mot · H4023347 · 2016-10-05 00:00:00 — I den av alliansregeringen initierade utredningen i kreditsamhället 2013:78 anges en rad förslag för hur människor låsta i överskuldsättning kan hjälpas till ett liv i frihet från skuld. Enligt utredningen är fler än 95 000 personer bärande på en skuld hos eller tidigare. Nästan 190 000 har haft minst en skuld eller tidigare, alltså . Nästan 250 000 och tidigare och fanns det ungefär 370 000 personer med en skuld hos . Svenska hushåll är högt skuldsatta, såväl i ett historiskt som i ett internationellt perspektiv. har skulderna i förhållande till disponibel inkomst ökat från och är omkring 1,5 gånger större än genomsnittet i euroområdet. har dock tillgångarna ökat, från nästan 300 till en bit av den disponibla inkomsten. Aggregerade siffror visar alltså att hushållen har en stor nettoförmögenhet. Att komma tillrätta med problemen kring överskuldsättning till följd av snabblån och sms-lån är en viktig fråga, inte minst för många ungdomar som riskerar att hamna i en mycket utsatt situation. har på olika sätt arbetat för att göra förbättringar, exempelvis har det införts tillståndsplikt för snabblåneföretagen. har fått i uppdrag att utföra tillsyn av företagen och har fått utökade sanktionsmöjligheter mot brister i kreditprövningen. ställer sig positivt till att verka för en översyn av regler för vilka skulder som får lämnas över till myndigheten, liksom när det får göras. I kombination med tillsynsuppdrag kan det få en god effekt för minskad överskuldsättning. föreslår i utgiftsområdesmotion UO 3 Skatt, tull och exekution att tillförs 10 miljoner 2017–2020 för arbetet med att motverka överskuldsättning. Detta arbete bör exempelvis ta sig uttryck i förstärkt förebyggande arbete och för att undvika långa handläggningstider. ökade antalet barn som berördes av verkställda avhysningar och totalt omfattades 472 barn. anser att särskilda insatser bör tillsättas för att minska denna siffra och föreslår därför att barnfamiljer ska vara prioriterade inom uppdrag att motverka överskuldsättning. Att ta ett lån via mobiltelefon har blivit ett allt vanligare sätt att skaffa mindre summor – pengar som ofta går direkt till konsumtion. Sms-lånen är vanskliga därför att de är så lättillgängliga och de saknar långivarens krav och kontroll av den som lånar. Den snabbväxande bransch som med högljudd reklam lovar snabba pengar tjänar stora pengar som den anklagas för bristande kreditbedömning. , som var det första skandinaviska landet att öppna för branschen med snabblån, har lika dystra erfarenheter som kring konsekvenserna. För att möta problematiken har infört ett räntetak. Något som också svenska kommit att rekommendera. Nackdelen med ett räntetak enligt är att fler då efterfrågar lånen. Räntetaket gör dock lönsamheten sämre vilket torde ha en hämmande effekt på marknaden. anser att räntetak är värt att överväga. bör räntetak ställas mot effekten av att ställa högre trösklar till lån. Målsättningen bör vara det som fungerar bäst för att skapa en återhållsam men tillgänglig lånemarknad. Den grupp i samhället som lider svårast är de som levt under hotet om indrivning av varje krona de kan tjäna utöver existensminimum. De skuldsatta och deras anhöriga lever ett kringskuret liv år . De saknar ofta ork och förmåga att genomföra den totala skuldsanering som skulle vara dem till störst hjälp. Resultatet blir emellertid ofta att de hamnar i en allt mer omöjlig situation, med allt mindre hopp om att någonsin ta sig ur sin situation. Deras begränsning och avskärmning har också accelererat i takt med att kontanternas användning minskat. Utan tillgång till ett bankkort går det inte att boka tågbiljett eller betala i en parkeringsautomat, trots att pengar finns på kontot. För att sätta en gräns på det livstidsstraff som den mest utsatta gruppen i praktiken lever under och öka möjligheten att bli skuldfri föreslog utredningen att slutlig preskription införs för fordringar som fastställts av eller i domstol. Den slutliga preskriptionstidens starttidpunkt bör inträffa efter fastställelse och preskriptionstiden vara i normalfallet och för fordringar mellan privatpersoner och om skulden grundar sig på brott. anser att utredningens slutsatser om en slutlig preskriptionstid bör övervägas för lagstiftning. Barn till föräldrar med löneutmätning är särskilt utsatta. Löneutmätningen motsvarar en mindre plånbok än försörjningsstöd. Förbehållsloppet bör därför höjas och åtminstone vara lika eller högre än motsvarande för försörjningsstöd. Regeringen har gått fram med en proposition (2015/16:125) där evighetsgäldenärernas situation adresseras. Fler evighetsgäldenärer får därmed möjlighet att ansöka om och genomgå ekonomisk rehabilitering. Propositionen innebär också att riskerna med företagande minskar och möjligheterna för företagare att få skuldsanering främjas. Propositionen saknar dock den ambition om en generell treårig betalningsplan för skuldsaneringen som vi ville sett. Vi vill istället i likhet med de remissvar som bland annat och framställt förorda en generell treårig betalningsplan utan betalningsfria månader. Med propositionens ambition att påbörja gäldenärens betalningar redan från inledandebeslutet skulle dessutom betalningsplanen kortas väsentligt. Kronofogdens uppgifter om att handläggningstiden från ansökan till inledningsbeslut uppgick och från ansökan till slutligt beslut , talar för att skuldsaneringstiden därmed skulle krypa ner mot . Man kan också notera de åtgärder som medverkat till under alliansregeringen, exempelvis har det införts tillståndsplikt för snabblåneföretagen, har fått i uppdrag att utföra tillsyn av företagen och har fått utökade sanktionsmöjligheter mot brister i kreditprövningen. vill att utredningens slutsatser implementeras i lagstiftning. Vi emotser också slutsatserna för den utredning som enligt kommittédirektiv 2015:43 är uppdragen ett flertal frågor i syfte att åstadkomma en mer ansvarsfull marknad för konsumentkrediter. I kommittédirektivet märks särskilt åliggandet att utreda förutsättningarna för att begränsa den kreditränta och dröjsmålsränta som kreditgivaren får ta ut. Utredningen förväntas presentera sina slutsatser . Utredningsresultat tillsammans med övriga åtgärder bör sammansättas till en övergripande strategi som adresserar överskuldsättning i samhället. Det bedöms att cirka 100 000 personer i har så kraftiga funktionsnedsättningar att de inte klarar av sköta sina vardagssysslor eller bevaka sina rättigheter i samhället. Funktionen har kommit att växa ytterligare i omfattning i kölvattnet av det stora antalet asylsökande ensamkommande barn. Gruppen hjälpbehövande tillhör de absolut mest utsatta och skyddsvärda personer. De behöver hjälp med att betala hyran, elräkningen, tv-licensen och tandläkarräkningen. De behöver någon som hjälper dem att ansöka om rätt insatser från välfärdssektorn och bevaka att insatserna utförs på bra sätt. Ett godmanskap påverkar inte rättskapaciteten för den enskilde (huvudmannen). Den gode mannen är närmast att betrakta som ett biträde åt sin huvudman. En god man skall enligt lagen vara rättrådig, erfaren och lämplig för uppdraget. Tingsrätten prövar lämpligheten, men den vanligaste gången är att överförmyndaren i kommunen föreslår en person. I samband med granskningar har framkommit en oegentligheter där gode män eller förvaltare tillgodogör sig sina huvudmäns konton, säljer deras fastigheter och skriver in sig i testamenten, men också att gode män tar en stor mängd huvudmän. Uppgifter om gode män med över 70 uppdrag florerar. Ersättningen på och uppdrag motiverar personer med tvivelaktiga syften. Lagen specificerar ingen gräns för hur många uppdrag en person kan ha. män ska företräda personer som av olika skäl inte själva kan tillvarata sina rättigheter. Trots den viktiga insatsen som företrädarna gör, så råder det brist på personer som vill åta sig dessa uppdrag. En konsekvens av detta blir därför att några får ta på sig fler uppdrag än vad de klarar av att utföra. Flera aspekter av uppdraget fick stärkta kontrollfunktioner i samband med alliansregeringens proposition 2013/14:225. Att döma av de uppgifter som kommit fram i närtid bör dock en ny översyn göras där i synnerhet möjligheten att ha ett stort antal huvudmän beskärs. Flera kommuner måste också ge bättre stöd till företrädarna för att fler ska vilja ta uppdrag som god man eller förvaltare. Dessutom bör uppdraget i högre grad marknadsföras för att fler ska ta på sig uppdraget. Konsumenter har genom den utvidgade marknad som bland annat e-handeln står för fått ökad tillgång till försäljningskanaler. Detta är bra för konsumenten och stärker hennes valmöjligheter. I takt med att grupper i samhället får en bättre privatekonomi och kan köpa produkter de vill ha uppkommer nya föreställningar om ”vad alla borde ha”. Följden av det blir att människor är beredda att konsumera utöver vad de har råd med. För att undvika att privatekonomin hamnar i obalans, men också till att göra rätt konsumtionsbeslut, är det viktigt att konsumenter har inflytande till att göra aktiva val. Det konsumentpolitiska mål som medverkade till under alliansregeringen lyder sålunda att konsumenterna har makt och möjlighet att göra aktiva val. De val konsumenterna gör ska vara kunskapsunderbyggda och relatera till begränsningarna i den egna plånboken. Konsumenter ska ha en stark ställning lokalt, nationellt och i EU. Det är också angeläget att sanktioner mot lagöverträdelser är effektiva och kännbara. Följaktligen är det angeläget att konsumentvägledning når ut och hålls tillgänglig för att stödja i synnerhet ekonomiskt svaga grupper i planeringen av sin privatekonomi. För att konsumenten ska ha möjlighet att fatta sina beslut på ett väl underbyggt sätt, stå med makt och möjlighet att göra aktiva val, anser att fyra områden kan ringas in. Den första delen av ansvaret innebär att konsumenten skall ha tillgång till information som är korrekt, förståelig och tillräcklig. Konsumenten bör ha tillgång till information som ger konsumenten möjlighet att bedöma kostnader, risk samt andra egenskaper av betydelse. Ett grundläggande krav är att sådan tillgänglig information är korrekt. Typiskt sett torde det vara synnerligen svårt för konsumenten att bedöma huruvida informationen är korrekt eller ej. I statens ansvar torde det ligga att tillse att den information som lämnas av företagen är korrekt. Konsumenter är utsatta för intensiv och omfattande påverkan via reklam. Det händer att sårbara grupper som till exempel äldre utsätts för påträngande och vilseledande påtryckningar. Med hänsyn till ”smak och anständighet” har alliansregeringen försvarat vår rätt gentemot EU:s krav att förbjuda reklam som riktar sig till barn . För det andra skall konsumenten kunna förlita sig på att företagen agerar i enlighet med avtalsvillkoren samt att regelverket efterlevs. torde det till och med vara svårt för konsumenterna att avgöra huruvida företagen har agerat i enlighet med avtalsvillkoren och regelverken. I det fall konsumenten ej kan förlita sig på att företagen följer avtalsvillkoren och regelverken torde det vara svårare att fatta de finansiella besluten. Ansvaret torde i första hand ligga hos företagen, men även staten kan ha ett visst ansvar. Den tredje delen av ansvaret innebär att konsumenterna skall ha tillgång till väl fungerande tvistlösning. I det fall problem uppstår måste konsumenten ha möjlighet att få sin sak prövad på ett tillfredsställande sätt. Slutligen bör konsumenterna ges möjlighet att få viss grundläggande kunskap om finansiella produkter innefattande även vart en konsument kan vända sig för att få goda råd. Det är ej tillräckligt att den information som är tillgänglig är korrekt. Vi kristdemokrater ser till den utsatta människans behov och kräver därför ett skydd för dem som inte själva är observanta på farligheter. som finansmarknadsminister drev frågan om en finansiell folkbildning. Ambitionen är lika angelägen , konsumentvägledningen måste nå ut brett men framför allt nå de grupper i samhället vars privatekonomi är mest sårbar. För att stärka konsumentupplysningen startade , efter uppdrag från alliansregeringen, konsumentupplysningstjänsten Hallå konsument. Konsumenten får svar på övergripande frågor via telefon och webbtjänst. Frågor som kräver specialistkunskaper kopplas till berörda myndigheter eller konsumentbyråer. Frågor som är lokala eller som bedöms kräva personlig kontakt kopplas när så är möjligt till den kommunala konsumentverksamheten. Konsumentupplysningstjänsten gör den kommunala konsumentvägledningen och de privata konsumentbyråerna mer kända med konsekvensen att deras ärenden ökar. Den kommunala budget- och skuldrådgivningen är den personliga stödresurs som finns för svårt skuldsatta individer och familjer. Utredningen i kreditsamhället 2013:78 fann att många kommuner orimligt underförsörjer rådgivningen med resurser och på många håll inte ens uppfyller lagstadgade krav. Den satsning som den nya konsumentvägledningstjänsten innebär kan leda till en ökad ärendehantering. Detta kan leda till en förbättrad prioritering. Inrättandet av ett testamentsregister Ett testamente är en persons yttersta vilja, den sista viljan som manifesteras i ett testamente bör i alla avseenden respekteras och värnas. Det är dock inte ovanligt att testamenten försvinner eller att tvister om testamentens giltighet uppstår. Många förvarar sina testamenten i bankfack, hos advokat eller bouppteckningsföretag. Detta lämnar inga garantier för att testamentet kommer fram vid testators död, att advokatbyrån inte lagts ned innan dödsfallet, eller att bankfacket öppnas inför vittnen. Bouppteckningar och äktenskapsregister är alla registrerade hos myndighet. Motsvarande för testamentet saknas emellertid. utarbetade ett förslag för ett frivilligt officiellt testamentsregister dit testamenten skulle kunna skickas för att sedan skannas in och sparas elektroniskt. Absolut sekretess skulle råda och originalet återsändas. Hanteringen skulle enligt utredningen finansieras med en avgift som erläggs till myndigheten vid registrering av testamentet. är den myndighet som är bäst skickad att inneha ett testamentsregister då de redan har ansvar för registrering av dödsfall, utfärdande av dödsfallsintyg och folkbokföring. Vid registrering av dödsfall kan då myndigheten uppmärksamma anhöriga om förekomsten av testamente. Att saknar ett testamentsregister ökar risken för att testamenten förfalskas, förstörs eller helt enkelt kommer bort. Det som brukar anföras emot ett register är frågan om äktheten i ett testamente men i slutändan är det alltid en fråga för rättsväsendet. Likaså att det numera finns privata alternativ men detta är en fråga av det slaget att det bör kunna skötas av myndighet, speciellt när självt anser sig vara väl skickat för uppgiften. vill därför uppmana regeringen att uppdra åt att inrätta ett testamentsregister och avsätter –2020 för ändamålet. Allemansrätten är en viktig grund för att allmänheten ska kunna vistas fritt i skog och mark. Det är en rätt för alla människor att färdas över privat mark i naturen, att tillfälligt uppehålla sig där och till exempel plocka bär, svamp och vissa andra växter. Med rätten följer krav på hänsyn och varsamhet mot natur och djurliv, mot markägare och mot andra människor. Allemansrätten utgår företrädesvis från sedvanerätt men kommer också explicit till uttryck i grundlagen (RF) med meningen: ”Alla ska ha tillgång till naturen enligt allemansrätten”. Mycket närmare än så går dock inte svensk lagstiftning i att definiera allemansrätten. Osäkerheten om vad allemansrätten innebär är därför ofta orsak till konflikter. Det finns behov av att uppdatera gällande lagstiftning för att bättre svara mot dagens efterfrågan och förtydliga allemansrättens innebörd. Många barn och unga växer upp i stadsmiljö utan naturlig koppling till landsbygden. Förståelsen för landsbygdens och markägarnas villkor är liten och i vissa fall saknas respekt för och kunskap om naturen. Urbaniseringen har medfört nya behov, krav och förväntningar på naturen. Den allmänna kunskapen om allemansrätten behöver förbättras. Nya näringar har växt fram. Dessa är i sig positiva för landsbygden men måste bedrivas med respekt för äganderätten och i samverkan med markägare. finns en otydlighet kring var gränsdragningen går mellan allemansrätten och äganderätten. Till exempel är det oklart hur stora rättigheter allmänheten har och hur långt markägare får gå för att skydda sin fastighet mot intrång. Återkommande konflikter uppstår då markägare finner förstörda skogsplantor, slitage på marken som ger negativa effekter för avkastningen från grödor eller då närgångna besökare befinner sig innanför hemfridszonen. Ökade informationssatser om allemansrätten behövs för att komma till rätta med de problem som drabbar markägare. En utredning om allemansrätten bör därför innefatta hur kunskap om allemansrätten ska spridas, speciellt bland den stadsboende ungdomen. Tillfälliga bosättningar av människor utan bostad som växer till läger lämnar stort avtryck i de marker de vistats. Allemansrätten behöver utredas utifrån huruvida gällande lagstiftning bättre kan anpassas efter allmänhetens och markägarnas behov. Detta berör även de angränsade lagarna såsom terrängkörningslagen, jaktlagen, lagstiftningen kring skadegörelse och nedskräpning m.fl. Utredningen bör klargöra gränsdragningsproblematiken mellan äganderätten och allemansrätten. Den privata äganderätten är en grundbult i vårt samhälle. Vi har rätten att äga och förvalta egendom. Detta medför också ett ansvar för det vi äger, och kommer någon annan att ta över och förvalta det vidare. Därför är det centralt att inte regleringar och inskränkningar görs i äganderätten mer än då så är absolut nödvändigt. För människor som lever och verkar på landsbygden är det viktigt att få råda över sin egendom och ha möjlighet att förvalta den på ett ändamålsenligt sätt utifrån de mål man har med sitt ägande. På en rad punkter finns det brister och hot mot äganderätten som behöver uppmärksammas mer. Skydd av värdefulla skogsområden måste ske rättssäkert och med erkännande av markägarnas äganderätt och förvaltarskap T.ex. bör ersättningssystem som Komet-programmet utvecklas ytterligare. Den enskildes kostnader vid arkeologiska undersökningar ska vara rimliga. Man kan ifrågasätta vilka kostnader eller uteblivna intäkter som är rimliga att belasta enskilda ägare med när det gäller inskränkningar i nyttjandet av mark där det finns större forn- och kulturlämningar. Även intrångsersättningens storlek måste diskuteras. Detta bör regeringen låta utreda närmare. Fastighetsägarens rådighet över sin mark Fastighetsägarna möjlighet att sälja mark och bilda nya fastigheter bör ses över för att stärka markägarens makt och inflytande. Likaså behöver finansieringen av snöskoterleder för att kunna säkerställa möjligheten till skoterkörning utan att åsamka skada för markägare och på naturen ses över. Skoterkörning är ett exempel på en komplex fråga där verksamhetens betydelse för jakt och turism inte får inkräkta på äganderätten och där hänsyn dessutom måste tas till rennäringen. Stärk markägarens skydd mot olagliga bosättningar Personer som olovligen bosätter sig på privat mark för har blivit ett växande problem för många markägare. genomförs avhysningar av olovliga bosättningar, men processen drar ofta ut och blir alltför ofta en kostsam historia för markägaren. Ett av kraven, som ska vara uppfyllt för att avhysning ska kunna genomföras, är att identiteten på bosättaren ska vara känd. skickade utredningen bosättningar (Ds 2016:17) på remiss. I denna föreslås bland annat att otillåtna bosättningar ska kunna avlägsnas även i fall då de skyldiga inte kan identifieras. Detta vore en positiv förändring. Tyvärr är inte utredningens förslag i övrigt tillräckliga för att markägaren ska få ett rimligt skydd för sin äganderätt. Det är exempelvis inte acceptabelt att markägaren även fortsättningsvis föreslås stå för en betydande del av kostnaden för avhysningarna. Markägaren ska inte behöva betala något för att avhysningarna ska genomföras. När olagliga bosättare orsakar omfattande förödelse är markägaren skyldig enligt lag att återställa marken. Markägaren är kostnadsansvarig för att städa upp efter den nedskräpning som bosättarna orsakat. I stället bör staten ha kostnadsansvaret även för de skador som de olagliga bosättarna orsakar och som markägaren är skyldig att åtgärda. Det är inte heller rimligt att ska göra en proportionalitetsbedömning inför prövningen av om ansökan om avlägsnande ska bifallas. Detta föreslås av utredningen och innebär i praktiken att en myndighet kan upphäva äganderätten utifrån en ”bedömning”. Detta vore orimligt. Det är rimligt att kan anpassa sitt agerande när det gäller hur och när ett avlägsnande genomförs. Att den som bosätter sig olovligt på privat mark ska avlägsnas om markägaren så begär ska däremot inte kunna ifrågasättas av myndigheterna. bedömer att det finns utrymme för en justering av anslagen till de myndigheter som tillämpar pris- och löneomräkning (PLO). Lönekostnader svarar för en betydande del av myndigheternas utgifter. En nedjustering av PLO skulle bidra till effektivisering av myndigheterna, som det finansierar prioriterade satsningar. Justeringen är beräknad som en 30-procentig minskning av PLO-uppräkningen –2020. Myndigheter inom utgiftsområde 4 och 6, såsom och Försvarsmakten, är undantagna från PLO-besparingen. [1] Överklagande av detaljplaner i praktiken.