mot · H4022102 · 2016-10-05 00:00:00 — Om det vid varje givet tillfälle finns ett antal individer som har relativt låg lön, men att det vid en komparation visar sig att det inte är exakt samma individer, så finns det uppenbart en hög grad av lönerörlighet som kompenserar för den lägre initiala lönen genom högre lön senare i livet (vilket givetvis också får påverkan på pensionen). Om denna lönerörlighet däremot inte är påtaglig, så uppstår tvärtom problem på såväl individuell som samhällspolitisk nivå. Det är mening att borgerligheten generellt har en överdriven tilltro till denna lönerörlighet. Istället för att sänka lönerna, så vill vi låta utreda en modell där man tvärtom sänker inkomstskatterna för de lägre arbetsinkomsterna. En utgångspunkt bör vara att ingen betalar inkomstskatt överhuvudtaget på taxerad arbetsinkomst . Vår ambition att avskaffa skatteklyftan mellan inkomst av pension och inkomst av tjänst står fast. En sådan reform får åtminstone tre konsekvenser: Det blir mer attraktivt att acceptera en anställning till låg lön eller en deltidsanställning i förhållande till exempelvis försörjningsstöd, a-kassa eller motsvarande, eftersom man blir helt befriad från inkomstbeskattning (ökat arbetskraftsutbud). Det blir billigare för företaget att anställa, eftersom löntagaren är intresserad av sin nettolön snarare än sin bruttolön (ökad arbetskraftsefterfrågan). Det blir en kraftig förbättring av den lägsta inkomstdecilens levnadsstandard, enligt motsvarande (ökad konsumtion). Samtliga dessa parametrar var för sig och tillsammans för en kraftig uppgång i sysselsättningen. Det gör även det betydligt mer attraktivt att gå från en svart till vit anställning. En dylik skattereform skulle dock fordra en finansiering på omkring hela . vill därför låta utreda en finansieringslösning med exempelvis följande parametrar: Nuvarande jobbskatteavdrag (JSA) reformeras till att bli ett genuint avdrag i stället för som en skattereduktion (namnet till trots). Momssatserna ses över. Ränteavdraget minskas eller slopas i försvarbar takt. Arbetsmarknadspolitiska reformer som visat sig ineffektiva slopas. föreslår således att en parlamentarisk kommitté tillsätts för att utreda frågan. Kommittédirektiven bör inriktas på att dels utreda de sysselsättningspolitiska konsekvenserna, dels involvera arbetsmarknadens parter och vara lyhörd inför deras syn på ett dylikt skatteverktyg, dels i detalj utreda de fördelningspolitiska aspekterna avseende såväl inkomstgrupper som andra grupper som kan antas bli negativt berörda (pensionärer, studenter, ensamstående småbarnsföräldrar kan nämnas som exempel) och dels föreslå eventuella kompensationer för det fall att någon grupp med svagare köpkraft blir särskilt ekonomiskt lidande. Det finns dels ett grundläggande nationalekonomiskt resonemang kring en dylik reform, dels en rättviseaspekt. Att ta ut skatt från en individ med så pass låg inkomst gör att det är högst osannolikt att individen ifråga inte kommer att vara beroende av andra typer av transfereringar från det offentliga, och det är – för att uttrycka det milt – helt ologiskt. 3.4.5.1 Offentlig sektor under tryck I ser vi den mycket oroväckande trenden att samhällets mest vitala funktioner är satta under press. Problemet är brett och omfattar många verksamheter i offentlig regi. Man kan diskutera effektivitetsaspekten samt vilka verksamheter som det offentliga egentligen ska ansvara för. är inte främmande för varken effektiviseringar eller prioriteringar, men i grunden är vi för en stark offentlig sektor i . Medborgaren betalar skatt, och samhället tillhandahåller infrastruktur, fungerande rättsapparat, sjukvård och rätt till god utbildning. Detta kontrakt måste vårdas och det är uppfattning att andra partier har prioriterat fel och fortsätter att prioritera fel. Att vända denna utveckling är ett långsiktigt projekt och ingen kan bortse från de ramar som verkligheten stipulerar för alla seriösa politiska partier. Allt som innebär ökade kostnader för samhället måste av finansiella skäl skötas varsamt. Vi drar oss emellertid inte för att påpeka att situationen skulle ha varit betydligt lättare att hantera om vår mer restriktiva syn på migration hade slagit igenom . Med detta sagt vill vi ändå framhålla mer kortsiktiga åtgärder som bör prioriteras. Vi identifierar här tre offentligt finansierade områden som måste räddas från sönderfall: skolan, polisväsendet och sjukvården. Det har varit populärt att utmåla som antingen höger eller vänster. Låt oss klargöra att vi är för generell välfärd och vi står upp för offentligt finansierad vård och utbildning. Ett fungerande utbildningssystem är själva förutsättningen för att ska kunna överleva och utvecklas som kunskaps- och industrination. Betydelsen av sjukvård och polisväsende som åtnjuter medborgarnas förtroende behöver inte förklaras närmare. Snarare symboliserar dessa institutioner ett civiliserat samhälle där trygghet är medborgarens rättighet. 3.4.5.2 Polisbrist, sjuksköterskebrist, lärarbrist Tyvärr har samhället problem med att upprätthålla en tillfredsställande personalsituation i dessa institutioner. Vi får nu återkommande rapporter om polisbrist som åtta av tio poliser rapporteras vilja lämna sitt yrke. Om så bara en av tio faktiskt gör det så skulle det vara en katastrof just nu när polisen i praktiken backar undan från utsatta områden och lämnar många brott outredda. framhålls också att polishögskolorna har problem att rekrytera framtidens poliser på grund av oattraktiva löner och hårda arbetsvillkor. Bristen på sjuksköterskor är inte mindre allvarlig. Operationer ställs in och situationen rapporteras vara så ansträngd att den inte är långsiktigt hållbar. Detta drabbar givetvis patienter i form av längre operationsköer och i realiteten sämre vård. Vi ser också en tilltagande brist på specialistsjuksköterskor, deras andel av det totala antalet sjuksköterskor har sjunkit från 2013, och många närmar sig pensionsåldern. Anledningen är att investeringen i utbildning och ökat ansvar inte ger motsvarande lönepåslag. Över tio tusen sjuksköterskor har lämnat sitt yrke, andra går till bemanningsföretagen och höjer därmed sin lön när de hyrs tillbaka till landstingen. I skolan råder en liknande situation. Det råder för det första brist på behöriga lärare och för det andra brist på duktiga lärare som satsar långsiktigt på ett yrke som har för dålig löneutveckling. Parallellt ser vi att faller dramatiskt i internationella jämförelser och ligger nu bland sämst presterande länder i matematik och naturvetenskap. 3.4.5.3 Tillskott i miljardklassen ”Personalbrist” ska tolkas i vid bemärkelse. Generellt sett anser vi att löneutvecklingen behöver vara bättre för dessa yrkesgrupper, i synnerhet gällande individer som tar stort ansvar och satsar långsiktigt på sina respektive yrken. Annars får vi en offentlig sektor som åderlåts på sina mest kompetenta yrkesmän och yrkeskvinnor. Lönebildning är nu inget som ska dikteras av politiker, det vi kan göra just nu är att tillföra resurser. Därför avsätter vi i höstbudgeten synnerligen kraftiga förstärkningar för att förbättra arbetsvillkoren för de offentligt anställda, med fokus på poliser, lärare och sjuksköterskor. Exakt hur dessa resurser ska användas är en fråga för parterna att ta ställning till. Vår bedömning är att detta lämnar utrymme för bättre löneutveckling för särskilt viktiga grupper, som vidareutbildar sig och tar stort ansvar. Det bör också ge utrymme för anställning av ”kringpersonal”, till exempel administratörer som hjälper lärare, sjuksköterskor och poliser att fokusera på sina respektive yrkesroller. 3.4.5.4 Uppvärdering av offentlig sektor Enligt SCB är den offentliga sektorns löner lägre än i privat sektor, en siffra som förvisso bör tolkas varsamt. Vissa yrkesgrupper återfinns nästan uteslutande i privat sektor, andra i offentlig sektor. Under alla omständigheter är det uppfattning att det ska vara eftersträvansvärt att arbeta för samhället och vi kommer därför att förorda bättre löneutveckling och bättre arbetsvillkor i offentlig sektor. 3.4.6 Försvarsmakten och värnpliktiga förespråkar ett återinförande av den allmänna värnplikten. Till 2020 budgeteras för att 25 000 ungdomar tas ut för genomförande av militär tjänstgöring. Målsättningen är att hälften av dessa vid godkänd utbildning ska kontrakteras för krigsplacering vid brigaderna. På lång sikt är målsättningen att huvuddelen av de unga männen i varje årskull ska genomföra värnplikt. Syftet med en återinförd värnplikt är i första hand att ge Försvarsmakten den personalförsörjning som behövs för att kunna lösa sin yttersta uppgift: att värna rikets territoriella integritet. Den sysselsättningsskapande effekten bör dock inte negligeras i sammanhanget, utan kan snarare ses som ett slags bonus. Dels skapas sysselsättning för tusentals ungdomar , vilket givetvis bidrar till att stävja den väldigt höga ungdomsarbetslösheten, dels har värnplikten även en fostrande aspekt där viktiga egenskaper som ansvar, mognad och social kompetens utvecklas, vilket ökar de ungas anställningsbarhet. När över 8 000 företagsledare tillfrågades gällande varför yngre människor har svårare att få jobb än äldre lyftes negativ inställning, oförmåga att passa tider samt ren ovilja till arbete fram. Kort och gott har det skett en attitydförändring sedan unga män slutade att göra militär tjänstgöring. Värnplikten fungerar till yttermera visso som en ypperlig arena för att motverka segregation, då personer från olika delar av landet, från stad och land, med olika bakgrund och socioekonomisk status får mötas och tvingas samarbeta för att lösa svåra uppgifter under tuffa förhållanden. 3.4.7 och funktionsnedsattas arbetsvillkor Vi ger ett utökat uppdrag med ambitionen om att bolaget ska sysselsätta 5 000 fler människor . Vi ökar också stödet till funktionsnedsatta. 3.4.8 Tabell för sysselsättning Med en förnuftig och genomtänkt kombination av huvudsakligen arbetsmarknadspolitik, utbildningspolitik, skattepolitik och invandringspolitik finns en möjlighet för att ha en arbetslöshet på strax . 2020, antal nya jobb Småföretagare: slopad allmän löneavgift och sjuklöneansvar 4 Invandring och flyktinghjälp 4.1 Bistånd som gör nytta – med de mest utsatta i fokus vill se ett bistånd som skapar förutsättningar för människor i fattigdom och förtryck att förbättra sina levnadsvillkor utifrån deras grundläggande behov i den omedelbara vardagen. Vi vill ha ett tydligt fokus på fattigdomsbekämpning och att barnens bästa ska stå i centrum. Vi vill se ett ansvarsfullt bistånd där varje satsad krona ska göra så mycket nytta som möjligt. Vi nöjer oss inte med en kvantitativ målsättning utan fäster större fokus vid kvaliteten och ett bistånd som är inriktat på effektivitet och resultat med de mest utsatta människorna i fokus. Det långsiktiga målet med bistånd måste vara att länder utvecklas till den grad att de inte längre behöver något bistånd. Genom en grundlig översyn av ineffektivt bistånd, en större koncentration av biståndet till de minst utvecklade länderna och på färre inriktningar kan vi effektivisera utvecklingsbiståndet. målsättning är att ha en biståndsram som inte understiger av BNI, vilket är i linje med . Vi ser det inte som ändamålsenligt att låsa oss vid en viss siffra utan är beredda att anpassa biståndet efter omvärldssituationen. På grund av den rådande flyktingkrisen i världen, som är den största sedan , väljer vi att höja vår biståndsram jämfört . Genom att vi inte lägger några pengar alls på avräkningar för flyktingmottagning i och genom att vi prioriterar bistånd till de mest utsatta och fattiga åstadkommer vi ökningar till flera viktiga områden såsom flyktinghjälp, humanitärt bistånd, vatten, sanitet, jordbruk och industrialisering. Totalt sett lägger vi mer pengar på faktiskt bistånd i utgiftsområde 7 än regeringen. 4.2 Humanitärt bistånd – flyktinghjälp Konflikter, naturkatastrofer och andra humanitära kriser kan förorsaka stor förödelse . Det är en självklarhet att generöst och efter bästa förmåga ska bidra vid katastrofer. De globala humanitära behoven har ökat , inte minst på grund av och dess grannländer. Enligt UNHCR har 4,8 miljoner människor tvingats fly till närliggande länder. av dessa lever i världssamhällen och resterande i flyktingläger. I tillägg till detta är 8,7 miljoner syrier internflyktingar. I grannlandet lever 3,4 miljoner människor som internflyktingar och ett par hundra tusen har tvingats lämna landet. Även om konflikten med Islamiska staten i förhoppningsvis kommer att avslutas så syns inget slut på situationen i . Därför behövs det en långsiktig och kostnadseffektiv strategi för flyktingbiståndet. Med vetskapen om att det för varje satsad krona går att hjälpa betydligt fler människor i krisområdenas närhet än vad som är möjligt i anser det vara en varken klok, rättvis eller human flyktingpolitik som bedrivs där de stora ekonomiska resurserna läggs på flyktingmottagning i . Nuvarande regering budgeterar 2017 för avräkningar på för flyktingmottagning i som man bidrar med en bråkdel av det till UNHCR. Genom en ansvarsfull flyktingpolitik där vi prioriterar kvotflyktingar genom UNHCR räknar vi med att minska kostnaderna för mottagande av asylsökande. Därmed kan vi minska avräkningarna från biståndet och i istället satsa på flyktinghjälp i krisområdenas närhet. Detta innebär att vi kan stärka viktiga organisationer som UNHCR, WFP, , samt lokala organisationer och aktörer inne i exempelvis och för att nå fram till utsatta internflyktingar. Det långsiktiga utvecklingsbiståndets mål och syfte bör vara att hjälpa mottagarländerna att erbjuda en skälig levnadsstandard för sina medborgare och kunna uppehålla denna utan den utvecklade världens stöd. Detta kan bara göras genom att skapa ekonomisk tillväxt. En ökad levnadsstandard är också det enda långsiktiga sättet att motverka viljan att emigrera eftersom flertalet som kommer till är ekonomiska migranter. Att skapa ekonomisk tillväxt i utvecklingsländer är behäftat med ett antal svårlösta problem. Dessutom ser situationen väldigt olika ut från land till land. Viktiga faktorer som tillgång till kust/hamnar, infrastruktur, naturresurser, interna konflikter och kvaliteten på det politiska ledarskapet varierar kraftigt mellan de minst utvecklade länderna och därmed måste också åtgärderna för att skapa tillväxt anpassas för varje lands unika situation. biståndspolitik bygger på ambitionen att hjälpa de minst utvecklade länderna (MUL), vilka enligt definition består av ett 50-tal stater, de flesta belägna i söder om . Studier har visat att export leder till ökad produktivitet för afrikanska företag, till skillnad från företag i , och där någon motsvarande effekt inte finns. Detta beror på att de inhemska marknaderna i västvärlden och är så pass stora att konkurrensen är lika hård inom som utanför den inhemska marknaden. De afrikanska marknaderna, å andra sidan, är så pass små och stagnerade att till och med mycket ineffektiva företag kunnat överleva, mycket tack vara importrestriktioner och korruption. anser därför att långsiktiga utvecklingsbistånd ska fokusera på att hjälpa de minst utvecklade länderna att skapa globalt konkurrenskraftiga agglomerat av exportföretag och att bör välja ett eller två MUL, erbjuda dessa att ingå industrialiseringshjälpsavtal och även söka internationella samarbetspartner. Som en del av industrialiseringshjälpsavtalet ska ta initiativ till en serie standarder och en tvistelösnings- och försäkringsmekanism samt avstå från växelkurshöjande bistånd och arbeta för att mottagarländerna får bättre tillgång till den svenska marknaden eller EU:s inre marknad. 4.4 Utvärdering och effektivitet Det svenska biståndet har länge haft problem med bristande uppföljning och utvärdering. Expertgruppen för biståndsanalys sammanställer en skrivelse baserad på forskning om svenskt bistånd. rapport visar att hälften av de bilaterala insatserna utvärderats , men att frågetecken kvarstår, bland annat avseende utvärderingsarbetets kvalitet. Bland annat nämns inslag av ”ritual” i utvärderingsinsatserna, vilket indikerar att dessa inte svarar mot de faktiska behoven. Rapporten pekar också på att etablerade metoder för att utvärdera biståndets långsiktiga effekter inte används i tillräcklig utsträckning, att utvärderingsuppdrag definieras för brett vid upphandling och att budgeten för dessa är otillräcklig. Ytterligare en brist är att projekt inte i tillräcklig utsträckning tar utvärderingsperspektivet i beaktande inledningsvis, vilket gör det svårare att följa upp effekter i efterhand. På grund av detta rekommenderas färre och mer rigorösa utvärderingar, vilket kostar. ser biståndseffektivitet som något mycket prioriterat, därför kommer vi i årets budget att avsätta 50 miljoner för att kunna genomföra mer djupgående analyser av biståndets effekter. Vi vill satsa på en rigorös genomgång av ett fåtal projekt motsvarande ett representativt spektrum av sektorer och områden. Vi vill fokusera på projekt som redan i inledningsfasen haft bra data och dokumentation och att analysen genomförs tillräckligt långt efter projektets avslut för att se de mer långsiktiga effekterna. Situationen i har i och med flyktingkrisen ställts på sin spets och som bekant påverkar detta vårt samhälle på en rad olika nivåer. kalkyler pekar på att det kommer upp till 50 000 asylsökande och att ytterligare 51 000 kommer att anlända . Precis , inte minst , kan dessa siffror snabbt ändras. system är redan nu kraftigt överbelastat med rekordmånga människor inskrivna. Denna utveckling har som enda parti förutspått, vi är också det enda parti som har humana och realistiska lösningar för såväl vårt eget samhälle som för människor i krisområden. utgångspunkt är att asyl ska beviljas i det första säkra område en asylsökande når. Därför vill vi ställa tydligare krav på att förstalandsprincipen följs och kombinera detta med skärpt gränsbevakning, inte minst vid och färjehamnar. Vi menar att det inte är rimligt att tillåta att människor färdas genom våra säkra grannländer för att sedan söka asyl i . Genom att skapa transitzoner vid gränsen och tillämpa direktavvisningar kan vi i princip minska mottagandet och helt stoppa den irreguljära invandringen till . vill vi permanenta systemet med uteslutande temporära uppehållstillstånd, införa en princip om säkra länder och genom direktiv till avbryta all praxis som per automatik ger uppehållstillstånd till sökande från vissa länder. Vi ser också till att genomföra åtgärder som minskar attraktiviteten i att komma till genom en tydlig signalpolitik och genom att skärpa bidragssystemen. Stödet för människor som söker skydd ska vara grundläggande, och med våra reformer kommer lönsamheten att välja försvinna. I praktiken är vår målsättning att flyktinghjälp bör ske i närområdet. Allt flyktingmottagande i ska ske genom UNHCR:s vidarebosättningssystem där kvoten regleras av vår mottagningsförmåga. Det finns tillfällen då familjer splittras eller kärlek uppstår över nationsgränser. Som ett familjevänligt parti ser det givetvis som önskvärt att var och en får leva nära sina närmaste familjemedlemmar. inser vi att dagens kravlösa och svagt reglerade anhöriginvandring belastar det svenska samhället bortom rimliga proportioner. Vi är således öppna för anhöriginvandring och familjeåterförening, men anser att detta bör följa ett väluppbyggt regelverk samt att ansvaret för den invandrades försörjning och omsorg ska ligga uteslutande på anknytningspersonen, inte den svenska staten. ställer sig i grunden positiva till Europeiska rådets direktiv om rätt till familjeåterförening som formulerat rimliga förslag till välformulerade regelverk. Vi vill reformera de svenska reglerna i enlighet med direktivet, vilket innebär att anknytningspersonen har en gällande sjukförsäkring som täcker alla de risker som svenska medborgare täcks av i egenskap av medborgare och som omfattar såväl anknytningspersonen själv som dennes familjemedlemmar, anknytningspersonen har stabila, regelbundna och tillräckliga försörjningsmedel för sig själv samt för dennes familjemedlemmar för att undvika att en anhöriginvandrare behöver nyttja försörjningsstöd, anknytningspersonen kan uppvisa en bostad som anses normal för en familj av jämförbar storlek och som uppfyller gällande bestämmelser om säkerhet och sanitära förhållanden, har rätt att kräva att en tredjelandsmedborgare följer olika integrations- eller introduktionsåtgärder i enlighet med nationell lagstiftning. 4.7 Migration och terrorhot Den senaste tidens terrorattentat har skakat om . I flera fall gömde terroristerna sig bland asylsökande och migranter, vilket flera säkerhetstjänster och medier hade varnat för . Oroväckande ofta nämns som ett mål för terroristiska grupperingar i detta sammanhang. Enligt Säpos bedömning ligger terrorhotnivån på näst högsta, vilket visar att situationen är allvarlig. Enligt medierapporter tar det upp till för ett första möte med en asylhandläggare som har till uppgift bland annat att bedöma eventuella terroristkopplingar. Även detta möte ger ingen garanti för att en eventuell terroraktion ska stoppas eftersom personal saknar rätt utbildning och kompetens för att genomföra den sortens bedömningar. Mot bakgrund av att myndigheten är hårt pressad får enskilda asylhandläggare en alldeles för att ställa frågor och få svar som ska ligga till grund för möjligtvis livsavgörande bedömningar. Vi anser att detta inte är acceptabelt. Regeringen bör upprätta ett system liknande som innebär att en migrant får träffa en kvalificerad säkerhetsbedömare efter ankomsten till . Denna verksamhet borde rimligtvis bedrivas av gränspolisen. Erfarenheter från visar att just gränsbevakningsmyndigheten (UKBA) är mest lämpad för att genomföra screening av asylsökande. Med hänvisning till detta bör polismyndigheten tillföras resurser för att genomföra kontrollerna. 4.8 Transitcentrum och slutna boenden Asylsökande och migranter med oklar identitet ska sättas i förvar enligt nuvarande bestämmelser i utlänningslagen tills deras identitet är klarlagd. För att skapa förutsättningarna för detta bör regeringen ge i uppdrag och tillföra resurser för att skapa ett tillräckligt antal platser på förvar och slutna boenden. Mot bakgrund av att förvar är en förhållandevist dyr form av boende med hög personaltäthet och hög boendestandard som ofta innebär bland annat enkelrum för de intagna och stora allmänna ytor bör en ny form av boende skapas – ett slutet asylboende i regi. Denna form är avsedd främst för asylsökande som inte kan styrka sin identitet och som har ett beslut om förvarstagande i enlighet med bestämmelserna i utlänningslagen. Den relativt enklare standarden gör det möjligt för att öppna ett stort antal platser på slutna boenden , vilket bör ses som avgörande i ljuset av den pågående migrantkrisen. Vidare bör transitcentrum upprättas vid gränsövergångar för snabbprövning av inkomna ansökningar om asyl. I de fall migranter kom till direkt från ett säkert land bör ett avvisningsbeslut fattas på plats med omedelbar verkställighet. För att möjliggöra detta bör resurser omfördelas internt. 4.9 Ensamkommande asylsökande ungdomar Mot bakgrund av att saknar något system för medicinska åldersbedömningar samt att utsikterna för att bygga ett sådant system med tillräckligt kapacitet är svaga bör en ny kategori av asylsökande införas – asylsökande med oklar ålder. Påstått underåriga asylsökande som inte kan styrka sin ålder vid ansökningstillfället bör placeras under denna kategori i väntan på en medicinsk åldersutredning. Denna kategori bör inte omfattas av socialtjänstlagen med dess höga mottagningsstandard med följden av att särskilda gruppboenden ska upprättas för dessa migranter. Boenden ska ha en lägre standard och bemanning än nuvarande HVB-hem. Exempelvis bör sovsalar användas i en högre utsträckning i stället för enkelrum – på samma sätt som det görs i .