mot · H4023349 · 2016-10-05 00:00:00 — Med avlösning menas möjligheten för anhöriga att kunna få lite egen-tid genom att omsorgen för en närstående överlämnas under en lite till en extern person, alternativt lite som till exempel , då annat boende kan ordnas än i hemmet. Tjänsterna är komplement till den service kommuner erbjuder, och bör inte ersätta kommunernas arbete. Sjuk- och undersköterskor vill ge en mer kvalitativ vård, men måste allt för ofta lägga för mycket tid till uppgifter som inte kräver längre vårdutbildning. För att höja kvaliteten och säkerheten i vården behövs tid för att kunna se patientens vårdbehov och tid för att fatta de rätta besluten. Men också tid för att hålla i handen, trösta och stödja. vill därför satsa på vårdserviceteam i vården. Det skulle avlasta vårdpersonalen från de arbetsuppgifter som är viktiga för att omvårdnad ska fungera men som inte kräver en längre vårdutbildning – så kallad vårdnära service. Arbetsuppgifterna kan exempelvis handla om att servera mat och plocka undan disk efter måltider, att sköta förråd, transporter av patienter och prover mellan olika avdelningar, samt vissa administrativa uppgifter som inte kräver en lång vårdutbildning. Vi föreslår en bred satsning för att alla vårdgivare ska kunna anställa renodlad vårdservicepersonal på landets sjukhus och i primärvården. Vi avsätter totalt i stimulansmedel under utgiftsområde UO 9 vilket kan ge 6 200 nya servicetjänster. Fler vägar till jobb När ungdomsarbetslöshet jämförs med övriga länder i intar vi en mellanposition strax under EU-snittet. Den stora utmaningen i svenskt arbetsliv är svårigheterna för nyanlända att komma in på arbetsmarknaden. Utbildningsnivån hos utrikes födda är väsentligt lägre än för inrikes födda och som regeringen skriver i budgeten om deltagarna i etableringsuppdraget så ”är det många var utbildningsnivån varken motsvarar gymnasieskola eller grundskola”. Konkurrensen om de arbeten som har lägre kvalifikationskrav är mycket hård. Enligt går det 2,9 personer utan gymnasieutbildning på varje jobb som inte kräver särskilda kvalifikationer. För att ändå fler ska få komma i jobb krävs åtgärder för att göra arbetsmarknaden mer inkluderande. Framförallt är behovet av fler jobb med lägre kvalifikationsgrad stort där kostnadsbilden för arbetskraften är lägre. I syfte att möta olika gruppers behov och förutsättningar har politiken, ofta tillsammans med arbetsmarknadens parter, utarbetat olika anställningsformer för att underlätta möjligheterna till anställning. Särskilt har utarbetats incitament som ska hjälp dem står långt från arbetsmarknaden och sänka kostnaden för arbetsgivaren att anställa. På så sätt har tröskeln till arbetsmarknaden kunnat göras lägre och de hinder som annars motverkat anställning har kunnat undanröjas. Vår arbetsmarknadspolitik syftar till att förbättra matchningen. Arbetsgivare och arbetstagare ska lättare kunna finna varandra på arbetsmarknaden. För det krävs bättre utbildning, snabbare validering av befintlig kunskap och att trösklar in på arbetsmarknaden sänks. En stor andel av dem som och troligtvis även framöver är arbetslösa är personer födda utanför och i många fall utanför med låg utbildningsnivå. Höga ingångslöner är något som många ekonomer och internationella bedömare, som IMF, pekar på som hinder på svensk arbetsmarknad för personer med lägre utbildning och sämre språkkunskaper. Ett sätt att försöka hantera detta har varit olika typer av arbetsmarknadsåtgärder som syftar till att subventionera och träna upp arbetskraft till att nå en produktivitet som motsvarar kollektivavtalsnivå. Detta behöver inte vara fel, men ofta har stöden varit krångliga och omgärdade av olika restriktioner och inte sällan har kännedomen om dem varit låg. Regelkrånglet anförs ofta av arbetsgivarorganisationerna men har också hänvisats till som problem av Arbetsförmedlingen. föreslår därför en helt ny anställningsform – introduktionsanställningar. Den arbetsgivare som vill lära upp en ny medarbetare skriver inte under ett anställningsavtal utan ett introduktionsanställningsavtal. Anställningsformen gäller inte jobb som kräver eftergymnasial utbildning eller där lägsta kollektivavtalsenliga lön är . Introduktionsanställningar är ingen arbetsmarknadsåtgärd. Ingen byråkrati, inga stöd eller nya subventioner – dock blir det möjligt att kombinera med nystartsjobb. En introduktionsanställning bygger på att av arbetstiden är arbete och är lära sig jobbet-tid. Det kan handla om mer traditionella utbildningsinslag såväl som att lära sig jobbet på jobbet. Därför kan lönen sättas ned till av kollektivavtalsnivån eller högre. Den enskilde medarbeten ges en anställning som innebär att han eller hon får träning och utbildning för att efter hand (max ) kunna få full lön. Eftersom personen ges samma anställningsskydd som övriga anställda finns det en tydlig drivkraft för arbetsgivaren att ge medarbetaren utbildning och träning. Introduktionsanställningens främsta målgrupp är nyanlända med låg utbildning och unga med bristande utbildningsbakgrund, men omfattar alla som har svårt att etablera sig på arbetsmarknaden, oavsett ålder eller etnicitet. Vem som helst kan ta en introduktionsanställning och vilken arbetsgivare som helst kan anställa en person på det sättet. Inget krav på arbetslöshet. Inga kollektivavtal krävs på arbetsplatsen. Introduktionsanställningen ska kunna kombineras med nystartsjobb. Inkomstskatt och arbetsgivaravgift fungerar som vanligt. Inga stöd eller subventioner att hålla reda på. Den introduktionsanställde omfattas av LAS som andra anställda. Arbetsgivaren och den anställde ansvarar själva för att fylla utbildningstiden med ett meningsfullt innehåll. Ingen rapportering till Arbetsförmedlingen eller annan myndighet. Antalet introduktionsanställda på en arbetsplats kan inte vara fler än antalet vanligt anställda. Är lägsta lön högre än enligt kollektivavtal eller om anställningen avser ett jobb som kräver eftergymnasial utbildning kan introduktionsanställning inte bli aktuell. Längsta tillåtna introduktionsanställning är . Anställningarna ska vara heltidsanställningar Med riktade jobbskatteavdrag mot grupper som håller på att etablera sig på arbetsmarknaden blir introduktionsanställningen mer lönsam att arbeta inom. En arbetsförmedling som förmedlar jobb istället för att administrera arbetslöshet Arbetsförmedlingen är en rikstäckande myndighet med 320 arbetsförmedlingskontor. Huvuduppdraget är att matcha arbetssökande och arbetsgivare. Myndigheten stödjer särskilt personer som står långt från arbetsmarknaden och säkerställer att arbetslöshetsförsäkringen uppfyller rollen som omställningsförsäkring. I flera avseenden fyller Arbetsförmedlingen en viktig funktion, men arbetet behöver effektiviseras. Förtroendet för Arbetsförmedlingen är i botten, enligt den årliga enkät som gör med sina medlemsföretag använder Arbetsförmedlingen som rekryteringsväg. Var femte företag uppger att det är mycket missnöjt med Arbetsförmedlingen som rekryteringsväg. I satsningen för nyanlända som kallas snabbspår har arbetsmarknadsminister försökt samla arbetsmarknadsparter i branscher med arbetskraftsbrist för att därigenom skapa en väg där kunskap valideras och byggs på så att nyanlända kan inträda i arbeten. Överenskommelser har slutits för 14 snabbspår till ett tjugotal yrken. Snabbspåren involverar i skrivande stund av de 58 000 nyanlända som deltar i Arbetsförmedlingens etableringsprogram. Tyvärr kantas snabbspåren av utpräglad frustration med Arbetsförmedlingens hantering där information, handläggning och upphandling återkommande stakar sig. Det är få som verkligen får jobb och företagen som försökt hitta sin personal genom snabbspåren upplever en stor frustration. Den utredning om Arbetsförmedlingens uppdrag och framtid som alliansregeringen initierade men som sedan arbetsmarknadsminister lade ner har efter två tillkännagivanden i återupptagits. Utredaren ska bland annat undersöka hur Arbetsförmedlingen vägledning ska stärkas och samspela med annan vägledning. Uppdraget ska emellertid inte slutredovisas förrän . Vi föreslår att det utreds om Arbetsförmedlingen kan konkurrensutsättas och kompletteras med andra leverantörer av tjänster i syfte att snabbare matcha olika grupper av arbetslösa in på arbetsmarknaden. Renodlade myndighetsfrågor såsom godkännande av aktörer, uppföljning, insamling av statistik samt register och it-system kan kvarstå i en central serviceorganisation. Själva förmedlingsverksamheten, matchningen mellan arbetssökande och arbetsgivare, kan emellertid konkurrensutsättas. Varje kompetens som efterfrågas är i regel väldigt nischad och kräver en matchning från jobbförmedling som specialiserat sig. Den bör också utredas om den enskilde skulle kunna ges ett ökat inflytande genom en jobbpeng vilken används för att välja mellan arbetsförmedlare, drivna av privata företag eller idéburna organisationer. En jobbpeng måste bygga på en incitamentsstruktur där de mest utsatta längst bort från arbetsmarknaden också är mest lönsamma att satsa på så att de erhåller ett fast arbete. En sund transparens runt resultat och goda konkurrensvillkor ska också hålla branschen ren från missledande incitament. vill utreda förutsättningarna att reformera Arbetsförmedlingen till en central serviceorganisation där olika aktörer utför förmedlingsverksamheten. föreslår i denna motion en avveckling av ett antal arbetsmarknadsprogram samt Arbetsförmedlingens arbetsmarknadspolitiska program och insatser. Den minskade kostym detta innebär för Arbetsförmedlingen medför också ett mindre anslag för organisationens förvaltningskostnader. Arbetsförmedlingen har en vildvuxen flora av arbetsmarknadsstöd. Det finns instegsjobb, nystartsjobb, traineejobb, jobb- och utvecklingsgaranti, trygghetsanställningar, offentligt skyddat arbete, särskilt anställningsstöd, förstärkt särskilt anställningsstöd och flera andra. Dessa olika stöd och anställningsformer med olika villkor, utformning och tidsgränser är svåra att greppa för arbetsgivare, de arbetssökande och i viss mån även för arbetsförmedlarna. En driftig företagare som lever för sin affärsidé har inte möjlighet att sätta sig in i alla stödformer. Tiden saknas för att ta reda på hur han eller hon ska bete sig för att företaget ska kunna ta del av ett stöd, eller vilka krav den anställde i så fall måste uppfylla. Däremot förekommer att företag specialiserar sig på att använda stöden och maximera sin lönsamhet med hjälp av statliga arbetsmarknadsåtgärder. Det snedvrider konkurrensen och tränger undan osubventionerade jobb. Resultaten är i många fall undermåliga. I förhållandet till antalet anställda tycks Arbetsförmedlingens 12 600 anställda administrera arbetslöshet snarare än att förmedla jobb. Varje arbetsförmedlare förmedlade i genomsnitt 10,3 jobb – mindre än ett jobb . Detta har dragit ned förtroendet för myndigheten. Arbetsgivarna är kritiska och negativa i bedömningen av myndigheten. Enligt Svensk Näringsliv använder av företagen Arbetsförmedlingen i samband med rekryteringar. Enligt har av svenska folket stort eller mycket stort förtroende för Arbetsförmedlingen vilket placerar myndigheten i den absoluta botten bland samhällsinstitutioner. Kostnaden för programmen och de subventionerade anställningarna är också hög, och särskilt nedslående för vissa program och stöd. Den totala kostnaden för de arbetsmarknadspolitiska programmen uppgår till drygt 11 miljarder konor. Tillkommer gör Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag på . Subventionerade anställningar kommer behövas också . Det gäller särskilt personer som har nedsatt arbetsförmåga i form av en funktionsnedsättning. satsar mer än regeringen på lönebidragsanställningar. Ett av syftena med den förenkling som vi nu föreslår är att skapa ytterligare trygghet för gruppen av personer som har funktionsnedsättningar. Arbetsmarknadspolitiken behöver en grundlig renovering. föreslår därför att: Arbetsförmedlingens egen arbetsmarknadsutbildning avskaffas Fler platser inom yrkesvuxenutbildningen skapas Trainee- och extratjänsterna avvecklas Förstärkt särskilt anställningsstöd avskaffas Anslaget till Arbetsförmedlingen minskar Fler platser tillskapas i trygghets- och lönebidragsanställningar för personer med funktionsnedsättningar. Arbetsförmedlingen ska arbeta med att förmedla jobb, inte bara administrera arbetslöshet. Myndigheten är inte lämpad att utbilda arbetslösa till att bli mer gångbara på arbetsmarknaden. Utbildning är ingen kärnkompetens för Arbetsförmedlingen och resultaten för de egna utbildningarna är undermåliga. av deltagarna hade ett arbete utan stöd efter utbildningen. Det kan vara stigmatiserande för en person att ha gått en arbetsmarknadsutbildning. När en arbetssökande ska redovisa sina meriter för en möjlig arbetsgivare understryker en arbetsmarknadsutbildning att personen i fråga varit arbetslös . En yrkesutbildning på exempelvis yrkesvux eller har inte samma negativa koppling eftersom den som gått en sådan inte per definition måste ha varit arbetslös när han eller hon gick den. Enligt en utvärdering av gällande personer som varslats från och 2009 försämrades etableringen mot arbetsmarknaden för dem som gick arbetsmarknadsutbildningar jämfört med dem som avstått. har i senare granskningar av Arbetsförmedlingens arbetsmarknadsutbildningar (RIR 2015:22) kunnat konstatera att en stark fokusering på personer som står långt från arbetsmarknaden skapar incitament att anordna utbildningar som inte nödvändigtvis avser att tillmötesgå en brist på arbetsmarknaden. Vidare konstaterar att Arbetsförmedlingen genom sitt eget analysarbete har funnit att det görs anvisningar där arbetsförmedlaren från början kan förmoda att deltagaren inte kommer att kunna tillgodogöra sig utbildningen till att förbättra sina utsikter på arbetsmarknaden. Fler platser i yrkesvux Genom att avveckla arbetsmarknadsutbildningarna försvinner cirka 3 150 helårsplatser inom arbetsmarknadsutbildningen. Istället anslår medel för att skapa fler platser inom yrkesvuxenutbildning. Yrkesvux är utbildningar på gymnasienivå för en yrkesutbildning. Med satsning på 537 miljoner utöver regeringens pengar 2017 skapas alltså ytterligare ett stort antal platser inom yrkesvux utöver vad regeringen anslår. satsar , utöver regeringen. Det motsvarar totalt 18 000 platser och 22 200 platser . bedömer att personer som går yrkesvuxenutbildningar eller utbildningar inom har långt större möjlighet att få ett arbete efter utbildningen än efter en arbetsmarknadsutbildning upphandlad av Arbetsförmedlingen. lämnade den av alliansregeringen tillsatta sitt betänkande ”Välja yrke” (SOU 2015:97). I utredningen identifierades en rad branscher där det råder rekryteringssvårigheter till yrken som inte kräver eftergymnasial utbildning. Det är till exempel kockar, lastbilsmekaniker, medicinska sekreterare och installationselektriker. Inom mer smala branscher råder det brist på glasmästare, fastighetstekniker, bagare/konditor och många fler. En utbyggnad av antalet platser inom yrkesvux borde inte bara leda till att fler som är arbetslösa får jobb utan att hela samhället fungerar bättre när viktiga bristyrken kan besättas med kunnig personal. För att renodla och förenkla Arbetsförmedlingens verksamhet, och göra stöden mer tillgängliga för fler, behöver antalet stödformer minska. Flera anställningsstöd visar dåliga resultat i så måtto att få deltagare går vidare till jobb utan subvention. De sämst presterande stöden behöver därför avskaffas. betalar staten genom Arbetsförmedlingen ut i olika subventionerade anställningar. Bland anställningsstöden är det endast nystartsjobb och starta-eget som uppvisar acceptabla resultat i att hjälpa arbetssökande att få arbete utan stöd. Av dem som fått nystartsjobb har arbete utan stöd efter insatsen. Motsvarande siffra för starta-eget (start av näringsverksamhet) var 2015. Det är anmärkningsvärt att Arbetsförmedlingens program för starta-eget minskat i omfattning, trots deras goda resultat. Särskilt med tanke på den potential som finns i invandrares företagande och den överrepresentation personer födda utomlands har bland nyföretagare. Den explosiva utvecklingen av anställningsformen egenanställning visar också på potentialen i nyföretagande. Flertalet former av anställningsstöd, som inte riktar sig till personer med funktionsnedsättning, bör avvecklas då de uppvisar sämre resultat. Personer som befinner sig i dessa bör ha goda chanser att kunna få nystartsjobb eller introduktionsanställningar eller en kombination av dessa. En andel av personerna kan även antas få reguljära jobb eftersom undanträngningseffekten enligt studier är hög i flera program. [3] räknar därutöver med att en del deltagare i anställningsstöd kommer att hamna i någon form av ersättningssystem, vilket finansieras. Samtliga personer med funktionsnedsättning som har särskilt anställningsstöd och förstärkt särskilt anställningsstöd bereds platser i trygghetsanställning eller lönebidragsanställningar. På så sätt ökar deras trygghet på arbetsmarknaden Arbetsförmedlingen har också signalerat att missbruket av stöden kan vara omfattande. Därför behöver Arbetsförmedlingen vidta åtgärder för att minska risken för felaktiga utbetalningar vilket utretts i en statlig utredning Lätt att göra rätt SOU 2014:16. Sannolikt är det enklare för Arbetsförmedlingen att stävja fusk om antalet former för subventionerade anställningar är färre genom att det blir färre potentiella fuskupplägg att hålla reda på. I likhet med regeringen ser betydande undanträngningseffekter i nystartsjobben där även så kallade dödviktseffekter gör sig gällande. Vi föreslår därför som regeringen att subventionen sänks för personer som har varit arbetslösa i mindre än samt att de maximala stödperioderna kortas. ökas subventionen för personer som varit arbetslösa samt för nyanlända. Med regeringens krav på kollektivavtalsliknande villkor för nystartsjobben inkommer en prövningsinstans som medför mer byråkrati, vi motsätter oss därför detta krav. Anställningsstöd i form av instegsjobb är en stödform som riktas mot nyanlända. Stödet har emellertid svaga resultat. 90 dager efter avslutat instegsjobb hade av deltagarna ett jobb utan stöd och andelen ökade endast till . För att som arbetsgivare få stöd genom instegsjobb krävs kontakter med Arbetsförmedlingen och byråkrati som man gärna undviker. anser att nyanlända med språkbrister och bristande utbildning dels bör kunna få andra utbildningsinsatser och dels bör kunna få en fot in till ett riktigt jobb via förslag om introduktionsanställningar. Instegsjobben bör därför avvecklas. Arbetsgivare som anställer arbetslösa kan få särskilt anställningsstöd med per arbetsdag med möjlighet till förlängning . Enligt hade av deltagarna arbete utan stöd efter åtgärden och efteråt . Mot bakgrund av det svaga resultatet är det problematiskt att stödformen beräknas ha höga undanträngnings- och dödviktseffekter (undanträngning, varav dödviktseffekt[4]). Ytterligare en stödform som medger ännu högre subvention av anställning fast med ännu sämre resultat. Enligt hade av deltagarna arbete utan stöd efter åtgärden och efteråt . Särskilt och förstärkt särskilt anställningsstöd bör avvecklas. Deltagare kan få jobb exempelvis med hjälp av introduktionsanställningar, i vissa fall i kombination med nystartsjobb, eller via en yrkesutbildning inom yrkesvux. Extratjänsterna och en stor del av traineejobben, som är centrala delar av regeringens arbetsmarknadspolitiska program, är inriktade mot den offentliga sektorn. Erfarenheter från tidigare program visar att tillfälliga platser inom den offentliga sektorn har särskilt stora undanträngningseffekter eftersom det finns en möjlighet att temporärt ersätta vikarier med personal från dessa program. Om platserna är villkorade, och endast ska omfatta arbetsuppgifter som inte utförs, minskar risken för undanträngning. Men då är risken stor att det kommer att handla om förhållandevis okvalificerade uppgifter som endast i liten utsträckning ger ökade yrkeskunskaper. Platserna kommer därmed att ha liten effekt på deltagarnas anställningsbarhet, och sannolikheten för att deltagarna får ett reguljärt arbete efter att programtiden avslutats är därför låg. Regeringen har gått från utfästelser i valrörelsen om 32 000 traineejobb till att konstatera hur 125 personer fått ett traineejobb. För att finansiera traineejobben och andra reformer höjde regeringen skatten på att anställa unga. Regeringens målsättning om 20 000 extratjänster infriades inte heller. Istället tvingas man nu i årets budgetproposition revidera ner målsättningen till en förhoppning om 2 600 platser . Mot bakgrund av de bristande resultateten finns det starka skäl att tvivla på att regeringen når även denna förhoppning. Vi avvisar dessa reformer. Slå ihop tre former av arbetspraktik till en Det finns tre längre former av arbetspraktik. Dels en vanlig arbetspraktik vilken pågår och erbjuds en bred målgrupp. pågår där målgruppen utmärks av ingen eller begränsad erfarenhet av svenskt arbetsliv. Praktisk kompetensutveckling är också upp och riktar sig till den som blivit arbetslös eller riskerar bli arbetslös. Alliansregeringen föreslog redan i DS 2014:29 att de tre praktikformerna skulle slås ihop i syfte att ge enklare handläggning och bättre individanpassning. Genom att slå ihop praktikformerna underlättas budgetplanering och uppföljning. Den främsta vinsten uppnås i kommunikationen med arbetsgivarna genom att utbudet av insatser blir mer översiktligt. Neddragning av Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag Arbetsförmedlingen är en av största myndigheter och åtnjuter tyvärr ett mycket lågt förtroende hos såväl allmänhet som arbetsgivare. Myndighetens arbete behöver effektiviseras. har ovan presenterat flera reformer som syftar till detta. Om förslagen genomförs blir Arbetsförmedlingens uppdrag mindre omfattande. Dels genom introduktionsanställningar som myndigheten överhuvudtaget inte hanterar och dels genom att programmen man hanterar blir färre. Det är därför rimligt att en neddragning av förvaltningsanslaget på görs (). Att det inte är en orimlig åtgärd visas också av att regeringen i sitt regleringsbrev för myndigheten reserverat som endast får användas efter beslut av regeringen. Under alliansregeringen utarbetades formerna för yrkesintroduktionsanställningar (YA-jobb), där arbetsgivare som anställer unga i åldern 15–kan erhålla ett ekonomiskt stöd mot att en del av arbetstiden används för utbildning och handledning. Den nya regeringen behöll anställningsformen som blivit en möjlighet för ett växande antal ungdomar att ta sig in på arbetsmarknaden. I jämförelser mellan länders arbetslöshet framträder den höga sysselsättning som länder med utbyggda lärlingssystem kan uppvisa. En plats som lärling är en möjlighet att få det första jobbet och börja etablera sig inom ett yrke, något som länge framfört. Gemensamt för länder i EU med låg ungdomsarbetslöshet är väl utbyggda lärlingssystem. Vi vill se ett väl utbyggt lärlingssystem också i . Under alliansregeringens försorg infördes en ny lag om gymnasial lärlingsanställning. Under den nya anställningsformen kan eleven under delar av eller hela sin utbildning ha ett arbetsplatsförlagt lärande. Vid införandet av det gymnasiala lärlingssystemet fanns det initialt ett motstånd från de branscher som redan etablerat lärlingssystem där man fruktade att den gymnasiala lärlingsutbildningen skulle påverka det avtalsreglerade systemet. Det gymnasiala lärlingssystemet har dock kunnat etablera sig och intresset för att vidareutveckla utbildningen har varit stort. Intresset för att utveckla en lärlingsmodell av centraleuropeiskt snitt där lärlingen rekryteras och anställs av arbetsgivaren för att få hela sin utbildning på arbetsplatsen har dock inte kunnat märkas i samband med att (U 2014:01) sonderade. Lärlingsanställningen kan utvecklas där arbetsgivarens ansvar för och inflytande över anställningen utökas i ett system för branschlärlingar, det var också uppdrag att utreda vilket presenterades .