mot · H4022303 · 2016-10-05 00:00:00 — Den bestämmelse som polisen hänvisade till återfinns i 8 kap. 2 § utlänningslagen som tillåter avvisning av utlänningar om det ”kan antas att han eller hon under vistelsen i inte kommer att försörja sig på ett ärligt sätt”. Det är positivt att polisen tidigare använt sig av denna lag för att avvisa dessa personer men JO inkom med kritik mot polisen för att de avvisat 26 rumäner med motiveringen att de ägnat sig åt just tiggeri och dagdriveri. JO menade att bestämmelsen inte kan tolkas så som polismyndigheten gjort och att den inte ska tillämpas då vare sig tiggeri eller dagdriveri är otillåtet enligt svensk lag. Vi anser att tiggeri inte är något som samhället bör ha något intresse av att ha kvar eller tillåta. Dels förstör det gatubilden och besvärar hederliga medborgare, dels handlar det alltså allt som oftast om yrkestiggare som reser runt i och och har detta som sin huvudsakliga försörjning. Det bör göras en åtskillnad mellan den sortens tiggeri som har beskrivits ovan, den som ökat och utgörs av hitresta utlänningar, yrkestiggare och dylikt, jämfört med det tiggeri som eventuellt utförs då och då av svenskar som t.ex. har alkoholproblem eller dylikt. Vi anser att samhället ska ta hand om våra egna medborgare som inte kan anses vara yrkestiggare. Det finns emellertid ingen som helst anledning att acceptera utländskt tiggeri och därmed vill vi införa ett uttryckligt förbud för utlänningar att bedriva tiggeri eller verksamhet som till sin art kan anses vara tiggeri eller närliggande. Utlänningar som ertappas för tiggeri eller närliggande ska avvisas från landet med förbud att återvända och bötesbelopp ska utfärdas. 14 Fotboja vid frisläppande efter allvarliga brott Enligt preliminär statistik från Brå återföll av de med en ingångshändelse för nytt brott . För de med fängelse är återfallsgraden . De högsta återfallsandelarna återfinns i nämnd ordning bland dem som dömts till sluten ungdomsvård (), fängelse () eller skyddstillsyn () som huvudpåföljd. Statistiken visar att risken för återfall ökar med de lagförda personernas tidigare brottsbelastning. Det är ett mönster som kan observeras över en längre tidsperiod. Med tidigare brottsbelastning avses här antalet lagföringar före ingångslagföringen. Bland de lagförda som lagförts vid 2–3 tidigare tillfällen återföll , medan återfallen bland de med stor brottsbelastning (minst nio tidigare lagföringar) uppgick till . Denna statistik visar behovet av att tydligare agera mot att frisläppta återfaller i brott. Även alltså för förstagångsförbrytare är andelen som återfaller relativt hög – omkring en femtedel. Med anledning av detta anser vi att man för brott mot person, narkotikabrott, stöld, rån eller andra grövre tillgreppsbrott, vid frisläppandet ska förse sådana brottslingar med elektronisk fotboja efter frisläppandet som ska stå i proportion till hur länge de suttit i fängelse. De ska ha full frihet efter avtjänat straff men måste på detta sätt i högre utsträckning bevisa för samhället att de kan och kommer att sköta sig. En brottsling som begått något av ovanstående brott och som suttit i fängelse eller ungdomsvård kan exempelvis bära sådan elektronisk fotboja därefter. En person som suttit kan ha med fotboja, exempelvis . På så sätt kan man uppnå en dämpande effekt på den frisläppte som det blir lättare att utreda brott om personen med fotboja faktiskt återfaller i brott. 15 Skärpt straff för sexköp av barn Enligt 6 kap. om sexualbrott, kan en person som köper sex av en minderårig dömas för köp av sexuell handling av barn. Detta brott ger böter eller fängelse i högst . Sexköp av vuxna ger däremot endast böter eller fängelse . Straffskalornas skillnader motiveras i förarbetena med att sexköp av barn är ett allvarligare brott med högre straffvärde. [10] Trots detta visar Dagens Nyheters (DN) granskning att så gott som ingen som köper sex av barn döms till fängelse. Av 542 anmälda fall åren 2006–2010 ledde endast 26 till fällande domar och av dem endast fyra till fängelsestraff. Lägger man därtill möjligheten att det finns ett mörkertal av sexköpsbrott mot barn, kanske tiotals eller hundratals som aldrig kommer till polisens kännedom, kan man anta att det är så gott som riskfritt att köpa sex av barn i . Blir man påkommen kommer man oftast undan med böter. Vi har svårt att tänka oss att detta var vad regeringen hade i åtanke när man gav sexköp av barn en mycket strängare fängelsestraffskala än sexköp av vuxna. visar en annan granskning från DN att så gott som alla som döms för sexköp av vuxna också får böter. [12] Konkret innebär domstolspraxis att ungefär samma straff utdöms oavsett om det är en vuxen eller ett barn som sexköps, vilket torde vara tvärtemot lagstiftarens intentioner. För att göra lagen mer effektiv och för att sexköp av barn verkligen ska ge strängare straff, anser vi att minimistraffet för brottet köp av sexuell tjänst av barn ska ändras från böter till fängelse. En person som köper sex av barn ska nämligen inte komma undan med endast böter. 16 Borttagande av preskriptionstid för grova brott Reglerna för preskriptionstid för så kallad åtalspreskription står angivna i 35:e kapitlet i där brottets påföljdsgrad avgör hur preskriptionstiden är. Till exempel anges att preskriptionstiden är för brott som ger fängelse men inte . Exempel på sådana brott är grov misshandel, som har ett till i straffskalan, som i exemplet nedan: Offret kastades in i en lampa som gick sönder, knuffades mot ett fönster som också gick sönder och fick, liggandes på golvet, ta emot omkring tio sparkar mot huvud, hals och kropp. Laholmaren sparkade honom så illa att trumhinnan sprack. Gärningsmannen dömdes i detta fall till grov misshandel. Andra brott som har preskriptionstid är våldtäkt, som kan ge två till i fängelse, vilket liksom grov misshandel ger en preskriptionstid : misstänks för våldtäkter och försök till spridande av hiv mot 104 kvinnor. Preskriptionstiden har gått ut i 92 av kvinnornas fall eftersom han lyckats hålla sig undan . är den fortsatt efterlyste 58-åringen endast misstänkt för brott mot 12 flickor. I fyra av dessa fall gäller det grov våldtäkt sedan flickorna drogats ner med bland annat sömnmedel. Resterande gäller försök till spridande av hiv. De sista brottsmisstankarna gällande grov våldtäkt på fyra Stockholmstjejer når preskriptionstiden . Det kan inte vara rimligt att våldsverkare som har utsatt andra människor för denna sorts lidande ska kunna vänta ut rättssystemet. En grov misshandel på en annan människa kan ge permanenta fysiska skador och lär om inte annat ge permanenta psykiska men. Detta gäller på samma sätt självfallet även för dem som blivit utsatta för våldtäkt. Att då ge brottslingen utrymmet att kunna gå fri bara för att samhället inte lyckats få tag i brottslingen är djupt omoraliskt. Argumenten för preskription återfinns bland annat i proposition 2009/10:50, sid. 13: De nu gällande reglerna om straffrättslig preskription motiveras främst av rättspolitiska, humanitära och praktiska skäl. Det är inte lika angeläget att gamla brott blir bestraffade som att så sker med brott som ännu är aktuella i människors medvetande och statens straffanspråk bör inte heller upprätthållas . Det har också ansetts rimligt att den som efter ett brott har varit laglydig ska kunna känna sig trygg och inte behöva riskera att den existens han eller hon byggt upp åt sig går till spillo på grund av brottet. Ytterligare ett motiv bakom reglerna är att det kan vara förenat med svårigheter att utreda och föra bevisning om ett brott som begåtts sedan. Vittnens minnesbilder kan blekna allteftersom tiden går och både vittnen och gärningsmän kan hinna avlida. Även kraven på rättssäkerhet och effektivitet talar alltså för att gamla brott preskriberas. Regeringens kommentar avseende preskriptionstid för just våldsbrott och dylikt återfinns i samma proposition, sid. 22: Att det rör brott som anses särskilt integritetskränkande eller har ett högt straffvärde utgör, som ovan anförts, inte i sig så tunga skäl att preskriptionstiden bör slopas. Inte heller den omständigheten att kriminaltekniken medfört att möjligheten att klara upp vissa brott har ökat är ensamt ett berättigat skäl för att frångå nämnda grundläggande princip. I likhet med promemorian anser regeringen därför att det inte finns tillräckliga skäl för att avskaffa eller förlänga preskriptionstiderna för våldtäkt, grova våldsbrott, könsstympning av barn eller grova fridskränkningsbrott. delar inte denna uppfattning. Dels handlar straff om att andra människor ska känna och veta att samhället gör sin moraliska plikt och straffar brottslingar, dels är offren och deras anhöriga ännu viktigare i detta avseende. Bara för att det råkat gå en våldtäktsman förgripit sig på en kvinna gör inte det att offret och hennes anhöriga nödvändigtvis har mindre intresse av att se gärningsmannen dömd. Men även att samhället inte ”glömmer bort” ett begånget brott sänder ut klara signaler till såväl brottslingarna och offren som till allmänheten. Argumenten om att svårigheten med bevisning ökar med tiden är relevanta men egentligen inte tillräckliga eftersom brottslingen prövas i rätten i sedvanlig ordning. Anses det att bevisningen inte är tillräcklig så kommer personen i fråga att gå fri, annars inte. Vad som kvarstår är det faktum att har en lagstiftning som återigen står på brottslingens sida mer än vad den gör på offrets. Om någon utfört ett brott mot person, framförallt när det gäller fysiskt/sexuellt våld eller grova fridskränkningsbrott är detta brott som kan ge permanenta fysiska och psykiska skador och dessa bör aldrig preskriberas. Vi yrkar därmed på att regeringen ges i uppdrag att till inkomma med ett lagförslag som tar bort åtalspreskription, påföljdspreskription och absolut preskription för vålds- och sexualbrott av allvarligare art, grova fridskränkningsbrott samt stöldbrott av allvarligare art, framförallt inbrottsstöld och liknande av mer kränkande karaktär. 17 Strängare regler för permission Vi kunde i media läsa att den dömda mördaren beviljats permissioner efter att han blev satt i fängelse. I ett annat fall knivmördades en 22-årig kille. efter det mordet släpptes mördaren ut på obevakade permissioner. Offrets släktingar beskrev det som ”ett hån”. Reglerna för permissioner måste ses över och göras mycket strängare, speciellt för brott av sådan grad att de resulterar i straff som förläggs i en klass 1- eller 2-anstalt. Oövervakade permissioner bör i princip utgå. Permissioner ska antingen ske övervakat eller genom användning av elektronisk fotboja. Det får ankomma på regeringen att till inkomma med förslag på hur användningen av permissioner ska bli mer strikt. 18 Skärpt lagstiftning mot katsmuggling är narkotikaklassat i . Smuggling av det narkotikaklassade ämnet kat har ökat markant . I vissa befolkningsgrupper leder användandet av kat till svåra problem med integreringen till det svenska samhället. Missbruket är betydligt vanligare bland vuxna män än hos kvinnor och leder ofta till misär för familjen. I har den första beroendemottagningen för användare av kat öppnat. Det ökade katanvändandet i har fått till följd att bönder i nu skiftar gröda från kaffe, ”det svarta guldet”, till kat, ”det gröna guldet”. Trots detta börjar skalan för grov narkotikasmuggling att gälla först vid en insmugglad mängd på kat. Vi yrkar därför på att gränsen för grov narkotikasmuggling sänks drastiskt. 18 Våld mot valda politiker bör likställas med våld mot tjänsteman har ett speciellt skydd för exempelvis poliser, tulltjänstemän, ordningsvakter, väktare och trafiktjänstemän. Skyddet regleras i 17 kap. om brott mot allmän verksamhet, och skyddsintresset rör personer som fullgör myndighetsutövning där HD har beskrivit dem som befattningshavare som utövar för det allmänna viktiga funktioner. HD beskriver även en gärning mot en tjänsteman som ett artbrott med en stark presumtion för fängelse då befattningshavare som utövar för det allmänna viktiga funktioner inte ska hindras att utöva dessa effektivt och opartiskt. Detta skydd täcker emellertid inte folkvalda politiker. Vi menar dock att folkvalda politiker på samma sätt som poliser, väktare och trafiktjänstemän utför för samhället viktiga funktioner och därmed bör omfattas av det extra skydd som lagen ger för tjänstemän. Folkvalda politiker utgör faktiskt centrala aspekter i det demokratiska systemet och hot eller våld mot dessa är minst lika allvarligt som hot mot tjänstemän. Vi anser därmed att folkvalda politiker till kommuner, landsting/regioner eller ska omfattas av det skydd som 17 kap. ger i fråga om brott mot allmän verksamhet. 20 Ytterligare verktyg för att bekämpa trafficking kidnappas eller luras tusentals barn, kvinnor och män in i olika former av modernt slaveri, lockade med pengar och löften om en bättre framtid. Många tror sig ha kommit till en bättre del av världen med möjlighet till jobb, vård och att vara en del av ett fungerande samhälle. Men istället för en ljus framtid möts man av den organiserade brottsligheten som hanterar en som en handelsvara. Prostitution, bordellverksamhet, organförsäljning, slavarbete, tvångsäktenskap och kriminalitet blir en del av verkligheten. Denna organiserade verksamhet finns i varje land, och det är väldigt svårt att lagföra förövarna. Det finns ingen statistik på exakt hur många som drabbas. I uppskattar man att det är mellan 400 och 600 kvinnor , men antalet personer som döms för människohandel är försumbart. Människan kan, till skillnad från ”andra varor”, säljas om och om igen. Det är en lukrativ verksamhet och den sträcker sig över hela . FN beräknar att kriminella nätverk tjänar på människohandel. Det innebär att trafficking kan anses vara världens tredje största form av organiserad brottslighet, efter narkotika och vapen. De som bedriver denna verksamhet blir allt skickligare och mer erfarna och företeelsen tycks bli allt vanligare. Ett stort problem för det svenska rättsväsendet är att det är svårt att få människohandlare dömda och ännu svårare att få dem dömda med stränga straffpåföljder. Regeringen bör därför se över möjligheterna att genom lagstiftning göra det lättare att utdöma hårdare straff för människohandel. Man kan t ex göra det lättare att döma baserat på helhetsmönster som påvisar människohandel. 21 Obligatorisk information om smittbara sjukdomar vid samlag I kan man som hiv-smittad ha sexuellt umgänge med personer, utan att upplysa dem, och ändå gå fri från straff. Hovrätten i friade exempelvis en hiv-smittad man som i tingsrätten tidigare dömts till fängelse. Detta trots att hovrätten, precis som tingsrätten, ansåg det bevisat att mannen haft oskyddat sex med fyra kvinnor. Hovrätten menade att en förutsättning för att mannen skulle kunna dömas för ”framkallande av fara för annan” var att han genom sitt handlande utsatt kvinnorna för en ”konkret fara” för allvarlig sjukdom. Efter att ha tagit del av ett sakkunnigutlåtande av både och en professor på , ansåg hovrätten emellertid att risken för hivsmitta i de aktuella fallen var mycket låg. Anledningen till detta var att mannen, som åtalet avser, hade en väl fungerande hiv-behandling. Vi anser emellertid att det inte räcker att ”risken är låg” för att man ska slippa straff om man undlåter att uppge att man bär på hiv till en sexpartner. Det måste rimligen vara upp till den andra personen i den sexuella relationen att avgöra vilka risker denna vill ta med sin egen kropp. Inte heller skulle kvinnorna högst troligen haft sex med mannen om de känt till dennes hiv-infektion. Hovrättens bedömning om att en ovetande person ska behöva finna sig i att luras till att ha sex med en hiv-smittad, endast för att risken råkar vara ”låg”, är därför såväl respektlös som kränkande mot dem som lurats till detta. Inte heller tar den hänsyn till det lidande offren utsatts för de levt i ovetskap om de själva smittats. Slutligen riskerar domen att sända ut fel signaler till de få bärare av hiv-viruset som av nonchalans för sina medmänniskors väl och ve kan tänka sig att underlåta sig att uppge att de själva bär på viruset till sina framtida sexpartner. Vi anser alltså att smittskyddslagen bör uppdateras så att även bäraren av hiv eller andra allvarliga sexuellt överförbara sjukdomar har upplysningsplikt mot den/de den smittade har sexuellt umgänge med. Underlåtenhet att informera om sin allvarliga smittsamma sjukdom ska vara straffsanktionerad. 22 Skärpta straff för människosmuggling En person som uppsåtligen hjälper en utlänning att olagligt ta sig in i eller passera genom , en annan EU-stat eller , , eller gör sig skyldig till brottet människosmuggling. En person som planlägger eller organiserar för utlänningar att ta sig in illegalt till utan pass eller tillstånd som krävs gör sig skyldig till brottet organiserande av människosmuggling. Dessa brott regleras i utlänningslagen 20 kap. 8 och 9 §§. För både människosmuggling och organiserande av människosmuggling dömes till fängelse i högst . Något minimifängelsestraff stadgas ej. Om brotten anses grova dömes till fängelse i lägst 6 månader och högst . Om brotten anses ringa till böter eller fängelse . Människosmugglingen till är en mycket allvarlig förseelse. Den kränker nationella suveränitet – lagar och normer om statsgränser och medborgarskap. Den är vidare en inkomstkälla för organiserad brottslighet som bedriver handel med svenska passhandlingar och tar betalt för att smuggla människor, vapen och narkotika. Den bidrar till lönedumpning genom svart arbetskraft. Den riskerar insmugglades liv vid farliga transporter. Den kan vara ett led i transport av terrorister eller krigsförbrytare på flykt från rättvisan. Den kan slutligen också vara en del i ett icke-upptäckt led av organiserad människohandel och sexuellt utnyttjande av utsatta kvinnor och barn ifrån fattiga länder. För att delvis stävja människosmugglingen till bör den som smugglats hit som huvudregel nekas att få asyl här i detta land. Att smugglas genom hela Schengen eller andra länder för att söka asyl just här är ett oetiskt sätt att kringgå Dublinförordningen som måste motverkas. Om den insmugglade därför ansöker om att få asyl eller uppehållstillstånd just i ska huvudregeln vara avslag. Vidare återspeglas inte människosmugglingsbrottens allvar i dagens straffrätt. För att stärka arbetet mot människosmugglingen och ge domstolar större utrymme att utdöma straff som ger en proportionerlig reaktion bör straffen justeras. För både människosmuggling och organiserande av människosmuggling bör det för ringa brott anges minimifängelsestraff om 6 månaders fängelse och maximistraff bör höjas till fängelse . För normalgraden bör minimistraff höjas till och maxstraffet dubbleras till . För grov människosmuggling höjs minimistraffet från 6 månader till och maxstraffet från 6 till . Höjda straff medför även att det blir lättare att använda hemlig övervakning. Detta är enligt källor något polisen behöver i kampen mot människosmuggling, och får sedermera genom dessa höjda straff. Dessutom bör det tydliggöras att människosmuggling, mot betalning eller utan betalning, oavsett ”det humanitära undantaget” enligt NJA 2009 s. 424, ska vara straffbart. 23 Återgång till tidigare straff vid ny brottslighet En drygt 40 årig man dömdes av , mål nr B 10490-11, i ett medialt uppmärksammat fall rörande grov barnvåldtäkt av en förbipasserande 12-årig flicka på . Vid sidan av grov barnvåldtäkt dömdes mannen för olovligt brukande, olovlig körning, narkotikabrott och brott mot knivlagen. Mannen hade tidigare dömts till livstids fängelse för mord på en 21-årig kvinna av . Genom beslut av omvandlades livstidsstraffet till . Mannen blev villkorligt frigiven med en återstående strafftid och 8 månader med prövotid till . Kort efter frigivandet förekommer mannen i belastningsregistret. Senast före barnvåldtäkten dömdes denne i till fängelse för narkotikabrott utan att behöva återgå till sitt tidigare livstidsstraff. I och med den ovan nämnda domen om grov barnvåldtäkt dömdes mannen till fängelse åter igen utan att återgå till tidigare livstidsstraff. Vi menar att det är ett grovt systemfel när en livstidsdömd brottsling av denna typ kan frigivas villkorligt och begå nya allvarliga brott utan att återgå till livstidsstraff. Detta trots att farlighetsbedömningen som legat till grund för frigivningen uppenbart visat sig felaktig med avseende på återfall i brottslighet. Dessutom grov sådan. Det finns en rad olika omständigheter som rätten tittar på vid beslut om en villkorligt frigiven brottsling ska återgå till sitt tidigare straff eller ej. Vad vi dock kan konstatera är att bedömningen av detta kan vara för tillåtande. För att komma tillrätta med detta systemfel bör lagen meddela en mindre tillåtande inställning när en brottsling begår nya brott under den villkorliga frigivningen. Större vikt bör då läggas på hur allvarlig den tidigare brottsligheten varit, typen av brott , om det handlar om fängelsebelagd brottslighet och då framförallt om det handlar om brott mot person eller narkotikabrottslighet. farlighetsbedömningar bör även upphävas och eventuell tidsbestämning av livstidsstraff bör ses över eftersom dessa bedömningar visat sig vara felaktiga. Hade detta systemfel åtgärdats tidigare hade mannen, som dömts för grov barnvåldtäkt, återgått till livstidsstraff redan före barnvåldtäkten då han återföll i fängelsebelagd brottslighet, i detta fall narkotikabrott. Ett barn hade därmed räddats från att bli våldtagen. Detta systemfel måste åtgärdas för att skydda samhället från grova brottslingar som villkorligt frigivits p.g.a. bedömningar som senare visat sig varit felaktiga. 24 Kriminalisera att fly från polis Biljakter är bland det farligaste polisen i utsätter sig för. Brottet landar ofta endast på grov olovlig körning, rattfylleri under påverkan av droger/alkohol och ibland vårdslöshet i trafik, vilket är svårt att bevisa, samt att ej stoppa på polismans tecken. Det sistnämnda konsumeras i regel alltid. När en gärningsman beslutar sig för att med motordrivet fordon försöka undkomma polisen utsätter han sig själv men framförallt allmänheten och polisen för livsfara. Trots detta och att han försöker undkomma lagföring är detta inte brottsligt. Det är inte rimligt att det ska vara lagligt att försöka undkomma polisen med fara för andra. Detta bör därför kriminaliseras och straffvärdet ska ligga på fängelse. 25 Utlänningar som kör bil utan körkort rapporterade[13] om att körkortslösa kan köra bil utan att bli straffade: stoppade polisen en förare på väg in mot centrala . Mannen hade inget körkort att visa upp, men förklarade att han hade ett utländskt körkort. Problemet var bara att det var borttappat. Kort därefter åtalades mannen för olaga körning, men tingsrätten friade eftersom man ansåg att åklagaren inte kunde bevisa att mannen faktiskt saknade körkort. Polisens utredare har just nu ett 30-tal liknande ärenden på sitt skrivbord. – Finns det inga register i det land där man hävdar att körkortet är taget är det väldigt svårt, säger hon. Så länge man inte är folkbokförd i behöver man heller inte något svenskt körkort. Och man blivit folkbokförd, säger lagen att man har på sig att ordna med ett svenskt körkort. Ett körkort är ett tillstånd och det är knappast orimligt att bevisa att man har det tillstånd man säger sig ha. Vi har en ordning med körkort av en anledning och den kan inte undermineras på grund av hänvisningar till ett eventuellt körkort utomlands, som föraren inte kan eller vill bevisa. Exempelvis kan man tänka sig att personer med körkort från EES-länder måste registrera sitt körkort hos Transportstyrelsen. En person som inte registrerat sitt körkort och som kör utan sitt utländska körkort får böter med ett icke oansenligt belopp och körförbud. Boten döms ut automatiskt av Transportstyrelsen som ett förvaltningsärende. Bilen ska kunna tas i förvar för att förhindra vidare körning eller till dess att boten är betald.