mot · H4023168 · 2016-10-05 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör verka för att EU:s paket för cirkulär ekonomi blir balanserat och välavvägt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att värna principen om att förorenaren ska betala och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör ge ett permanent uppdrag att sprida kunskap om matsvinn och den stora miljöpåverkan detta har och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör göra en översyn av datummärkningen av livsmedel i syfte att minska matsvinnet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör verka för att fler kontroller införs i syfte att på ett effektivt sätt upptäcka miljöbrott och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör utreda om de svenska straffreglerna beträffande olagliga avfallstransporter behöver ändras och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör verka för att fler regelförenklingar genomförs för att underlätta för småföretag vid transport av farligt avfall och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska vara pådrivande inom EU i arbetet för att minska marint skräp och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska driva på utvecklingen inom konventionerna Ospar och Helcom för att skydda den miljön i och Nordostatlanten och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör se över deponiskatten i syfte att uppmuntra utvinning av material från gamla deponier och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör se över möjligheten att vidta åtgärder för att tillsynsavgifterna för gruvverksamhet ska vara differentierade så att hänsyn till gruvverksamhetens omfattning tas och tillkännager detta för regeringen. Cirkulär ekonomi ger bättre resurseffektivitet Att skapa förutsättningar för ett mer resurseffektivt samhälle ligger högt upp på agendan för . Det finns många fördelar med att återvinna mer och fler material, ur både miljömässigt och ekonomiskt perspektiv. En genomsnittlig europé konsumerar resurser och om mer återvinns minskar behovet av att utvinna nya material. Sedan den industriella revolutionen har människan skapat en ekonomi som bygger på råvaruuttag, produktion, konsumtion och avfall – en linjär modell som fungerar bra så länge man antar att jordens resurser är oändliga, tillgängliga och billiga. Men resurserna är ofta begränsade och råvarupriserna har nästan tredubblats . Att gå i riktning mot en mer cirkulär ekonomi, där resurser återanvänds i ett kretslopp, kan innebära flera fördelar. Till stor del åstadkoms detta med vanliga marknadsmekanismer. Det är viktigt att verka för att pris och kvalitet på återvunnet material blir konkurrenskraftigt i jämförelse med inköp av jungfruliga material. När kostnaderna för råvaruuttag ökar skapas drivkrafter att ta fram nya produkter som i stället använder återvunnet material. Genom att göra det ekonomiskt attraktivt att återvinna material ökar incitamenten att göra detta. För att uppnå bättre resurseffektivitet bör den så kallade avfallshierarkin vara utgångspunkt. återvinner en stor del av vårt avfall, men vi kan bli bättre och återvinna fler material än vi gör . är på många sätt ett föredöme för övriga , där avfallshierarkin ofta åsidosätts och avfall i huvudsak läggs på deponi. Det är oerhört viktigt att driver på för att förslag om en cirkulär ekonomi utformas på ett sådant sätt att det blir ett kraftfullt verktyg i arbetet med att minska avfallsmängderna och deponierna i hela EU. Förslaget behöver vara ambitiöst och balanserat, med resurssnålhet och energieffektivitet i fokus. Den cirkulära ekonomin skulle kunna innebära stora vinster, både för miljön och för samhällsekonomin. Från politiskt håll är vår uppgift att skapa goda förutsättningar för aktörer att ta ansvar, och värna principen om att förorenaren betalar. vill att det ska vara enkelt för hushållen att medverka till att förpackningar, returpapper, textilier och elektronik återanvänds eller återvinns. Vi vill att hushållen ska ha nära tillgång till enkla och tydliga insamlingssystem. Ett bra insamlings- och återvinningssystem gör att miljöfarliga ämnen kan tas om hand och kretsloppen avgiftas. i regeringsställning fattades en rad beslut för att förbättra förutsättningarna för hållbara kretslopp och för att förebygga avfall. Syftet med de beslut som fattades var att skapa långsiktiga och förutsägbara spelregler för alla inblandade aktörer, att främja utveckling av ny teknik och innovationer samt att möjliggöra en effektiv tillsyn och tydliggöra ansvarsfördelningen. Vi höjde målen för insamling och återvinning av förpackningar, returpapper och elektronik och skärpte kraven på producenterna för att fler hushåll ska ha tillgång till insamlingssystem. och återvinning av avfall leder till att miljöfarliga ämnen kan tas om hand och kretsloppen avgiftas samt skapar bättre resurseffektivitet. vill fortsätta att förenkla för hushållen. Vi vill skapa resurssnåla kretslopp och bättre service och tillgänglighet för hushållen, men då är det också nödvändigt med långsiktiga spelregler. vill att ansvaret för insamling och återvinning av förpackningar och tidningar ska ligga kvar på producenterna som vi arbetar för att kommunernas inflytande stärks. Vi värnar om principen att förorenaren betalar och principen om ett sammanhållet producentansvar. Miljöbrott, transport av farligt avfall och regelförenklingar för företag Miljöbrott är allvarliga. De innebär ofta allvarliga konsekvenser för människor, djur och natur . Ett exempel är de katastrofala konsekvenser ett oljeutsläpp orsakar på växt- och djurliv i haven framåt. Miljöbrott behöver tas på större allvar och prioriteras högre av de rättsvårdande myndigheterna. Långt ifrån alla miljöbrott anmäls och ännu färre upp. Det är därför angeläget med en översyn av hur miljölagarna efterlevs. En typ av miljöbrott som är tämligen vanligt förekommande rör transport och hantering av farligt avfall. Exempelvis förekommer det att farligt avfall transporteras illegalt till länder där det inte kan tas om hand på ett säkert sätt. Den främsta drivkraften bakom illegala avfallstransporter är stora ekonomiska förtjänster, vilket i kombination med låg risk för att bli upptäckt och blygsamma straff skapar en ohållbar situation. Illegal handel med avfall har ökat i omfattning och har även kopplingar till den organiserade brottsligheten. I den granskning av transporter av farligt avfall som presenterade 2015 synliggjordes flera allvarliga brister i systemet för tillsyn över transporter av farligt avfall. Systemet är inte tillräckligt effektivt för att säkerställa efterlevnaden av lagstiftningen på området. Bristerna handlar bland annat om att det saknas överblick över avfallsströmmarna och den olagliga verksamheten, att det finns luckor i tillsynen, att arbetssätt är ineffektiva och att sanktionerna troligtvis inte avskräcker oseriösa aktörer. Det är därför viktigt att regeringen ser över och följer upp de nya förslag som regeringen presenterade på hur tillsynsansvaret ska se ut i närtid. anser att regeringen bör utreda om de svenska straffreglerna beträffande olagliga avfallstransporter behöver ändras. som lagar och regler för transport av farligt avfall är nödvändiga, måste de också stå i rimligt förhållande till hur farlig transporten faktiskt är. Lagstiftningen ska vara lätt att ta till sig och efterleva. För yrkesmässig transport av farligt avfall krävs tillstånd från . I vissa fall räcker det med en anmälan. Man behöver också upprätta så kallade transportdokument för allt farligt avfall som fraktas yrkesmässigt av en transportör. Det är svårt att förstå varför exempelvis en bonde som har bytt olja på sin traktor inte får transportera bort oljeavfallet utan att behöva gå igenom en rad administrativa uppgifter. Den som yrkesmässigt transporterar farligt avfall ska för varje slag av farligt avfall som transporteras föra anteckningar om varifrån avfallet kommer, den mängd som transporteras , på vilket sätt avfallet transporteras och vart avfallet ska transporteras. Dessa uppgifter ska föras i kronologisk ordning och förvaras . För småföretagare är detta svårt att efterleva. Därför menar att regelförenklingar behövs för att underlätta för småföretag vid transport av farligt avfall. Med digitaliseringens möjligheter har en ny sorts ekonomi växt fram. Den kollaborativa ekonomin, delningsekonomin, har utmanat gamla tankesätt och därmed också marknader. Med begreppet delningsekonomi menas tjänster och varor där man hyr, delar och byter – snarare än äger. Exempel på nydanande verksamheter inom delningsekonomin är bland annat digitala tjänster som erbjuder bland annat bilpooler och verktygspooler. Denna innovativa och resurssnåla omställning måste följas och bevakas noga. ser positivt på delningsekonomin, framförallt ur ett kapacitetssparande perspektiv där tillgång och efterfrågan kan mötas i snabba digitala transaktioner. Men det finns också risker, bland annat med att svensk lag kringgås. Vi menar att har goda förutsättningar för att fler initiativ inom delningsekonomin ska kunna starta sina verksamheter här, eftersom att på många sätt ligger i teknisk framkant. anser därför att lagstiftningen behöver ses över, för att på ett hållbart sätt möjliggöra för den innovativa och resurseffektiva delningsekonomin att växa. Våra förslag om delningsekonomin utvecklas mer i en separat motion. Att begränsa matsvinnet är viktigt både på nationell nivå, inom EU och globalt. Ur ett globalt perspektiv är frågan hur vi ska kunna mätta alla munnar om någon generation, när jordens befolkning beräknas vara 9 miljarder människor. Det läggs mycket tid och resurser på kampanjer om hur vi kan förändra våra matvanor och det forskas intensivt kring odling av tåliga sädesslag, och inte minst hur man ska ta tillvara vattnet mer effektivt. försvinner ungefär en tredjedel av all mat som produceras. Det finns därför stora vinster att göra genom minskat bortfall i produktion, skörd, transport, förädling samt minskat svinn hos handlare och konsumenter. Generellt sett är svinnet större i produktionsdelen i utvecklingsländerna medan det i i-länderna är större i den senare delen av förädlingsledet och allra störst i handels- och konsumentledet. Det är också i slutet av värdekedjan som produkten har sin största miljöpåverkan, en påverkan som är i stort sett onödig om produkten inte konsumeras. Även om en liten del kan fås tillbaka via exempelvis biogasproduktion, slängs huvuddelen ändå bort. Enligt uppkommer, frånsett jordbrukssektorn, ungefär matavfall. Varje person slänger i snitt ungefär mat. En studie av det flytande matavfallet visar att svenska hushåll häller ut mat och dryck via avloppet . Det motsvarar per person. Under alliansregeringen tilldelades pengar för att tillsammans med och arbeta för att minska matsvinnet. I myndighetens uppdrag ingick bland annat kartläggning av matavfall och matsvinn i primärproduktionen och riktade informationsinsatser till konsumenterna. Mer kan och bör göras. Det behövs fler informationsinsatser med ett positivt budskap och mer information om hur bäst-före-datumet påverkar olika livsmedel och hur livsmedel ska förvaras. Här har sannolikt mycket kunskap gått förlorad . Sex av tio vet inte skillnaden mellan bäst före-dag och sista förbrukningsdag. En så enkel sak som att byta ut orden ”bäst före” till exempelvis ”minst hållbar till” skulle därmed sannolikt kunna leda till mindre matsvinn. Dessa åtgärder och förändringar borde leda till minskat svinn och att vårt klimatavtryck blir mindre. bör även ges ett permanent uppdrag att genomföra informationsinsatser för att minska matsvinnet. Regeringen och borde arbeta för ett undantag vad gäller bäst-före-datum för ägg. Detta vore naturligt då svenska handlare – till skillnad från stora delar av övriga EU – behandlar äggen som kylvara. Svenska ägg i kylförvaring håller längre än det sista datum som EU tillåter, vilket medför att handlarna tvingas slänga mängder av fullt ätbara ägg. Deponiskatten infördes i syfte att minska mängden avfall som deponeras, till förmån för materialåtervinning. Tillsammans med andra åtgärder, som till exempel satsningar på återvinning och förbud mot deponering av brännbart och organiskt avfall, har blivit världsledande på avfallsfrågor. Deponiskatten, så som den är utformad, försvårar dock återvinning av viktiga resurser ur stora avfallsflöden. För att till exempel öka utvinningen av fosfor ur avloppsslam eller värdefulla material ur gamla deponier måste storskaliga industriella processer tillämpas, vilka genererar restprodukter utan marknadsvärde som måste deponeras och därmed drabbas av deponiskatten. Det innebär tyvärr att det ofta blir billigare att utvinna nya råvaror ur naturen istället för att återvinna råvaror från samhällets stora avfallsflöden. Det är inte resurseffektivt. En regeljustering som innebär att återförande av restmaterial till deponi efter deponiåtervinning undantas från beskattning skulle medföra flera fördelar, exempelvis ökad resurshushållning samt främjande av flera miljökvalitetsmål. Vi ser därför ett behov av att se över dagens regelverk på det här området så att det är bättre anpassat till omställningen till en cirkulär ekonomi. Kampen mot marint skräp Förekomsten av marint skräp är ett stort, växande och allvarligt problem. Bara i dumpas omkring skräp. Totalt beräknas skräp dumpas i världshaven . Det skräpet får allvarliga konsekvenser för såväl djur som människa. Exempelvis dör globalt fler än 1 miljon fåglar och 100 000 däggdjur efter att ha fastnat i eller ätit plast. Den absolut största andelen av det skräpet utgörs av just plastavfall, material som naturen inte klarar av att omhänderta. Istället bryts plasten ner till mikroplastpartiklar. Dessa partiklar är i sig ofta giftiga och de fungerar dessutom som magneter för andra miljögifter, vilket gör problemet än mer allvarligt. Partiklarna äts av bland annat plankton som i sin tur äts av fisk och skaldjur och fortsätter på så sätt uppåt i näringskedjan, tills vi människor får i oss plasten via fisk och skaldjur. Mikroplasterna i havet kommer dock från fler källor än det skräpet. Exempelvis innehåller många kroppsvårdsprodukter liksom en del kläder mikroplaster som spolas ut i avloppet när vi duschar och tvättar våra kläder. Dessvärre klarar dagens reningsverk inte av att ta hand om allt, vilket innebär att betydande mängder fortsätter ut i havet. Enligt en studie gjord av , , passerar i snitt 10–av mikroplastpartiklarna i hushållens avloppsvatten genom reningsverken och vidare ut i vattendrag och hav. Den största mängden av det skräpet blir kvar i haven där det flyter omkring eller sjunker till botten. Likväl är det dock mycket stora mängder skräp som flyter i land. I är särskilt hårt drabbat på grund av sitt geografiska läge och de havsströmmar som för med sig skräpet från bland annat . Att ta hand om det skräpet är ett kommunalt ansvar och för många kustkommuner innebär detta ett omfattande arbete och betydande kostnader, trots att mycket av arbetet med att städa stränder och öar utförs av frivilliga krafter. Havet är en gemensam angelägenhet; varken en kommun eller ett land kan ensamt hantera problemet med marint skräp. Kommunerna behöver därför stöd från regering och myndigheter. har kommit långt på området och det finns nu goda möjligheter för regeringen att påverka och sprida information kring avfallshantering för att åtminstone begränsa det skräpet. bör dessutom vara pådrivande inom EU för att lyfta frågan på den internationella dagordningen. bör driva på för att EU solidariskt ska finansiera och ta ansvar för det skräpet. Inom den regionala havsmiljökonventionen för Nordostatlanten, Ospar, antogs 2014 en regional aktionsplan avseende marint skräp och inom den regionala havsmiljökonventionen för , Helcom, pågår ett arbete för att ta fram en motsvarande plan. Vidare ska även EU anta en åtgärdsplan som ett led i genomförandet av EU:s havsmiljödirektiv. Det är viktigt att är pådrivande i alla dessa sammanhang. Internationella samarbeten är en förutsättning för att på riktigt få bukt med miljöproblemen, i såväl hav och luft som på land. Gruvnäringen i är en viktig industri. geologiska undersökning, SGU, uppger att det finns 18 gruvor i produktion i . Enligt Swemin, gruvnäringens branschförening för gruvor, mineral- och metallproducenter, så är en av de viktigaste gruvnationerna inom och den största producenten av järnmalm med 80–av produktion. Enligt branschföreningen hade gruvbranschen ungefär 10 000 direkt sysselsatta i . Ytterligare cirka 30 000 personer bedöms vara indirekt sysselsatta hos underleverantörer och servicebolag, samt i andra sektorer som berörs av gruvnäringen. För att öppna en gruva krävs det att en rad olika kontroller och utredningar görs för att se över hur miljön påverkas. Det är bra att dessa kontroller görs för att vi ska kunna vara trygga med att miljön inte tar skada. har bra geologisk grund och prospekteringar pekar på att skulle kunna ha så hög gruvproduktion. Gruvbranschen växer och det är därför viktigt med långsiktiga regler och hållbar finansiering för att täcka statens kostnader. Brytning av mineraler påverkar miljön, men har kommit långt i arbetet med att minska miljöpåverkan. Det är bra. ska, även med fler aktiva gruvor, ha en miljömässigt hållbar gruvnäring. Gruvnäringen betalar prövnings- och tillsynsavgifter. Systemet för finansieringen är minst sagt krångligt. Flera myndigheter, exempelvis och , har vid upprepade tillfällen konstaterat att tillsynsavgifterna dessutom inte ger full kostnadstäckning för statens utgifter vid tillsyn. beslutade regeringen att höja avgifterna för tillsyn så att avgiften i större utsträckning ska täcka statens kostnader för prövning och tillsyn. Det ska enligt regeringen ske successivt så att gruvnäringen ska ha möjlighet att anpassa sig efter de ökade kostnaderna. Regeringen valde att höja avgiften för samtliga aktörer, oavsett storlek på gruvverksamheten. tar upp detta i sin granskning, då flera länsstyrelser har påpekat att gruvbolag enligt förordningen (1998:940) betalar en och samma avgift för anläggningen oavsett storlek. menar också att tillsynsavgifterna bör höjas. instämmer med och anser att storleken på verksamheten har betydelse för såväl omfattningen av de potentiella miljöriskerna som behovet av och omfattningen av tillsynsverksamheten. En höjning av avgiften för tillsyn, oavsett storlek, slår mycket hårdare mot en liten verksamhet än mot en stor och reflekterar inte alltid de faktiska kostnader som tillsynen innebär. Vi anser därför att tillsynsavgifterna för gruvverksamhet ska vara differentierade, att hänsyn till gruvverksamhetens omfattning ska tas och att avgifterna totalt sett i större utsträckning ska täcka de faktiska kostnaderna.