mot · H4023221 · 2016-10-05 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om en nationell handlingsplan för och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en översyn av socialtjänstlagen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en förenklad biståndsbedömning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en nationell strategi för långsiktig rekrytering och personalförsörjning i och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om den administrativa belastningen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ta till vara digitaliseringens möjligheter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om handledarstöd och introduktionsutbildningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att mäta arbetsbelastning för att följa upp kontinuerligt i syfte att avlasta socialsekreterarna och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ta fram riktlinjer gällande formell kunskap och erfarenhet för att få arbeta med svårt utsatta barn och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att stärka rättssäkerheten inom och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om stärkt tillsyn, tillståndsgivning, uppföljning och utvärdering av och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om generell tillståndsplikt för att säkra kvalitet och säkerhet inom alla HVB-hem och stödboenden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om förstärkt tillsyn av och tillståndsplikt för familjehem och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att öka samverkan mellan socialtjänst, skola, polis, vård och ideell sektor och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om legitimation för socionomer och kuratorer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ska få ett tydligare uppdrag att fokusera på barnens utbildning och studieresultat i kontakten med utsatta familjer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheterna för fler socialarbetare i yttre tjänst och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att stärka skyddet mot umgängessabotage och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att verksamheter som drivs i alternativ regi och som finns via förstärkt familjehemsvård bör få bedriva verksamhet endast om de har tillstånd av Inspektionen för vård och omsorg, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att konsulter som har till uppgift att ta fram fler boendeplatser ska omfattas av den generella tillståndsplikten och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att genomföra en nationell översyn i syfte att säkra rekrytering av familjehem och jourhem och se över stöd, rutiner och ersättningar i strävan att ge familjehem bättre förutsättningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ta fram hållbara strategier i syfte att möjliggöra för fler nationella adoptioner och om att låta systematisk adoption eller vårdnadsöverflyttning vara ett alternativ till långvariga placeringar av små barn och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över föreskrifterna gällande föräldrars ålder vid ansökan om adoption och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om möjligheten till sanktioner vid misskötsel av stödboende och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheterna till skärpta straff för våld mot tjänsteman inom och tillkännager detta för regeringen. Moderata värderingar och utgångspunkter Varje enskild människa är den viktigaste utgångspunkten och perspektivet för politik och vårt samhällsengagemang. Våra värderingar formas av vår syn på människan. Vi vill se till hela människan. Våra förslag tar sin utgångspunkt i att de allra flesta barn i har det bra. finns det många barn, unga och vuxna som mår dåligt. Barn, unga och vuxna som lever i en miljö som ibland är direkt skadlig. Vi vet att varje människa har stora förmågor och möjlighet att kunna utveckla dessa, exempelvis med rätt utbildning. Ofta växer och utvecklas människor som mest när de dels möter nya utmaningar, dels prövas när de ställs inför svåra livssituationer. Då behöver man ofta hjälp och stöd av samhället. En central utgångspunkt är att verksamheter ska finansieras gemensamt, rättvist och solidariskt. stöd och hjälp ska ges efter behov och vara tillgänglig oavsett var i landet man bor. Alla barn, unga och vuxna har rätt att kunna få känna trygghet. Den tryggheten växer sig stark av att det finns tillit till såväl sin familj som att samhället bidrar till att alla barn och unga ges rimliga uppväxtvillkor. Ett tydligt barnperspektiv är ytterligare en central utgångspunkt. Vi måste alla kunna lita på tydliga lagar och regler som finns till hands när helst det behövs. Dessa lagar och regler ska bidra till skydd och omsorg om barnens bästa. Den nuvarande socialtjänstlagen utgör ett lapptäcke av föreskrifter och är för otydlig och oöverskådlig. Den behöver bli den ramlag som den var avsedd att fungera som. Därtill bli mer överblickbar och anpassad till dagens levnadsförhållanden. Det är den inte exempelvis gällande ensamkommande barn. är i kris. Den krisen är såväl nationell som lokal. Den ser emellertid lite olika ut beroende på var i landet man befinner sig. Den samlade behöver en nystart. Socialtjänstlagen behöver en bred översyn. Landets socialsekreterare behöver bli sedda och lyssnade till. Det behövs en nationell handlingsplan för och landets socialsekreterare. uppdrag och ansvar är omfattande. Det kommunala ansvaret för avser skyldigheten att enligt dels socialtjänstlagen (2001:453, SoL), dels lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (1993:387, LSS), dels lagen om vård av missbrukare (1998:870, LVM) samt lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga (1990:52, LVU) svara för vissa verksamheter i syfte att genomföra lagarnas bestämmelser. Utförarna kan dock vara såväl offentliga och privata som ideella. De samlade kostnaderna för verksamheterna inom uppgick till totalt . Det pågår en växande kris i . Problemen är omfattande. De utmaningar vi tar upp i denna motion är därmed långt ifrån alla som samhället står inför gällande . De speglar dock väl den kris som befinner sig i. Vi menar att dessa utmaningar och akuta problem måste mötas bland annat genom nationella strategier och förslag. Det behövs en långsiktig nationell handlingsplan för landets socialsekreterare och som helhet. Det stora trycket på Trycket på har varit starkt. Krisen i började redan långt innan de stora flyktingströmmarna tog fart . Det är emellertid ett faktum att när antalet ensamkommande barn och ungdomar ökade från 7 2014 till 35 2015 förstärktes krisen påtagligt. (Källa: .) Det är helt avgörande att arbetet med och uppföljning av kvalitetsaspekter förstärks. Det är krävande tider, men det ska inte innebära att kvalitet och rättssäkerhet tummas på. Det finns inte tillräckligt tydliga kvalitetsinstrument utan dessa behöver stärkas och synliggöras. När 79 kommuner i närtid anmält sig själva enligt lex då är det signaler som måste tas på fullaste allvar. I socialtjänstlagen finns regler för rapportering och anmälan om missförhållanden inom . Det kallas lex . Detta innebär i praktiken att ett allvarligt missförhållande eller en påtaglig risk för ett allvarligt missförhållande ska anmälas till ansvarig myndighet. Denna myndighet är Inspektionen för vård och omsorg. Till denna myndighet ska den kommun som bedriver verksamheten eller ansvarar för densamma, som har eller riskerar att få allvarliga missförhållanden, anmäla detta. är en central del av det systematiska kvalitetsarbetet inom . I nära åtta av tio anmälda fall var kommunen huvudman. (Källa: Regeringens skrivelse 2014/15:102 Utvecklingen inom den kommunala sektorn.) Denna utveckling illustrerar vikten av att införa en generell tillståndsplikt för alla utförare i välfärden. En liknande bild av verkligheten beskriver Inspektionen för vård och omsorg i sin Tillsynsrapport . De iakttagelser som myndigheten lyfter fram är att en redan ansträngd socialtjänst utsatts för betydande påfrestningar i och med den stora ökningen av ensamkommande barn och unga. Detta har inneburit att barns och ungas skyddsnät brister i en stor andel av kommunerna. Vidare att ensamkommande barn och unga riskerar att hamna i miljöer där de kan fara illa. Ett stort antal HVB-hem följer exempelvis inte upp och kontrollerar nya personer innan de anställs och börjar arbeta i verksamheten. Den långsiktiga krisen inom beror inte på de stora flyktingströmmarna av ensamkommande barn, som detta ytterligare tryck förstärkt och fördjupat krisen. Den långsiktiga krisen handlar bland annat om svårigheterna för landets socialsekreterare och chefer att kunna utföra sitt kvalificerade och svåra arbete under rimliga förutsättningar i en god arbetsmiljö. En stark press på kvalitet, säkerhet och arbetsmiljö är satt under starkt tryck. Det leder till en stark press på kvalitet, säkerhet och arbetsmiljö. Socialsekreterarnas vardag präglas av hög arbetsbelastning, en känsla av otillräcklighet och hög personalomsättning. Det är inte rimligt att socialsekreterare hinner träffa sina klienter i genomsnitt , enligt uppgifter i . Resterande arbetstid går till administrativa uppgifter. Fyra av tio chefer inom barn- och ungdomsvården uppger att de inte förmår leva upp till socialtjänstlagens intentioner. Många socialsekreterare upplever att det blir långa utredningstider, att det tillkommer nyanställda som blir utan introduktion. Därtill att många slutar på egen begäran. Det blir en ond cirkel med fler och fler inkomna anmälningar som måste behandlas och utredas. Stressen och pressen ökar. Till slut ger många upp. De lämnar medvetet sin tjänst som socialsekreterare anställd av socialtjänstförvaltningen. De kanske återkommer i tjänsteutövningen men då ofta genom ett bemanningsföretag eller dylikt. Sju av tio kommuner anlitar bemanningsföretag i . En av tre socialsekreterare är nya i yrket. Sju av tio chefer som arbetar inom har mindre än erfarenhet. Det medför bland annat att stabilitet från mer erfarna kollegor brister och att unga nyutexaminerade socialsekreterare får ta ett alltför stort ansvar redan från början. arbete är därtill bland annat präglat av tidskrävande dokumentationskrav och växande administrativa högar. Därtill att många av de absolut svåraste ärendena avseende beslutsfattande gällande barn och unga fattas av nyutexaminerade socionomer. De är visserligen välutbildade men saknar relevant erfarenhet. Beslut om exempelvis placering av barn och unga i familjehem eller jourhem är livsavgörande beslut. De borde i så stor utsträckning som möjligt fattas av socialsekreterare med relevanta erfarenheter i yrket. Att situationen är sådan inom får tydliga konsekvenser för dels kvaliteten och säkerheten, dels vilket stöd barn och unga får i utsatta livssituationer. I en undersökning utförd av Novus uppger nära fyra av tio chefer att de någon eller inte har utrymme att arbeta professionellt. Åtta av tio anger att de har en hög arbetsbelastning. Detta visar att rättssäkerheten för människor som behöver hjälp är hotad. Detta duger inte. Vi ska kunna ställa krav på att ska fungera. Då behövs rimliga villkor för landets socialsekreterare och övrig personal inom . Sju av tio socialsekreterare anser att det är hög personalomsättning inom . Hälften av alla bland personalen i uppger att de inte klarar kvaliteten och rättssäkerheten. Problemen och utmaningarna är som allra mest omfattande inom den sociala barn- och ungdomsvården. En annan undersökning utförd av visar att nära nio av tio kommuner uppger att de har svårt eller mycket svårt att rekrytera socialsekreterare. I fyra av tio av de undersökta kommunerna har diskussioner förts om att anställa icke behörig personal. Detta skulle i så fall bryta mot det lagstadgade kravet på socionomexamen eller annan jämförbar utbildning. Vi är tydliga med att det är fel väg att välja att sänka kompetens- och kvalitetskraven. Vår egen enkätundersökning, som genomfördes , förstärker denna bild. Av de besökta kommunernas socialtjänster var det endast en som svarade att rekryteringsläget var bra – kommun. Alla övriga uppgav att det var dåligt eller i de allra flesta fall mycket dåligt. Förutom stress och orimlig arbetsmiljö är lönerna ofta ett skäl att sluta arbeta som anställd socialsekreterare i . Medianlönen för en socialsekreterare var 2013, enligt SKL. Motsvarande medianlön för en gymnasielärare var . Flera berörda aktörer har krävt att regeringen ska upprätta en nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården. Alliansregeringen såg tidigt dessa problem och tillsatte därför en nationell samordnare. Det var ett bra steg, som det var avsett att vara en första åtgärd av många för att kunna förbättra situationen inom i hela landet. Det får inte så som situationen är , med den förda politiken, bli den enda åtgärden och redskapet att nationellt stödja socialsekreterarna och . Kommunerna har ansvaret för . De är till stor del ansvariga för krisen i . har den tidigare alliansregeringen och den nuvarande vänsterregeringen sin del av ansvaret. För att kunna vända utvecklingen inom anser vi att det krävs ett ökat nationellt ansvarstagande. Ett åtagande som ska ta sin början i att ta fram en nationell långsiktig handlingsplan för socialsekreterarna och den samlade . Den kort- och långsiktiga kompetensförsörjningen Kompetensförsörjning inom har flera utmaningar. Dels det alldeles avgörande att tillgodose det stora behov av personal. Dels såväl nyrekrytering som förmåga att behålla erfaren och kompetent personal. Därtill att ta tillvara på och använda de underlag som öppna jämförelser utgör gällande områden för att vidareutveckla kompetens hos personalen. Antalet kommunalt anställda inom de samlade verksamheterna i uppgick till minst 250 000 personer, enligt SKL. Det är avgörande för verksamheternas kvalitet att kunna säkra rätt kunnande inom . Det krävs såväl lämplig utbildning som erfarenhet. I SCB:s arbetskraftsbarometer bedömer arbetsgivarna att det råder brist på yrkeserfarna socionomutbildade. De vanligaste yrkena inom den kategorin är socialsekreterare och kuratorer därefter följer behandlingsassistenter och verksamhetschefer inom vård och omsorg. Enligt Personalchefsbarometern 2015 uppger hälften av alla personalchefer att det blir svårt att hitta medarbetare inom socialt och kurativt arbete. Av svaren framgår att det ofta handlar om svårigheten för kommuner att kunna anställa utbildade socialsekreterare. Denna brist på socialsekreterare medför att alltfler kommuner anlitar socionomer som konsulter. Det i sin tur medför kraftigt ökade kostnader för dessa inhyrda socialsekreterare. Det kan handla om den dubbla kostnaden jämfört med en ordinarie anställd. Varje kommun, även de allra minsta, har ansvar för också de allra svåraste sociala insatserna, beslut om tvångsvård och omedelbara omhändertaganden. Det bör inte fungera så att de nyexaminerade socionomerna får ta hand om de allra svåraste fallen. Det bör, generellt, fungera tvärtom så att ökad erfarenhet och kunskap leder till större ansvar, befogenheter och inflytande över beslut om vård och behandling. Öppna jämförelser gällande barn- och ungdomsvården förmedlar bilden av att hälften av handläggarna i landets kommuner har socionomutbildning och erfarenhet av barnutredningar. Öppna jämförelser visade vidare att åtta av tio av kommunerna hade ordinarie licens för Barns behov i centrum, system som stödjer utredning och dokumentation i barn- och ungdomsvård (BBIC). Detta är en ökning . (Källa: Utvecklingen inom den kommunala sektorn, regeringens skrivelse 2014/15:102.) bedriver ett arbete i syfte att ta fram kompetensbeskrivningar för personal inom . Detta för att lägga en enhetlig och väl avvägd grund avseende kompetenskrav för socialtjänstpersonal. Utgångspunkten är vilka krav på kunskap och färdighet som brukare och klienter ska kunna ställa på personalen inom . Ett alltför litet antal socionomer vidareutbildar sig eller till och med tar en doktorsexamina. Ännu färre får ett bättre jobb och högre lön om de ändå gör det. Detta förhindrar en utveckling mot en mer genuin professionalisering av det avancerade och svåra sociala arbetet. Denna utmaning är av avgörande betydelse för kvalitet inom , inte minst gällande beslut om placering av barn och unga. En detaljerad och oöverblickbar socialtjänstlag Socialtjänstlagen var avsedd att utgöra en övergripande ramlag. upplevs den dock som en lag som utgör en samling av olika förskrifter ofta på en mycket detaljstyrande nivå. Därtill att lagen ibland saknar ett tydligt väl fungerande perspektiv sett ur användarens ögon. Ett drygt sjuttiotal stora förändringar av lagen har vidtagits . Den har därmed blivit mer svåröverskådlig och ogripbar. Lagens otydlighet bildar ett lapptäcke av genomförandeplaner som riskerar att ta ut varandra. Detta medför betydande svårigheter vid tillämpning av lagen. beslutade alliansregeringen om en översyn av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) samt vissa frågor som rör socialtjänstlagen (2001:453). Det finns tydliga behov av en total bred översyn av socialtjänstlagen. Det bör vara nästa steg i arbetet att utveckla lagstiftningen kring . De socialt mest utsatta barnen Att föräldrar inte räcker till är bland det svåraste barn och unga kan tvingas att uppleva. Vårdnadshavares förmåga att ge barnet vad det behöver för sin utveckling är avgörande när det gäller att bedöma om ett barn löper risk att fara illa i sitt eget hem. Det finns dock ingen tydlig gräns för vad som anses vara oacceptabla brister i vårdnadshavarens förmåga att ge barnet omsorg. Mellan två tydliga ytterligheter – fullgott respektive klart bristfälligt föräldraskap – existerar en gråzon som medför att i en bedömning om ett eventuellt omhändertagande måste ta hänsyn till kompenserande faktorer i barnets och familjens nätverk. För barn som placeras i familjehem kan uppbrottet från sina biologiska föräldrar bli mycket svårt och kämpigt, vilket i sin tur ställer stora krav på de mottagande familjerna i familjehemmen. Det är en stor utmaning för samhället att möta hur såväl de omhändertagna barnen som familjehemmen kan ges ett fullgott stöd. Barn- och ungdomsvården ska var trygg och präglas av kontinuitet. Byggd på respekt, omtanke och en helhetssyn på individen. Ett placerat barn ska ha rätt till samhörighet med anhöriga och närstående så som exempelvis ett syskon eller en farfar och kontakt med hemmiljön. Nuvarande lagstiftning i LVU saknar dock tydliga regler gällande dessa grundläggande frågor, vilket ur rättssäkerhetssynpunkt är djupt otillfredsställande och en del av bakgrunden till den av alliansregeringen tillsatta Utredningen om tvångsvård för barn och unga. När föräldrar inte räcker till försämras barns och ungas hela tillvaro. Det handlar om barn och unga som växer upp i familjer som inte fungerar och där hemmiljön är mer eller mindre helt oacceptabel för barn och unga. Det kan röra tydligt våld och övergrepp eller mer eller mindre uppenbara försummelser där barn ofta lämnas ensamma. Lyckligtvis är dessa barn få i relation till alla barn, som de socialt mest utsatta barnen ändå är relativt många. De flesta barn bor i familjer som har det mycket bra, bra eller ganska bra ekonomiskt sett. Det finns emellertid alltför många barn som lever i hushåll som tvingas ta emot ekonomiskt bistånd. berörde detta ungefär 140 000 barn i . Det motsvarar drygt vart fjortonde barn eller ungefär två barn i varje skolklass. Den vanligaste gruppen sett till samtliga hushållstyper i befolkningen som tvingas ta emot ekonomiskt bistånd är ensamstående kvinnor med barn. tog drygt var femte ensamstående kvinna med barn emot ekonomiskt bistånd. Utrikes födda personer utgjorde drygt hälften av samtliga långvariga mottagare av ekonomiskt bistånd . (Källa: Utvecklingen inom den kommunala sektorn, regeringens skrivelse 2014/15:102.) Det är viktigt att poängtera att vid internationell jämförelse har fortfarande relativt mindre fattigdom, såväl bland barn som vuxna. Endast hushåll i har färre materiellt fattiga i befolkningen än . (Källa: EU-SILC, enligt EU:s mått gällande materiell fattigdom.) Därtill att förekomsten av att leva med mycket låg ekonomiskt standard sällan behöver betyda långsiktiga problem för de berörda barnen. Det är först i kombination med andra sociala problem som situationen blir riktigt besvärlig och problematisk. Det är när svårigheterna staplas på varandra i form av ekonomiska svårigheter, arbetslöshet, bidragsberoende, eventuellt våld inom familjen och missbruk som riskerna blir större för social ärftlighet. Strävan ska vara att minimera den ekonomiska utsattheten och därmed minska risken för social ärftlighet. Långvariga placeringar av utsatta barn och unga är det tyvärr nödvändigt av olika skäl att placera många barn och unga utanför hemmet. Barn och unga i samhällsvård är en stor utmaning, de placeras i ett boende utanför det egna hemmet. Det handlar om familjehem, jourhem, hem för vård eller boende och särskilda ungdomshem. Jourhem kan betecknas som en snabb lösning för skydd eller stöd. Familjehem är en mer stadigvarande placering för vård och fostran. Hem för vård eller boende handlar om såväl ett hem att bo och kunna genomgå behandling i vårdande syfte. Särskilda ungdomshem är en form av familjehem med särskilt noggrann tillsyn. Missförhållanden i hemmet eller eget riskabelt beteende hos barn och unga kan leda till placering utanför hemmet. Missförhållanden kan exempelvis handla om att barnet utsätts för fysiskt eller psykiskt våld, kränkningar, sexuella övergrepp eller att den som vårdar barnet försummar att tillgodose barnets grundläggande behov. och unga – insatser visar att ungefär 12 900 barn och unga påbörjade heldygnsinsatser enligt socialtjänstlagen (SoL) och lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Av de påbörjade heldygnsinsatserna har vård enligt SoL stått för den största ökningen –2013 i andel av barn och unga i befolkningen som påbörjat insats. Speciellt bland pojkar har andelen i befolkningen som placerats i hem för vård och boende (HVB) ökat markant från . Därtill har ökningen varit kraftig för unga i åldersspannet 13 till när det gäller heldygnsinsatser överhuvudtaget, främst bland pojkar. Denna ökning handlar till största delen om pojkar med annan vårdnadshavare än förälder eller förordnad vårdnadshavare. anger att en tänkbar förklaring är att denna ökning till stor del utgörs av ensamkommande flyktingbarn. Omkring 32 600 barn och unga i hade heldygnsinsats . hade 22 700 barn och unga heldygnsinsats. Av dessa barn och unga hade drygt 17 000 vård enligt SoL, ungefär 5 400 fick vård enligt LVU samt drygt 200 barn och unga var omhändertagna enligt LVU. Familjehem var den vanligaste placeringsformen bland barn och unga med insats , oavsett kön. Nära sex av tio placerade enligt SoL och sju av tio enligt LVU var placerade på familjehem. Omkring 29 000 barn och unga hade en eller flera av de redovisade öppenvårdsinsatserna . Svenska familjehemsplaceringar är långvariga vid internationell jämförelse. förekommer det och är problematiskt att många barn placeras och omplaceras gång på gång till nya familjehem.