mot · H4023494 · 2016-10-05 00:00:00 — [56] Det finns också anledning att misstänka att när de tillfrågade i enkäter svarar att de helt kommer avstå från ROT-arbete, överväger de i själva verket att utföra det svart. Såväl som avstyrkte regeringens förslag om att minska , med hänvisning till att sänkningen skulle öka svartarbetet inom sektorn då skattekilen minskade. [57] Arbetsförmedlingen ansåg också att regeringen troligen underskattade de negativa sysselsättningseffekterna av det minskade avdraget. Till följd av den planerade minskningen av ROT-avdraget ökade ROT-tjänsterna kraftigt 2015, med en historisk topp i ROT-användningen från sista kvartalet 2015 . har det skett ett fall i köpare och utförare av ROT-tjänster. juni−augusti föll antalet köpare och utförare av ROT-tjänster , mätt , . [59] En del av denna nedgång kan troligen förklaras av ökat svartarbete. En undersökning av Yougov visar att en tredjedel av de som funderar på att renovera eller bygga om hemmet kan tänka sig att betala hantverkare helt eller delvis svart. Dessa siffror kan underskatta effekten av reformen om ROT-avdraget främst skapar en kulturell förändring så att svartarbete anses fult och att denna kultur i och med förändringen kommer försvinna gradvis snarare än direkt. Mätningar från visar att förhållningssättet till svartarbete kontinuerligt förbättrades 2007−2012. [61] Över en tredjedel som tidigare kunde tänka sig att anlita någon svart har ångrat sig. Det tycks finnas ett tydligt samband mellan detta och ROT- och RUT-avdragen. Mot bakgrund av ovanstående vill därför återställa ROT-avdraget till av arbetskostnaden. Denna reform väntas medföra minskade skatteintäkter om . Sänkt krav på aktiekapital Jämfört med genomsnittet för höginkomstländerna inom är den administrativa proceduren för att starta ett aktiebolag både billigare och snabbare i . [63] utmärker sig dock genom att ha högre minimikrav för nivån av aktiekapital. Som jämförelse har mindre än hälften av höginkomstländerna inom ett krav på aktiekapital överhuvudtaget. Ett högt krav på aktiekapital utgör ett hinder för att starta ett nytt företag. Detta gäller i synnerhet för mindre arbetsintensiva tjänsteföretag där ett större aktiekapital inte krävs för att bedriva verksamheten. I avsaknad av tillräckligt kapital kan sådana företag då inte ta del av de fördelar som bolagisering innebär. Det huvudsakliga syftet med krav på aktiekapital har historiskt varit att skydda fordringsägare och öka förtroendet för aktiebolag. [64] Erfarenheter från andra länder visar dock att marknadsaktörerna klarar av att uppnå detta genom privata avtal eller med hjälp av flexiblare lagar. [65] Med detta som bakgrund var med och sänkte kravet på aktiekapital från till . Denna gräns utgör dock fortfarande en för hög tröskel. föreslår därför att kravet på aktiekapital sänks ytterligare: från till . Att få ett nystartat innovationsföretag att växa är en komplex uppgift. Flera olika aktörer med olika intressen måste samarbeta i en situation präglad av genuin osäkerhet. I bland annat har personaloptioner utvecklats till en lösning på många av de problem som uppstår i denna process. [66] Till exempel kan entreprenören i uppstartsfasen sällan betala löner på de nivåer som är nödvändiga för att kunna attrahera rätt kompetens. Med hjälp av personaloptioner kan nyckelmedarbetare kompenseras genom att göras till delägare, snarare än att ges en hög lön. Det ger små företag med begränsad likviditet möjlighet att attrahera nödvändig nyckelkompetens. I har dock användandet av personaloptioner hämmats av skattereglernas utformning. Den förmån personaloptionen innebär beskattas som inkomst av tjänst, vilket i praktiken innebär en för hög skattenivå för att personaloptioner ska vara användbara. Därtill beskattas denna förmån redan när optionen utnyttjas. Optionsinnehavaren måste därför betala skatt innan värdet på de underliggande aktierna har realiserats, vilket då kan innebära att aktier direkt måste säljas för att kunna bekosta skatteinbetalningen. lyckades i regeringsställning få till stånd en utredning om villkoren för personaloptioner. Denna utredning har lämnat sitt slutbetänkande. [67] Utredningens förslag är tyvärr alltför begränsat. Förslaget innebär visserligen att personaloptioner under vissa förutsättningar undantas från förmånsbeskattning, vilket är i linje med vad föreslår, men kriterierna för att undgå förmånsbeskattning är alltför begränsande. Sådana personaloptioner med annorlunda beskattningsregler, så kallade kvalificerade personaloptioner, föreslås endast kunna ges ut av små och unga företag. Företag med låg värdering har möjligheten att använda värdepappersbaserade incitamentsprogram utan alltför stora problem. Det är just när företaget uppnår ett så högt värde att sådana incitamentsprogram blir problematiska som kvalificerade personaloptioner skulle göra mest nytta. Att utredningens förslag därtill stänger ute vissa branscher för att de inte förväntas innehålla innovativa företag är feltänkt. Det är omöjligt att i förväg peka ut vilka branscher som kan tänkas producera nya innovativa företag. Det är vidare olyckligt att personer med en ägarandel i företaget inte kan få ta del av kvalificerade personaloptioner. Detta begränsar möjligheten att använda personaloptioner för att lösa intressekonflikten mellan externa investerare och entreprenören. Enligt utredningens förslag får endast företag med som mest 50 anställda samt en nettoomsättning eller balansomslutning på högst ta del av de nya optionsreglerna. I får företag med upp till 250 anställda och , motsvarande , i bruttotillgångar ta del av deras motsvarighet till förbättrade optionsregler. anser att de gränser använder för optionsbeskattning ska gälla även i . anser därtill att fler branscher bör kunna använda kvalificerade personaloptioner. Slutligen bör det inte finnas en gräns på att endast företag som är eller yngre får använda kvalificerade personaloptioner. Införandet av kvalificerade personaloptioner, med bredare regler enligt ovan, beräknas medföra en offentligfinansiell kostnad på . Sedan den stora skattereformen beskattas kapitalinkomster lägre än arbetsinkomster. Tanken med reformen var att den skulle gynna företagsamhet. I syfte att förhindra att småföretagare skulle utnyttja regelverket genom att klassa egentliga arbetsinkomster som kapitalinkomster infördes de så kallade 3:12-reglerna. Istället för att gynna företagsamhet har komplexiteten i regelverket snarare bidragit till att småföretagare belastas med ännu mer regelkrångel, kombinerat med svårigheter att sätta företagets kapital i arbete. har regelverket kring 3:12 successivt förenklats, men reglerna anses allmänt höra till de mest tekniskt komplexa beskattningsreglerna i för fysiska personer. Regeringen har meddelat att man vill skärpa beskattningen i 3:12. Detta är helt fel väg att gå. vill tvärtom förenkla regelverket. 3:12-reglerna bör därför ses över i syfte att reformera och förenkla dem. Skatteundandragande bör självklart alltid motverkas. Men utformningen av 3:12-reglerna bör bygga på principen att företagsamhet är någonting som bör uppmuntras och reglerna bör därför inte ha en striktare utformning än nödvändigt. För att små företag ska kunna växa och anställa krävs kapital. Tillgången till riskvilligt kapital är därför central. och Alliansen införde därför ett investeraravdrag. Det innebär att fysiska personer kan investera i ett mindre företag, i samband med företagets bildande eller en nyemission, och få göra avdrag på skatten med hälften, det vill säga upp till och med . Investeraravdraget stimulerar till investeringar i, och utveckling av, svenska småföretag. På så sätt bidrar det till att fler jobb skapas. Bara investerade drygt 6 600 personer i nästan 500 företag med hjälp av investeraravdraget. Det finns dock stor utvecklingspotential. räknade vid reformens införande med att cirka 17 000 företag kunde kvalificera sig som sådana företag som omfattas av investeraravdraget. Att investeraravdraget inte används i högre utsträckning beror, förutom att det är relativt nytt, till stor del på de regler och begränsningar som omgärdar det. För det första är beloppsgränserna inom investeraravdraget för låga. I finns ett system liknande det svenska investeraravdraget kallat Scheme (EIS). [70] av alla företag som får investeringar genom EIS får investeringar som är , motsvarande . Ytterligare av företagen får investeringar som är , motsvarande mellan 1,35 miljoner och . Det borde därför finnas stor potential i att höja det låga taket i det svenska investeraravdraget. Även den låga avdragsrätten gör det svenska investeraravdraget mindre attraktivt. Inom EIS beviljas en skattelättnad som är dubbelt så hög som för det svenska investeraravdraget. Vidare hämmas användandet av investeraravdraget av för krångliga och begränsande regler. Mot bakgrund av nya riktlinjer om statligt stöd har den nuvarande regeringen begränsat möjligheterna till att använda investeraravdraget. [71] Det är riktigt att ska följa kommissionens riktlinjer. Regeringen har dock troligen gått längre än vad de nya riktlinjerna kräver. kan inte personer som är närstående till en delägare i ett företag ta del av investeraravdraget vid en investering i det företaget. Även andra delar av regelverket kring investeraravdraget hämmar dess användande. Utformningen har i för hög utsträckning varit inriktad på att hindra verklig eller inbillad risk för skatteplanering, och inte på att göra investeraravdraget användbart för potentiella investerare. Mot bakgrund av detta anser att investeraravdraget bör vidareutvecklas. Avdragsrätten bör dubbleras till och taket höjas till . bör reglerna kring investeraravdraget ses över och förenklas. Dessa förändringar beräknas medföra en offentligfinansiell kostnad på . Effektivisera och sprid det statliga riskkapitalet Statligt riskkapital kan i flera fall och i flera regioner vara ett viktigt komplement till privat riskkapital, där detta inte fått förutsättningar att utvecklas. Det avgörande är dock att det statliga kapitalet fungerar som katalysator för privata investeringar och entreprenörskap, inte att det ersätter privat kapital. har varit med och effektiviserat det statliga riskkapitalet. Inte minst har vi gjort det tillgängligt i hela . ser positivt på ett ökat samarbete mellan privat och offentligt riskkapital. Det statliga riskkapitalet bör i högre grad komplettera det privata genom att ”toppa upp” privata investeringar. Detta bör exempelvis ske genom så kallade fond-i-fond-lösningar, där statligt riskkapital investeras i en mångfald av privata riskkapitalfonder som, utifrån givna direktiv, står för de konkreta investeringsbesluten. På så vis ökas tillgången till kapital, som riskerna sprids och effektiviteten ökar. är det viktigt att säkerställa att det statliga riskkapitalet kommer företag i hela landet till del. Regeringen har valt den motsatta vägen och har lagt ner Inlandsinnovation, ett statlig ägt riskkapitalbolag för företag i kommuner eller delar av kommuner i , , , , , och . Bolaget kommer att finnas kvar vid namn, men funktionen fasas ut. Nedläggningen av Inlandsinnovation är ytterligare ett exempel på hur regeringens politik bidrar till ökad centralisering och minskat företagande. Det finns dolda kostnader för jobbskaparna i form av regelkrångel, som kostar såväl tid som pengar att hantera. Under tid i regeringen minskades regelbördan för svenska företag motsvarande arbetstid för . [73] anser att detta arbete måste fortsätta. Varje regelverk som påverkar företagare måste vara ändamålsenligt utformat, enkelt och väl motiverat. Vägen till ett minskat regelkrångel är dock fortfarande lång. Lagstiftnings- och regleringsarbetet måste i högre grad präglas av insikten att regleringar endast är ett av flera möjliga instrument för att genomföra en förändring. kan samma resultat nås med verktyg som är mindre betungande för företagen, såsom exempelvis information, ekonomiska incitament eller självreglering av till exempel branschorganisationer. Utformningen av regler måste också i högre utsträckning genomsyras av insikten att aktörer på marknaden faktiskt är kapabla att skriva ömsesidigt fördelaktiga avtal för att på egen hand lösa problem. Att exempelvis påtvinga företag ett högt aktiekapital för att förbättra deras kreditvärdighet är bortkastat och innebär endast regelkrångel. Företagare är kapabla att lösa sådana problem själva utan inblandning från lagstiftaren. En regel in − en regel ut En övergripande prioritet inom hela den statliga verksamheten måste vara att minska regelbördan för företagen. Väldigt många av de regler som finns har dock ofta ett lovvärt syfte. Av den anledningen blir det i praktiken också ofta svårt att faktiskt ta bort regler. Detta gäller i synnerhet då varje enskild regel inte alltid är särskilt betungande, utan att det oftast är summan av regler som utgör problemet. För att regelförenklingsarbetet ska bli effektivare och få högre prioritet måste därför processen kring införandet av regler förändras. En liknelse kan göras till statens budgetprocess, där en dåligt utformad process kan leda till strukturella underskott. [74] På samma sätt som det finanspolitiska ramverket förbättrat budgetprocessen behövs därför en förbättrad process för hanteringen av regler. vill därför införa ett krav på ”en regel in − en ut”. Nya regler som innebär ökade kostnader skulle därför tvunget behöva kombineras med regelförenklingar som minst kompenserar för kostnadsökningarna. Fler regler bör också ges så kallade solnedgångsklausuler, som innebär att en regel ges ett slutdatum vid vilket det måste visas att dess fördelar fortsatt överstiger dess nackdelar för att regeln ifråga ska få vara kvar. [75] I ska alla större nya regleringar som rör företag som huvudregel förses med översyns- eller solnedgångsklausuler. [76] Denna ambition bör även finnas i . Det bör också bli vanligare att en enskild myndighet ges ett helhetsansvar för att handlägga exempelvis tillståndsärenden, för att underlätta för den eller de som söker tillstånd genom att dessa enbart behöver ha kontakt med en myndighet. En viktig reform för minskat regelkrångel var att undanta vissa företag från kravet på revisionsplikt. Detta genomförde alliansregeringen . Revisionsplikten innebär att ett aktiebolag måste ha en revisor som granskar bland annat årsredovisningen och bokföringen. undantas småföretag som uppfyller två av följande kriterier: högst tre anställda, högst i balansomslutning och högst i nettoomsättning. Detta innebär att av landets aktiebolag undantas från revisionsplikt. vill utveckla denna reform så att fler företag undantas från kravet på revisionsplikt. Det har framförts argument mot denna typ av förenklingar. Exempelvis har en rapport från påståtts visa att reformen underlättar ekonomisk brottslighet. [77] Värt att ha i åtanke är att denna rapport baseras på en granskning av enbart drygt 300 företag som anmälts för brottslighet. Det är alltså inte ett representativt urval av svenska småföretagare. Hälften av de granskade bolagen hade valt bort revisor, medan den andra hälften hade revisor. Av bolagen som startats efter förändringen av revisionsplikt är det en större andel av företagen med revisor som bedöms ha startat bolaget i brottsligt syfte än andelen bolag som valt bort revisor. Sammanfattningsvis är det inte ens i den lilla undergrupp företag som anmälts för brott tydligt att undantaget från revisionsplikt signifikant påverkat möjligheten att begå brott. Den stora majoriteten småföretagare är hårt arbetande och laglydiga. Värdet av att göra deras verksamhet enklare överstiger vida den begränsade risk som minskad kontroll medför. Denna risk bör också mötas av ökade kontroller av misstänkt verksamhet, snarare än genom att brett försämra det svenska företagsklimatet. Den offentliga sektorn i gör inköp för uppskattningsvis . [78] Att den offentliga upphandlingen fungerar är således viktigt för skattebetalarna, som ska få valuta för sina pengar, men också för företagen, där offentlig upphandling utgör en viktig marknad. är fyra av fem anbudsgivare små- eller mikroföretag. [79] Mikroföretagen utgör av anbudsgivarna, medan stora företag endast utgör av anbudsgivarna. Däremot står stora företag för fyra av tio anbud. På liknande sätt står stora företag för fyra av tio kontrakterade anbud. Huvudskälet till att inte fler små företag deltar i, och vinner, anbudsförfaranden är att systemet är för komplicerat och tar . Regeringens förslag till ny upphandlingslag kommer att öka krånglet för småföretagen än mer. Lagrådet riktade, i en över 400 sidor lång remiss, svidande kritik mot regeringens förslag. De föreslagna upphandlingsreglerna kommer att bli mycket svårhanterade för företag utan kollektivavtal. I praktiken kommer de att ställas inför två alternativ: att antingen ansluta sig till ett kollektivavtal eller att sluta delta i offentliga upphandlingar och som underleverantörer åt företag som deltar i upphandlingar. Regeringen föreslår att den upphandlande myndigheten, exempelvis den enskilda kommunen, efter samråd med arbetsmarknadens parter ska få avgöra vilket av alla 685 centrala kollektivavtal som ska tillämpas i den specifika upphandlingen och vilka villkor som ska gälla. Detta innebär stora praktiska och administrativa utmaningar för både företag utan kollektivavtal och upphandlande myndigheter att hantera det föreslagna systemet. Ofta finns det flera kollektivavtal som är tillämpliga på ett och samma slags arbete. Det finns uppenbar risk för att olika upphandlande myndigheter då kommer att välja olika kollektivavtal för samma typ av arbete. Regeringens förslag kommer alltså att öka den administrativa bördan för såväl företag som upphandlande myndigheter. Särskilt hårt kommer små företag att drabbas. Listan över oklarheter och tillämpningssvårigheter kan tyvärr göras lång. motsätter sig därför regeringens förslag. Upphandlande myndigheter bör föregå med gott exempel när det kommer till att bland annat ta socialt ansvar och visa miljöhänsyn. Tyvärr finns ett antal exempel på när upphandlande myndigheter brustit i urvalsprocess och tillsyn, med konsekvensen att oseriösa aktörer lyckats vinna kontrakt trots missförhållanden. ser allvarligt på sådana händelser och ser att det finns skäl att stärka upphandlingsregelverket. finns dock möjligheter att ställa sociala krav. motsätter sig helt förslaget som ger upphandlande myndigheter rätt att ställa arbetsrättsliga krav utöver den hårda kärnan, gällande exempelvis försäkringar, tjänstepension och annan ledighet än semester. Drygt var femte småföretagare, vilket motsvarar 60 000 företag med anställda, räknar med att dra sig tillbaka från sitt företag inom de kommande fem åren. [80] Vi står inför en betydande generationsväxling bland de som skapar jobben. Drivs inte dessa företag vidare är det inte bara en förlust för den enskilde, som ofta ger upp ett livsverk, utan det får också stora konsekvenser för ekonomin i stort. Det är därför olyckligt att dagens skatteregler försvårar för goda generationsskiften av fåmansföretag. En försäljning av ett fåmansföretag till en familjemedlem kan medföra högre beskattning än en försäljning till en utomstående part, vilket då direkt missgynnar att ett företag stannar kvar inom familjen. Skattereglerna bör inte vara utformade så att de missgynnar ägarledda företag med långsiktigt engagemang för verksamheten. Därtill tvingas den som säljer till en utomstående part att, på grund av de så kallade karensreglerna, låsa sitt kapital för att undvika att kapitalvinsten beskattas som löneinkomst, vilket i så fall skulle innebära en betydligt högre skattesats än normal kapitalbeskattning. Skattesystemet ger därmed incitament till att låsa in kapital istället för att direkt återinvestera det. menar därför att reglerna för generationsväxling måste ses över i syfte att motverka sådana skadliga incitament och att garantera att skattesystemet inte försvårar för familjeföretag att förbli just familjeföretag. E-inkomst och företagares trygghet har länge varit pådrivande för att minska den administrativa bördan för företag. Ett sätt att göra detta återfinns i förslag på E-inkomst. [81] Förslaget innebär att en automatisk inrapportering, baserat på befintliga lönesystem, ska ersätta den månatliga arbetsgivardeklarationen och den årliga kontrolluppgiften. Alla relevanta myndigheter ska kunna ta del av uppgifterna via det nya systemet. Företagande utgör för många en möjlighet att ta makten över sin egen ekonomi och arbetssituation. Därför är det viktigt att kvinnor ges samma möjligheter som män att starta och utveckla företag. är dock dessa möjligheter skevt fördelade. Det är viktigt att politiken, medvetet eller omedvetet, inte hindrar kvinnors företagande. Ett viktigt led i detta är att branscher som anställer många kvinnor erbjuder möjligheten att starta och driva företag. Detta är ett viktigt argument för varför valfriheten inom välfärden är värd att försvara. Som ett exempel kan nämnas att inom vård- och omsorgsbranschen leds av kvinnor, vilket är en klart högre andel än i näringslivet i snitt. [82] Inom RUT-sektorn är av företagarna kvinnor. [83] Hälften av dessa är också födda utanför . Också inom traditionellt manliga branscher måste kvinnor ges möjlighet att ta större plats. Goda exempel och förebilder i form av till exempel styrelseledamöter måste lyftas fram. Kriterierna för de generella företagsstöden måste också kontinuerligt ses över för att säkerställa att kvinnors och mäns företagande behandlas utifrån samma villkor. Det krävs också konkreta reformer för att öka kvinnors företagande. Några av dessa beskrivs nedan. Alla barn och ungdomar bör få en chans att lära sig vad entreprenörskap och företagsamhet innebär. Därför vill att alla elever i ska få ta del av information och chansen att pröva ung företagsamhet. Forskning visar att det är större chans att kvinnor som deltagit i ung företagsamhet startar ett aktiebolag än kvinnor utan den bakgrunden. I gymnasiet bör fler elever få möjlighet att arbeta med sin egen företagsamhet. Därför föreslår att organisationer som Ung Företagsamhet ska få ytterligare i statlig finansiering, relativt regeringens förslag, för att utveckla entreprenörskap i skolan. Satsningen är en generell satsning för ungdomar, men baserat på tidigare forskning är det rimligt att tro att den är särskilt viktig för unga kvinnors företagande. Många utrikesfödda skulle kunna och vilja driva företag, men vet inte hur. föreslår att Arbetsförmedlingen ges i uppdrag att stärka informationen om möjligheten att driva företag inom ramen för etableringsuppdraget och att de gör information om företagande till en stark del av den obligatoriska samhällsorienteringen. drevs under åren 2011−2014 ett projekt, iK-programmet, för att investera mer i invandrarkvinnor. IFS Rådgivning ansvarade för projektet och har byggt upp viktiga och väl fungerande nätverk och visat mycket positiva resultat. Den rödgröna regeringen valde dock att inte driva projektet vidare. vill på nytt starta upp ett iK-program med inkluderande nätverk för kvinnliga företagare riktade mot invandrare. Ett problem som har identifierats i många företag som drivs av invandrarkvinnor är att de stannar i utvecklingen och fastnar i av samma problemställning. De kommer inte vidare på grund av bland annat brist på nätverk, rätt styrelse eller finansiering. För att kunna växa och anställa fler personer behöver företagen hjälp att lyftas ur denna situation. föreslår därför att det i det nya iK-programmet ska ingå en affärsrådgivningsdel som är riktad mot företag med potential att växa. För att driva IFS vidare med ett återinfört och stärkt iK-program förstärker dessa delar av verksamhet med . Utveckla innovatörer och entreprenörer i vård- och omsorg Situationen inom vård- och omsorgsbranschen är ansträngd. I en miljö som i många fall präglas av resursbrist är potentialen för effektiviseringar stor.