mot · H4023348 · 2016-10-05 00:00:00 — Lokalpolitiker i kommuner som och har därför länge uppmärksammat riksdag och regering på de svåra och allvarliga konsekvenser som EBO medför. Både för den enskildes skull, och för att underlätta arbetet med att ta emot och slussa in dem i samhället. För att fler ska välja anläggningsboende, och för att därmed bryta den destruktiva trångboddheten, vill vi utreda förutsättningarna att dagersättningen för den som väljer EBO fasas ut gradvis. Bostadsbristen för asylsökande och nyanlända När antalet asylsökande och nyanlända ökar kraftigt uppstår en akut bostadsbrist. Bostadsbristen drabbar enskilda, både de som väljer EBO och de som bor i anvisat boende med låg standard. Förutsättningarna för att självt äga och driva boenden för asylsökande bör förbättras. Om driver asylboenden i egen regi underlättas möjligheten till dialog och förberedelser mellan kommun och till skillnad från dagens process då upphandlingsförfarande vid fullbordan ställer kommuner vid fullbordat faktum. När omständliga upphandlingar undviks kan dessutom egen regi innebära större kostnadseffektivitet. har uppseendeväckande upphandlingar skett som lett till rättsliga tvister. Genom egen regi stärker sin upphandlingskompetens då man i högre grad själv vet vad som krävs för att driva ett boende, det gör också myndigheten bättre förmögen att själv kunna hantera tider av hög migration. Möjligheten till ”hem-bo” Utifrån det intresse som också finns hos enskilda att bereda rum i sina hem bör också möjligheten för asylsökande till sådana placeringar utvecklas. I samband med vårpropositionen (prop. 2015/16:99) framlade regeringen en anslagshöjning till länsstyrelserna motsvarande för att stödja kommunerna att utveckla verksamhet för att underlätta uthyrning av bostäder till nyanlända som höstens proposition kommit att bli det dubbla. Det är angeläget att stödjer kommunerna med kriterier för hur nyanlända ska kunna erbjudas boende hos enskilda med minimikrav om minsta antal kvadratmeter, hygien- och köksutrymmen etc. Kriterier bör också fastställas runt begränsningar för antal personer i hushåll. Familjer bör beredas gemensamma placeringar. Den som är ”värd” skulle kunna ersättas med en viss summa per upplåten kvadratmeter alternativt att den boende behåller dagsersättning i hushåll där denne självständigt sköter sin matlagning etc. Kommuner bör också kunna med uppdaterade och tillåtande detaljplaner väsentligt förbättra möjligheterna till utveckling av fastigheter så att bostadsbeståndet kan användas bättre för andrahandsuthyrning. Ett föredömligt exempel är kommun som aktivt gått ut och efterlyst villaägare med möjlighet att hyra ut delar av sin fastighet. När en kommun är tydlig med sin intention och tillåtande med att ge tillstånd till avstyckning av en fastighet, främjas förutsättningarna för Hembo. kom många minderåriga till . När barn anländer ensamma ställer det stora krav på mottagandet. Det offentliga måste därför på ett särskilt sätt säkerställa att mottagandet av ensamkommande barn sker på bästa sätt. Kommunerna har ansvar för mottagandet av ensamkommande barn och ansvaret gäller både som asylsökande såväl som när man fått uppehållstillstånd. En statlig ersättning utgår för omkostnader som skola, vård och boende. Ensamkommande barn har rätt till en god man. Att döma av rådande prognoser beräknas ca 45 000 ensamkommande flyktingbarn omfattas av systemet för kommunala schablonersättningar . Maxersättningarna till kommunerna är på och person. Regeringen avser sänka ersättningen till och person, för 18–20-åringar sänks ersättningen till . Det motiverar till mer kostnadseffektiva placeringar än de som föreligger . Ensamkommande barn har tidigare placerats i hem för vård och boende (HVB) eller på Statens institutionsstyrelses (Sis) boenden. För de flesta har inte detta varit adekvata boendeformer. Inriktningen för ett HVB-hem riktar sig vanligen gentemot en målgrupp med någon form av behov inom ansvarsområden såsom missbruks- eller beteendeproblematik. Ett HVB-hem är en bra boendeform för vissa barn, generellt gäller dock att fler ensamkommande barn och ungdomar i första hand bör placeras i familjehem eller den nya boendeformen Stödboende. Eftersom antalet familjehem är begränsat förordar att fler familjehem med beredskap att ta hand om flyktingbarn rekryteras och utbildas. Med det nya ersättningssystem för mottagande av ensamkommande barn som aviseras i budgetpropositionen 2017 förväntas statens utgifter reduceras kraftigt som barnen får mer adekvata boenden. Den ökande användningen av medicinska åldersbedömningar är också att anse välkommen då den förstärker rättssäkerheten för de ensamkommande. SFX som påbyggnad till sfi SFX är sfi, det vill säga svenskundervisning, med fokus på yrkesspråket och kompletteras oftast med yrkespraktik eller särskild utbildning. finns exempelvis ”svenska för bussförare”, ”svenska för företagare” och ”svenska för medicinsk personal”. I finns ett samarbete kring detta som fungerar mycket bra. En grundtanke kring SFX är att kommunerna samarbetar så att de studerande med samma yrkesbakgrund samlas hos en anordnare. Det gör att undervisningsgrupperna blir tillräckligt stora så att verksamheten blir stabil och kan utvecklas. Undervisningsformen har pågått och syftar till att deltagarna snabbare ska lära sig språket samt få ytterligare kunskap inom yrkesområdet och därmed snabbare kunna arbete inom sitt yrkesområde. Kursen innebär intensiv svenska med fokus på yrkesspråket, orienteringskurser med nödvändig kunskap för att veta hur respektive yrke fungerar i och möjlighet att komplettera sin utbildning för svenska förhållanden på högskole- eller gymnasienivå. Åtta av tio tidigare elever befinner sig i egenförsörjning ett till efter avslutat SFX – det visar uppföljning av de elever som påbörjade någon av SFX-kurserna . Av dem som svarade på enkäten (svarsfrekvens ) arbetar inom sitt yrke, inom annat område och studerar vidare på högskola eller inom vuxenutbildningen. SFX som påbyggnad på befintlig kursplan i sfi bör därför vara attraktivt för kommuner med identifierade arbetsmarknadsbehov. vill att SFX ska utvecklas nationellt utifrån kommunernas initiativ som en påbyggnad på den kursplan kommunerna är skyldiga att tillhandahålla för sfi. Validering av akademiska kunskaper Om personer som kommer från andra länder får sin kompetens validerad snabbt kan de också snabbare ta sig in i det svenska samhället. Yrkeskunskaper som inte får praktiseras eller uppdateras riskerar gå förlorade. Det är därför angeläget och en signifikant tidsvinst att kartläggningen av asylsökandes färdigheter börjar inventeras . Validering behövs för den som kommit till och på grund av förlorade utbildningsdokument saknar möjlighet att styrka sina färdigheter. Men validering är också ett instrument för yrkesverksamma som vill byta spår och behöver få sin reella yrkeskompetens bedömd. Validering försvåras av att metoderna för att kartlägga och bedöma kompetens kräver kunskaper i svenska språket. Tolkning är till föga hjälp om inte tolken är väl bevandrad i det specifika yrkesspråk som ska valideras. Risken med höga förhoppningar och ivriga, kvantitativa ambitioner för hur många som ska valideras, är att kvaliteten på utförd validering är så låg att den i mötet med arbetsgivare inte håller måttet. Valideringsdelegationen arbetar utifrån dir. 2015:120 för att följa, stödja och driva på ett samordnat utvecklingsarbete inom valideringsområdet. Delegationen slutrapporterar sitt uppdrag men förväntas presentera en ny valideringstrategi . Både samordningen av och kvaliteten på valideringen av akademiska kunskaper och arbetslivserfarenheter behöver förbättras. har länge efterlyst att validering formaliseras i ett rikstäckande system så att arbetet med att höja kvaliteten kan systematiseras. Att etablera en samsyn mellan berörda myndigheter mot ett nationellt sammanhängande valideringssystem inom utbildningsväsende och arbetsliv är nu en central del av Valideringsdelegationens uppdrag. förekommer rapporter om regionala variationer. Ingen ska diskrimineras på grund av religion eller annan trosuppfattning, kön, könsidentitet eller könsuttryck etnisk tillhörighet, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder. Arbetet mot diskriminering omfattar verksamheten hos och . Arbetet mot diskriminering möjliggörs av åtgärder på nationell, regional såväl som lokal nivå. Inom lagstiftningsarbetet bereder regeringen betänkandet Ett utvidgat straffrättsligt skydd för transpersoner (SOU 2015:103). emotser att utredningens slutsatser får bejakas i lagstiftning. Antalet hatbrott ökar. Kyrkor, moskéer och synagogor utsätts för attentat, och judar, kristna, muslimer och personer med annan religionstillhörighet utsätt för brott på grund av sin tro. Det snabbast ökande hatbrottet har kristofobiska motiv. har antalet identifierade anmälningar med kristofobiska motiv ökat vilket motsvarar 390 anmälningar. har hatbrotten mot muslimer ökat vilket motsvarar 590 anmälningar. De antisemitiska brotten uppgår till 280 anmälningar[2], vilket är anmärkningsvärt utifrån en relativt liten befolkningsgrupp. stöd till trossamfund (SST) rapporterar[3] om hot mot konvertiter till kristendomen från tidigare muslimska trosfränder. Det är också en återkommande anledning till rapporter om utsatthet på asylboenden. Där konvertiteter som flytt förföljelse på grund av sin nyfunna tro, tvingas leva i rädsla på grund av trakasserier. Regeringen avser enligt budgetpropositionen att att fatta beslut om en nationell plan mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott. I den nationella planens övergripande mål kommer vara ett samlat, effektivt och strategiskt arbete mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott i . Planen kommer att utgå från en samordnings- och uppföljningsstruktur samt förebyggande och motverkande insatser inom olika utpekade fokusområden. Vi menar att det i det sammanhanget bör lyftas behovet av att motverka hatbrott på religiös grund. har många asylsökande drabbats av hot och våld på grund av sin tro. Det är inte acceptabelt att människor flyr till , från hot och våld på grund av sin tro, och inte kan känna sig trygga här. Dessa hatbrott får inte planteras vidare in i samhället och skapa ökade motsättningar i vårt samhälle. Religionsfriheten måste vara en självklarhet och ständigt bevakas. Religionsdialog bör uppmuntras och tydliga markeringar måste göras mot alla former av hat på grund av religiös tillhörighet mot judar, muslimer, kristna eller andra trosuppfattningar måste. Det är angeläget att regeringen tar situationen på allvar och återkommer med åtgärder på området. Graviditetspeng – trygghet i väntans tider saknas det ett generellt system som möjliggör för gravida att i slutet trappa ner eller att helt avstå från arbete. är behovet av samhällsstöd stort. En mycket stor del av alla gravida uppbar någon form av ersättning i graviditeten. De flesta hänvisas till att ta ut sin föräldrapenning . Ett fåtal får graviditetspenning (tidigare havandeskapspenning) för att miljön som de arbetar i anses farlig för dem. Andra sjukskrivs något som har varit omdebatterat då bedömningarna har varierat bland läkare och . Rättsosäkerheten har varit hög. har påpekat att hanteringen av tre olika förmåner och gränsdragningen mellan dessa orsakar problem. Dessutom riskerar dagens system att upplevas som oförutsägbart och orättvist. och flera utredningar har därför föreslagit införandet av ett generellt ersättningssystem för gravida. Vi vill stärka tryggheten för kvinnor i slutet av graviditeten. Frågan om en graviditetspeng bör utredas vidare. Graviditetspengen ska ses som en möjlighet för den kvinna som vill utnyttja den. Utformningen bör likna tillfällig föräldrapenning och antalet ersatta dagar bör därmed uppgå till 20–, beroende av månadens längd. Dagarna ska inte kunna sparas. Rätten till graviditetspenning (tidigare havandeskapspenning) före beräknad födsel kvarstår. Det nya systemet skulle bli enklare, bättre och mer rättssäkert. hävdar att grunden för ett framgångsrikt jämställdhetsarbete är insikten om alla människors lika värde. Vi kan aldrig acceptera att av befolkningen utsattes för brott i en nära relation. [4] I den nationella trygghetsundersökningen som görs av Brå framkommer 2015 att av misshandelsbrotten figurerar en närstående i av händelserna för kvinnor, medan motsvarande andel för män är . visar en studie vid [5] att relationsvåldet är ungefär lika vanligt oavsett om det är en man eller kvinna som är förövaren eller offret. Det som skiljer är vilken typ av våld som används. Kvinnor är också mer utsatta för kontrollerande beteende. Kontroll är också ett kännetecknande karaktärsdrag för den växande hedersproblematiken. Enligt regeringens tidigare samordnare för våld i nära relationer, , växer 100 000 ungdomar upp med hedersförtryck i dagens . har att hantera en stor utmaning i kampen mot framväxande parallella samhällen där främmande rättstraditioner isolerar och begränsar kvinnor och unga flickor som kommer till vårt land. Hedersrelaterat brott utgör grova kränkningar av mänskliga rättigheter och brott mot internationell lagstiftning (). Anmälningsbenägenheten för att anmäla hedersbrott reduceras av den för många drabbade utgör vardagens regelverk. Familj och släktingar är förövare, och då kan det krävas en utomstående influens för att påvisa när kontrollen tar sig brottsliga former. Förekomsten av dessa brott hamnar ofta utanför brottsstatistiken och mörkertalet är utbrett. Alliansregeringen tog frågan på allvar och antog 2007 en nationell handlingsplan för att bekämpa våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. tillsattes en särskild utredare med uppdrag att föreslå en samlad nationell strategi för att nå det jämställdhetspolitiska delmålet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra (dir. 2014:25). Strategin skulle utgöra grund för uppföljning och utvärdering av regeringens tidigare insatser på området. Alliansregeringen skärpte också straffet för och gjorde tvångsgifte och barnäktenskap olagligt . presenterade utredaren ”Nationell strategi mot mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck” för statsrådet . Där beskrivs hur omfattande hedersproblematiken är i världen samt ökat behov av fokus på området hedersrelaterat våld och förtryck i samverkan mellan exempelvis olika myndigheter. skärpte regeringen lagen ytterligare genom att kriminalisera stämpling till barnäktenskap, det ger brottsbekämpande myndigheter stärkta befogenheter att beivra barnäktenskap. Enligt görs 300 anmälningar till polisen i sådana ärenden . Frågan får allt större uppmärksamhet och alliansregeringens arbete för att öka kunskapen har varit välkommet. presenterade alliansregeringen en handlingsplan för mäns våld mot kvinnor som inkluderade hedersbrott vilket var ett steg i rätt riktning. saknas en särskild lagstiftning om hedersbrott. Brottstypen måste få påföljder som verkar avskräckande för den skyldige och som också för brottsoffret skulle innebära en möjlighet till högre skadeståndsanspråk. Därmed skulle det bli lättare för polisen att arbeta förebyggande då brottet skulle tas på större allvar och lagstiftningen skulle med en särskild brottsrubricering ha en avskräckande effekt. En lagstiftning om hedersbrott skulle även inbegripa möjligheten att straffa fler personer än en. Hedersbrott särskiljer sig från andra brott på det sättet att många oftast är involverade i brottet, sanktionerar det och bidrar till att tysta ned brottsgärningen. har ett antal vittnesmål och rapporter ackumulerats om hur företrädelsevis kvinnor i förorter får sina liv begränsade av fundamentalister. Män – det är i allmänhet män men också kvinnor – tar sig rätten att ha åsikter om hur kvinnor klär sig, vad de gör och hur de lever sina liv. Enligt flera etablerar sig förtryckarkulturer i . Också män utsätts för hederskultur. Denna form av hederskultur är inte förenlig med ett fritt och demokratiskt samhälle. Kvinnor och män som hålls tillbaka och kontrolleras i hederns namn kan inte leva sina liv och förverkliga sina drömmar och nå sin fulla potential. Förutom att de blir utsatta för hot och misshandel blir dessa personer också kontrollerade och kränkta på andra sätt, av gärningsmännen men även av andra personer i dess närhet. Förtrycket innebär att de inte tillåts träffa vem de vill, inte klä sig eller sminka sig som de vill och telefon- och datoranvändande kontrolleras. har ett övergripande ansvar för länsstyrelsernas regeringsuppdrag rörande hedersrelaterat våld och förtryck och bedriver förebyggande arbete på nationell nivå. Under alliansregeringens försorg kunde länsstyrelserna –2014 fördela till stöd för insatser mot hedersrelaterat våld och förtryck i länen. fick också i uppdrag från regeringen att utveckla kompetensteamet till ett nationellt kompetensteam. Detta uppdrag kom 2014 att förlängas . Arbetet som följde har bidragit till att kunskapsnivån i landet ökat och blivit mer likvärdig. En stödtelefon inrättades också dit yrkesverksamma, ideellt verksamma och enskilda kan ringa för att få råd och vägledning i valet av akuta, förebyggande och uppföljande insatser. , då den nationella stödtelefonen inrättades, till och med inkom samtal om 616 ärenden som sammanlagt berör 863 utsatta personer. Samtalen handlar företrädesvis om flickor och unga kvinnor som utsätts för olika typer av våld, kränkningar, begränsningar och kontroll. Regeringen beviljar budgetproposition en förlängning för verksamheten genom 2017. I den slutrapport som presenterades av det nationella kompetensteamet föreslås att verksamheten permanentas med hänvisning till att länder som och har liknande verksamheter som är permanenta. Både den norska och den brittiska verksamheten beskrivs som mer verksamhets- och departementsöverskridande, vilket uppfattas som viktigt. Vidare har de ett mer aktivt arbete när det gäller utlandsärenden. Enligt uppgift har det norska teamet inte större möjlighet att agera utomlands än det svenska, men de har ett mer välutvecklat system för att hantera sådana ärenden, bl.a. har särskilda rådgivare i frågor om tvångsäktenskap och könsstympning placerats vid ett antal norska utlandsmyndigheter. upplevelse är att handlingsutrymme, rutiner, resurser och upparbetad samverkan kring transnationella ärenden ofta saknas inom myndigheter i . Erfarenheten är också att detta saknas även vid svenska utlandsmyndigheter. betonar man från det svenska kompetensteamets sida att det är arbetet med att skydda barn och unga i som måste prioriteras då det är där problemet uppstår, dvs. innan ett eventuellt bortförande. I kan man utfärda ett dokument kallat ”Forced Marriage Protection Order” som gör rättsliga åtgärder möjliga mot en förälder som inte inom (ofta ) återför flickan/pojken, eller kan påvisa var han eller hon finns. Det kan innebära häktning och i förlängningen fängelse , om barnet inte återförs. Det gör det svårt för en familj att dölja att deras dotter är bortförd och skylla på att hon är på semester. Men framförallt har detta en stark preventiv effekt. har nästan 900 sådana dokument utfärdats. För att uppnå en verksamhet som kan arbeta långsiktigt och med stöd av lagstiftning behöver det nationella kompetensteamet permanentas med befogenheter liknande det brittiska Forced Marriage Unit. Enligt de beräkningar som det nationella kompetensteamet gjort för en översiktlig årsbudget baserad på tio årsarbetskrafter från skulle kostnaden för en sådan verksamhet uppgå till . En sådan verksamhet skulle behöva operera från en myndighet direkt under polisen. föreslår därför att en enhet enligt brittisk modell inrättas inom utgiftsområde 4 under polismyndigheten anslag 1:1. Lämpligt kunde vara att förlägga enheten hos polisens Nationella operativa avdelning (). Kvinnlig könsstympning är en livsfarlig sedvänja som ger flickor men för livet. Fler än två miljoner flickor i åldrarna 4–könsstympas världen över, enligt . Den grymma sedvänjan har praktiserats i mer än 2 , före både kristendomen och islams utbredning, och det finns ingen religiös skrift som påbjuder detta. Både förberedelse och underlåtenhet att avslöja könsstympning är straffbart i . Icke desto mindre sker det om och om igen i vårt land. är tiden då dessa ingrepp ofta utförs, då barn åker på hemmasemestrar med sina föräldrar. Många flickor löper alltså förhöjd risk att utsättas för denna brutala sedvänja . Nuvarande lag skärptes 1999 och för könsstympning anges ett straff på mellan två och fängelse vare sig ingreppet sker här i , eller om det utförs utanför . Det är bra, men mer behöver göras i förebyggande syfte. För att undvika att svenska flickor utsätts för könsstympning anser vi kristdemokrater att vi behöver pröva att enligt fransk modell införa ett hälsointyg. Hälsointyget, eller skyddsbrevet om man så vill, ska kunna tas med till hemlandet vid resa, och ska tydligt visa att könsstympning är förbjudet enligt svensk lag. Intyget ska också visa att föräldrarna har ansvaret för flickan och således kan dömas enligt svensk lag även om könsstympning sker i annat land än . Med vetskap om detta är släkten mindre benägen att trycka på för könsstympning om föräldrarna görs till brottslingar i . Intyget bör sedan kunna utfärdas av barnavårdscentralen för barn och därefter av skolhälsovården. [1] Ekonomifakta. [2] Hatbrott 2015. Statistik över polisanmälningar med identifierade hatbrottsmotiv och självrapporterad utsatthet för hatbrott. [3] Främlingsfientliga handlingar mot trossamfund. En kartläggning av religiösa gruppers och individers utsatthet I 2014. stöd till trossamfund 2014. [4] Brå rapport 2014:8. [5] Men’s and women’s exposure and perpetration of partner violence: an epidemiological study from .