mot · H4023494 · 2016-10-05 00:00:00 — Mångfalden av aktörer inom välfärden bidrar också till att utveckla nya idéer och hitta nya, smartare och effektivare arbetssätt, till gagn för alla som använder välfärden. Den svenska lösningen, med en offentligt finansierad välfärd som alla medborgare har rätt till, och där många olika typer av utförare tillåts bidra, är viktig att värna. Välfärdens verksamheter gynnas av att nya privata och ideella aktörer har möjlighet att etablera sig för att bidra till innovation och värdeskapande. Vi har dock sett att den svenska välfärden inte alltid fördelas jämlikt, och att kvaliteten i vissa fall brister hos både offentliga och fristående verksamheter. För att säkerställa en jämlik välfärd av hög kvalitet finns därför anledning att se över kraven på och regleringen av både offentlig och fristående välfärdsverksamhet. har därför beslutat att en utredning bör se över möjligheten att införa tillståndsplikt med ägar- och ledningsprövning, ett tydligare kravställande och bättre uppföljning avseende kvalitet, och skarpare sanktioner vid misskötsel inom välfärden. Att regeringen inte fokuserar på kvalitetsaspekterna utan i stället låter utreda begränsningar av vinstuttag i välfärdssektorn är en mycket olycklig utveckling. Det finns inga etablerade samband mellan organisationsform eller vinstuttag och kvaliteten i verksamheten. Utgångspunkten borde i stället vara hur vi på bästa sätt kan säkerställa både kvalitet, trygghet, effektivitet, innovation, valmöjligheter och öppenhet på ett sätt som gagnar elever, föräldrar, patienter, brukare och anhöriga i alla välfärdens verksamheter. 6 inriktning för den ekonomiska politiken: Nytt ledarskap för med kraftfulla reformer står 2017 inför en svår situation. Högkonjunkturen och återhämtningen efter krisåren pågår med full kraft, med god tillväxt och ökad sysselsättning. Dock talar mycket för att en avmattning nu väntar och att den kan bli brantare än prognostiserat, givet de stora nedåtrisker som finns internationellt och även i den svenska ekonomin. Finanspolitiken måste därför i goda tider bygga upp skyddsvallar inför en nedgång. Men istället för att göra det väljer den sittande regeringen att genomföra ofinansierade reformer och gå med underskott. Det är en följd av såväl en illa avvägd finanspolitik som en undermålig kostnadskontroll, inte minst i byråkratin och upphandlingarna i flyktingmottagandet. Mitt under högkonjunkturen växer strukturproblemen i svensk ekonomi. Utanförskapet växer och förväntas enligt regeringens egen prognos nå nära en miljon människor under kommande mandatperiod. Detta avspeglas i den växande tudelningen på svensk arbetsmarknad. Klyftan växer mellan unga och äldre, mellan vuxna som har längre utbildning, behärskar det svenska språket och är etablerade på arbetsmarknaden och de nyanlända som saknar svenskkunskaper och gymnasiekompetens. Mitt i högkonjunkturen drabbas också många mindre orter, beroende av stora industrier, av neddragningar i globaliseringens spår. Utanförskapet ökar också genom att alltfler blir sjukskrivna, många för psykiska besvär, och är långvarigt borta från arbetsmarknaden till en brant växande kostnad, främst för de sjukskrivna själva men även för samhällsekonomin. mål med denna budgetmotion är att skapa en vändpunkt för svensk ekonomi. Den högsta prioriteten för den ekonomiska politiken bör vara att minska den sociala och regionala tudelningen. Fler jobb måste skapas genom fler anställda på små och växande företag. För detta krävs att vi kraftfullt tar tag i problemen på svensk arbetsmarknad, som vi förbättrar den makroekonomiska stabiliteten med en stramare finanspolitik. Det måste bli slut på de kraftiga skattehöjningarna på arbete och på den nya regleringsivern. Istället måste våga ta tag i de stora strukturproblem som håller tillbaka jobbskapandet i småföretagen. Fler och växande företag över hela landet måste ges möjlighet att anställa de många utsatta personer som står utanför arbetsmarknaden, inte minst de flyktingar som kommit till med kortare utbildning och utan svenskkunskaper men med en stark vilja att arbeta och bidra till det svenska samhället. Det krävs lägre skatter på att anställa, inte minst personer som haft jobb i . Det krävs lägre skatter på att starta och bygga upp nya företag. Det krävs förbättrade spelregler på arbetsmarknaden. Det krävs en fundamental förnyelse av Arbetsförmedlingen. Det krävs förstärkt infrastruktur och mindre hinder för bostadsbyggande, så att goda villkor för jobbskapande kan skapas i hela landet. Utgångspunkten måste vara att alla jobb behövs. Både jobb med höga kvalifikationskrav och de enkla jobben utan utbildningskrav måste bli fler. Utbildningen för jobb måste förstärkas. Fler högkvalificerade personer måste lockas till läraryrket. På alla nivåer i utbildningssystemet, skola, komvux, sfi, måste fler möjligheter skapas att välja de bästa utbildningarna och kunna välja bort de dåliga. Sjukskrivningarna måste minskas genom att uppföljningen blir mer tydlig och vägen tillbaka stakas ut, genom stöd och möjlighet att pröva att byta jobb. När fler får jobb och tudelningen och utanförskapet minskar kommer resurserna till den gemensamma välfärden att öka. Dessa resurser kan användas bättre genom att ständigt värna om kvalitetskrav och stärka makten att välja de bästa alternativen för alla som brukar vård, omsorg och skola. En stark och närvarande rättsstat måste upprätthålla lag och ordning och göra det möjligt att leva, driva företag och gå i skolan i hela landet. I synnerhet måste detta tryggas på små orter och i så kallade utanförskapsområden. måste återta ledningen i den stora globala ödesfråga som klimatet utgör. Den svenska ekonomin måste med smartare styrmedel växa fossilfritt och giftfritt. måste förena jobbskapande med miljöhänsyn genom att höja skatten på utsläpp och föroreningar och använda intäkterna för att sänka skatten på arbete i en grön skatteväxling. Återhämtningen ger oss en unik chans att lösa de djupa strukturproblem som växt , att bredda tillväxten och jobbskapandet till fler och överbrygga tudelningen. Detta som vi bygger upp en buffert i statsfinanserna för sämre tider. Men för det krävs ansvarstagande, handlingskraft och ett nytt ledarskap för . Svensk arbetsmarknad står just nu inför en unik utmaning. Trots ett mycket starkt konjunkturläge ökar utanförskapet. Tudelningen på arbetsmarknaden förstärks och matchningen försämras. Om inget kraftfullt görs för att förbättra läget riskerar att få uppåt en miljon personer i utanförskap, arbetsföra personer i bidragsberoende, som står allt längre från arbetsmarknaden. För att bryta det krävs ansvarsfulla reformer. Efterfrågan på arbetskraft måste stärkas genom att fler företag startas och växer. vill sänka kostnaderna för att anställa, förenkla reglerna för att starta och driva företag samt göra det billigare att investera i växande företag. Utbudet av arbetskraft måste förstärkas. Det ska alltid löna sig att arbeta. Det är grundläggande att utbildningssystemet fungerar och ger människor de färdigheter de behöver för jobb och utveckling. Det gäller såväl teoretiska som praktiska utbildningar, såväl i skolan som vidareutbildning. Matchningen på arbetsmarknaden måste fungera bättre. anser att det är nödvändigt att kraftigt minska omfattningen av ineffektiva arbetsmarknadspolitiska program och reformera Arbetsförmedlingen i grunden. Det måste bli enklare att lära på jobbet, genom att kombinera arbete med utbildning och praktik. Dessa tre saker − efterfrågan från växande företag, utbud av arbetskraft samt en välfungerande matchning mellan jobbsökare och jobbskapare − utgör tillsammans grunden för en välfungerande arbetsmarknad. Svensk arbetsmarknad är tudelad. Särskilt nyanlända och personer med kort utbildning är arbetslösa i högre grad än inrikes födda och personer med hög utbildning. har också EU:s lägsta andel enkla jobb, det vill säga jobb utan utbildningskrav. Dessa två fenomen − svårigheterna för marginalgrupper att få ett arbete och bristen på enkla jobb − hänger ihop. Den svenska arbetsmarknaden är, för vissa grupper och i vissa branscher, i grunden relativt välfungerande. Sysselsättningsgraden och arbetskraftsdeltagandet är högt i en europeisk jämförelse, inte minst bland kvinnor och äldre. Men om inte tudelningen bryts riskerar arbetslösheten att permanentas på höga nivåer. Det vore socialt och ekonomiskt oacceptabelt. Andelen av de arbetslösa som tillhör så kallade utsatta grupper växer och väntas snart uppgå till . [3] Det tar innan hälften av nyanlända flyktingar är i arbete. [4] Jämviktsarbetslösheten bedöms permanentas på en hög nivå även av gynnsam konjunktur. [5] Utbildningsresultaten har fallit kraftigt . [6] Om inget görs riskerar polariseringen på svensk arbetsmarknad att öka. För att möta denna utveckling krävs en ansvarsfull och jobbvänlig reformpolitik. har inte råd att tacka nej till jobb. Alla jobb behövs. Bakgrund: Svensk arbetsmarknad har en, i internationell jämförelse, hög sysselsättningsgrad. Diagram 11 Sysselsättningsgrad 2015, 15−74 år Källa: (2016a). Den relativt höga svenska sysselsättningsgraden beror bland annat på den jämförelsevis höga sysselsättningen för kvinnor och äldre. Diagram 12 visar sysselsättningen fördelat på åldersintervall i och . Tabell 5 Sysselsättningsgrad i och EU28 baserat på ålder, kön och inrikes/utrikes född, 2015 Källa: 2016:794. har en låg sysselsättningsgrad bland ungdomar. Det segment där utmärker sig mest rör personer , där sysselsättningsgrad är högre än OECD-snittet. Anm: ”Min” är det minsta värde som något OECD-land uppvisar, medan ”” är det högsta värde som något OECD-land uppvisar. Källa: (2016a). I tabell 5 jämförs sysselsättningsgraden för människor i respektive EU baserat på kön, ålder och huruvida de är inrikes eller utrikes födda. Tabell 5 visar att det är framförallt bland personer , såväl kvinnor som män samt inrikes och utrikes födda, som presterar bättre än EU-snittet. Sysselsättningsgraden för inrikes födda kvinnor är också generellt god. För yngre presterar något sämre. Totalt är sysselsättningsgrad högre än EU-snittet för personer . Tabell 6 dekomponerar denna skillnad baserad på samma grupper. Tydligast påverkar äldre inrikes födda kvinnor, som kan förklara av gapet. Därefter följer äldre inrikes födda män, som kan förklara av gapet, och medelålders inrikes födda kvinnor, som kan förklara av gapet. Vad tabellerna i detta avsnitt visar är alltså att den höga svenska sysselsättningen drivs av hög sysselsättning hos äldre och kvinnor. Dels är skillnaderna i sysselsättningsgrad relativt stora för dessa grupper, dels är grupperna så pass stora att denna skillnad i hög grad slår igenom på snittet för befolkningen som helhet. Vi vet att har ett större sysselsättningsgap mellan inrikes och utrikes födda än de flesta andra länder i EU. Tabellerna i detta avsnitt visar att i absoluta nivåer underpresterar inte när det gäller utrikesföddas sysselsättning. Sysselsättningsgraden för utrikesfödda är jämförbar med EU-snittet. Man bör dock ha i åtanke att den svenska modellen, med en omfattande offentlig sektor, kräver ett stort antal högproduktiva arbetade timmar för sin finansiering. Tabell 6 Dekomponering av sysselsättningsgapet mellan och EU28, 2015 Anm.: Med ”demografi” avses den del av sysselsättningsgapet mellan och EU28 som kan förklaras av att har en annan fördelning av befolkningen i de olika befolkningskategorierna. Negativa siffror indikerar att svensk sysselsättning underpresterar jämfört med EU28, medan positiva siffror indikerar att svensk sysselsättning överpresterar jämfört med EU28. Källa: 2016:794 och egna beräkningar. Tudelningen − så ser den ut Svensk arbetsmarknad uppvisar, som beskrevs i föregående avsnitt, en relativt hög sysselsättningsgrad, vilket de senaste decenniernas stärkta incitament för att arbeta har bidragit till. Men arbetsmarknaden har också stora utmaningar. Den största av dem är den stora och ökande tudelningen. Andelen av de arbetslösa som tillhör vad Arbetsförmedlingen kallar ”utsatta grupper” är stor och ökande. Svensk arbetsmarknad stänger helt enkelt ute vissa människor i hög grad. I takt med att antalet människor i dessa grupper ökar, ökar också risken att arbetslösheten permanentas på en hög nivå. En viktig anledning till den ökande andelen med utsatt ställning är den dåligt fungerande jobbintegrationen för nyanlända. är sysselsättningsgraden extremt låg och det tar 8−9 år innan hälften av nyanlända flyktingar förvärvsarbetar. Än tar det innan de är helårs- och heltidsanställda. Diagram 13 Förvärvsfrekvens för flyktingar efter vistelsetid, 20−64 år Anm.: Avser personer som invandrade . Heldragen linje är medel medan de streckade linjerna utgör min och max. Källa: SCB (2016b). Människor med kort utbildningsbakgrund har också klart högre arbetslöshet och lägre sysselsättning än personer med längre utbildningsbakgrund. Diagram 14 Arbetslöshet baserat på utbildningsbakgrund Källa: SCB (2016a). Ett annat sätt att belysa det faktum att svensk arbetsmarknad är polariserad och inte är inkluderande är att studera sysselsättningen baserad på befolkningens färdigheter. PIAAC-undersökning uppskattar befolkningens färdigheter i bland annat läsförståelse och matematik. Diagram 15 visar hur sysselsättning och lön varierar med bedömda färdigheter i läsförståelse. Diagram 15 Sysselsättningsgrad och lön efter färdighetsnivå Källa: (2013a). Den svenska lönestrukturen är mycket sammanpressad. Människor med färre färdigheter får inte ett jobb med lite lägre lön; de får inget jobb alls. [10] vet vi att vissa av de nyanlända har relativt färre färdigheter, de talar heller i regel inte svenska, och att detta underskattas vid en rak jämförelse av deras utbildningsnivå. Utbuds- eller efterfrågeproblem? Sysselsättningsgraden avgörs i ett första steg av arbetskraftsdeltagandet. Människor måste vara villiga att jobba för att kunna komma i arbete. har också ett högt arbetskraftsdeltagande. och Alliansen genomförde här viktiga reformer för att öka utbudet av arbetskraft. Exempel på sådana reformer är jobbskatteavdraget och reformerade transfereringssystem. Det är intressant att notera att arbetskraftsutbudet är relativt högt även för personer som anses stå långt från arbetsmarknaden, i bemärkelsen att deras sysselsättningsgrad är låg och deras arbetslöshet hög. I Diagram 16 visas arbetskraftsutbudet för män födda i och . Det har ökat och är nu relativt nära inrikes föddas arbetsutbud. Diagram 16 Arbetskraftsdeltagande för män mellan 15−74 år Källa: Data baserat på SCB:s sänt från . För kvinnor är skillnaden i arbetskraftsdeltagandet större, men generellt framträder ett mönster där skillnaden i sysselsättning är större än skillnaden i arbetskraftsdeltagande. Diagram 17 Sysselsättning och arbetskraftsdeltagande för inrikes födda samt födda i och Not: FG står för förgymnasial utbildning, G för gymnasial utbildning och EG för eftergymnasial utbildning. Källa: (2016). konstaterar följande: ”En stor del av de som är födda i och står till arbetsmarknadens förfogande. Den låga sysselsättningsgraden i denna grupp beror således på att dessa personer söker arbete utan att bli anställda.”[12] Mer måste göras för att stödja arbetskraftsdeltagandet i ett antal grupper. Inte minst gäller det nyanlända kvinnor. För dessa är ett borttaget vårdnadsbidrag samt begränsningar av retroaktivt uttag av föräldrapenning viktiga reformer. För nyanlända generellt är mer jobbfokuserade transfereringar rimliga reformer. förefaller det finnas en stor grupp människor, inte minst nyanlända, som aktivt står till arbetsmarknadens förfogande och söker jobb, men som inte lyckas bli anställda. Som vi såg i föregående avsnitt är den svenska lönestrukturen mycket sammanpressad. Enligt SCB:s lönestrukturstatistik var, , den 10:e lönepercentilen , den och den . [13] Hälften av de anställda tjänar alltså i heltidsjusterade termer. av de anställda ligger mindre än ca ifrån varandra. Detta vore i sig ett mycket positivt faktum om det inte vore så att en del av befolkningen inte alls kommer in på arbetsmarknaden då de höga produktivitetskraven stänger dem ute. En anledning till den sammanpressade lönestrukturen är de svenska ingångslönerna, som är höga ur ett internationellt perspektiv. Det finns relativt starkt stöd inom nationalekonomisk forskning för att detta påverkar sysselsättningen hos marginalgrupper negativt. Källa: (2016b). I grunden måste en persons förväntade produktivitet stå i relation till kostnaden för att anställa personen i fråga. Är kostnaderna för höga blir anställningen olönsam. Detta samband är fackföreningar väl medvetna om när det gäller aggregerade löneförhandlingar, där utrymmet för löneökningar − ”märket” − beror på produktivitetsutvecklingen inom den konkurrensutsatta industrin. Sambandet gäller, om än inte perfekt, i hög grad även på individuell nivå. För höga ingångslöner gör att personer med låg och/eller osäker produktivitet missgynnas. De prisas helt enkelt ut ur marknaden. Resultatet av höga ingångslöner och höga skatter för att anställa är att enbart relativt högproduktiva arbeten klarar av att ta sig över de prisgolv som de höga lönekostnaderna medför. Resultatet är att har EU:s lägsta andel av så kallade enkla jobb, det vill säga jobb utan utbildningskrav. Skillnaden är särskilt markant jämfört med länder på liknande utbildnings- och välfärdsnivåer, som , och , som har mycket högre andel enkla jobb. Diagram 19 Andel enkla jobb Procent av det totala antalet jobb Källa: (2016c). Detta är ytterligare ett tecken på att det finns få vägar in till svensk arbetsmarknad för personer med lägre produktivitet. Slutsats: Efterfrågeunderskott på arbete till följd av höga ingångslöner och få enkla jobb Mer finns att göra för att stimulera arbetsutbudet hos befolkningen generellt och hos marginalgrupper specifikt. Här har dock redan mycket gjorts och verktygen för att öka arbetsutbudet ytterligare är välkända: sänkta inkomstskatter för låga inkomster och ett ökat jobbfokus i de aktuella transfereringssystemen. Det finns starka skäl att tro, bland annat mot bakgrund av att arbetskraftsdeltagandet är förhållandevis högt även bland marginalgrupper, att efterfrågan på lågproduktiv arbetskraft begränsas av för höga lönekostnader och att detta gör att ett stort antal människor inte kommer i arbete, trots att de aktivt söker jobb. Att har höga ingångslöner och få enkla jobb är ytterligare tecken på att arbetstillfällen och personalkategorier som hade kunnat komma människor med låg eller osäker produktivitet till del, har prisats bort. För att minska tudelningen på arbetsmarknaden och öka marginalgruppers möjlighet att komma i arbete finns två huvudsakliga strategier. För det första kan dessa personers produktivitet ökas och osäkerheten om deras produktivitet minska, genom exempelvis utbildningssatsningar. För det andra kan kostnaden för att anställa dessa grupper sänkas, genom lägre ingångslöner eller sänkta skatter och avgifter. Dessa strategier står inte emot varandra. Tvärt om behövs troligen en palett av åtgärder för att öka sysselsättningen i de aktuella grupperna. Alternativ lösning: utbildning En rimlig reaktion på observationen att vissa personer verkar ha för låg eller osäker produktivitet för att vara anställningsbara till rådande löne- och skattenivåer är att försöka öka dessa människors produktivitet genom utbildningsinsatser. Sådana insatser är välbehövliga, men troligen otillräckliga. Inledningsvis kan det vara värt att notera att det generellt inte föreligger något stabilt och långsiktigt samband mellan utbildningsnivå, mer specifikt produktivitet, och arbetslöshet. [16] Arbetslöshet avgörs, förenklat, av hur löner och produktivitet står i relation till varandra, inte till produktivitetens absoluta nivå. Utbildning är i den bemärkelsen viktigt främst för att skapa möjligheter för högre produktivitet och högre inkomster. Utbildning är också ett utmärkt fördelningspolitiskt verktyg. Genom att ge alla människor en kvalitativ skolgång jämnas livschanser ut och en jämn inkomstfördelning kan skapas utan snedvridande skatter och transfereringar. På kort och medellång sikt är dock utbildning också viktigt för att förbättra människors ställning på arbetsmarknaden. är därför positivt till reformer som höjer kvaliteten i svensk skola generellt, som förbättrar och snabbar på nyanländas utbildning specifikt samt förslag som underlättar för omställning på arbetsmarknaden genom livslångt lärande. Diagram 20 Deltagare i etableringsuppdraget baserat på utbildningsnivå, Källa: Arbetsförmedlingen (2016b). Det är dock osannolikt att utbildningsinsatser är tillräckliga för att klara den utmaning som svensk arbetsmarknad står inför. Av deltagarna i etableringsuppdraget hade knappt hälften högst förgymnasial utbildning. Att via utbyggda utbildningsinsatser höja alla dessa personers utbildningsnivå till motsvarande gymnasie- eller högskolekompetens är troligen inte realistiskt. Därtill är det viktigt att ha i åtanke att produktivitet inte alltid står i proportion till formell utbildning. Att personer med kort utbildning klarar sig allt sämre på svensk arbetsmarknad − arbetslösheten för personer med högst förgymnasial utbildning har ökat från år − tas ofta till intäkt för att utbildning har blivit allt viktigare för att klara sig på arbetsmarknaden. Det är troligen åtminstone delvis sant. Men man bör också ha i åtanke att gruppen med högst förgymnasial utbildning har förändrats drastiskt . Diagram 21 Arbetslöshet baserat på utbildningsbakgrund , andel av arbetskraften Källa: 2015:715 och 2016:919 samt egna beräkningar. Antalet inrikes födda personer med högst förgymnasial utbildning har minskat med , från 617 000 till 323 000. Det är inte orimligt att tro att sammansättningen inom denna grupp har förändrats. Därtill har antalet utrikes födda med högst förgymnasial utbildning ökat, från 165 000 till 208 000. De utrikesföddas andel av gruppen har därmed ökat, från till . Av de arbetslösa med högst förgymnasial utbildning har utrikesföddas andel ökat från till . Även om vi bortser från sammansättningseffekter inom grupperna av inrikes respektive utrikes födda, innebär det att utvecklingen för den förgymnasialt utbildade befolkningen i hög grad drivs av en förändrad sammansättning mellan inrikes och utrikes födda. Arbetslösheten för inrikes födda personer med högst förgymnasial utbildning har faktiskt minskat, från till . Av den totala ökningen av arbetslösheten i gruppen förgymnasialt utbildade, som uppgår till , kan förklaras av att arbetslösheten har ökat för utrikes födda medan kan förklaras av att utrikes födda nu utgör en större andel av gruppen. Tabell 7 Dekomponerad förändring av arbetslösheten inom gruppen med högst förgymnasial utbildning, 25−64 år Förändring inrikes föddas nivå -0,2 Förändring utrikes föddas nivå Källa: 2015:715 och 2016:919 samt egna beräkningar. Utbildning är viktigt, men att mer utbildning krävs för att marginalgrupper ska klara sig på arbetsmarknaden går inte att utläsa genom att enbart studera utvecklingen för en grupp vars sammansättning ändrats kraftigt. Mot bakgrund av att dagens utbildningsinsatser är otillräckliga och att historiska erfarenheter av utvecklingen av kvaliteten när utbildningsprogram byggs ut snabbt i regel är nedslående, förefaller det rimligt att tro att utbildningssatsningar kommer att behöva kompletteras med fler vägar till jobb. Utbildning och jobb står heller inte mot varandra. Tvärt om bör möjligheten att kombinera arbete med handledning och utbildning stärkas genom välfungerande lärlingsjobb. Alternativ lösning: anställningsstöd En diskussion som intensifierats av debatten kring ingångslönernas effekt på marginalgruppers sysselsättning rör anställningsstödens utformning och effekt. Stöden förefaller fungera relativt bra när de väl används, men deras användning är lägre än vad man skulle kunna förvänta sig givet de stora subventioner som stöden erbjuder.