mot · H4022911 · 2016-10-05 00:00:00 — Motverkande av subversiv kriminell aktivitet ställer sig bakom det som anförs i motionen om att samtliga lagar och föreskrifter om Försvarsmaktens stöd till ordningsmakten ändras så att Försvarsmakten fullt ut ges laga stöd att assistera polisen i upprätthållandet av lag och ordning vid extraordinära situationer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att rikspolisledningen ska vara en sammansättning av kompetenta poliser som agerar resolut för att komma till rätta med den eskalerande situationen i våra förorter och tillkännager detta för regeringen. En stat bygger på vissa fundamentala byggstenar. En av de absolut viktigaste av dessa är upprätthållandet av våldsmonopolet. Äger inte staten våldsmonopolet kan rättsstatens funktion inte säkerställas. Det har tyvärr gått så långt att svenska statens våldsmonopol är utmanat i delar av vårt land. finns det områden där ordningsmakten misslyckas att upprätthålla våldsmonopolet och därmed misslyckas myndigheten således att skydda de laglydiga medborgarna från de kriminellas inflytande och våld. Bilar eldas upp i oförsvarbara mängder och lägenheter utsätts för beskjutning av nyårsraketer. Militära vapen, inklusive handgranater, används av de kriminella i olika uppgörelser och de brukas även mot polisen. Beskjutningar mot polisstationer, stenkastning, skjutning av fyrverkeripjäser mot polisen och tragiskt nog även användning av handgranater mot polisen har förekommit. De kriminella aktörerna är beväpnade med militära vapen och antalet handgranater i omlopp är skrämmande högt. Det finns rapporter (”Utsatta områden – sociala risker, kollektiv förmåga och oönskade händelser”, ) om att poliser till viss del undviker att patrullera de värst utsatta områdena. Vidare är polisen kraftigt underbemannad och kan därför inte upprätthålla ordningen i de värst utsatta områdena. Polisens fördjupade rapport kring de så kallade utanförskapsområdena påvisar att detta är en stor brist och att polisen saknar förmåga att över påverka de kriminellas möjligheter att utöva sitt inflytande i området. Utöver detta sprider sig religiös extremism i dessa utanförskapsområden Detta, i kombination med kriminella gäng och en större mängd militära vapen i omlopp, riskerar att göra dessa områden till potentiella inrikes konflikthärdar. Blandningen av kriminella samt hundratals IS-krigare med stridserfarenhet från och borde få alla larmklockor att ljuda. anser därför att staten måste agera för att visa vem det är som bestämmer över svenskt territorium, vem det är som äger våldsmonopolet och att svensk lag gäller i hela riket. Därför vill att samtliga lagar och föreskrifter om Försvarsmaktens stöd till ordningsmakten ändras så att Försvarsmakten fullt ut ges laga stöd att assistera polisen i upprätthållandet av lag och ordning vid extra ordinära situationer. Undantagslagar som bland annat möjliggör tillfälliga restriktioner i rörelsefrihet för medborgarna i området måste på plats samt lagar som tillfälligt ökar polisens befogenheter. Utöver juridiska förändringar ska tydliga riktlinjer ges till ordningsmakten och Försvarsmakten vad som förväntas uppnås. De områden som definieras som särskilt utsatta områden av Noas rapport ska pacificeras av de båda myndigheternas gemensamma ansträngningar. I ordets fullständiga mening. Försvarsmakten äger förmåga att understödja polisen med hantering av kravaller, bevakning av objekt, eskort/skydd av brandkår, ambulans, bevakning av polispatrullers bilar och skydda andra offentliga aktörer som påverkas av de kriminella. Försvarsmaktens närvaro kommer dessutom minimera risken till eskalering från de kriminellas sida. Försvarsmakten har en helt annan skyddsnivå och dessutom ett betydligt högre våldskapital än vad de kriminella gängen har eller någonsin kan förvärva. Alla dessa insatser kommer avlasta den hårt ansträngda poliskåren. Utöver Försvarsmakten bör alla myndigheter som på något sätt kan understödja polisen i dess arbete att förhindra och försvåra för de kriminella involveras i dessa insatser. Först när dessa särskilt utsatta områden pacificerats kan övriga offentliga och civilsamhälleliga aktörer med socialt ansvar fullt ut verka för att områdena långsiktigt förblir lugna. Utöver ovan nämnda åtgärder måste en rikspolischef utses som har förståelse för vad ordningsmaktens uppdrag är i samhället. Den högsta ledningen i polisen måste utformas på så vis att övriga underställda chefer i ordningsmakten är chefer som är beredda att använda statens våldsmonopol fullt ut för att upprätthålla ordningen. Det får vara slut med de uppseendeväckande och ineffektiva lösningarna med saft, kaka och dialogpoliser. Det finns bara en dialog mellan en polis och en medborgare. Det är en enkelriktad där en polismans uppmaning och befallning gäller. Polisen är ingen diplomatisk organisation eller social institution. Polisens roll är att upprätthålla lag och ordning samt skydda de laglydiga medborgarna. Den nya polisledningen som utses ska efter att de nya lagarna är på plats använda sig av hela statens palett av möjligheter att slå tillbaka de kriminella gängen. Detta ska framgå i de riktlinjer som upprättas av regeringen i regleringsbrev och annat. Tydliga målsättningar om att de värst utsatta områdena ska pacificeras med tydligt utstakad tidsramar ska sättas upp. Initialt och inom en väldigt kort tidsram från det att insatserna påbörjas ska ordningsmakten och Försvarsmakten gemensamt förhindra eller kraftigt minimerar: att bilar eldas upp, att upplopp och kravaller tillåts fortgå, att knarkförsäljning sker på öppen gata, att offentliga aktörer förhindras genomföra verksamhet utan störningar i området, att våldsamma uppgörelser mellan kriminella äger rum, att människor är rädda för hur de klär sig eller manifesterar sin tro, att människor räds att anmäla brott, att lärare och andra offentligt anställda på skolor utsätts för otillbörlig påverkan av kriminella element, att parallell rättskipning tillämpas i dessa områden. regeringar har alltför länge ignorerat de uppenbara varningssignalerna om att situationen håller på att bli ohanterlig. Därför måste svenska staten agera , innan situationen eskalerar ännu mer och betydligt värre situationer uppstår . Det är dags att avsluta den passiva och undfallande strategi som fått råda och som fortfarande råder. menar att detta är ett så pass allvarligt problem att det längre inte kan ses som enbart ett polisiärt problem utan att det ska klassificeras som ett säkerhetspolitiskt inre hot, med stora risker för eskalering bortom vad gemene man trott kunde ske inom rikets gränser. värnar de laglydiga medborgarna. menar att vi aldrig kan lyckas med att föra samman samhället utan att dessa områden kommer under fullkomlig kontroll av samhället. De laglydiga medborgarna känner sig med rätta både svikna och rädda. Det är statens uppgift att tillse att detta ändras, och det ska ändras omgående.