghastighetsbanorna. Avsaknaden av finansiering leder till att tillgängliga medel för underhåll riskeras. Knyt samman med omvärlden Det finns gemensamma behov av att utveckla den gränsöverskridande infrastrukturen tillsammans med , och . [2] är beroende av fungerande transporter till och från . har tio av landets hårdast belastade järnvägssträckor. Det är en transitregion som binder samman med övriga . Frågan om gemensamma sammanslutningar mellan t.ex. och för bygget av nya förbindelser under bör prövas. Vi bör även ta initiativ till att utforma enhetliga system för avgiftsupptagning för biltrafik så att avgiftssystem runt om i kan samordnas. Förutsättningarna för landsbygdens vägar är delvis annorlunda jämfört med storstädernas. En stor del av vägnätet på landsbygden utgörs av enskilda vägar. Det är kapillärer som ansluter till de större statliga vägarna. Den statliga medfinansieringen är nödvändig. Det krävs ett kontinuerligt arbete med att upprätthålla bärighet och tjälsäkra vägarna. Vägarnas standard är viktigt på landsbygd och i mindre orter då vägen ofta är det enda alternativet vad gäller transportmöjligheter. Även för vägtrafik bör alternativa finansieringsformer prövas. Det finns en rad olika infrastrukturprojekt i olika regioner som är möjliga att genomföra genom alternativa finansieringsformer. Just nu sker t.ex. investeringar i transportinfrastruktur i huvudstadsregionen. är mycket expansivt och har varit eftersatt . Kollektivtrafiken saknar tillräcklig kapacitet och åtgärder för regionala stråk för cyklister saknas. Nationella genomfartsleder kräver mycket stor andel av de samlade investeringarna . Det innebär att det inte kommer att finnas tillräckligt mycket kapital för nödvändiga investeringar i infrastruktur ; även framkomligheten i trafiken bör förbättras genom styrmedel. Alternativa åtgärder som kan övervägas är exempelvis att ta ut vägavgifter på kommande nytt stråk på östlig förbindelse. Det kan även övervägas att ta ut avgift på ytterligare en fil på en större förbindelse. Dessa dynamiska avgifter bidrar till finansieringen av infrastruktur men kan även öka framkomligheten. Trängselskatter bör även kunna användas för åtgärder relaterat till kollektivtrafik liksom åtgärder för gående och cyklister. Om en överflyttning kan ske från bil till gång, cykel och kollektivtrafik kan det i viss mån förbättra kapaciteten i vägsystemet framför allt i storstäder. Utveckla finansiering, styrmedel och partnerskap Den stora utmaningen i infrastrukturplaneringen –2029 är hur anslagen ska fördelas för att dels täcka upp för att underhålla den transportinfrastruktur som redan finns, dels för att utveckla ny. Regeringen har en negativ hållning till att studera fler finansieringsalternativ än statliga anslag och därför anges i propositionen att ”utbyggnaden ska utvecklas i en takt som ekonomin tillåter”. Här uppstår ett dilemma. Har man väl börjat bygga så måste det som byggs färdigställas – annars kan anläggningen inte tas i anspråk. Därför måste analyser ske innan byggandet börjar. Hur ska infrastruktur utvecklas som gör det möjligt att resa från A till B på det mest kostnads- och tidseffektiva sättet? Satsningar på transportinfrastrukturen för planperioden –2029 bör ta avstamp i fyrstegsprincipen, vilket gäller för all transportplanering. Det är en miljömässig och ekonomisk hushållningsprincip som går ut på att man ska analysera vilka problem och behov man har. Man undersöker först om det går att lösa problemet/behovet på ett sätt som minskar eller optimerar transportbehovet (1). Om det inte är möjligt går man vidare till de övriga stegen: att utnyttja det befintliga väg- och järnvägsnätet effektivare (2), att genomföra mindre förbättringsåtgärder (3), och i sista hand satsar man på nyinvesteringar och större ombyggnadsåtgärder (4). Slutresultatet kan ibland bli en kombination av flera steg. Det är nödvändigt att skapa finansiellt utrymme för trimningsåtgärder och underhåll i redan befintlig infrastruktur. Det behövs ytterligare resurser för att åtgärda flaskhalsar och öka kapaciteten i viktiga godsstråk och noder. Det är också viktigt att maximerar återflödet från EU till medfinansiering av bl.a. angelägna järnvägsinvesteringar. Vi behöver noggrant överväga om driften av vissa delar i anläggningsverksamheten kan överlåtas på andra för att skapa mer utrymme för andra åtgärder. En sådan fråga är elförsörjningen på vissa banor. Vad skulle det innebära att lägga ut elförsörjning genom koncession? Enligt bör tillgängligt utrymme för investeringar användas för att genomföra trimningsåtgärder tillsammans med förstärkning av medel till vidmakthållande samt ett ökat inslag av styrmedel, även om det sker på bekostnad av att större investeringar skjuts . Vi ställer oss frågan varför alternativa finansieringsformer inte kan prövas? Alternativa finansieringsmetoder är att föredra framför att skjuta upp vissa angelägna investeringar . Staten kan identifiera projekt som lämpar sig för offentlig-privat samverkan, s.k. OPS-lösning. OPS är en finansieringsform som i vissa fall kan fungera tillfredsställande. Staten kan visserligen låna pengar till lägre ränta än privata aktörer, men alltför ofta präglas anslagsfinansierade objekt av förseningar och fördyringar. Med rätt utformad OPS-modell ökar drivkraften i infrastrukturprojekten att hålla tidsplanen och kostnadsnivån. OPS-finansiering öppnar för nya projekt som annars skulle skjutas eller möjligen aldrig bli av. I praktiken går det att investera mer utan att statens finanser äventyras. Med större resurser får hela landet möjlighet att genomföra viktiga tillväxthöjande infrastruktursatsningar. Underhållet regleras i avtal och därmed slipper staten underhållet . Andra länder har andra utvecklade metoder exempelvis som finansierar strategiska infrastruktur, såsom , och Fehmarn Bält-förbindelsen utan att Maastrichtkriterierna hämmar möjligheterna. Exempel visar att det kan ske om ett statligt självständigt bolag tar ett lån med statlig garanti under förutsättning att bolaget har egna intäkter som säkrar minst en viss del av amorteringarna. Det är viktigt att analysera exempel från andra länder som aktivt arbetar med andra lösningar för att investera i ny infrastruktur. Vi liberaler anser att ekonomiska styrmedel såsom infrastrukturavgifter och trängselskatter bör utformas på ett dynamiskt sätt genom de möjligheter som uppstår med den digitala utvecklingen. Framkomligheten kan påverkas genom prismekanismer, och avgifter kan användas mer differentierat, vilket sker på många håll i världen. Priset kan variera och vara i korta intervaller beroende på vilket mål som ska uppfyllas. När framkomlighet ska premieras är prismekanismen ett effektivt instrument. Trängselskatter bör även kunna användas för åtgärder för kollektivtrafik liksom åtgärder för gående och cyklister. Genom mindre åtgärder kan vi på ett kostnadseffektivt sätt öka kapaciteten på landets järnvägar.