mot · H4023078 · 2016-10-05 00:00:00 — Antalet arbetsolyckor som leder till sjukfrånvaro är något lägre bland kvinnor än bland män, liksom antalet dödsfall på grund av arbete. I det uppdrag som alliansregeringen gav 2011 konstaterades att den könssegregerade arbetsmarknaden bidrar till skillnaderna i arbetsmiljörisker och att kvinnors arbetsmiljörisker inte synliggörs och åtgärdas i tillräckligt hög grad. Kvinnor arbetar i högre grad med möten och kontakter med människor, vilket ofta innebär en psykosocial belastning. Kvinnor och män inom samma yrke arbetar ofta med olika arbetsuppgifter och belastas därmed olika. Kvinnor arbetar i högre grad med ensidiga och repetitiva arbetsuppgifter eller med personförflyttningar. När kvinnor och män arbetar med samma saker på samma arbetsplats belastas de ändå olika eftersom verktyg, skyddsutrustning och arbetsstationer ofta inte är anpassade för kvinnor. Även om uppdraget har bidragit till framsteg när det gäller kvinnors arbetsmiljö ser vi fortsatt stora behov av förbättringar – särskilt med tanke på att ohälsotalen inte minskar. Inte minst bör fokus läggas på arbetet kring psykosocial arbetsmiljö och organisatoriska frågor. Därför föreslår att satsningen på kvinnors arbetsmiljö förlängs. I budgetmotion finns också förslag om en särskild rehabiliteringskedja för vissa lättare psykiska diagnoser som är vanliga. Syftet är att tidigare skapa förutsättningar för rehabilitering och återgång i arbete, och skapa fler alternativ och vägar tillbaka till jobb. Förslaget omfattar också ett särskilt omställningsspår hos Arbetsförmedlingen för att erbjuda stöd till byte av arbetsplats eller arbetsgivare. Därtill gör i sin budget en satsning på en särskild tillsyn av den psykosociala arbetsmiljön inom yrkesgrupper med hög frånvaro på grund av sjukdom. Det handlar ofta om så kallade kontaktyrken, inte sällan kvinnodominerade yrken i offentligfinansierad verksamhet såsom sjuksköterskor, vård- och omsorgspersonal eller lärare. Alla människor har rätt till en god vård på lika villkor. Vården bör utgå från individens faktiska behov och inte påverkas av felaktiga föreställningar och uppfattningar, till exempel om kvinnor och män. Eftersom män och kvinnor delvis har olika behov måste också vården ta hänsyn till könsskillnader och könsspecifika behov för att bli jämställd. För att säkerställa en jämställd vård måste statliga satsningar på forskning och utveckling gällande prioritering och testning av läkemedel ses över, eftersom kvinnors och mäns kroppar reagerar olika på behandling. har mycket av utförd forskning skett med mäns kroppar som utgångspunkt. vill därtill främja en mer jämställd vård genom att påskynda uppbyggandet av läkemedelsbanken , genus och läkemedel. Denna kan bidra till ökade kunskaper och erfarenheter om hur läkemedelsbehandlingar utfaller olika beroende på om de ges till en kvinna eller man. Utrikes födda kvinnor på arbetsmarknaden Utrikes födda kvinnor har en svag ställning på arbetsmarknaden, med en hög risk för bidragsberoende. 2015 var sysselsättningsgraden bland utrikes födda kvinnor i åldern 20–– det kan jämföras för inrikes födda kvinnor. Skillnaderna syns också i statistiken över ekonomiskt bistånd. 2015 var av alla kvinnliga biståndstagare utrikes födda kvinnor, en klar överrepresentation. Att gapet mellan inrikes och utrikes födda kvinnor är så stort är största jämställdhetsutmaning. Störst svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden har flyktingar och deras anhöriga. I denna grupp har kvinnorna överlag en lägre utbildningsnivå, mindre arbetslivserfarenhet och sämre hälsa än männen. Det gör att de har sämre förutsättningar än män att arbeta. Enligt en rapport från är bara av de flyktinginvandrade kvinnorna sysselsatta efter invandring till ; motsvarande för män är . Kvinnorna tar också det största ansvaret för hem- och familjeliv, vilket försenar viktiga åtgärder som behövs för att få ett jobb. Kvinnor gör oftare än män avbrott i insatserna på grund av uttag av föräldrapenning och väntan på förskoleplats för barnen. var drygt 10 000 personer långvarigt frånvarande från de etableringsinsatser som nyanlända har . Av dessa var ca 7 000 kvinnor som var föräldralediga. Att skapa förutsättningar för att fler snabbare ska komma in på arbetsmarknaden är centralt för integrationen. Tyvärr försvåras detta av bristande jämställdhet vad gäller stöd och insatser för etablering som erbjuds. Till exempel är det färre nyanlända kvinnor än män som deltar i arbetsmarknadsutbildning, förberedande utbildning och arbetspraktik. Det är också betydligt färre kvinnor än män som har instegs- eller nystartsjobb. Det är inte rimligt. Det är viktigt att säkerställa att kvinnor och män behandlas lika av myndigheter. Målet måste vara att kvinnor och män får samma tillgång till bra insatser. Det kan uppnås genom till exempel mer uppsökande verksamhet, riktat till kvinnor, av Arbetsförmedlingen eller genom mer samarbeten mellan Arbetsförmedlingen och företag med många kvinnor. Långa tider av frånvaro från arbetsmarknaden, exempelvis genom att kombinera bidrag och föräldrapenning på grundnivå, leder till att trösklarna till jobb blir allt högre och risken för långvarigt utanförskap ökar. vill att full föräldrapenning enbart ska utges vid jobb eller permanent bosättning i . Det är rimligt med en kvalificering till ersättningssystemen, och det kan också påskynda kvinnors inträde på arbetsmarknaden. Rätten till föräldrapenning för personer med tillfälliga uppehållstillstånd bör begränsas eller . Vi vill även begränsa föräldrapenningen för den som saknar sjukpenninggrundande inkomst. En kortare föräldraledighet om man inte har kommit in på arbetsmarknaden kan bidra till att kvinnor inte fastnar i bidragsberoende och långvarigt utanförskap. bör rätten till förskola utökas för barn till föräldrar som lever på försörjningsstöd. Många utrikes födda kvinnor som befunnit sig i står utanför arbetskraften och har ingen kontakt med Arbetsförmedlingen. Här har uppsökande verksamhet visat sig ge goda resultat. Hembesök är ett viktigt verktyg för att kunna ge rätt stöd till dem som är i behov av försörjningsstöd samt även för att identifiera fusk och felaktiga utbetalningar. Hembesöken bör därför vara en obligatorisk del av alla kommuners arbete kring försörjningsstödet. Socialtjänstlagen bör därför ses över med syfte att alla kommuner ska göra regelbundna, och vid behov oanmälda, hembesök. För att underlätta för utrikes födda kvinnor att ta steget in på arbetsmarknaden bör aktivitetskravet i försörjningsstödet också omfatta fler. Det bör till exempel kunna tillämpas på personer som söker kompletterande försörjningsstöd till föräldraförsäkringen. Annars riskerar arbetet med att etablera sig på den svenska arbetsmarknaden att skjutas upp på grund av föräldraledighet. Ett rimligt krav att ställa skulle till exempel kunna vara att språkundervisning ska kunna ske under föräldraledigheten för den som också får försörjningsstöd. Det skulle hjälpa utrikes födda kvinnor att ta steget närmare arbetsmarknaden. Förstärkt samhällsorientering för nyanlända Integration handlar om mer än ett arbete. I är det självklart att kvinnor har samma rättigheter som män och att varje kvinna själv väljer vem hon vill gifta sig med och hur hon vill leva sitt liv. Men så är det inte överallt. Trots att för många är tryggt land finns fortfarande hederskultur som begränsar människors självständiga liv och möjligheten att bli det man vill. Det kan vi aldrig acceptera. Många nyanlända kommer till från samhällen där synen på jämställdhet skiljer sig från den svenska. Därför är det viktigt att nyanlända, såväl män som kvinnor, får en ordentlig samhällsorientering. Men deltagandet i samhällsorientering är dåligt . Av nyanlända inskrivna i Arbetsförmedlingens etableringsuppdrag, eller längre, har endast drygt en tredjedel deltagit i samhällsorientering. Samhällsorienteringen måste därför bli obligatorisk på riktigt. Alla nyanlända till ska ha genomgått samhällsorientering från att etableringen inleddes. Frånvaro ska leda till nedsatt ersättning. Det bör också införas en examination i samhällsorientering. Om man inte klarar examinationen bör man helt eller delvis göra om samhällsorienteringen och examinationen. Arbetet behöver snabbas på för att samhällsorientering ska genomföras även . Mäns våld mot kvinnor Mäns våld mot kvinnor är ett omfattande samhällsproblem och en allvarlig typ av brottslighet. Den största delen av mäns våld mot kvinnor begås av någon som kvinnan har eller har haft en relation till. Våldet leder till fysiskt och psykiskt lidande och påverkar ofta den våldsutsatta kvinnans hela livssituation. Enligt brottsstatistik från Brå dödas i genomsnitt 17 kvinnor av en man de har eller har haft en nära relation till. anmäldes 27 100 misshandelsbrott mot kvinnor, varav 17 000 brott gällde misshandel inomhus av en bekant gärningsperson. I de anmälda misshandelsbrotten mot kvinnor var förövaren en man i av fallen. Antalen polisanmälda fall av grov kvinnofridskränkning 2013 var 2 136, och antalet polisanmälda våldtäkter mot flickor och kvinnor var 3 934. Polisanmälda brott kan ge en fingervisning om antalet kvinnor som utsätts för mäns våld, men mörkertalet bedöms vara mycket stort. Brå uppskattar att endast 20–av våld mot kvinnor i nära relationer polisanmäls. Det är angeläget att arbeta för att fler ska polisanmäla när de utsatts för brott i nära relation, men det är också viktigt att arbeta för att de som anmäler inte vill ta tillbaka sin polisanmälan. Det finns flera goda exempel på det, till exempel Relationsvåldscentrum i som sätter in brottsofferstöd efter polisanmälan och ger kunskap och kraft till den utsatta att genomgå brottsutredningen. Verksamheten har bidragit till att fler ärenden om våld i nära relationer leder till åtal och till att samarbetet mellan polis och socialtjänst har förbättrats. vill uppmuntra fler sådana verksamheter runt om i landet. har det kommit signaler om att brott i nära relationer, såsom misshandel och överträdelse av kontaktförbud inte hunnit utredas av polisen. Det är oerhört allvarligt. Det kan vara ett stort steg för en kvinna som blivit slagen i hemmet att kontakta polisen, och snabba förhör och väl dokumenterade skador är viktigt för den fortsatta utredningen i denna typ av brottslighet. vill utöka poliskåren med minst 2000 fler poliser och frigöra resurser för polisiärt arbete genom att öka antalet civilanställda hos polisen. En väl fungerande polismyndighet är centralt, inte minst för att öka tryggheten för våldsutsatta kvinnor. Det är viktigt att rättsväsendet har rätt verktyg för att skydda brottsoffren. skärptes straffen för grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning. Effekterna av straffskärpningen bör utvärderas. Om det visar sig att reformen inte fått avsedd effekt kanske straffen bör skärpas ytterligare. Därför har uppmanat regeringen att utvärdera straffskärpningen. För att förebygga återfall bör en dömd gärningsman delta i det behandlingsprogram som Kriminalvården anser är lämpligt. anser att personer som är dömda för våldsbrott bör ha en skyldighet att genomgå behandlingsprogram. En vägran att delta i ett sådant program ska få konsekvenser för möjligheterna till permission och villkorlig frigivning. Den som dömts för grova brott mot närstående eller grova sexualbrott och vägrar att delta i behandlingsprogram ska inte vara aktuell för villkorlig frigivning. Alliansregeringens satsningar mot mäns våld mot kvinnor var omfattande och medförde att arbetet mot mäns våld mot kvinnor utvecklades. Men även om det skett framsteg på många områden kvarstår brister som t.ex. brist på strategisk styrning i myndigheters arbete, kunskapsluckor, stora lokala och regionala skillnader i olika myndigheters arbete mot mäns våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck. Det innebär en fara för rättssäkerheten. En del av samhällets brister vägs upp av ideella organisationer med lång erfarenhet och god kompetens, såsom kvinnojourerna. En nationell strategi skulle kunna bidra till att myndigheterna arbetar med bättre effektivitet och kvalitet samt samverkar så att lokala och regionala skillnader i kvalitet, resultat och tillgänglighet minskar. Därför bör regeringen skyndsamt sjösätta en nationell strategi mot mäns våld mot kvinnor. Skärpt straff genom ny brottsrubricering – grovt sexuellt ofredande Det finns – straffrättsligt sett – ett för stort avstånd mellan vissa allvarliga gärningar som rubriceras som sexuellt ofredande och de situationer där det går att fälla någon till ansvar för våldtäkt. I sådana fall av sexuellt ofredande framstår straffet som inte tillräckligt ingripande i förhållande till den kränkning som offret utsatts för. Varje oönskad hand på kroppen är en för mycket, och det finns allvarliga kränkningar som måste kunna betraktas som och straffas efter sitt högre straffvärde utan att det handlar om våldtäkt. När brott och handlingar är påtagligt oacceptabla måste markeringen från samhället bli tydligare. Därför behöver en ny brottsrubricering, grovt sexuellt ofredande, införas. Straffskalan ska vara fängelse och högst . Det grova brottet ska ta sikte på situationer där till exempel gärningsmän i grupp angriper en person eller där gärningsmannen på något annat sätt har agerat särskilt hänsynslöst eller kränkande. Den som döms för det grövre brottet men inte är svensk medborgare riskerar då också utvisning. Möjligheten att utvisa den som döms för allvarligare brott finns men används bara om återfallsrisk föreligger vid straffvärden understigande fängelse. Den gränsen vill vi moderater sänka till fängelse . Polisens nationella operativa avdelning har tagit fram en nationell lägesbild gällande sexuella ofredanden bland unga i publika miljöer. Angreppen sker i flera olika sammanhang. Brott som begåtts i grupp är få till antalet, men är särskilt allvarliga. Att i grupp utsätta någon för denna typ av övergrepp är särskilt kränkande och hänsynslöst. Vi vill även se utökad polisnärvaro på särskilt utsatta platser. En synlig och närvarande polis skapar förutsättningar för trygghet och att brott förhindras och beivras. Därför behövs utökad polisnärvaro på platser som är särskilt utsatta för denna typ av brottslighet. Det skulle göra polisen mycket synligare vid exempelvis allmänna folksamlingar, på festivalområden och på badhus. behöver en sexualbrottslagstiftning som bättre än utgår från att ett nej betyder nej. vill se en bredare lagreglering som tydligare markerar vars och ens rätt att själv bestämma om man vill ha sex eller inte. Det är den som vill utföra en sexuell handling med en annan som är skyldig att försäkra sig om att den andra också vill, annars ska man avstå. En bredare lagreglering syftar till att säkerställa normal ömsesidighet och uppmärksamhet. Alliansregeringen tillsatte en utredning som sett över straffskärpningar för de grövsta sexualbrotten, hur skyddet för brottsoffer kan stärkas och hur rättsväsendet hanterar våldtäktsärenden. Kommittén redovisade sitt uppdrag . Det är av största vikt att sexualbrottslagstiftningen erbjuder en rättssäker och heltäckande kriminalisering av alla former av sexuella övergrepp, och att det införs en ny brottsrubricering för ett synnerligen grovt brott och att även oaktsamhet kriminaliseras. Det är därför mycket betydelsefullt att en översyn nu har genomförts. Det är viktigt att behövliga lagändringar genomförs efter att förslagen beretts. Hedersrelaterat våld och förtryck Tusentals personer lever under hot från sina anhöriga på grund av en så kallad hederskultur. I hederstänkandet står föreställningar om oskuld och kyskhet i fokus och familjens rykte, och anseende anses bero av flickors och kvinnors faktiska eller påstådda beteende. Kontrollen kan sträcka sig från begränsningar i vardagen som rör exempelvis klädval, socialt umgänge och rörelsefrihet till livsval som utbildning, jobb, giftermål och skilsmässa. I extrema fall kan kontrollen leda till hot om våld och våld, inklusive dödligt våld. Det senaste årtiondet har stödet till personer utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck förbättrats. I vissa avseenden har också lagstiftningen skärpts. Men mer behöver göras för att samhället med kraft ska kunna ingripa mot dessa brott. Vi anser att det behövs en kartläggning av omfattningen av hedersrelaterad brottslighet och hur utvecklingen ter sig. Rättsväsendet ska ha de verktyg som behövs för att skydda brottsoffren – det handlar bland annat om ökad kunskap, stöd till drabbade och ett tydligt myndighetsansvar. Det behövs även göras en översyn av lagstiftningen i syfte att motverka hedersrelaterade brott och öka lagföringen av sådana brott. Könsstympning av flickor och kvinnor sker med familjens heder som förklaring för att kontrollera flickors och kvinnors kroppar och sexualitet. Könsstympning innebär ett fysiskt och psykiskt lidande för de drabbade och är förbjudet i . Det är dessutom ett brott mot de grundläggande mänskliga fri- och rättigheterna och mot barns rättigheter. Trots detta beräknar att 38 000 flickor och kvinnor som är bosatta i kan vara könsstympade. Av dessa är cirka 7 000 flickor . Både oskuldskontroller och ”oskuldsintyg” är förbjudna enligt lag. Det förekommer att flickor och unga kvinnor söker hjälp från sjukvården inför ett bröllop för att de vill ha ett ”oskuldsintyg” eller för att de vill genomgå en operation. Enligt en studie (av och ) svarade en majoritet av de gynekologer och allmänläkare som besvarade enkäten att de var villiga att försöka hjälpa en ung kvinna som sade sig vara rädd för våld om hon inte får ett ”oskuldsintyg” på något sätt. Det förebyggande och stödjande arbetet mot könsstympning och oskuldskontroller bör prioriteras. Som en del i detta skulle en nationell satsning på spridning av kunskap om och opinionsbildning mot könsstympning och oskuldskontroller kunna övervägas. Detta behöver ske brett i samhället, och exempel på kontaktpunkter där man kan nå relevanta målgrupper är sfi, komvux, barnavårdscentraler, mödravårdscentraler, ideella organisationer, skola (inklusive skolhälsovård), förskola, socialtjänst och rättsväsendet. Åtgärder för att förhindra att underåriga blir gifta och mot tvångsäktenskap Att förhindra att barn gifts bort eller att människor blir bortgifta mot sin vilja är en viktig uppgift. Den lagreform mot tvångsäktenskap som den tidigare regeringen genomförde 2014 innebär att inte längre erkänner äktenskap som ingåtts utomlands via ombud, att skyddet mot barnäktenskap har stärkts och att äktenskapstvång har kriminaliserats. Alliansregeringen införde det nya brottet äktenskapstvång som stärker skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap. Två nya brott infördes då i ; äktenskapstvång och vilseledande till tvångsäktenskapsresa. Äktenskapstvång innefattar även att det är olagligt när den unges utsatthet utnyttjas exempelvis genom press från föräldrar eller släktingar. Vilseledande till tvångsäktenskapsresa tar sikte på den som lurar någon att resa till ett annat land där personen ska giftas bort genom tvång eller utnyttjande. Brottsrubriceringarna infördes , och flera anmälningar till åklagare har gjorts , men få åtal har väckts. Det är viktigt att åtal väcks så att de som gör sig skyldiga till brott kan ställas till svars. vill därför att man ser över hur lagen mot barnäktenskap fungerar i praktiken. Lagstiftningen är förhållandevis ny, men trots detta är det viktigt att man gör en uppföljning av de regler som gäller och hur de följs i . Genom en sådan översyn kan man också få en bättre bild av hur landets kommuner hanterar problematiken kring äktenskap ingångna i utlandet där underåriga är inblandade. Utöver detta krävs ytterligare insatser för att motverka tvångsgifte och hot om tvångsgifte. Det kan exempelvis handla om tydliga och riktade informationskampanjer. Det bör också övervägas om en separat tvångsäktenskapsenhet behövs hos Polisen eller någon annan myndighet för att hantera frågor om tvångsäktenskap. Permanenta i nationella uppdrag har haft uppdrag från regeringen att förebygga hedersrelaterat våld och förtryck . i nationella uppdrag har bidragit till ett långsiktigt och strategiskt arbete för att motverka hedersrelaterat våld och förtryck, till en analys av utvecklingsbehoven samt till att samarbetet mellan länsstyrelser, mellan nationella myndigheter och mellan myndigheter och ideella organisationer har utvecklats. Arbetet har inneburit att en kvalificerad organisation har byggts upp inom myndigheten. Inget talar för att behovet av omfattande insatser för att motverka hedersrelaterat våld och förtryck kommer att minska. Vår uppfattning är tvärtom att ökade ansträngningar måste göras på detta område. När man kan se att ett behov av en verksamhet kommer att finnas kvar framstår det som mindre lämpligt att det formellt sett har karaktären av ett tillfälligt uppdrag, vars existens formellt sett – om än kanske inte i realiteten – prövas . Mot bakgrund av ovanstående bör i nationella uppdrag att förebygga hedersrelaterat våld och förtryck permanentas. I är det olagligt att ingå månggifte. Ändå finns finns nästan 300 registrerade fall av bigami eller polygami i . Det beror på att svensk lag tillåter månggifte om äktenskapet ingåtts i ett land där det är lagligt och de inblandade sedan flyttar hit. Enligt svensk rätt ska utländska äktenskap erkännas om de är giltiga enligt lagen i det land de ingåtts. Undantaget till detta är om effekten av erkännandet går emot svensk så kallad ordre public. Svensk doktrin intar dock inställningen att erkännande av utländska polygama äktenskap inte är i strid mot svensk ordre public. anser att lagstiftningen behöver moderniseras och anpassas till våra svenska värderingar om jämställdhet och syn på äktenskap. Därför bör lagen förtydligas i syfte att månggifte inte ska erkännas i . Informationsmaterial om svenska värderingar Samhället vilar på en värdegrund för hur vi ska förhålla oss till och bete oss mot varandra. Dessa värderingar är en viktig del av och håller ihop vårt samhälle. Det handlar exempelvis om alla människors lika värde, allas rätt till sitt liv och sin frihet, vikten av en fungerande rättsstat samt rätten att ha en religion, men också att avstå. Jämställdhet mellan kvinnor och män är någonting annat som vi värderar högt. De barn, ungdomar och vuxna som kommer till från andra länder utgör inte en homogen grupp. Många härstammar dock från länder där mänskliga fri- och rättigheter, kvinnors rättigheter och barns rättigheter kränks allvarligt. Det är därför viktigt att nyanlända, inte minst flickor och pojkar, får information och kunskap om sina rättigheter, möjligheter och skyldigheter. Det vill säga om mänskliga fri- och rättigheter, demokratiska principer och betydelsen av jämställdhet som är fundamentala värderingar i . Vi ser ett behov av att ta fram ett lättillgängligt och användarvänligt informationsmaterial till nyanlända om mänskliga fri- och rättigheter, demokrati, jämställdhet mellan könen, , hedersrelaterat våld och förtryck samt skyldigheter och rättigheter i . Detta material bör skrivas både på hemspråken och på lätt svenska samt spridas brett i genom olika kanaler som till exempel svenska för invandrare (sfi), komvux, skolor inklusive förberedelseklasser, förskolor, asylboenden, familjehem, hem för vård och boende, andra hem för ensamkommande barn, mödravårdscentraler (för att nå blivande föräldrar), barnavårdscentraler, , , rättsväsendet och ideella organisationer. De grundläggande demokratiska värderingar och de mänskliga rättigheter som är utgångspunkten för skolans värdegrund gäller alla skolor, oavsett huvudman eller inriktning på skolan. Skolans styrdokument och läroplaner är mycket tydliga med att skolan ska motverka traditionella könsmönster och att alla barn och elever ska ges möjlighet att utveckla förmågor och intressen utan begränsningar utifrån kön. värnar det fria skolvalet och den mångfald av skolor och inriktningar som föräldrar och elever har att välja emellan.