mot · H3023404 · 2016-05-02 00:00:00 — Regeringen har i stället höjt kostnaden för att anställa personer genom att införa en särskild löneskatt för dessa. Skattehöjningen slår mot sysselsättningen för denna grupp. kommer i framtida budgetmotioner att återkomma med förslag kring hur skatten för äldre som arbetar ska sänkas. Kvinnors företagande och karriärmöjligheter Ett viktigt steg mot ett jämställt samhälle är att stärka kvinnors ekonomiska makt. Det görs bland annat genom att uppmuntra kvinnors företagande. Det är därför har strävat, och fortsätter att sträva, efter att underlätta för företagande, inte minst i kvinnodominerade branscher. Under tid i regeringsställning ökade antalet småföretag ägda av kvinnor med . underlättar, tillsammans med bland annat en flexibel barnomsorg och rätten att kvarstå i anställning vid föräldraledighet, för kvinnor att göra karriär. [57] Drivkrafterna och möjligheten att kombinera föräldraskap och arbete är relativt goda i . har också lyckats uppnå ett högt arbetskraftsdeltagande bland kvinnor. Det är en förutsättning för en dynamisk och snabbväxande ekonomi. 2014 bröts den uppåtgående trenden för kvinnors entreprenörskap. [58] Enligt Entreprenörskapsforum beror det bland annat på den politiska osäkerhet som omgärdar välfärdsföretagande och som gör att många potentiella välfärdsföretagare, ofta kvinnor, inte längre vågar starta företag eller satsa mer på sina företag. Det är mycket olyckligt och ytterligare ett exempel på hur regeringens företagarpolitik hindrar kvinnors företagande. För att stärka kvinnors företagande och karriärmöjligheter vill bredda och utöka RUT-avdraget, främja företagande i kvinnodominerade branscher samt öka det statliga stödet till kvinnors företagande. Regeringen, å andra sidan, har valt att dra in stödet till bland annat Winnet, en organisation som arbetat med att stötta kvinnors företagande och öka jämställdheten på arbetsmarknaden. Det är en märklig prioritering från en regering som kallar sig feministisk. kommer i framtida budgetmotioner att återkomma med förslag kring hur stödet till kvinnors företagande kan öka, i syfte att återigen öka entreprenörskapet bland kvinnor i hela landet. 6.2 En ny giv på arbetsmarknaden Trösklarna till den svenska arbetsmarknaden är för höga. En strikt arbetsrätt, höga ingångslöner och få enkla jobb gör det svårare för ungdomar och nyanlända att få sitt första jobb. [59] En dåligt fungerande matchning äventyrar företagens kompetensförsörjning. Och illa utformade trygghetssystem leder till högre arbetslöshet, inlåsning och mindre trygghet. Allt detta måste ändras om fler ska ges chansen att få ett jobb. Arbetstagare som vill arbeta och företagare som vill anställa måste snabbt kunna hitta varandra. Det är en förutsättning för att arbetslösheten ska kunna minska och svenska företags kompetensförsörjning säkras. Ett sätt att illustrera behovet av förbättrad matchning är att studera den så kallade beveridgekurvan. När det finns många lediga platser väntas arbetslösheten generellt sjunka. Vad diagram 11 visar är att sedan finanskrisen har matchningen försämrats. Det finns ett stort antal lediga platser, men arbetslösheten har inte minskat i den grad som skulle kunna förväntats. Om inte arbetslösheten pressas ner riskerar den att permanentas, vilket vore ett svek särskilt för de 380 000 personer som är öppet arbetslösa eller deltagare i ett arbetsmarknadspolitiskt program. Beveridgekurvan 2007–2016. Not: Kurvan visar hur antalet lediga platser, som andel av arbetskraften, förhåller sig till arbetslösheten. 12 månaders glidande medelvärden. Källa: Arbetsförmedlingen (2016c), SCB (2016b) och egna beräkningar. som använder Arbetsförmedlingen för att rekrytera sjunker stadigt och hälften av företagen som försökt rekrytera via Arbetsförmedlingen uppger att det fungerat dåligt. [61] En försvinnande liten del av småföretagen väljer att vända sig till Arbetsförmedlingen. [62] Allmänhetens förtroende för Arbetsförmedlingen är också mycket lågt. [63] Till stor del är detta politikens fel. Myndighetens olika, och ibland motstridiga, roller skapar osäkerhet och ineffektivitet. Arbetslösa tvingas in i program och åtgärder som jobbskaparna ratar. Det är dåligt för de jobbsökande, som får svårare att hitta ett arbete. Det är dåligt för företagen, som får svårare att hitta rätt arbetskraft. Det är dåligt för skattebetalarna, som inte får valuta för sina pengar. Och det är dåligt för Arbetsförmedlingens anställda, som ålagts omöjliga arbetsuppgifter. Det finns ett antal länder som prövat olika system med offentligt finansierade, men privat organiserade, förmedlingsaktörer. Det kanske mest välkända exemplet är . [65] Där placeras arbetssökande i olika kategorier, beroende på hur långt från arbetsmarknaden de bedöms stå. Fristående förmedlare ges sedan en ersättning, som bygger på denna kategorisering och som till stor del är prestationsbaserad. Förmedlingsaktörerna utvärderas kontinuerligt och ges betyg som underlättar vid framtida upphandlingar och bidrar till ökad information om olika aktörers effektivitet. vill, med inspiration bland annat från , införa en jobbfixarpeng. Det är en peng som följer den arbetssökande till den förmedling som hen och Arbetsförmedlingen finner bäst lämpad att hjälpa den arbetssökande att komma i varaktig sysselsättning. Utbetalningen av jobbfixarpengen sker i tre steg: vid inskrivning, jobb och varaktighet i jobb. Pengens storlek baseras på vilka behov och förutsättningar den arbetssökande har. Det innebär att ju svårare den enskilde bedöms ha att få ett jobb, desto högre ersättning erbjuds förmedlingsaktören. För denna bedömning ansvarar Arbetsförmedlingen genom så kallad profilering. Den stora majoriteten av jobbfixarpengen betalas ut först när den arbetssökande är i varaktig sysselsättning. Det ger såväl arbetssökande som förmedlingsaktörer rätt incitament och minskar risken för fusk. De fristående arbetsförmedlarnas förmåga att få arbetssökande i jobb ska utvärderas kontinuerligt och redovisas i en offentlig ranking. Detta för att synliggöra och underlätta för arbetssökande och arbetsgivare att välja och välja bort. Arbetsförmedlingen ansvarar för att certifiera de fristående arbetsförmedlarna. Lågpresterande och oseriösa aktörer bör kontinuerligt ratas under certifieringsprocessen. har föreslagit att denna reform förbereds genom att ett regionalt pilotprojekt inrättas. bör jobbfixarpengen dock helt ersätta Arbetsförmedlingens egna förmedlingsinsatser. kommer i framtida budgetmotioner att återkomma med förslag kring införandet av en jobbfixarpeng. Kombinationen av arbete och utbildning har visat sig vara ett effektivt sätt att minska ungdomsarbetslösheten. och alliansregeringen införde mot bakgrund av detta YA-jobb, som låter ungdomar arbeta som de utbildas och handleds på arbetsplatsen. YA-jobben blev dock inte så bra som de hade kunnat bli. För det första ställdes krav på kollektivavtal, trots att av landets småföretag saknar kollektivavtal. [66] För det andra exkluderades nyanlända, långtidsarbetslösa och andra som har behov av att lära på jobbet. För det tredje blev reglerna för krångliga. Exempelvis krävs en färdig gymnasieutbildning inom handel och administration för att få ta del av YA-jobben inom handeln. [67] Och för det fjärde var informationen otillräcklig. Socialdemokraternas traineejobb är en dåligt utformad variant på samma tema. Deras vallöfte om 32 000 traineejobb är brutet och Arbetsförmedlingens senaste bedömning, byggd på ganska optimistiska antaganden, är i stället att drygt 10 000 traineejobb kan komma till stånd. [69] hade enbart 118 traineejobb skapats. [70] Traineejobb i offentlig sektor subventioneras , medan privata jobb enbart subventioneras . Dessutom får enbart offentliga arbetsgivare handledarstöd. Dessa skillnader bidrar till att göra systemet onödigt krångligt och gynnar godtyckligt jobb inom offentlig sektor. Regeringens traineejobb är också överdrivet subventionerade. För en person som anställs i offentlig sektor betalar arbetsgivaren , medan det offentliga spenderar på subventioner. [71] Därtill kommer offentliga utgifter för den anställdes utbildning och studiestöd. Det är ett orimligt dyrt sätt att få människor att framstå som sysselsatta. Traineejobben har också krav på att såväl Arbetsförmedlingen som facket ska godkänna en anställning. Risken är överhängande att systemet blir stelbent och byråkratiskt. har i förhandlingar med Alliansen och regeringen fått igenom att YA-jobben ska utvidgas och även göras tillgängliga för nyanlända och småföretag utan kollektivavtal. Det är en viktig reform. Men mer kan och måste göras. Det är anmärkningsvärt att regeringen visat prov på saktfärdighet i arbetet med att implementera de överenskomna förbättringarna av YA-jobben. Inte minst slopandet av kravet på kollektivavtal borde ha hunnit genomföras. har föreslagit att traineejobben avskaffas och att YA-jobben utvecklas till lärlingsjobb. Lärlingsjobben bör rikta sig till hela arbetsmarknaden och behandla privata och offentliga arbetsgivare lika. De bör erbjudas till arbetslösa ungdomar, nyanlända samt långtidsarbetslösa i behov av omskolning eller återuppbyggnad av sin kompetens. Alla som behöver lära på jobbet för att komma in på svensk arbetsmarknad ska få den möjligheten. Lärlingsjobben ska i mesta möjliga mån undvika branschspecifika detaljregleringar, som hämmat utvecklingen av YA-jobben, och den stelbenta arbetsmarknadsprövning som präglar traineejobben. De är alltså rakare, enklare och effektivare än såväl YA-jobb som traineetjänster. kommer i framtida budgetmotioner att återkomma med förslag om inrättandet av lärlingsjobb. En välfungerande arbetsmarknadspolitik bidrar till att underlätta för arbetssökande att komma i arbete och minskar eventuella flaskhalsar på arbetsmarknaden. Det kan göras på ett antal olika sätt, bland annat genom att hjälpa arbetslösa att söka jobb, öka arbetssökandes anställningsbarhet genom utbildning och stötta företag som anställer personer som står långt från arbetsmarknaden. Svensk arbetsmarknadspolitik tar stora resurser i anspråk. Effektiviteten är dock ofta inte tillfredsställande. vill se färre, enklare och mer effektiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder. De resurser som sparas genom sådana reformer bör i stället användas för att finansiera jobbskapande reformer. Utgifter för aktiv arbetsmarknadspolitik, % av BNP. Källa: (2016a). Avser , förutom för , , , och , där data avser . Färre och enklare subventionerade anställningar Syftet med anställningsstöd är att kompensera för vissa arbetssökandes lägre, alternativt osäkra, produktivitet. Ungefär vart femte företag med anställda hade minst en pågående lönesubvention. [73] hade i genomsnitt cirka 137 000 personer något av de tillgängliga anställningsstöden. Givet omfattningen på stöden och den offentligfinansiella kostnaden för dem är det viktigt att programmen fungerar effektivt. I tabell 5 listas de huvudsakliga subventionerade anställningar som existerar inom den svenska arbetsmarknadspolitiken. De varierar i subventionsgrad, tid och målgrupp. Men många av dem överlappar också varandra. 1–reguljär arbetsgivaravgift Ungdomar (& nyanlända) Skyddat arbete hos offentlig arbetsgivare () Subventionerade anställningars effektivitet varierar beroende på utformning. Ett generellt mönster är dock att subventionerade anställningar som riktas till personer som står långt från arbetsmarknaden kan vara förhållandevis effektiva. [74] De flesta subventionerade anställningar har dock ganska höga undanträngningseffekter, i bemärkelsen att jobben som skapas i många fall hade tillkommit även utan subvention. Det finns ett antal sätt som dagens system kan bli bättre. För det första är kännedomen om stöden låg bland företagen. [76] Av företag som anmäler lediga platser till Arbetsförmedlingen uppger att de inte känner till stöden särskilt väl eller att de inte känner till dem alls. av företagen uppger att de känner till stöden mycket väl. För det andra varierar stöden vad gäller graden av administration och krångel. Instegsjobben, som ställer krav på utbildning, försäkringar och liknande, bedöms exempelvis vara krångligare och innebära mer administration än nystartsjobben. Och för det tredje finns det tecken på att väldigt fokuserade stödformer riskerar att stigmatisera de personer som är berättigade till stöden, vilket i sin tur kan motverka stödens eventuella positiva effekter. Nystartsjobben, som generellt medför en subvention motsvarande två arbetsgivaravgifter som en person varit arbetslös, är den typ av subventionerade anställning som förefaller fungera bäst. Det är också det anställningsstöd som är enklast. Det är därtill en rättighet för långtidsarbetslösa, varför eventuella problem med stigmatisering till följd av snäv fokusering kan antas vara mindre. För att effektivisera systemet med anställningsstöd bör antalet stödformer minska och reglerna för de individuella stödformerna förenklas. föreslår att nystartsjobben utvecklas och ersätter följande anställningsstöd: Fyra olika typer av subventionerade anställningar, inklusive dagens nystartsjobb, blir därmed till ett enkelt anställningsstöd. Nystartsjobb har i hög grad trängt undan instegsjobb, vilket indikerar att någon större justering av nystartsjobben för att passa även instegsjobbare troligen inte behövs. För att passa även personer som har rätt till särskilt anställningsstöd, som berättigar till en subvention om av lönekostnaden samt ett handledarstöd om 50--per dag, kan dock en viss justering behövas. För en lön om berättigar särskilt anställningsstöd till en total subvention om . [79] Stödet lämnas . Särskilt anställningsstöd berättigar alltså till en högre subvention, men , jämfört med nystartsjobb. Efter en period med särskilt anställningsstöd är deltagaren dock berättigad till nystartsjobb. Subventionsgraden för personer som varit arbetslösa väldigt länge bör därför höjas något, jämfört med nystartsjobbens nuvarande nivå. Höjningen bör dock vara temporär och förslagsvis gälla . Det skapar viss symmetri visavi dagens system, där en period med hög subvention inom ramen för särskilt anställningsstöd ofta följs av en period med nystartsjobb. [80] För personer som kan få särskilt anställningsstöd bör nystartsjobb därför berättiga till en subvention om 3 gånger socialavgifterna . Totalt väntas förslaget innebära en besparing om 2017. [82] Besparingen växer därefter och uppgår till . Ytterligare en dimension i vilken anställningsstöden varierar är lönenivåerna som subventioneras. Subventionerna tar sig olika uttryck. Vissa beräknas som en andel av den totala lönekostnaden, andra som en andel av bruttolönen. Vissa har explicita lönetak, medan andra har begränsningar vad gäller maximal subvention per dag. Alla har dock ett lönetak: en lön över vilken subventionen är . Lägst lönetak har lönebidrag, OSA, trygghetsanställning och utvecklingsanställning: . Högst lönetak har extratjänsterna: . Den del av lönen som överstiger denna nivå berättigar inte till ytterligare subvention. Explicita och implicita lönetak. Skyddat arbete hos offentlig arbetsgivare () Källa: Egna beräkningar. För låga lönetak innebär att subventionen som andel av lönekostnaden minskar, vilket riskerar att göra subventionen verkningslös. För höga lönetak innebär att även höga löner subventioneras, vilket betyder att subventionen riktas mot anställda som uppenbarligen har en relativt hög produktivitet och därmed kan antas stå relativt nära den reguljära arbetsmarknaden. Höga lönetak för program som riktas mot personer som står långt ifrån arbetsmarknaden gör också att ersättningen till den enskilde kan bli högre om en person lyckas vara arbetslös . Det kan exempelvis vara fallet med extratjänsterna. Att premiera lång arbetslöshetstid är inte uppenbart klokt. Skilda lönetak för olika program bör kunna motiveras, exempelvis genom att skild subventionstid eller målgrupp motiverar skilda subventionstak. Så är inte fallet . Det är troligt att olika typer av arbetslösa kan behöva olika mycket stöd. Det är dock enklare att reglera detta via skilda subventionsgrader, snarare än via skilda lönetak. vill införa enhetliga subventionstak för alla arbetsmarknadspolitiska program. Detta tak bör sättas till . Förslaget innebär att stödet riktas främst mot personer som står längre från arbetsmarknaden. Personer som har nedsatt arbetsförmåga till följd av en funktionsnedsättning ges ett högre lönetak än , medan personer i andra program ges ett något lägre lönetak. Arbetsförmedlingen har påtalat att det faktum att lönetaket skiljer sig mellan lönestöd och nystartsjobb gör att personer med en funktionsnedsättning ofta anställs på nystartsjobb i stället för de anställningsformer som egentligen riktas mot dessa grupper. [84] Enhetliga lönetak löser denna typ av problem. Värt att notera är att tidigare sänkningar av lönetaket för nystartsjobb inte bedömts ha lett till färre jobb, men haft en något dämpande effekt på lönerna. [85] Den sänkning som nu föreslår är större, men skulle volymerna påverkas är det bättre att motverka detta genom höjd subventionsgrad än genom att subventionera höga löner. Förslaget innebär, precis som dagens regelverk, att löner utöver lönetaket tillåts. Lönetaket innebär enbart att den del av lönen som överstiger taket inte subventioneras. Att höja lönetaket för personer med en funktionsnedsättning leder till en kostnad om 140--. Förslaget att sänka lönetaket för övriga program leder till en besparing om 2017 och på . Enklare och bättre stöd för personer med en funktionsnedsättning Personer med en funktionsnedsättning som påverkar deras arbetsförmåga negativt har generellt en utsatt ställning på arbetsmarknaden. Arbetslösheten för denna grupp är högre än för befolkningen som helhet och sysselsättningen är lägre. [87] Gruppen har också klart längre arbetslöshetstider än andra. [88] Av de ungdomar som har en funktionsnedsättning får färre slutbetyg från gymnasiet och fler får svårare att etablera sig på arbetsmarknaden. finns främst fyra anställningsstöd riktade till personer med nedsatt arbetsförmåga till följd av en funktionsnedsättning eller dylikt: lönebidrag, OSA, trygghetsanställning och utvecklingsanställning. [90] är också en viktig arbetsgivare för många människor med en funktionsnedsättning. Därtill finns ett antal andra stöd ämnade att underlätta för personer med en funktionsnedsättning, som exempelvis stöd till hjälpmedel på arbetsplatsen och stöd till personligt biträde. 2016 väntas 81 300 personer ha något av de anställningsstöd som riktar sig till människor med en funktionsnedsättning. [91] Den offentligfinansiella kostnaden för dessa program väntas uppgå till . De utvärderingar av dessa program som finns tyder på positiva effekter såväl vad gäller inkomst som sysselsättning. [92] Inlåsningseffekter finns dock i relativt hög utsträckning. Som nämndes i föregående avsnitt föreslår att lönetaken i de aktuella anställningsstöden höjs, något som tidigare efterfrågats av arbetsgivare. [93] Ytterligare förbättringar och förenklingar är dock möjliga. Skillnaderna mellan de fyra anställningsstöden är förhållandevis små. En tidigare utredning föreslog att stödformerna skulle slås ihop och inordnas under följande två teman: utveckling och trygghet. anser att förslaget om att slå ihop stöden är rimligt. En funktionsnedsättning kan variera i typ, omfattning, påverkan på arbetsutbud och långvarighet. Stöd riktade till personer med en funktionsnedsättning bör därför variera i omfattning, beroende på grad av nedsatt arbetsförmåga, och tid, beroende på den enskildes möjlighet att utveckla en ökad arbetsförmåga. De fyra existerande anställningsstöden föreslås därför ersättas av lönestöd för utveckling och lönestöd för trygghet. Lönestöd för utveckling bör ges , maximalt , och innehålla individuellt anpassade utvecklingsinsatser. Omprövning bör kunna ske i syfte att gradvis minska subventionsgraden i takt med att arbetsförmågan stärks. För personer som direkt, genom profilering, eller med lönestöd för utveckling bedöms ha ett mer långsiktigt stöd, bör lönestöd för trygghet erbjudas. Stödet bör ges för att garantera förutsägbarhet och en ökad trygghet för den enskilde. Omprövning bör också ske mer sällan, men minst . Kombinerat med förslaget om högre lönetak för dessa anställningar skulle systemet bli enklare, mer transparent och innebära mer stöd för den enskilde. Fungerande matchning även för de som står långt från arbetsmarknaden Antalet inskrivna arbetslösa med kortare utbildning än grundskola uppgick till 53 000 personer. [95] 63 000 hade enbart grundskoleutbildning. 73 000 av de som var öppet arbetslösa eller deltagare i arbetsmarknadspolitiska program hade varit utan arbete . [96] 39 000 personer deltog i sysselsättningsfasen. Dessa personer utgör en mycket stor utmaning för alla matchningsaktörer. För att möta denna utmaning har föreslagit att en försöksverksamhet med matchningsanställningar ska införas. Det är troligt att många företag upplever en osäkerhet kring hur en person som varit borta från arbetsmarknaden länge ska passa in på arbetsplatsen. För att råda bot på detta föreslås att den jobbsökande anställs hos en matchningsaktör, som tar på sig arbetsgivaransvaret. Den jobbsökande arbetar sedan hos kundföretag, som inledningsvis inte behöver ta på sig den risk som arbetsgivaransvaret innebär. Matchningsaktörer kan exempelvis vara fackliga eller ideella organisationer, men även bemanningsföretag. Matchningsaktören ska enbart kunna tjäna pengar genom att ha den arbetssökande uthyrd till kundföretag eller genom att den arbetssökande får ett reguljärt arbete. På så vis undviks risken med att matchningsaktörer parkerar de jobbsökande i passivitet. Mest kraftfull bör ersättningen vara om den arbetssökande hittar varaktig reguljär sysselsättning. kommer i framtida budgetmotioner återkomma med förslag om matchningsanställningar. Ett stort problem med regeringens extratjänster är att civilsamhällets vilja och förmåga att bidra till att ge människor en chans att arbeta sig ut ur utanförskap och in i en gemenskap har negligerats. I stället är extratjänsterna hårt styrda mot offentliga arbetsgivare. föreslår därför att så länge extratjänster finns kvar bör de också omfatta civilsamhällets organisationer. föreslår därtill att extratjänsterna, som innebär en anställning på och att ska ägnas åt jobbsökande, görs om till en en anställning på . av tiden på arbetsplatsen ska dock bestå av handledning och utbildning, varför ersättning inte utgår, medan ska användas för aktivt jobbsökande. Det medför en besparing om 2017. Effekten av arbetsmarknadsutbildningar (AMU) har varierat . Från att ha mätbara positiva effekter sjönk effektiviteten . [99] uppmättes återigen positiva effekter, särskilt för vissa yrkesinriktade utbildningar och utbildningar riktade mot något äldre personer och/eller personer med lägre utbildning. har effektiviteten återigen sjunkit och är nu generellt sett låg. [101] Potentiella förklaringar är ökade volymer, sämre arbetsmarknadsläge och en förändrad sammansättning bland deltagarna. [102] Det finns också tecken på att Arbetsförmedlingen misslyckats med den regionala anpassningen av arbetsmarknadsutbildningar. De grupper som förefaller ha störst utbyte av programmet är äldre, personer med kortare utbildningsbakgrund samt utomnordiskt födda. [104] Även personer med funktionsnedsättning har i perioder visat sig ha större nytta av programmet än andra. AMU är Arbetsförmedlingens dyraste insats. Eventuella positiva effekter relativt andra insatser måste således vägas mot det faktum att ett antal andra insatser är billigare och därmed kan erbjudas i större volymer för en given kostnad. vill minska omfattningen av de två stora arbetsmarknadspolitiska programmen som ger rätt till aktivitetsstöd – arbetsmarknadsutbildning och arbetspraktik – på två sätt. För det första måste möjligheten för arbetssökande att lära på jobbet förbättras.