mot · H402156 · 2016-09-28 00:00:00 — 1 Förslag till riksdagsbeslut ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör införa en klar och otvetydig lagstiftning om ett förbud mot införande och transitering av kärnvapen på svenskt territorium samt följa upp att förbudet efterlevs genom tillförlitliga kontrollmekanismer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör påbörja ett samarbete för att nästa granskningskonferens för icke-spridningsavtalet ska kunna fastlägga en tidsplan för att genomföra förslag och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att , som enskilt land såväl som medlem i EU och FN, bör agera för att ska bli en kärnvapenfri zon och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör underteckna the Humanitarian och arbeta aktivt för att initiativet ska resultera i ett verkligt förbud mot kärnvapen och tillkännager detta för regeringen. 2 Förbud mot införsel av kärnvapen i I samband med att nu har ingått ett samförståndsavtal om värdlandsstöd med Nato har frågan om kärnvapen på svenskt territorium åter aktualiserats. Kärnvapen är en central komponent i Natos militära strategi och man avfärdar inte principen om ”first use”. Trots att vi med avtalet nu ingår ett tätare samarbete med en militärallians som till stor del bygger sin styrka på förmågan att använda kärnvapen så regleras inte detta någonstans i de påskrivna dokumenten. Från regeringen har man upprepade gånger genom försvarsminister uttryckt att man förutsätter att gästande stater följer svensk lag och hänvisat till att hållning är känd internationellt. Det menar man räcker. Det har också från regeringens håll hävdats att lagen om kärnteknisk verksamhet (1984:3) hindrar införsel av kärnvapen på svenskt territorium. Det stämmer inte. Lagen behandlar enbart civil kärnkraft och är inte aktuell när det gäller kärnvapen. Trots att det alltså saknas en svensk lag mot införsel av kärnvapen på svenskt territorium har regeringen inte bemödat sig om att skaffa några garantier för att Natosamarbetet inte innebär att kärnvapen förvaras i, placeras ut i eller transiteras genom . Ensidiga deklarationer må vara behjärtansvärda, men när frågan ytterst handlar om samhällets och mänsklighetens överlevnad, är en tydlig lagstiftning helt klart att föredra. hänvisas till icke-spridningsavtalet, (, NPT) som en garant för att andra stater inte ska föra in nukleära stridsmedel i . Innebörden av icke-spridningsavtalet är att endast fem stater – , , , och – tillåts ha kärnvapen. De får dock inte dela med sig av kärnvapen till några andra och dessutom förväntas de rusta ner, vilket dock endast skett i en mycket begränsad omfattning. Avtalet stadgar också att övriga deltagande stater förbinder sig att avstå från kärnvapen. Som en av cirka 180 icke-kärnvapenstater som förbundit sig till avtalet har alltså lovat att varken tillverka, förvärva, motta eller använda kärnvapen. Är det så att denna förpliktelse förbjuder införandet av kärnvapen? Enligt icke-spridningsavtalets artikel II borde rimligen svaret vara ja. Problemet är att Natolandet gör en annan tolkning. Från amerikanskt håll menar man att kärnvapen kan placeras på icke-kärnvapenmakters territorium utan att betraktas som överförda så länge kärnvapenmakten fortfarande har full kontroll över dem. har på så vis placerat ut kärnvapen i , , , och men behållit kontrollen över dem. Anmärkningsvärt är att detta heller inte ansetts strida mot icke-spridningsavtalet av de berörda ländernas regeringar. Det finns dock länder som i sin lagstiftning tagit otvetydig ställning. Vårt grannland är ett av dem. I sin kärnenergilag skriver man under rubriken ”Kärnladdningar” klart och tydligt i § 4: ”Det är förbjudet att till införa kärnladdningar samt att här framställa, inneha och spränga sådana.” Även har, trots amerikanska protester, stiftat en sådan lag på initiativ av den dåvarande och 1987 antogs ”the Nuclear Free , Disarmament, and Arms Control Act”. bör på samma sätt införa en klar och otvetydig lagstiftning om ett förbud mot införande och transitering av kärnvapen på svenskt territorium, samt följa upp att förbudet efterlevs genom tillförlitliga kontrollmekanismer. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 3 Förbud mot kärnvapen och en kärnvapenfri zon i Påståendet att kärnvapen kan behållas för alltid utan att någonsin användas – avsiktligt eller av misstag – är inte trovärdigt. är och , södra , , , och kärnvapenfria zoner. De zoner som redan finns omfattar hälften av jordens landområden, utgör av allt land på södra halvklotet och av allt land utanför kärnvapenmakterna. Omkring 1,9 miljarder människor bor inom zonerna. EU:s hållning till kärnvapen präglas däremot av inkonsekvens. finns kärnvapen i en rad av unionens medlemsländer – , , , , och . som icke-spridningsavtalet lyfts fram som viktigt problematiseras inte det faktum att två av unionens medlemsländer, och , själva har och utvecklar kärnvapen. Detta trots att det i avtalet ingår att kärnvapenstaterna förbundit sig att successivt avveckla alla kärnvapen. Därutöver har , som tidigare nämnts, kärnvapen utplacerade i flera av EU:s länder. De amerikanska kärnvapnen är inte bara utplacerade på dessa länders territorium, de kan också användas av det aktuella landet i händelse av krig. Detta strider tydligt mot icke-spridningsavtalet som innehåller ett förbud mot att överlåta kontroll av kärnvapen från kärnvapenländer till icke-kärnvapenländer. har kärnvapenmakten placerat ut en betydande del av sin kärnvapenarsenal inom gränser. Det skärpta läget i ger en ny aktualitet åt frågan, inte minst för de nordiska länderna. Den spända relationen mellan och Nato riskerar att bidra till en ökad tilltro till kärnvapnens avskräckande förmåga med upprustning och terrorbalans som följd. har vid upprepade tillfällen hotat att placera ut sitt kärnvapensystem Iskander-M i . Enligt , , är det troligt att redan placerat kärnvapen i . Det skulle i så fall innebära att kärnvapen finns från territorium. En fortsatt upprustning vore förödande för förutsättningarna att bygga fred och säkerhet i och i världen. Att införa en kärnvapenfri zon i skulle kunna vara ett sätt att tydligt vända utvecklingen och skulle förutsätta att både Nato och enas om att dra tillbaka sina kärnvapen från . Det finns också goda historiska exempel att lära av i . enades , , och om att skulle avveckla sina kärnvapen. Parallellt avvecklade sina kärnvapen. Det finns inga av människor skapade system som är helt säkra. Vi känner till ett antal incidenter där felaktig information skulle kunnat få förödande konsekvenser och i värsta fall kunnat bli starten på ett kärnvapenkrig. Bristande säkerhetsrutiner, fallerade datasystem, missförstånd och osäkerhet har varit nära att utlösa avfyrning av kärnvapen från mer än ett land. Ett felaktigt datorchip och en norsk forskningsraket för väder är två exempel på föremål som båda varit mycket nära att orsaka kärnvapenanfall. Planen för hur en avrustning skulle kunna gå till finns redan. arbetade den s.k. fram en serie förslag för kärnvapenavrustning. Man förespråkade bl.a. att kärnvapenstyrkorna ska tas ur omedelbar stridsberedskap och att kärnvapenstridsspetsarna ska monteras av från vapenbärarna. Dessutom menade man att kärnvapenstaterna skulle lova att själva aldrig vara de som använder kärnvapen först. De 13 punkterna man lade fram antogs enigt av både kärnvapenmakter och icke-kärnvapenmakter vid icke-spridningsavtalets granskningskonferens , men det antogs ingen tidsplan för genomförandet. Regeringen bör därför påbörja ett samarbete för att nästa granskningskonferens för icke-spridningsavtalet ska kunna fastlägga en tidsplan för att genomföra förslag. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Överenskommelser om kärnvapenfria zoner är ett av de allra mest effektiva verktygen mot kärnvapen och mot kärnvapenspridning. Om länder kan vara förvissade om att andra stater inte håller kärnvapen dämpar det viljan att skaffa egna. En kärnvapenfri zon i är därför ett viktigt medel för att öka vår säkerhet. har ett förflutet av aktivt arbete för nedrustning i allmänhet och kärnvapenavrustning i synnerhet. Genom vår historia av alliansfrihet har vi en unik röst som bör användas än tydligare för en nedrustning inom unionen. bör, som enskilt land såväl som medlem i EU och FN, agera för att ska bli en kärnvapenfri zon. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Kärnvapen är de enda massförstörelsevapen som ännu inte är förbjudna enligt internationell lag. Stödet för ett sådant förbud är dock stort. har över 127 stater skrivit under the Humanitarian – ett initiativ och även en FN-resolution för att helt förbjuda kärnvapen. Att så många länder är beredda att ta icke-spridningsavtalet ett steg längre och helt stoppa nukleära stridsmedel är hoppfullt. bör underteckna the Humanitarian och arbeta aktivt för att initiativet ska resultera i ett verkligt förbud mot kärnvapen. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Amineh Kakabaveh (V)