mot · H4022471 · 2016-10-05 00:00:00 — menar att man skulle kunna ha en första instans, i likhet med en vårdcentral, där ensamkommande barn fick bli inskrivna för en första bedömning. För de barn som är i behov av mer omfattande insatser av myndighetsutövande karaktär skulle en form av remissförfarande inrättas till . Exakt vilken form en sådan satsning bör ha måste undersökas innan den realiseras. Regeringen har aviserat att de kommer att inrätta ett för frågor om ensamkommande barn. Kunskapscentrumet bör få i uppdrag att undersöka möjligheten till en utvecklingssatsning på ett eget spår för ensamkommande barn. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 11.2 Lätta på kraven för BBIC-licens Med anledning av den rådande situationen är det inte alltid möjligt för BBIC-kommuner att leva upp till kraven på dokumentation (BBIC står för Barns behov i centrum). BBIC går i vissa avseenden längre än lag och föreskrifter och medför en arbetskrävande process för socialsekreterarna. SKL anser att det i den rådande situationen bör räcka med att kommunerna lever upp till vad som är reglerat i lag och föreskrifter. För dokumentation av en utredning bör det t.ex. vara tillräckligt med ett skriftligt beslutsunderlag som dokumenterats i en särskild handling åtskild från journalen. föreslår att kommuner som inte lever upp till BBIC-konceptet p.g.a. hög arbetsbelastning inte bör riskera att bli av med BBIC-licensen. Regeringen bör återkomma med förslag på hur BBIC-kommuner kan undantas från sina krav. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 11.3 Säkerställ värdiga boenden för ensamkommande flyktingbarn Kommunerna ansvarar för mottagandet av, boendet för, och omsorgen om ensamkommande flyktingbarn. Ensamkommande flyktingbarn placeras antingen i grupphem/gruppboenden, hem för vård eller boende (HVB-hem) eller i familjehem. Samtliga boendeformer har fördelar och valet av placering bör styras av det enskilda barnets behov. visade att landets HVB-hem för barn och unga som kommit ensamma till för att söka asyl inte håller samma genomsnittliga kvalitet som andra HVB-hem. Standarden på grupphem/gruppboenden och HVB-hem för ensamkommande barn varierar kraftigt och har missförhållanden rapporterats från flera håll. anser att samtliga boenden behöver uppfylla en viss lägsta nivå. Boende ska erbjuda ett eget rum för den enskilde, ha god tillgång till datorer med internetuppkoppling för att möjliggöra kontakt med barnets familjer, bekosta hygienartiklar som bör ingå i upphandlingen mellan kommun och boenden. Boendena bör inte vara hem för barn som fått permanent uppehållstillstånd eftersom gruppernas förutsättningar och behov skiljer sig markant åt. Barnens upplevelser och erfarenhet från flykten ställer andra krav på personalen på boendena än dem man normalt ställer vid placering av barn. Placeringen av barn på boenden bör också ta hänsyn till barnens ålder. Personalen behöver ha kunskap om barn med olika kulturell bakgrund och om barn som har upplevt trauman. De ska även ha god kunskap om hur man använder tolk och tolkens yrkesetik. De ska ha kännedom om lämpliga behandlingsmetoder och uppföljning av vårdplaner anpassade efter flyktingbarnens speciella utsatthet. Personalen bör fortlöpande utbildas om flyktingbarns behov och om FN:s konvention om barnets rättigheter. Speciellt viktig är artikel 12 som ger varje barn rätt att vara delaktigt bl.a. vad gäller vårdplan. Personalen ska ha möjlighet till erfarenhetsutbyten och ska ha extern handledare för uppdraget. Regeringen bör återkomma med tydliga krav på boenden för ensamkommande barn inkluderat krav på personalens kompetenser. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. När det gäller familjehemsplaceringar behöver de s.k. privatplaceringarna uppmärksammas särskilt. Det handlar ofta om släktingar till ett ensamkommande barn som tar emot barnet och låter det bo hos dem. Dessa boendeformer behöver i högre grad likställas med andra familjehemsplaceringar. Kommunernas kännedom om att är skyldig att utreda situationen hos dessa anhöriga behöver stärkas. är det inte ovanligt att myndigheter först får kännedom om ett ensamkommande flyktingbarn genom att anhöriga kontaktar dem och meddelar att de tagit emot ett barn. Som med andra barn i som omhändertas ska målet vara att utredningen sker innan beslut fattas om att barnet ska placeras i familjen i fråga. Barn i s.k. privatplaceringar har samma rätt till stöd som andra omhändertagna barn. I många kommuner glömmer sin skyldighet att upprätta och följa en vårdplan för privatplacerade barn. Regeringen bör återkomma med förslag om hur privatplacerade barn kan garanteras samma stöd som andra ensamkommande barn. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 12 Fler förslag för ett värdigt och rättighetsbaserat flyktingmottagande Hela samhället behövs i mottagandet av människor på flykt. Konkreta och tydliga insatser för att stärka välfärden och efterlevnaden av människors rättigheter måste kombineras med regelförenklingar som underlättar för myndigheter och andra aktörer att göra ett bra jobb. 12.1 Möjliggör undantag från biståndsprövning Allt individuellt anpassat stöd från ska enligt regelverket biståndsprövas. Det finns dock vissa oklarheter kring rättsläget . är exempelvis stämt vid vite med för att ha beviljat individuellt anpassade insatser utan biståndsbeslut. Den extraordinära situationen leder också till undanträngningseffekter och påverkar bl.a. arbetet med andra grupper av barn och unga inom . SKL anser därför att det behöver finnas möjlighet att ge lättillgängligt stöd och individuella insatser utan biståndsbedömning. delar den bedömningen. På så vis frigörs tid för de mest behövande barnen som far illa, barn som ska placeras i familjehem, stödboende eller HVB-hem. Regeringen bör återkomma med förslag på ett förtydligande av lagstiftningen som möjliggör att vissa individuellt anpassade insatser kan ges utan biståndsprövning. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 12.2 Tydliggör kommunernas ansvar för etableringen När en person som sökt asyl beviljas uppehållstillstånd har hen rätt att bosätta sig i . Den kommun personen anvisas till enligt den lag som trädde i kraft ansvarar för bostadsförsörjning, svenskundervisning och insatser för barn och ungdomar. vill se ett ändrat fokus i synen på etableringen av nyanlända. läggs mycket energi på att ställa krav på nyanlända i stället för att se över de system och strukturer som ska se till att de som fått asyl i kan etablera sig i samhället. I stället för att ensidigt ställa krav på nyanlända behöver vi ställa tydliga krav på att samtliga aktörer som deltar i mottagandets olika delar ska fullfölja sina åtaganden. Vi måste också ge tillräckligt goda förutsättningar för alla parter – staten, kommunerna och individerna – att kunna ta sitt respektive ansvar. Enligt mening bör staten ha det övergripande ansvaret för att ta emot flyktingar och migranter till . Flyktingmottagandet ska därför ha en tydlig nationell styrning och tillräcklig statlig finansiering. Däremot menar vi att kommunerna ska stå för själva genomförandet av introduktionen mot tillräcklig ersättning från staten. Det är i landets kommuner nyanlända ska bo, arbeta och bygga sig en framtid. Därför ska kommunerna, enligt vårt förslag, ha en tydlig roll i utförandet av introduktionen och mottagandet. ser kommunernas arbete med etablering väldigt olika ut. Vissa kommuner är väldigt bra på att ta till vara på den kompetens som de människor som kommer hit har och föra samman den med de kompetenser och behov som finns lokalt. Vissa har ambitionen men saknar medlen för att lyckas. För att stärka kommunernas arbete med nyanländas etablering krävs både mer kunskap och tydligare politisk styrning. SKL borde kunna spela en större roll i att ta fram riktlinjer för hur etableringen kan stärkas. Det kommunala åtagandet bör också tydliggöras och bindas i en särskild förordning, där det b.la. bör framgå att kommunen är skyldig att behandla alla lika oavsett ekonomisk ställning. En sådan förordning ska slå fast vad kommunerna har för ansvar för nyanländas etablering men inte i detalj styra över hur arbetet ska genomföras. SKL bör involveras både för att utveckla en sådan förordning och för att bidra med goda exempel och stöd kring hur arbetet kan bedrivas. Regeringen bör återkomma med förslag till förordning för kommunernas ansvar för nyanländas etablering. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna.