mot · H4021769 · 2016-10-04 00:00:00 — Åtgärdsprogram för kvinnors trygghet i vardagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om en ändring i lagstiftningen med syfte att förenkla utfärdandet av kontaktförbud för utsatta kvinnor och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om skärpta straff för överträdelser av kontaktförbud och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om fler civilanställda till kontorstjänster inom polisen så att fler utbildade poliser kan komma ut i fält och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utbilda fler poliser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om trygghetsskapande kameraövervakning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en nationell handlingsplan för kommuner för att identifiera otrygga områden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en trygghetsskapande taxinäringsreform och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en fortsatt årlig uppföljning av arbetsgivare som bedriver (systematiskt arbetsmiljöarbete) och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om arbetsgivarens ansvar att bedriva ett fullgott arbetsmiljöarbete och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om skydd mot våld av sexuell karaktär för yrkesutövare i allmänhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om skärpta straff för sexualbrott, olaga förföljelse och grov kvinnofridskränkning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om höjda skadestånd för kvinnovåldsbrott och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en statlig skadeståndsgaranti och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökat stöd till kvinnojourer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett inrättande av fler kvinnojourer med hedersrelaterat våld som särskilt kompetensområde och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om kommunernas ansvar att upprätthålla handlingsplaner och åtgärdsprogram för arbete mot hedersförtryck och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om länsstyrelsers insatser för att motverka hedersrelaterat våld och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om utökat stöd till NCK (Nationellt centrum för kvinnofrid) och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om åtgärder för att bryta upp hederskulturens fäste i , såsom könssegregerad simundervisning, och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att dra in det statliga stödet till religiösa samfund som förminskar kvinnors roll i samhället och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om utvisning av utländska gärningsmän och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa en 24-årsregel för att motverka tvångsäktenskap och tillkännager detta för regeringen. anser att män och kvinnor ska ha samma möjligheter och rättigheter, och därmed också lika stor rätt till ett tryggt liv. Det utbredda kvinnovåldet skapar dock en otrygghet för just den kvinnliga delen av befolkningen som i sin tur leder till oacceptabla inskränkningar i kvinnors frihet och livsmönster, vilket inverkar negativt på kvinnors möjligheter och rättigheter. anser därför att kvinnovåld är ett betydande jämställdhetsproblem som måste tas på största allvar. Vi föreslår en rad effektiva och innovativa åtgärder som syftar till att skapa ett tryggt och säkert land för hela befolkning. Dessa åtgärder omfattar att förebygga kvinnovåld i såväl offentliga som privata miljöer, att öka både den faktiska och upplevda tryggheten, att underlätta för polisen att identifiera gärningsmän, att minska återfallsbrottsligheten samt reparativa åtgärder. Värdegrund styrande för vår syn på kvinnors rätt till trygghet Vi bör vara stolta över att historiskt sett har en lång tradition av att värna kvinnors trygghet och integritet. tros ha stiftat en av världens äldsta kvinnofridslagstiftningar (Källa: , (2002), Jarlens , s. 224–225). långa och framåtskridande jämställdhetstradition är något vi sverigedemokrater vill bygga vidare på, utveckla och anpassa efter det moderna samhällets nya förutsättningar och utmaningar. Konkret handlar det om att verka för en nollvision om kvinnovåld. Våra åtgärder ska garantera att ingen ska behöva utsättas för våld vare sig det är inom ramen för en nära relation eller av en främmande gärningsman. Det handlar också om att motverka tillkomna fenomen som hedersvåld för att försäkra att samhällsutvecklingen fortsätter att gå i en framåtskridande riktning. Allt detta sammantaget har fått att skapa detta program för att motverka kvinnovåld och öka kvinnors trygghet. Med detta tänker vi skapa ett mer jämställt land – ett sverigedemokratiskt . Vad är kvinnovåld? För att motverka ett problem måste man först ringa in det. Detta görs oftast genom att beskriva det i ord som en definition. ställer sig bakom FN:s definition av kvinnovåld i Deklarationen om avskaffande av allt våld mot kvinnor artikel 1. FN beskriver kvinnovåld som ”varje könsrelaterad våldshandling som resulterar i fysisk, sexuell eller psykisk skada eller lidande för kvinnor, samt hot om sådana handlingar, tvång eller godtyckligt frihetsberövande, vare sig det sker i det offentliga eller privata livet” (Källa: Se artikel 1 i Declaration on the Elimination of Violence against Women resolution 48/104 av 20 utfärdad av ). Kort sagt faller allt våld mot kvinnor in under denna mycket breda definition. De handlingar som detta åtgärdsprogram syftar till att motverka är främst de som beskrivs i kapitel Brott mot liv och hälsa, Brott mot frihet och frid och Sexualbrott. Exempel på sådana handlingar är mord, dråp, människohandel, våldtäkt, misshandel, tvång, kvinnofridskränkning, förföljelse, hot och ofredande. Behovet av ett åtgärdsprogram Kvinnovåld är en särskild och viktig jämställdhetsfråga Man kan tycka att allt våld i samhället är lika viktigt att motverka, oavsett vem det drabbar. Självklart är detta också något håller med om. Därför har vi en nollvision för allt våld. Av just anledningen att allt våld bör motverkas anser vi dock också att extra fokus bör ligga på att minska kvinnovåldet. Våldet i vårt land är nämligen inte könsneutralt utan begås av och drabbar de båda könen i olika utsträckning. Just kvinnor drabbas, i synnerhet av det sexualiserade våldet, på ett sådant sätt att det generellt utgör en allvarlig inskränkning för deras trygghet, livsmönster och i förlängningen medborgerliga rätt till ett tryggt och säkert liv. Kvinnor är offer för mäns våld Utifrån officiella kriminalstatistik är det ett väl belagt faktum att män är kraftigt överrepresenterade som gärningsmän vid vålds- och sexualbrott samt att kvinnor är offer för mäns våld. I en illustrerande artikel från (Brå) kan vi exempelvis läsa att av alla som dömdes för brott mot liv och hälsa var män, medan var kvinnor (Källa: .). är fördelningen av offer för våldsbrott som misshandel nästan jämnt fördelat över könen (Enligt Brås officiella statistikdatabas på kan utläsas att antalet anmälda misshandelsbrott mot vuxna kvinnor har varit ca 30 000 medan samma siffra för män är ca 40 000). Kvinnor är vid sådana brott alltså nästan aldrig gärningsmän men ofta offer. När det kommer till sexualbrotten är bilden nästan svartvit. Hos Brå kan vi läsa att av gärningsmännen som dömdes för sexualbrott var män. var kvinnor (Källa: ). Denna bild är något som bekräftas och kompletteras av statistik från Nationella trygghetsundersökningen (NTU), som istället för anmälningar och domar baseras på enkätstudier. Enligt NTU:s mätningar –2011 stod män som gärningsmän i av alla rapporterade sexualbrott. Kvinnorna stod i stället, nästan i direkt motsats till männen, som offer i av de rapporterade brotten (Källa: ). Vid sexualbrott är med andra ord gärningsmannen en man och offret en kvinna. Kvinnor är otryggare än män Denna överrepresentation av mäns våld i allmänhet och mäns sexualiserade våld mot kvinnor i synnerhet, är naturligtvis något som påverkar kvinnors förutsättning till ett tryggt och bra liv negativt. En NTU-undersökning genomförd 2012 visar också att fördelningen av trygga respektive otrygga skiljer sig starkt mellan könen. av männen i åldersgruppen 16–79 upplever sig otrygga när de är ute ensamma . Detta kan jämföras av motsvarande åldersgrupp av kvinnor (Källa: , s. 71). Den grupp som mest oroar sig för att utsättas för ett överfall är unga kvinnor i åldern 20–. Där är andelen , vilket ska jämföras med av männen i samma åldersgrupp (Källa: , s. 82). Kvinnovåldets sociala konsekvenser för jämställdheten Att enskilda kvinnor utsätts för våld är naturligtvis ett allvarligt samhällsproblem i sig. Kvinnovåldet drabbar som vi sett dock inte bara de enskilda brottsoffren utan också stora delar av den kvinnliga befolkningen i form av otrygghet. Denna otrygghet inskränker i sin tur kvinnors livsmönster och möjligheter till ett gott liv på samma villkor som män. Verket för innovationsteknik () och undersökte kvinnors livsmönster i det offentliga rummet genom intervjuer med ett urval av yrkesarbetande kvinnliga sjuksköterskor. I undersökningen framkom det att de undersöktas livsbegränsningar i vardagen togs för en så självklar del av livet att de vid en första tanke inte ens var medvetna om dem. Enligt undersökningen upplever kvinnorna särskilt slutna rum som källare, cykeltunnlar, parkeringshus och gångtunnlar samt stora öppna rum som stadsparker, joggningsstråk och andra grönområden som otrygga. I synnerhet ökar otryggheten och efter mörkrets inbrott (Källa: , Rapport 2001:31, s. 36–43). Som svar på otryggheten tvingas kvinnorna utveckla olika riskundvikande strategier som begränsar dem i vardagen. För det första undviker kvinnorna att gå till fots och försöker i stället cykla snabbt, åka kommunalt eller bli hämtade av sina män i bil. För det andra undviker kvinnorna att vara ute ensamma utan försöker istället vara i sällskap med en eller flera personer man känner. För det tredje försöker de klä sig annorlunda, täckande och könsneutralt. Slutligen undviker kvinnorna helt enkelt att vistas på vissa platser de upplever som otrygga (Källa: , Rapport 2001:31, s. 45–50). Bilden av kvinnors inskränkningar förstärks ytterligare av NTU-undersökningen 2012. Undersökningen visar att av alla kvinnor inte vågar gå ut ensamma i sitt eget bostadsområde. Motsvarande siffra för männen är endast är (Källa: , s. 72). Kort sagt visar forskningen att vanliga svenska kvinnor lever under betydande begränsningar i vardagen till följd av otryggheten och risken för att utsättas för våld. Begränsningar som antagligen få män skulle godta att leva under och som klassar som ett oacceptabelt hinder för ett jämställt samhälle. har inte råd att förbise kvinnovåldet Kvinnovåldet utgör inte bara ett betydande och oacceptabelt hinder för ett jämställt . Det får också ekonomiska konsekvenser och kostar staten enorma summor skattemedel . Det handlar om pengar som i stället hade kunnat användas till att förbättra vård, skola och äldreomsorg. Någon exakt siffra för vad kvinnovåldet kostar finns inte. Att det rör sig om en betydande summa står dock utom rimligt tvivel. utförde en ekonomisk analys i syfte att försöka uppskatta kvinnovåldets totala samhällskostnader. I analysen ingick direkta kostnader för rättsväsende, socialtjänst, hälso- och sjukvård samt indirekta kostnader som produktionsbortfall och värdet av ideellt arbete. Vid sidan av dessa utgifter fanns dock kostnader som undersökningen inte hade möjlighet att ta hänsyn till. Dessa rörde brottsoffers tandvårdskostnader, läkemedel, barnens skador, smärta och lidande. Även kostnader för psykiatrisk vård utelämnades trots att vårdbehovet av posttraumatiskt stressymptom kan vara stort. Även om alla kvinnovåldets ekonomiska kostnader inte kunde tas med i beräkningen, landade rapporten i slutsatsen att kvinnovåldets kostnader i uppgår till mellan 2,7 och (Källa: för våld mot kvinnor – En samhällsekonomisk analys publicerad 2006 sammanfattad av 2013:1125). Utöver har även Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) vid publicerat en liknande rapport . Rapporten redovisar kvinnovåldets kostnader genom de insatser som görs för våldsutsatta kvinnor inom sjukvården, kommunerna, statliga myndigheter och frivilligorganisationer samt det produktionsbortfall som uppstår vid sjukdom och dödlighet. Även denna rapport är endast en försiktig uppskattning, och vissa av kostnaderna som är knutna till kvinnovåldet är inte medräknade. Exempel på sådana kostnader som utelämnats är rättegångskostnader för dömda gärningsmän och deras produktionsbortfall. I synnerhet utgifterna för gärningsmännens rättegångskostnader gör att den uppskattade kostnaden blir lägre än i . Trots detta uppskattar rapporten att kvinnovåldets kostnader ändå uppgår till (Källa: Nationellt konsekvenser av mäns våld mot kvinnor En kunskapsöversikt samt kostnadsberäkningar utifrån tre typfall publicerad 2011 sammanfattad i 2013:1125). anser att kvinnovåldet som hinder för ett jämställt samhälle räcker för att motivera ett kraftfullt åtgärdsprogram. Att kvinnovåldet dessutom kostar staten enorma summor skattemedel lyfter dock också fram en ekonomisk dimension. anser därför att varje väl spenderad krona på åtgärder som effektivt motverka kvinnovåldet också är en samhällsekonomisk investering för en framtidens utveckling av välfärden. Nedanstående åtgärder syftar till att motverka kvinnovåld och öka kvinnors trygghet. Trots syftet är åtgärderna utformade på ett sådant sätt att de kommer att verka positivt för alla medborgare. Skärpta straff för sexualbrott omfattar till exempel alla gärningsmän, lättare att få beviljad ansökan om kontaktförbud omfattar alla som riskerar utsättas för våld i nära relationer och trygghetsförändringar i offentliga miljöer skapar större trygghet för alla som vistas där. är åtgärderna av just sådan natur att de förebygger sådana brott och skapar en sådan trygghet som i första hand kvinnor utsätts för eller går miste om. Åtgärderna kommer därför främst att resultera i en större jämställdhet för just kvinnor även om alla samhällsmedborgare kommer att dra nytta av åtgärderna. Kontaktförbud syftar till att förebygga våld i nära relationer. De meddelas av rättsväsendet till någon som riskerar begå brott mot, förfölja eller allvarligt trakassera en annan person. Det handlar ofta om kvinnor som riskerar att utsättas för kvinnovåld av sina nuvarande eller före detta män. Kontaktförbudet innebär ett förbud mot att besöka, ta kontakt med, förfölja och ibland även vistas på samma platser eller i samma bostad som en utsatt person. Lättare för utsatta kvinnor att få kontaktförbud utfärdade mot gärningsmän För det första är det alldeles för svårt för en utsatt kvinna att få en ansökan om kontaktförbud beviljad mot en man som riskerar att utsätta henne för kvinnovåld. har uppmärksammat detta och påtalar att så många som av alla som ansökte om kontaktförbud 2012 fick avslag på sin ansökan (Källa: ). För det andra är det ett rent lotteri om vem som får kontaktförbud beviljat. Enligt den statistik som stiftelsen sammanställt och som publicerat, finns det oacceptabla skillnader geografiskt i för hur lätt det är att få en ansökan om kontaktförbud beviljad. Bor du i exempelvis är det 52 procents chans att din ansökan beviljas. Bor du däremot i är sannolikheten (Källa: Sammanställd statistik om behandlade kontaktförbudsansökningar fördelat på respektive åklagarkammare härrörande från Stiftelsen publicerad av SVT i anslutning till artikeln Stora skillnader i beviljade kontaktförbud på . Det kan alltså vara ungefär så lätt att få en ansökan om kontaktförbud beviljad om du bor på en plats i landet jämfört med en annan. vill att lagstiftningen ska ändras så att det ska bli betydligt lättare än för utsatta kvinnor att få kontaktförbud utfärdade. När detta görs vill vi även att lagstiftningen utformas så att sannolikheten att få en ansökan om kontaktförbud beviljad blir mer rättssäker och därmed också mer enhetlig geografiskt. Skärpta straff för överträdelser av kontaktförbud straffas den som bryter mot ett kontaktförbud med böter eller fängelse i högst . Detta är en alldeles för snäv straffskala för att verka förebyggande mot de allvarligaste formerna av trakasserier. Det finns exempel på hur män som trakasserat kvinnor har åtalats för överträdelse av kontaktförbud och sedan kommit undan med villkorlig dom och böter. Resultatet blir att trakasserierna bara fortsätter (Källa: ). Visserligen kan man numera dömas för olaga förföljelse vid upprepade överträdelser av kontaktförbud, men straffskalan för detta brott är otillräcklig då det saknar minimistraff. Dessa alldeles för mjuka sanktioner som utdelas mot en man som överträder kontaktförbud måste ställas mot det lidande den utsatta kvinnan orsakas. Att år leva med trakasserier och rädsla för att utsättas för våldsbrott är en mycket allvarlig inskränkning i den personliga friheten. Att dessutom tvingas ägna tid åt ändlösa kontakter med rättsväsende som inte leder till att trakasserierna upphör utgör en dubbel kränkning. Vid sidan av att det ska bli lättare för kvinnor att få kontaktförbud utfärdade, vill vi att straffet för att överträda ett kontaktförbud ska skärpas avsevärt. Detta kan exempelvis göras genom att ett minimifängelsestraff införs för överträdelse av kontaktförbud, att en grov brottsrubricering införs och/eller att ett minimifängelsestraff införs för olaga förföljelse. Det viktiga är att det nya straffet blir så kännbart att få skulle vilja riskera överträda ett kontaktförbud. Trygghet i det offentliga rummet Som redovisats under tidigare avsnitt upplever många en stark rädsla för att vistas utomhus på otrygga platser och i vissa situationer. Så många som av alla kvinnor vågar inte ens gå ut i sitt eget bostadsområde. Andra förslag i detta åtgärdsprogram syftar till att minska andelen motiverade gärningsmän i samhället generellt och kommer naturligtvis också långsiktigt att minska otryggheten i det offentliga rummet. Förslagen under just denna punkt är dock av sådan typ att de är avsedda att direkt öka tryggheten utomhus och därmed också möjliggöra för mer jämställda rörelsemönster för kvinnor i det offentliga rummet. Fler patrullerande poliser på otrygga platser vill att våra poliser ska vara betydligt mer närvarande och synliga ute i samhället än vad de är . Såväl potentiella gärningsmän som vanliga medborgare ska känna av att polisen alltid är nära till hands. Det menar vi både kommer att leda till minskad brottslighet och ökad trygghet. Problemet är att den utbildade polisens resurser inte räcker till att sköta både administrativa och utredande tjänster som man ska tillgodose behovet av förebyggande arbete i yttre tjänst. kunde vi läsa i tidningarna att två polisforskare kommit fram till att dagens poliser patrullerar utomhus till fots så lite som av arbetstiden (Källa:http:///sida/artikel.aspx?programid=83&artikel=5040638). kunde vi läsa om en rikspolischef som beklagade sig över att de utbildade polisernas tid går åt till att sitta i telefonväxlar, inspektera istappar, utfärda tillstånd för cirkustält, ta hand om borttappade föremål till uppgifter som vanliga civilanställda skulle kunna sköta minst lika bra (Källa: ). För att lösa polisens resursmässiga problem och öka den polisiära närvaron i det offentliga rummet ökar anslagen till polisen i direkt syfte att anställa fler civilanställda till kontorstjänster så att fler utbildade poliser kan komma ut i fält, och naturligtvis till att utbilda fler poliser. Trygghetsskapande kameror på nya strategiska platser Kameraövervakning har stor acceptans bland befolkning. I en undersökning från uppgav av de tillfrågade att de hade förståelse för att butiker sätter upp kameror (Källa: ). I Svenska Stöldskyddsföreningens (SSF) studie ställde sig positiva till kameraövervakning i skolor (Källa: ). I en rapport från Brå har det även framkommit att av alla tillfrågade uppger att de skulle känna sig tryggare med generellt kameraövervakade stadskärnor – under nattetid skulle ännu fler känna sig tryggare (Källa: Brå Kameraövervakning i brottsförebyggande syfte Rapport 2003:11). Det finns många fördelar med kameraövervakning. Den kan öka den faktiska tryggheten genom att förebygga att brott begås genom att verka avskräckande på gärningsmän eller som larm till polis och väktare som i sin tur kan avbryta pågående brott. Den kan också identifiera gärningsmän när brott väl har begåtts. Slutligen ökar kameraövervakningen den upplevda tryggheten. Från integritetssynpunkt är det slutligen viktigt att poängtera att inspelat material från kameraövervakning alltid destrueras om det inte kommit till polisens användning för att lösa brott. Kameraövervakningen kan därför inte anklagas för att dokumentera och användas mot vanliga skötsamma medborgare. Som framgått ovan i stycket om kvinnovåldets sociala konsekvenser, begränsar otryggheten kvinnors möjligheter att röra sig ute i det offentliga rummet på samma villkor som män. Kombinationen av den höga acceptansen för kameraövervakning med dess effektivitet gör att den enligt bör användas oftare för att öka tryggheten i det offentliga rummet. För det första bör butiker och företag tillåtas kameraövervaka inte bara insidan av sina butiker utan också gatuentréer. Detta endast efter anmälan till . På så sätt kommer trottoarer i stadskärnor att få ett naturligt övervakningsperspektiv som brottsbekämpande myndigheter kan använda för att identifiera gärningsmän, deras flyktvägar och lösa brott. För det andra bör storstadskommuner uppmuntras till att övervaka sådana platser kvinnor upplever som otrygga och undviker; gångtunnlar i stadsmiljö, ingångar till stadsparker och joggingstråk och så vidare. Vår förhoppning är att det kommer att minska antalet sexbrottslingar som exempelvis överfaller kvinnor i stadsmiljöer, som det bidrar till en ökad upplevd trygghet och ett offentligt rum där alla kan röra sig fritt på lika villkor – oavsett kön. Begås ett sådant brott ska polisen snabbt kunna identifiera gärningsmannen och vara honom på spåret innan brottet hinner upprepas. Nationell handlingsplan och belysningsprojekt för ökad trygghet utomhus Som framgått i de inledande styckena ökar inte bara kvinnors otrygghet på vissa typer av platser – såsom gångtunnlar och stadsparker – utan även tidsmässigt efter mörkrets inbrott. På somrarna är det lyckligtvis ljust länge, men under stora delar av året är mycket mörkt och har vi dagsljus per dag. Därför kan ny och effektivare belysning göra stor skillnad för hur kvinnor och andra utsatta grupper uppfattar det offentliga rummet. Detta är ingen ny idé. Det så kallade ”” har framgångsrikt arbetat med att lysa upp särskilt otrygga platser i . Projektet innebär inte bara att mörka och otrygga platser gjorts ljusa och upplysta, utan även att man bytt till nyare och effektivare belysning som ger bättre ljuskvalitet, tål mer åverkan för en längre hållbarhet och som till skillnad från den gamla också är ”extremt energisnål” (Källa: bidrar till ett ljusare publicerad på ). Vem som helst kan föreställa sig att en starkt upplyst gångtunnel vars insida kan ses av en förbigående upplevs som mycket tryggare än en mörk gångtunnel som någon kan gömma sig i. Detta har även belägg i forskningen. Med erfarenhet ifrån många kriminologiska studier i och kan vi säkert säga att ökad belysning faktiskt ökar den upplevda tryggheten för medborgare i allmänhet och för kvinnor i synnerhet (Källa: Lab, .