mot · H4022899 · 2016-10-05 00:00:00 — Vid försvar av egna landet är det viktigt att eventuell gemensam materiel (så kallad pooling & sharing / smart defense) finns i närheten. I vårt fall bör vi endast ha gemensam materiel med de nordiska grannarna. Hur sådan gemensamt materiel ska disponeras vid höjd beredskap och i krig ska bestämmas i förväg. 11.2 Statligt finansierad FoU Statligt finansierad FoU är väldigt viktig för försvarsindustrin och bör koncentreras mot områden där vår industri är framgångsrik. De produkter vår försvarsindustri ska konkurrera mot på världsmarknaden är så gott som uteslutande initierade med statliga FoU-anslag. När vi köper svensk försvarsmateriel som är producerad med högteknologi sker en stark ekonomisk återkoppling i samhällsekonomin. Det sker genom de direkta jobb det ger, genom spin-off-effekter men också genom ökade exportmöjligheter. tror på svensk ingenjörskonst. När stora och tekniktunga affärer görs upp med för oss allmänt viktiga industriländer bör en stat-till-stat-överenskommelse eftersträvas från svensk sida. Dels ger det oss bättre chanser till export, dels kan vi bättre motverka att svensk försvarsteknik inte lämnar i samband med en större affär. I är försvarsmaterielområdet styrt av bundna forskningspengar. Inom EU gäller försvarsmaterielupphandlingsdirektivet, vilket föreskriver konkurrensutsättning. Så ser dock inte marknaden i EU ut i praktiken. Dessutom visar EU-papper nu att anser att ett politiskt ska peka ut vilka försvarsindustrier som ska överleva och vilka som ska få riktade forskningspengar. Vi bör värdera våra egna marknader innan vi ger upp och låter bestämma över våra forskningspengar. (FSU) resulterade i flera stora åtgärdsförslag. Om förslagen hade genomförts hade inte Försvarsmakten kunnat lösa sina uppgifter enligt förordningen 2009:1204 om självständigt upprätthållande och utvecklande av militärt försvar. FSU tycktes utpeka den väpnande striden som Försvarsmaktens enda egna verksamhet och resten skulle lämnas till marknaden. Problemet är att den väpnade striden kräver ständigt närvarande logistik. beställer Försvarsmakten en produkt i taget från . Detta föregås av en noggrann långsiktig planering. I FSU föreslogs att istället skulle hyra ut materiel till Försvarsmakten. Försvarsmakten skulle därmed förlora flexibilitet och skulle istället för att fördela egna anslag för att nå operativa mål få lämna förslag till FMV som FMV inte behöver ta hänsyn till. FSU:s förslag genomfördes inte i sin helhet utan bara till viss del. Sparbetinget som försökte uppnås därmed var tänkt att fungera endast i ett fredsanpassat försvar. En tröskel mot krig kan man endast erhålla med ett krigsanpassat försvar. Vilket gör att en del av ändringarna inom förvarslogistiken nu troligen måste reverseras efter det att vi har bestämt att vi åter ska ha ett invasionsförsvar. Omställningskostnaderna som uppstår när ett större antal anställda ska flyttas från Försvarsmakten till vägs inte upp av tydliga rationaliseringar. Däremot finns det vinster med att teknisk dubblering mellan staten och försvarsindustrin rationaliseras. försvarsindustrier och Försvarsmaktens stödresurser är precis som i andra länder fortsatt viktiga komponenter i säkerhets- och försvarspolitiken. Värt att notera är att de svenska försvarsmaterielsystemen internationellt sett har hållit hög kvalitet och är billiga. FMV lider av de ständigt kommande sparbetingen och omorganisationerna. FMV:s roll bör inte bara vara statisk. Den bör även rymma utveckling och därför också medel för egen utveckling. Frågor ställs nu i angående det riktiga i att FMV fakturerar industrin för materiel som sedan Försvarsmakten får fakturera FMV för. Frågan hur mycket materiel som för tillfället är beställt tycks ha två olika svar om man frågar och . Det är emellertid inte särskilt konstigt eftersom de båda myndigheterna kommer i olika fas, FMV har ju sin systembyggartid. FMV:s roll var ändå tydligare när självt utvecklade det mesta av vår försvarsmateriel. FMV bör även i fortsättningen äga materiel som det arbetar med. Vi är stolta över att är världens största försvarsmaterielexportör per capita trots att vi har en strikt exportkontroll i fråga om export av försvarsmateriel. Vår starka försvarsmaterielindustri är en stor fördel för vår egen försvarsmaterielförsörjning. När vi själva investerar i svenskproducerade materielprojekt kan nettokostnaden bli låg eller till och med vinst uppnås i samhällsekonomin på grund av spillövereffekter och export. Försvarsindustrin berör cirka 30 000 jobb och en stor andel är civilingenjörer. Indirekt sysselsätter försvarsindustrin cirka 100 000 personer. Gripensystemet, robotar, luftvärn, artilleri, ubåtar, undervattenssystem, korvetter, , stridsvagnsminor samt rymdteknik med kommande militär tillämpning visar att de svenska vapensmedjorna inte bara har stolta anor utan även en framtid om regering och riksdag sköter frågor om upphandling och FoU klokt. Myndigheten FXM bör återskapas och som stat ska stötta försvarsindustrin ännu mer vid upphandling. Tecknande av kan vara en väg till viktiga samarbeten och affärer. Särskilt för mindre företag kan myndigheten () betyda mycket. SEK bör ges möjligheter att agera ännu mer offensivt. Eftersom var alliansfritt under utvecklade vi mycket av vår försvarsmateriel själva och var i hög grad självförsörjande. När det svenska försvaret sedan drastiskt nedrustades så blev det nödvändigt för den svenska försvarsindustrin att satsa på export för att överleva. är det hos försvarsindustrin endast exporten som frigör pengar för forskning för att utveckla nya försvarsmateriel. Exempelvis satsar svenska på forskning, vilket är mer än vad KTH och satsar ihop. De svenska riktlinjerna för krigsmaterielexport är stränga jämfört med andra länder som har stor produktion av försvarsmateriel. De flesta länder har komplicerade exportkontrollregler och institut, men ändå exporterar de krigsmateriel för strid till mottagare i MENA-länderna och andra liknande tveksamma mottagarländer. Ett exempel är dit och har exporterat stridsflyg i stort antal. Sådan export skulle aldrig tillåta med våra nuvarande riktlinjer. Det är bra. Det är viktigt nu att våra regler för krigsmaterielexport inte blir för avvikande jämfört med viktiga partnerländer. Vår industri måste få vara med i kommande försvarsmaterielsamarbeten, det är avgörande. Det är rätt att tillföra ett kriterium om demokratisk status jämte kriterierna om krig och mänskliga rättigheter för exportkontrollen. Däremot bör inte PGU utgöra ett kriterium för tillstånd, och vi ska inte avgöra om en köpare har råd eller inte att köpa våra materielsystem. Svenskägda försvarsindustriers samarbeten med utländska företag är viktiga. Kostnadsdelningar är centralt för att lyckas ta sig an nya projekt. De europeiska länderna köper tyvärr sällan försvarsmateriel av , men andra länder kan kompensera för detta. köp av Gripen öppnar för ett brett teknikutbyte med den brasilianska industrin. behöver raketartilleri och har ett sådant system (Astros). Den indiska industrin är också en intressant partner liksom (som inte är ett EU-land). har tyvärr många av de svenska försvarsindustrierna utländska ägare, men fortfarande har det stor ekonomisk och säkerhetspolitisk betydelse för att industrierna utvecklar och producerar materiel i landet. För ett land som inte självt kan producera försvarsmateriel blir inköpet av försvarsmateriel utifrån väldigt dyrt. Det kan även bli svårt att få köpa den allra bästa materielen. Orsaken till detta är att försvarsmaterielproduktionen oftast sker i samarbete med andra nationer. Man får om man har något att ge. Detta präglar förhållande inte minst till och deras materielmarknad. Svenska staten bör ha som långsiktig strategi att öka sin ägarandel av försvarsindustrierna i . är av hävd en nation med kvalificerade vapensmedjor. då självt var en stor beställare av försvarsmateriel så var vi i hög grad självförsörjande. är exporten viktig för att uppnå tillräckliga serier av nya produkter. Vid utveckling av nya materielsystem är samarbeten helt nödvändiga, men alla samarbeten är inte lyckosamma. Målmedvetenhet och fokus på innovation som finns i industrin måste vara ledstjärna för utvecklingen. behöver köpa sina egna materielsystem för att bli bästa referenskund. En försvarsindustristrategi bör upprättas där vi tydligt definierar våra säkerhetspolitiska intressen kopplade till särskilda kompetenser i fråga om tillverkning av eller handel med försvarsmateriel, och en svensk myndighet som upphandlar försvarsmateriel bör använda undantagsregeln i artikel 346 i EUF-fördraget på liknande sätt som andra medlemsländer som har viktig försvarsindustri. Förutom Gripen, bör ubåtarna, sensorteknik, robotteknik, torpeder, , mikrosatelliter m.fl. klassas och skyddas som strategiska produkter. Vidare bör i vissa fall återta kravet på offset (motköp) i syfte att gynna svenska SME-företag. Svenska myndigheter bör tilldela underleverantörer en god andel av kontrakten i syfte att ekonomiskt gynna viktiga innovationsföretag enligt rätten att göra så i artikel 21 punkt 4 i försvarsupphandlingsdirektivet. 12.1 Värnplikt – GSS-P Pliktsystemet bör återaktiveras och samtliga unga män och kvinnor bör mönstras i en mönstring på plats. I samband med mönstringen bör en 3-dygns kurs genomföras i syfte att lära ut grundläggande överlevnad samt kontakt med uniform och lätta vapen. Omkring 8 400 tas ut till värnpliktsutbildning , varav omkring 7 200 även genomför befattningsutbildningen för placering i krigsförbanden. För kvinnor är utbildningen frivillig. Fler markförband medför också ett ökat behov av reservofficerare. Reservofficerare är kostnadseffektiva och stärker folkförankringen. efter återtagandet av utbildningen av värnpliktiga ökar antalet utbildade till 12 600 / 10 800. Ytterligare ökas antalet till 16 800 / 14 400 och balans uppnås mellan utbildning och krigsplacerade. Med aktiverandet av värnplikten återgår armén till ett system med fredsorganisation och krigsorganisation. Villkoren för de stamanställda är i huvudsak en sak för arbetsmarknadens parter, men det som rör plikt måste lagregleras. var emot införandet av det nya personalförsörjningssystemet, men så länge det är aktuellt ska det optimeras. Det bör därför utredas såväl lämplighetsmässigt som ekonomiskt om kontrakterade gruppbefäl, soldater och sjömän kan få rätt att bo kvar på logementen för en låg hyra även efter provanställningstiden kan slippa förmånsbeskattning för enklare mat ute i fält som bor på logement kan få tillgång till billig och nyttig lagad frukost, lunch och middag kan få subventionerade hemresor . GSS-K ska erhålla en premie när 1/3 av, när 2/3 av samt när hela kontraktet löpt ut. Alla GSS-K ska erbjudas tillsvidareanställning. Inga nya GSS-K kontrakt ska tecknas. GSS-T fasas successivt ut mot värnpliktig krigsplacering (GSS-P). Lokalförsvarsbataljonerna bemannas av dem som senast avförts från fältarmén till personalreserven. Lokalförsvarsbataljonerna byggs upp som lätt infanteri. Strategisk tillförsel av tyngre system kan förekomma. Lokalförsvarsbataljonerna ska ha repetitionsmöte . Bataljonsledning, kompanibefäl och plutonsbefäl är anställd personal, övriga är värnpliktiga. genereras sedan 5 lokalförsvarsbataljoner. 12.6 Basering av förband Fredsbasering av militära förband bör ske till stadsregioner och större befolkningsorter samt . Tyvärr har urbaniseringen gått så långt att förbandsbaseringen inte kan nyttjas som regionalpolitik längre. Förbandsflytt bör undvikas och prövas endast som sista utväg därför att vid förbandsflytt följer inte all viktig personal med och svårersättbar nyckelkompetens riskerar att förloras. Det nuvarande tvåbefälssystemet behöver revideras och göras tydligare. Gradsystemet bör vara enligt följande: Soldater och /Manskapsgrader Menig, menig av 1:a klass och vicekorpral är soldat- och sjömansgrader. Vicekorpral ges till befälsuttagna rekryter efter genomförd och godkänd förstegsutbildning. Dagens gruppbefäl eller snarare en framväxande tredje gren i ett kommande trebefälssystem, underbefälen, är graderna korpral, furir och överfurir. Furir ersätter det nuvarande sergeant och överfurir återinförs för gruppbefäl med särskilda kvalifikationer och/eller lång tjänstgöringstid. Eventuellt kan ytterligare en tjänstegrad behövas utöver detta för att visa på synnerligen lång tjänstgöringstid alt. en synnerligen hög kompetens inom ett område. I det befälssystem som fanns hade dessa graden rustmästare inom armén och flygvapnet och flaggfurir i dåvarande kustartilleriet. Specialistofficerarna innehar graderna sergeant till förvaltare. Efter genomförd specialistofficersutbildning utnämns kadetten till sergeant. Om kadetten innan utbildning varit anställd eller dylikt kan denne vid examen utnämnas direkt till förstesergeant. I annat fall sker detta efter befattning och erfarenhet. Efter ytterligare tjänstgöringstid utnämns specialistofficeren till fanjunkare. För de befattningar som kräver en specialistofficer med en högre grad utnämns denne till förvaltare. Utöver detta skall det vid varje regemente, flottilj och dylikt vid behov utnämnas en regementsförvaltare respektive flottiljförvaltare. Detta skall vara den högsta specialistofficersgraden. Officerarna utgörs enligt tidigare av graderna fänrik till general. 12.8 Administration: Prio Rapportering och statistik möjliggör styrning och bra ledningsbeslut, men rapporteringen får inte vara mycket tidskrävande. Prio-systemet har kritiserats för att vara tungrott och långsamt. En oberoende översyn av systemet skulle kunna peka på vad som måste förbättras. Om det är riktigt att lämna Prio för ett egenskapat system så bör det göras . Försvarsmakten ska utse befäl upp till och med överste/kommendör. Utbildning av officerare ska återgå till att leverera krigsmän samt ledare till krigs- och funktionsförbanden. Det nya officersutbildningssystemet är undermåligt då det frångått kärnan i varför Försvarsmakten utbildar officerare. Försvarsmaktens viktigaste uppgift är att värja rikets gränser, således ska officerskadern utgöras av dem som är bäst lämpade för denna uppgift. Officersutbildningen ska vara till för att sålla agnarna från vetet, vilket i klartext betyder att de som saknar de efterfrågade förmågorna vad avser ledarskap och krigsduglighet aldrig utexamineras som officerare. Officerssystemet ska återgå till att, efter genomförd värnplikt, innefatta på försvarshögskola, och därefter ska kadetterna ut på verksamhetsförlagd utbildning. Därefter ska kadetterna praktik ute på förbanden för truppföring och trupputbildning. Slutligen åter till försvarshögskolan studier med förvärvade erfarenheter och större förståelse för verksamheten. Viktigt är att officeren tillskansar sig en bred förståelse under utbildningen, detta då befäl med djupare förståelsen är underofficerens roll. På liknande sätt ska specialistofficersutbildningen utformas, med skillnaden att det som kallas ASOU (anpassad specialistofficersutbildning) kvarstår och möjligheten att validera redan förvärvade kunskaper, vilket underbefäl kan tillskansat sig i olika mängd. Vidare ska specialistofficerare återgå till att kallas för underofficerare, vilket motsvarar de grader som de bär. Underofficerstraditionen ska med stolthet bäras vidare av det skrå som återuppstått i Försvarsmakten. Längden på utbildningen för en blivande underofficer kan variera, den blivande underofficeren kan behöva ett halvårs YBK (yrkesbefattningskurs) eller . En underofficer som till exempel ska arbeta på ett pansarskyttekompani behöver både goda kunskaper om det som berör både skytte- och vagnsdelarna i plutonen, vilket kräver betydligt längre utbildning med hänsyn till mängden system som denne ska ha djup förståelse för. Medan en underofficer som ska arbeta på ett skyttekompani eller stridsvagnskompani enbart har behov av en kortare YBK. Det är upp till Försvarsmakten att avgöra behovet av längden på YBK för respektive typ av underofficer. Underofficersutbildningen förläggs på de olika försvarsgrensspecifika skolorna och ASOU kan förläggas på regementena beroende på om så bedöms rimligt av Försvarsmakten. För underofficeren är maximal utbildningstid . Den bredare förståelse som officeren ska tillskansa sig kräver av i huvudsak teoretisk kunskapsinhämtning och analys av förvärvade erfarenheter. Underofficerskadetten ska efter genomförd och av sitt förbands godkända praktik befordras från kadett till sergeant. Det är upp till förbandet att avgöra om detta sker efter ett eller , en underofficerskadett med hög kompetens ska kunna befordras . Underofficerens kunskap ska i enlighet med nuvarande inriktning lägga tyngdpunkten på spetskompetens och flerårig erfarenhet på de olika karriärstegen. Krigsförbanden garanteras därför en stor mängd chefer/ställföreträdare samt chefer för funktioner på lägre förbandsnivåer med mycket god kunskap och färdighet att leda sina förbandsspecifika enheter och funktioner. Underofficerens utbildningslängd kan således variera i mycket hög grad beroende på flera faktorer. Underbefäl utbildas på respektive regemente, där enstaka instruktörskurser och enklare taktiska/stridstekniska kurser ges kopplat mot vad krigsförbanden efterfrågar. Underbefäl kan validera sina kunskaper och därmed genomgå en kortare underofficersutbildning, i enlighet med ASOU-modellen som existerar , men med ännu större flexibilitet vad avser utbildningens längd. Exakt utformning måste Försvarsmakten avgöra. I och med vårt föreslagna värnpliktssystem kommer underbefäl utbildas redan under sin värnplikt, och de som önskar kan sedan fortsätta som anställda underbefäl på GSS/K-förband (kontrakterade förband) men även på GSS/P-förband (värnpliktiga förband). Försvarsmakten får i och med vårt förslag tre olika typer av befäl som både ger bredd och spets samt en tredje kategori med underbefäl som utgör en grund med gruppchefer och specialister, samt som extra stöd vid trupputbildning av värnpliktsförband. Ett trebefälssystem håller redan på att utkristalliseras i Försvarsmakten. Det viktiga är att fokus ska vara krigsförbandens behov och inte om officerare kan tillskansa sig akademiska poäng eller ej, vilket fallet är . Den praktiska delen av utbildningen ger förbanden möjlighet att upptäcka olämpliga individer, vilket tyvärr inte är fallet. bör öppna ett rekryteringskontor i för att stimulera rekrytering. Kvinnor som gör värnplikten vill oftast att de ska lyda under samma regler som män. Det är också den enda rimliga ordningen, för en fiende frågar inte om kön först. Duktiga kvinnor har tillfört Försvarsmakten mycket. 12.12 Arbetsmarknaden för värnpliktiga De som utses att göra värnplikten behöver inget med skola och universitet kompatibelt betyg efteråt. Fullgjord värnplikt är ett ordningsbetyg i cv:et som öppnar dörrar av sig självt. 12.13 Försvarshögskolan (FHS) FHS bör vara en högskola utanför Försvarsmakten. 12.14 Militärhögskolorna (MHS) Jämte MHS i och bör MHS uppsättas. bör avvecklas och ansvaret för försvarets lokaler föras över på garnisonerna. När försvaret behöver återta sin ursprungliga infrastruktur eller i vissa fall ny sådan måste lagrummet vara tydligt. Försvarets intressen går före enskildas intressen. Centraliseringen av förrådsställd materiel har gått så långt att verksamheten blir lidande när beställningar från centralförrådet måste väntas in, och därför bör mer materiel finnas ute på regementena. Sabotage och krigshandlingar kan också få mer avgörande negativ verkan eftersom en större mängd materiel är samlat. En utredning för att ta fram en optimal förrådsorganisation för Försvarsmakten skall tillsättas. Systemet får inte vara fredsanpassat, utan ska kunna fungera under utövande av nationellt försvar. Efter aktiverandet av värnpliktsutbildning kommer regementen och logementen åter bli en naturlig del för alla soldater. De farhågor om negativ kåranda som hystes när systemet med enbart frivilliga kontrakterade soldater infördes kan avskrivas. Kårandan ska nu ses ur ett positivt perspektiv. Specialförband bibehålles och nya utvecklas i samma takt som nya asymmetriska hot utvecklas. Dit hör Särskilda Operationsgruppen (SOG) och 32 Underrättelsebataljonen. Fallskärmsjägarskolan bör åter öppnas i . Krigsplacering görs av två bataljoner fallskärmsjägare. Norrlandsjägarna i , K 4, fortsätter utbilda soldater. Krigsplacering görs av två bataljoner Norrlandsjägare. Lapplandsjägarna i återupptar sin utbildning. Krigsplacering görs av två bataljoner lapplandsjägare. När är återupprättat ska gränsjägarförband åter utbildas där. Förbanden ska kunna användas som stöd till det civila samhället vid större flyktingströmmar, men även i hela spektrumet av militära konflikter. Dessa förband ska snabbt kunna mobiliseras, ha mycket kvalificerad teknisk materiel och god lokalkännedom. Krigsplacering görs av fyra bataljoner gränsjägare. 14.3 Kavalleriet, den strategiska reserven Kavalleriet i form av luftburna bataljoner byggs ut för att kunna utgöra en strategisk reserv. Två kavalleriregementen med vardera tre luftburna bataljoner utgör den strategiska reserven. Vid varje regemente finns en uppsättning helikoptrar som är tillräckliga för transport av en bataljon åt taget inklusive deras terrängbilar. Förutom K 3 så öppnas förslagsvis K 9 på . Vid kavalleriregementena finns dessutom varsin underrättelsebataljon. Helikoptrarna utgör också en stor resurs för insatser i civila kriser som skogsbrand och där ytbärgning behövs. Frivilligorganisationerna bör ha ett eget anslag. Dessa organisationer har skapats med personligt engagemang och det engagemanget utvecklas bäst om de fortsätter som herrar i eget hus. är det viktigt att frivilligorganisationerna verkligen levererar personal med färdigheter till hemvärnet. Frivilligorganisationerna är viktiga, de kompletterar Försvarsmakten och hjälper till med folkförankringen. Högskolorna bör söka integrering med frivilligorganisationerna. Möjligheten för skattelättnader för frivilligpersonal bör prövas, alternativt att dessa får igen en del av sina utlägg via pension. Genom att frivilligorganisationernas övningar integreras mer i civilsamhället syns de mer för befolkningen. 16 Territorialarmén (hemvärnet) Hemvärnet byter namn till territorialarmén och får en ännu större roll. I texten här använder vi fortsättningsvis beteckningen ”hemvärn”. Territorialförsvarsförband (mark såväl som ) skapas ur de nationella skyddsstyrkorna och hemvärnet och kan utgöras av lokalt rekryterade värnpliktiga och frivilliga soldater med minst GMU och har kort mobiliseringstid. Skapandet av fler basbataljoner avlastar till viss del hemvärnet. Hemvärnet samt lokalförsvarsbataljonerna som lyder under lokal hemvärnsbataljon ska förutom skyddsobjekt, träna och förbereda att hålla olika naturliga försvarslinjer. I dessa linjer kan förberedelser göras att placera tyngre vapensystem. Målet är minst två hemvärnsbataljoner per FO, alltså en utökning av hemvärnet. Ledningen för varje hemvärnsbataljon ska husera i historiskt godtagbar miljö av typen landskapsregementen. I FO där det inte redan finns regementen i bruk återtas byggnader, då främst kanslibyggnad och en kompanibyggnad. Den civila krisledningen samlokaliseras. Nya hotbilder kräver att län och kommuner kan mobilisera i aktiv krishantering på höga våldsnivåer. Bataljonsledningarna inom hemvärnet bör ha del i länsstyrelsernas krisledning. Hemvärnet bör förses med tyngre infanterivapen och fordonsparken bör fortsätta att moderniseras. Armén bör bestå av såväl rörliga fältförband som lokalt organiserade territorialförsvarsförband och lokalförsvarsförband. En fältarmé med samövade mekaniserade brigader och ett väl spritt territorialförsvar är oundgängligt om ska kunna försvaras. Med befintliga anläggningar, materiel, yrkesofficerare, kontrakterade och värnpliktiga kan två mekaniserade brigader sättas upp. Ytterligare brigader bör sättas upp successivt när försvarsförmågan återtas med målet att ha sju mekaniserade brigader och en stadsskyttebrigad.