mot · H4023221 · 2016-10-05 00:00:00 — Det ger inte den långsiktiga stabilitet och kontinuitet som är eftersträvansvärd. Alla barn behöver trygghet, det gäller i samma utsträckning familjehemsplacerade barn. Ett par framkomliga vägar att skapa ökad trygghet för fler barn är dels att se över möjligheterna till fler nationella adoptioner, dels internationella adoptioner. Detta kräver långsiktiga och hållbara strategier. Ytterligare ett redskap är att se över förutsättningarna att kunna genomföra obligatorisk utbildning för blivande föräldrar i samband med internationella adoptioner och se över vilket juridiskt stöd som kan ges till barn vid allvarliga situationer i samband med adoptioner. Brist på kontinuitet och personal riskerar att leda till sämre kvalitet, lägre rättssäkerhet och därmed drabba redan utsatta barn. Så ska det inte få vara. Barns och ungas psykiska ohälsa Många barn har upplevt psykiska besvär. Ett av tio barn i åldern 10–har upplevt psykiska besvär. Två av tio har upplevt psykosomatiska besvär. Därtill har andelen barn och unga som får diagnosen neuropsykiatrisk funktionsnedsättning (adhd) eller andra psykiska funktionsnedsättningar ökat kraftigt. Desto tidigare en neuropsykiatrisk diagnos kan ske, ju snabbare kan åtgärder sättas in för att stödja den upptäckta funktionsnedsättningen. Det är viktigt att barn med psykiska funktionsnedsättningar får det stöd de behöver, därtill att vi klarar av att ge fortsatt stöd för barn och unga med fysiska funktionsnedsättningar. Det har skett en tydlig ökning av psykofarmaka till barn och unga. Det avser exempelvis antidepressiva läkemedel, lugnande och ångestdämpande läkemedel, sömnmedel och stimulantia för adhd. har visat att användningen av psykofarmaka bland placerade barn och unga är mycket omfattande. Forskning visar därtill att placerade barn i samhällsvård har såväl sämre fysisk som psykisk hälsa i jämförelse med genomsnittet. Dessa utmaningar måste mötas på ett tydligare sätt . Akuta psykiatriska problem tycks också öka. Vård på sjukhus för självskador har tydligt och kraftigt ökat bland unga, enligt . Detta gäller särskilt bland unga kvinnor, barn och unga med utländsk bakgrund och därtill barn och unga i ekonomisk och social utsatthet vilka alla har en högre tendens att ta till ett självskadebeteende. Ytterligare en utmaning i samband med barns och ungas psykiska hälsa handlar om hedersrelaterade livsbegränsningar. Så kallade hedersrelaterade brott är emellertid ofta svåra att synliggöra och att få fram statistik över. Det förekommer många myter, generaliseringar och grova överdrifter. Det hindrar emellertid inte att hedersrelaterade inskränkningar i en del barns och ungas liv förekommer. Det är helt oacceptabelt. Det kan handla om alltifrån att inte få delta i undervisning i skolan, till att inte få delta i egna fritidsaktiviteter eller i vissa särfall att barn blir bortgifta mot sin vilja. Framväxten av HVB-hem, stödboende och familjehem Den snabba framväxten av Hem för vård eller boende, HVB, fortsätter. till och med har antalet HVB-hem ökat med 464 stycken till totalt 1 496. Antalet platser på HVB-hem hade ökat med 7 458 platser till totalt 24 998. har antalet stödboenden vuxit i långsam takt. fanns det totalt 4 stödboenden på plats. Det totala antalet platser uppgick till 43 stycken. uppgick antalet stödboenden till 42. Det totala antalet platser hade ökat till 432. Ingen tillståndsplikt krävs för att starta ett stödboende. Det betyder att framväxten av stödboenden inte alls ligger i paritet med ökningen av antalet HVB-hem. och våren har antalet platser inom HVB-hem netto ökat med nära 7 500 medan platser i stödboende ökat med knappt 400. Denna trend måste förändras. har antalet HVB-hem ökat med nära 1 . Meningen med införandet av en ny boendeform var ju att dels öka möjligheterna till mer av individuell anpassning, dels att kunna effektivisera dessa system och kunna säkra kvalitet och säkerhet. Detta eftersom stödboende som form är mindre avancerat och därmed medför lägre kostnader. Enligt räknas platserna i stödboende fortfarande, , dock inte in i systemet för hur ensamkommande barn anvisas till kommunerna. Det förefaller som om många kommuner fortfarande tvekar om att införa stödboenden eftersom ersättningen per plats är ungefär hälften av en plats i ett HVB-hem. Av de startade stödboendena är inget drivet i annan regi. Samtliga ägs och drivs istället antingen direkt av kommunerna eller indirekt via entreprenader. saknas incitament och strategi från regeringen om att utveckla boendeformer som exempelvis stödboende där alternativa och ideella driftsformer helt saknas. trots den stora expansionen av HVB-hem är åtta av tio ägda av kommunerna. Två av tio drivs i annan regi. De kommunala HVB-hemmen behöver inte någon tillståndsplikt. (Källa: Inspektionen för vård omsorg, , 2016.) Familjehem är en mer stadigvarande placering för vård och fostran. Dessa hem är en viktig del av den sociala barn- och ungdomsvården. Kommunerna har enligt socialtjänstlagen (2001:453) ett övergripande ansvar för att barn och ungdomar ska kunna växa upp under trygga och goda förhållanden. Det finns långsiktigt betydande svårigheter att rekrytera nya familjehem. Därtill att säkra kvalitet och kontinuitet i befintliga familjehem. Konsulentstödda familjehem har ökat kraftigt. Dessa bolag med konsulentverksamhet registreras inte. Ingen tillståndsplikt behövs för att starta och driva familjehem. Inspektionen för vård och omsorg som har ansvar för tillsyn och uppföljning av granskar inte familjehem på motsvarande sätt som de granskar HVB-hem. har däremot fått i uppdrag att stödja kommunerna i arbetet att rekrytera nya familjehem. Brister i tillsyn och följdåtgärder finns det fortfarande betydande brister i tillsyn, uppföljning och följdåtgärder när det gäller hur verksamheter fungerar. Det handlar bland annat om hur kontroller sker av familjevård, krav på utbildning och det stöd som ges till familjehem och jourhem. Som ett led i arbetet att förbättra tillsyn och uppföljning infördes Inspektionen för vård och omsorg (.) Därtill att underlätta för patienter, brukare och anhöriga att kunna påpeka brister, framföra klagomål och anmäla vårdgivare som brustit i sitt sätt att ge vård och omsorg. är ett led i ett långsiktigt arbete att skärpa tillsyn och tillståndsgivning inom hälso- och sjukvård, socialtjänst samt verksamhet enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Ambitionen är att det ska vara enkelt att kunna framföra sina klagomål gällande upplevd bristande kvalitet. Brukarens behov ska sättas främst. Arbetet med att utveckla tillsyn och uppföljning med konkreta följdåtgärder måste emellertid fortsätta att utvecklas inom . Ett konkret exempel på en viktig form av uppföljning är studie om förekomsten av situationer där familjehemsplaceringen bland yngre barn och långvarigt placerade barn avbryts oplanerat. Resultaten från studien visar att oplanerade avbrott i placeringen var vanligare bland de långvarigt placerade barnen än bland de yngre barnen. Därtill var det oftast familjehemsföräldrarna som tog initiativet till det oplanerade avbrottet. Det var emellertid också relativt vanligt att de långvarigt placerade barnen tog initiativet till avbrottet. De yngre barnen hade i genomsnitt varit familjehemsplacerade , de långvarigt placerade hade i genomsnitt varit i samma familjehem när det oplanerade avbrottet ägde rum. Ofta föregås ändå oplanerade avbrott av tydliga varningssignaler till . Dessa varningssignaler måste professionen bli ännu bättre på att ta till sig i proaktivt syfte. Det finns vidare brister kring stödboende. har ansvarig myndighet för vård och omsorg () förelagt verksamhet av stödboende med vite efter att en rad försummelser och tillkortakommanden konstaterats. kan mer eller mindre vem som helst starta ett stödboende. Därtill driva verksamhet som inte ger det stöd utsatta människor är i behov. Det är inte rimligt. Regeringen har föreslagit att tillståndsplikt inte ska gälla alla utförare av stödboende och inom alla ålderskategorier. Vi delar inte den uppfattningen. Det är centralt att när man vidgar former för boende, att man från början stärker kvalitet, tillsyn och uppföljning. Det ska vara ordning och reda i välfärden. Denna utmaning kräver exempelvis generell tillståndsplikt, tydliga kvalitetskrav, prövning av ägarskap och långsiktig ekonomisk hållbarhet gällande driften samt skärpt tillsyn och tydligare sanktioner vid uppenbara brister i kvalitet och genomförande. Utifrån regeringens egna beräkningar i budgetpropositionen 2016 konstaterar de att kommer utanförskapet ha växt till att omfatta omkring en miljon människor. Detta är en helt oacceptabel utveckling. Därtill saknar regeringen en plan med konkreta åtgärder för att komma åt och vända utvecklingen. Det nya utanförskapet är påtagligt och växande. Det handlar i första hand om människor som delvis eller helt saknar utbildning och därtill saknar relevanta erfarenheter inom arbetslivet. Det är alltför många unga människor och personer med utländsk bakgrund som befinner sig i denna situation. Här har samhället genom en tydlig arbetslinje en verkligt växande utmaning att möta. är ett av världens mest sammanhållna länder. Andelen ekonomiskt utsatta hushåll har minskat med . Utanförskapet är cirka 200 000 färre personer 2014 jämfört med . Det är bra, men ställer det nya framväxande utanförskapet ännu högre krav på en politik som kan kombinera fler jobb, nya företag och en tydlig strävan att minska beroendet av ekonomiskt bistånd. Det finns alltför många barn som lever i hushåll som tvingas ta emot ekonomiskt bistånd. berörde detta ungefär 140 000 barn i . Det motsvarar drygt vart fjortonde barn eller ungefär två barn i varje skolklass. Ett barn av trettiosju lever i hushåll som tar emot långvarigt ekonomiskt bistånd. Det handlar om cirka 53 000 barn. De hushåll som tar emot ekonomiskt bistånd är vanligtvis ensamhushåll. Män utan barn har jämfört med kvinnor utan barn varit den största gruppen av biståndshushåll. Den vanligaste gruppen sett till samtliga hushållstyper i befolkningen som tvingas ta emot bistånd är ensamstående kvinnor med barn. tog drygt var femte ensamstående kvinna med barn emot ekonomiskt bistånd. De långvariga mottagandet av bistånd var fortsatt högt , men det minskade något jämfört med . Utrikes födda personer utgjorde drygt hälften av samtliga långvariga mottagare av ekonomiskt bistånd . (Källa: Utvecklingen inom den kommunala sektorn, regeringens skrivelse 2014/15:102.) Det är centralt, enligt forskning, att förekomsten av att leva med mycket låg ekonomiskt standard sällan behöver betyda långsiktiga problem för de berörda barnen. Det är först i kombination med andra sociala problem som situationen blir riktigt besvärlig och problematisk. Strävan måste givetvis vara att minimera den ekonomiska utsattheten och därmed minska risken för social ärftlighet. Det är när svårigheterna staplas på varandra i form av ekonomiska svårigheter, arbetslöshet, bidragsberoende, eventuellt våld inom familjen och missbruk som riskerna blir större för social ärftlighet. Vi menar att socialtjänstlagen ska tydligt slå fast att den som är arbetsför och oförhindrad är skyldig att vara aktivt arbetssökande. Stimulera därtill social rörlighet och riv det nya utanförskapet genom en tydlig arbetslinje och stärk möjligheterna till fortsatt utbildning. Brister i samverkan mellan socialtjänst, skola, polis, vård och den ideella sektorn Det finns synliga brister gällande samverkan mellan skola, socialtjänst, polis och vård. Det finns säkert många anledningar till detta. Vad som är helt säkert är att dessa brister måste minimeras. Såväl barn, unga som deras föräldrar och övriga anhöriga riskerar att hamna i kläm mellan olika myndigheters ansvar och skyldigheter. Detta gäller inte minst i utanförskapsområden. I en rapport från Barnens rätt i samhället, , beskrivs att det sällan i kommunerna finns en tydlighet kring vilken myndighet eller enhet som ansvaret ligger. Enligt en rapport från anser många vårdcentraler att den psykiska ohälsan bland barn inte är deras ansvar alltmedan köerna till barn- och ungdomspsykiatrin växer sig allt längre. Barn och unga växlar mellan att kontakta skolhälsovården, vårdcentralen, ungdomsmottagningen samt barn- och ungdomspsykiatrin. Det är tydligare vart vuxna ska vända sig i vårdkedjan. I detta fall handlar det ofta om vårdcentralen och därefter vuxenpsykiatrin. Dessa olika enheter arbetar med och använder olika metoder. Det ska de göra, men de borde gemensamt försöka utveckla metoder för gemensam styrning och ledning. Det borde alltid vara tydligt vart barn och unga som mår dåligt och behöver hjälp och stöd ska vända sig. Så är det inte . Den ideella sektorn har mycket att erbjuda när det gäller att kunna stödja exempelvis ensamkommande barn att integreras snabbare in i samhället. De ideella föreningarna inom exempelvis fotboll, innebandy och ridsport kan komplettera och samverka med arbete. Digitaliseringens möjligheter och utmaningar En del av verksamheter har möjlighet att mer metodiskt använda sig av digitaliseringens utveckling. Ett spännande projekt är ett samarbete mellan bland annat och . Syftet med projektet är att undersöka och analysera möjligheterna för en delvis digitaliserad socialtjänst. Detta är ett exempel på möjligheterna att våga pröva nya former inom som kan möta människor med vana av att ha många av sina kontakter delvis via sociala medier. En möjlighet bör kunna vara att socialsekreterare enkelt och smidigt delvis ska kunna kommunicera digitalt med sina klienter i realtid. I detta projekt kommer en grupp bestående av forskare, klienter och medarbetare i försöka ta reda på hur klienter upplever sina kontakter med . Därefter försöka utifrån den kunskapsbasen ta fram lösningar på hur arbetssätten kan moderniseras och vilka digitala verktyg som krävs. Digitaliseringens virtuella kommunikation kan emellertid aldrig ersätta det mänskliga mötet. Däremot kan exempelvis en ökad digitalisering bland annat leda till att många klienter kan kommunicera med sin socialsekreterare i realtid och själva vara den som bokar tider, väljer lämpligt digitalt forum och tar del av dokumentation. Den som behöver hjälp och stöd kan därmed bli mer aktiv i sin egen vård och behandling. Nya arbetssätt och metoder via digitalisering kräver att nya relationer skapas. Det kräver därtill lyhördhet och balans mellan traditionella och nya metoder att arbeta och kommunicera inom . Digitaliseringen ökar därutöver möjligheterna att mäta uppnådda resultat och lagra omfattande mängder av data vilka kan analyseras och leda till bättre underlag för ytterligare utveckling. Regeringen är passiv och står utan reformlista Den sittande vänsterregeringen är passiv. Den står och tittar på när krisen inom växer sig allt starkare. Den antar inte samhällsutmaningarna. Propositionslistan är tom. Det finns inga strukturella långsiktiga nationella reformer på väg fram. Det duger inte. Det finns en yrkesgrupp som det lyssnas till och samtalas med alldeles för sällan: socialsekreterare. I utanförskapsområden är deras arbetsinsatser tillsammans med de utsatta familjerna direkt avgörande. När skolan misslyckas. När föräldrarna inte orkar och förmår. Då är socialsekreterarna det sista skyddsnätet. behöver välutbildade socialarbetare med goda förutsättningar att kunna utföra ett metodiskt professionellt arbete. Regeringen måste börja se och agera utifrån detta. Förstå att krisen är långtgående och strukturell. Den kräver nationella långsiktiga strategier för att kunna lösas. En tom propositionslista signalerar att regeringen inte bryr sig om tillräckligt mycket. Varningssignalerna syns ofta tidigt gällande barn som riskerar att hamna snett. Där måste skola, socialtjänst, polis och vård samverka bättre och tydligare . Över 70 kommuner har i närtid anmält sig själva enligt lex . Det är signaler som måste tas på fullaste allvar, . Regeringen verkar dock på allvar mena att deras satsning på ytterligare till den sociala barn- och ungdomsvården ska lösa stora delar av krisen inom . Det är naturligtvis inte så. Det behövs metodiska strategier och reformer som binds samman av en nationell handlingsplan. Missbruk, sociala missförhållanden, skadliga familjemiljöer och kriminalitet måste förebyggas med bland annat kvalificerat socialt arbete. Familjer som slås sönder. Barn och unga som riskerar att fastna i kriminalitet och missbruk, ofta i utsatta utanförskapsområden. Varje ansvarig regering med tydliga ambitioner måste se de verkliga samhällsutmaningarna. Tyvärr verkar dock denna regering redan ha gett upp. Nio av tio kommuner har svårt att rekrytera och därtill behålla socialsekreterare. Då duger inte passivitet. Arbetsmiljön är ibland direkt dålig. Hot och våld riskerar att bli vardag. Högarna med ärenden bara växer. Vi försöker att lyssna till personalen i och förbereda oss för att kunna agera skyndsamt. Därför tar vi fram en nationell långsiktig handlingsplan för att lyfta landets socialsekreterare och stärka . Vi föreslår att en nationell handlingsplan tas fram för att stärka i dess helhet. Personalflykten från måste vändas. Vi lägger fram nedanstående förslag som den första byggstenen i en nationell handlingsplan för landets socialsekreterare. När sju av tio socialsekreterare funderar på att byta yrke är det en allvarlig larmsignal. Den specialisering som krävs möts inte och medför att social barnavård blivit mer av ett ingångsyrke eller genomgångsyrke. Att arbeta som socialsekreterare i den sociala barn- och ungdomsvården är ansvarsfullt och mycket utmanande. Det ställer stora krav på att rätt förutsättningar ges till socialsekreterarna. Vi menar att det bland annat är såväl önskvärt som nödvändigt att öka möjligheterna att göra karriär inom socionomyrket. Vi kan exempelvis se möjligheter att pröva strategier avseende karriärtjänster för specialist- och seniorsocionomer. Det är absolut nödvändigt med ett nationellt fokus och tydlig prioritering för att visa på möjligheter till utveckling och kunna höja yrkets attraktivitet. Därtill föreslår vi att se över förutsättningarna för och möjligheterna att minska den administrativa belastningen för att kunna skapa en rimligare arbetsmiljö. Mät exempelvis arbetsbelastning och följ upp kontinuerligt i syfte att kunna avlasta socialsekreterarna. Därutöver bör möjligheterna ses över avseende bättre förutsättningar för en mer genomtänkt planlagd introduktion och mer handledning för socialsekreterare. Allt detta i syfte att pröva alla möjligheter att kunna förbättra arbetsvillkoren för landets socialsekreterare. Vi föreslår skärpta straff för våld mot tjänsteman. Var fjärde socialsekreterare har blivit utsatt för hot och våld på grund av händelser relaterade till sin tjänsteutövning . Vi vill därför införa en särskild straffskärpningsgrund som innebär att alla brott som innefattar ett angrepp mot viktiga samhällsfunktioner leder till skärpta straff. Varningssignalerna syns ofta tidigt gällande barn som riskerar att hamna snett. Där måste skola, socialtjänst, polis, vård och ideell sektor samverka bättre och tydligare . Vi vill som ett steg mot mer av samarbete pröva möjligheterna för att fler socialarbetare bör kunna verka i yttre tjänst. Kommunerna har ansvaret för . De är till stor del ansvariga för den kris som pågår. har såväl den förra alliansregeringen som den nuvarande vänsterregeringen sin del av ansvaret. För att kunna vända denna kris i anser vi att det krävs ett ökat nationellt ansvarstagande. Socialtjänstlagen ska utgöra en tydlig ramlag. Ett drygt sjuttiotal omfattande förändringar av lagen har genomförts . säkert i bästa syfte, har detta medfört att socialtjänstlagen blivit mer svåröverskådlig och därtill detaljstyrande. Därutöver upplevs det som om socialtjänstlagen saknar ett tydligt väl fungerande användarperspektiv. Alla föreskrifter och genomförandeplaner staplade på varandra bildar ett lapptäcke som riskerar att dels ta ut varandra, dels skapa otydlighet och osäkerhet vid tillämpning av lagen. Detta har inte varit den ursprungliga avsikten. Vi föreslår att det genomförs en översyn av socialtjänstlagen. Ett exempel på vad denna översyn ska handla om är att möjliggöra en förenklad biståndsbedömning genom förändringar i socialtjänstlagen. Detta i syfte att öka såväl kvalitet som snabbhet i service. Vi vill minska den administrativa bördan kopplad till biståndsbedömning och möjliggöra för en mer förenklad biståndsbedömning. Vi vill ge de äldre tillsammans med närstående utökade möjligheter att själva, i samråd med biståndsbedömarna, utforma vad de beviljade omsorgstimmarna bör ägnas åt oavsett om det handlar om äldreboende eller hemtjänst. Rättssäkerheten inom måste stärkas. Följ upp kontinuerligt och utöva tillräcklig tillsyn. Säkra tillståndsgivning, stärkt tillsyn, uppföljning och utvärdering av . Inspektionen för vård och omsorg måste ha möjlighet att genomföra sin tillsyn under rimliga förutsättningar. Därutöver är det viktigt att ta tillvara digitaliseringens möjligheter inom i syfte att bland annat öka tid för klientarbete och minska tidsåtgången för administrativa sysslor. Ta fram en nationell handlingsplan i syfte att stärka . Genomför en översyn av socialtjänstlagen. Möjliggör förenklad biståndsbedömning. Utveckla en nationell strategi gällande rekrytering och personalförsörjning avseende . Minska den administrativa belastningen i . Mät arbetsbelastning och följ upp kontinuerligt i syfte att kunna avlasta socialsekreterarna och därmed förbättra arbetsmiljön. Se över vikten av handledarstöd och introduktionsutbildningar inom . Stärk rättssäkerheten inom . Detta genom att bland annat prioritera tillsyn och uppföljning. Se över möjligheterna att fler socialarbetare kan verka i yttre tjänst som ett led i att stärka samarbetet mellan exempelvis socialtjänst och polis. Se över möjligheterna gällande skärpta straff för våld mot tjänsteman inom . Ta tillvara på digitaliseringens möjligheter inom . Det kan exempelvis handla om att minska arbetstid som ägnas åt administration. Höjd kvalitet – tydligare ansvarsfördelning Det är i praktiken otydligt vem som bär ansvaret för vad när det gäller barn och unga i fråga om myndighetsutövning. Samverkan mellan skola, hälso- och sjukvård och socialtjänst är långt ifrån alltid väl utvecklad och fungerande. Det behövs en ökad samverkan och samarbete mellan skola, socialtjänst, polis och hälso- och sjukvården i syfte att inget barns ärende och sak försvinner mellan de olika myndigheternas ansvar och skyldigheter. Vi vill att det skapas en tydligare och bättre arbetsfördelning mellan politik och profession inom . Det kan i sin tur bidra till att skapa förutsättningar för höjd kvalitet genom en tydligare ansvarsfördelning. Öka samverkan mellan socialtjänst, skola, vård, polis och ideell sektor i syfte att öka tryggheten för utsatta barn. Kompetensförsörjning inom har flera utmaningar. Dels det alldeles avgörande att tillgodose det stora behovet av personal, såväl nyrekrytering som förmåga att behålla erfaren och kompetent personal. Dels att ta tillvara på och använda de underlag som öppna jämförelser utgör gällande områden för att vidareutveckla kompetens hos personalen. Det är för få socionomer som vidareutbildar sig och som tar en doktorsexamina. Ännu färre får ett bättre jobb och högre lön om de ändå gör det. Detta förhindrar en utveckling mot en mer genuin professionalisering av det avancerade och svåra sociala arbetet. Denna utmaning är av avgörande betydelse för kvalitet inom , inte minst gällande beslut om placering av barn och unga. Vi menar att det är viktigt att långsiktigt pröva och se över möjligheterna att ta fram kvalitetskrav och utbildningskrav för hur kan ställa legitimationskrav på myndighetsutövande medarbetare i socialt arbete. Det behövs utvecklas och analyseras på vilket sätt socionomer och kuratorer stärkts i sitt yrkesansvar bland annat genom att stärka dem som legitimationsyrken.