mot · H4023384 · 2016-10-05 00:00:00 — vill även att alla gode män ska få den utbildning och de verktyg som behövs för att klara av sitt uppdrag. Kommunerna ska säkerställa att de har en fullgod uppföljning av varje godmansförordnande. Permanent lag om tillfälliga, treåriga uppehållstillstånd Den som beviljas asyl i bör som huvudregel tilldelas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som gäller . Om skyddsbehovet kvarstår permanentas uppehållstillståndet. Den som har etablerat sig på arbetsmarknaden ges ett permanent uppehållstillstånd även om skyddsbehovet inte skulle kvarstå. menar att dessa bestämmelser ska permanentas inom ramen för utlänningslagen och inte vara en del av den tidsbegränsade lag som regeringen har infört på området. förslag stärker incitamenten till etablering eftersom eget arbete säkrar rätten att stanna i . Förslaget kan också påverka hur många som söker asyl just i vårt land. Att fram till , till skillnad från andra EU-länder, som huvudregel har sannolikt bidragit till att fler sökt asyl här i stället för i andra EU-länder. En jämnare fördelning minskar kostnader och underlättar etableringen för dem som kommer hit. anser att den som har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd ges rätt att återförenas i med sin make/maka och barn . Den som saknar skyddsbehov eller andra skäl att stanna i ska skyndsamt lämna landet. Andelen som frivilligt väljer att lämna efter ett utvisnings- eller överlämningsbeslut har minskat . valde 9 718 personer att frivilligt återvända till sina hemländer medan 10 956 blev polisärenden. En del utvisades med tvång, men de allra flesta avvek och gick ”under jorden”. Det fanns över 21 000 ärenden liggande hos polisen gällande personer som fått avslag på sin asylansökan och ska lämna landet. Detta är inte acceptabelt. De som fått avslag på sin ansökan ska avvisas. Att ”gå under jorden” innebär stora risker för den enskilde och att parallellsamhällen etableras. Det är en utveckling som vi vill motverka. För att möjliggöra fler avvisningar är det viktigt att ingår fler bilaterala överenskommelser (så kallade återtagandeavtal) med de viktigaste mottagarländerna för att dessa ska ta emot sina medborgare. Det behövs även mer resurser till polisen för att de ska kunna verkställa avvisningar och utvisningar och även i större utsträckning genomföra inre utlänningskontroller. Även fortsatt kommer det finnas situationer då verkställighet av utvisningen inte kan ske trots den enskildes medverkan med anledning av att ursprungslandet inte tar emot sin medborgare. Då bör det finnas en gräns för hur försök görs för att verkställa beslutet. Förutom det inhumana i att låta människor som inte kan utvisas leva så är också varje försök till verkställighet mycket kostsam. En tänkbar gräns skulle kunna vara ett begränsat antal försök av utvisnings- eller avvisningsförsök och att en tidsgräns införs. Att det dragit ut med utvisnings- eller avvisningsförsöket får då inte bero på att den enskilde har hållit sig undan verkställigheten eller på annat sätt försvårat den. Förvarstagande är ett frihetsberövande och vår utgångspunkt är att det endast ska ske i undantagsfall. är det viktigt att säkerställa att den som inte längre har laglig rätt att vistas i också kan utvisas så fort som möjligt, eftersom legitimiteten för asylrätten i annat fall riskerar att undergrävas. När ett mycket stort antal personer har fått avslag på sin asylansökan har det varit stor brist på förvarsplatser, vilket inneburit att personer som fått avvisningsbeslut och där risken för att de ska avvika har varit stor, inte har kunnat tas i förvar. Detta scenario kan förväntas bli ännu vanligare framöver. Därför behövs det fler förvarsplatser. anslår för att skapa ytterligare 50 förvarsplatser och totalt utöver regeringen för att anställa fler poliser och civilanställda. Inrätta en inspektion för migrationsfrågor En rättssäker migrationsprocess förutsätter att varje steg är rättssäkert. Att myndigheter har ett ansvar att själva se över sina rutiner och följa upp sitt arbete är inte tillräckligt. Därför föreslår att en inspektion för migrationsfrågor inrättas. Syftet med denna inspektion är att verka för rättssäkerhet och effektivitet genom hela migrationsprocessen, det vill säga i hanteringen hos , utlandsmyndigheter, domstolar, polis och i samverkan med kommuner och landsting. Målet med en inspektion för migrationsfrågor är att upptäcka systembrister och därigenom höja rättssäkerheten för den enskilde. Därför bör inspektionens fokus ligga på att säkerställa en korrekt och enhetlig tillämpning av lagstiftningen, och att samarbetet mellan ansvariga myndigheter fungerar och ger förutsättningar till upprätthållen rättssäkerhet. En inspektion för migrationsfrågor kan närmast jämföras med Inspektionen för socialförsäkringen. Den nya inspektionens granskning bör främst ske genom bedömning av myndigheternas egna system för styrning. Exempelvis ska den kunna kartlägga huruvida olika delar av eller polisen skiljer sig åt i hanteringen av liknande fall, om det finns omotiverade skillnader mellan domstolar, på vilket sätt och hur snabbt rättar sig efter ny praxis, hur olika utlandsmyndigheter arbetar med handläggning och i vilken mån myndigheterna lever upp till regeringens satta mål. Kompetens gällande förföljda på grund av tro, kön eller sexuell läggning Arbetet med att förstärka rättigheterna för dem som riskerar förföljelse på grund av tro, kön, könsidentitet eller sexuell läggning är av stor vikt. När de mänskliga rättigheterna försvagas i ett land är ofta den första varningssignalen ökade attacker mot just religiösa minoriteter och hbtq-personer. Situationen för de två grupperna ger också ofta en god indikation på hur det är ställt med de mänskliga rättigheterna i ett land rent generellt. ska förföljelse på grund av tro, kön, könsidentitet eller sexuell läggning ge flyktingstatus. Någon uppföljning har dock inte gjorts huruvida den nya lagstiftningen har förbättrat möjligheterna att få uppehållstillstånd för dem som riskerat förföljelse på någon av dessa grunder. Inget fall där den asylsökande har åberopat förföljelse på grund av sexuell läggning som asylskäl har heller tagits upp av Migrationsöverdomstolen. Domstolen har alltså inte agerat i sin roll som praxisbildande instans inom detta område. kompetens är naturligtvis avgörande och flera viktiga insatser, i form av referensgrupper, utbildningsinsatser och seminarier, har gjorts sedan den nya lagstiftningen infördes. Verket arbetar för att säkerställa en likformig tillämpning i asylärenden där sexuell läggning och könsidentitet åberopas. Exempelvis har myndigheten särskilt utbildade specialister med i beslutsfattandet i ärenden där sexuell läggning åberopas, det görs kontinuerliga granskningar för att komma åt eventuella brister i handläggning och medarbetare på myndigheten utbildas i så kallat normkritiskt tänkande. Allt detta är mycket välkommet. har även anordnat seminarier för att höja kompetensen kring religion som asylskäl. Insikten om att mer kunskap behövs för att kunna fatt rätt beslut är ett viktigt steg i rätt riktning för en rättssäker asylprocess. har även beslutat om ett nytt och uppdaterat rättsligt ställningstagande angående metod för prövning av tillförlitlighet och trovärdighet. Men trots insatserna hos och i domarna i domstolarna finns det fortfarande mycket som tyder på att lagstiftningens intention inte har uppnåtts. Det är därför dags att se över lagen och tydliggöra nu motstridiga uttalanden. Flera oklara uttryck, till exempel vad det innebär att leva ”öppet” med sin sexuella läggning eller tro, behöver klargöras. När antalet asylsökande och nyanlända ökar kraftigt uppstår en akut bostadsbrist. Bostadsbristen drabbar enskilda, både de som väljer eget boende och de som bor i anvisade boenden med låg standard. har asylsökande samma rätt till dagersättning oavsett om de väljer att bo i boende eller ordnar eget boende (EBO). Trots namnet har EBO blivit inneboende, inte eget boende. Konsekvensen är trångboddhet, frekventa flyttar och socialt utanförskap. Det finns fall där tio till tolv personer trängs i en tvårumslägenhet. Oseriösa aktörer utnyttjar situationen och handel med adresser förekommer. EBO leder även till att nyanlända koncentreras till vissa områden. Lokalpolitiker i kommuner som och har därför länge försökt uppmärksamma oss rikspolitiker på de svåra och allvarliga konsekvenser som EBO medför. Vi behöver en jämnare fördelning mellan landets kommuner av såväl nyanlända som asylsökande. Både för de asylsökandes skull och för att underlätta arbetet med att ta emot och slussa in dem i samhället. För att fler ska välja anläggningsboende och för att bryta den destruktiva trångboddheten behöver EBO-lagen ses över och ekonomiska styrmedel användas på lämpligt sätt. har vi en akut situation i flyktingmottagandet som kräver insatser av mer tillfällig karaktär. Men den långsiktiga frågan – att bryta den destruktiva trångboddheten – måste återkomma längre fram i syfte att hitta en hållbar boendesituation för asylsökande och nyanlända. Bostadsbristen för asylsökande och nyanlända Förutsättningarna för att själva äga och driva boenden för asylsökande bör förbättras. Om driver asylboenden i egen regi underlättas möjligheten till dialog och förberedelser mellan kommun och till skillnad från dagens process då upphandlingsförfarande vid fullbordan ställer kommuner vid fullbordat faktum. När omständliga upphandlingar undviks kan dessutom egen regi innebära större kostnadseffektivitet. har uppseendeväckande upphandlingar skett som lett till rättsliga tvister. Genom egen regi stärker sin upphandlingskompetens då man i högre grad själv vet vad som krävs för att driva ett boende, det gör också myndigheten bättre förmögen att själv kunna hantera tider av hög migration. Möjligheten till ”hem-bo” Utifrån det intresse som också finns hos enskilda att bereda rum i sina hem bör också möjligheten för asylsökande till sådana placeringar utvecklas. I samband med vårpropositionen (prop. 2015/16:99) framlade regeringen en anslagshöjning till länsstyrelserna motsvarande för att stödja kommunerna att utveckla verksamhet för att underlätta uthyrning av bostäder till nyanlända som höstens proposition kommit att bli det dubbla. Det är angeläget att stödjer kommunerna med kriterier för hur nyanlända ska kunna erbjudas boende hos enskilda med minimikrav om minsta antal kvadratmeter, hygien- och köksutrymmen etc. Kriterier bör också fastställas runt begränsningar för antal personer i hushåll. Familjer bör beredas gemensamma placeringar. Den som är ”värd” skulle kunna ersättas med en viss summa per upplåten kvadratmeter alternativt att den boende behåller dagsersättning i hushåll där denne självständigt sköter sin matlagning etc. Kommuner bör också kunna med uppdaterade och tillåtande detaljplaner väsentligt förbättra möjligheterna till utveckling av fastigheter så att bostadsbeståndet kan användas bättre för andrahandsuthyrning. Ett föredömligt exempel är kommun som aktivt gått ut och efterlyst villaägare med möjlighet att hyra ut delar av sin fastighet. När en kommun är tydlig med sin intention och tillåtande med att ge tillstånd till avstyckning av en fastighet, främjas förutsättningarna för ”hem-bo”. Familjens betydelse för upplevelsen av gemenskap, trygghet och stabilitet i en ständigt föränderlig omvärld kan inte nog betonas. Ur ett integrationsperspektiv är familjen med andra ord helt central. Det är utgångspunkt att familjer ska kunna återförenas. Det är bättre att de människor som kommit till fokuserar på att så fort som möjligt etablera sig på arbetsmarknaden och i samhället, istället för att oroa sig för sina anhöriga. föreslår att tillfälliga uppehållstillstånd ska vara huvudregel för den som har asylskäl och att rätten till familjeåterförening ska gälla. Vi anslår för att rätten till familjeåterförening ska gälla dem som har tillfälliga uppehållstillstånd. Kvinnor som kränks eller riskerar att kränkas – tvåårsregeln Den person som söker uppehållstillstånd för att få leva med en person i kan beviljas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som gäller – den så kallade ”tvåårsregeln”. Om förhållandet upphör innan utgången av ska personen ifråga återvända till sitt hemland. Regeln kom till för att förhindra skenäktenskap. Det har dessvärre visat sig att kvinnor som misshandlas av sin partner försatts i en tvångssituation. De har helt enkelt haft att välja mellan att fortsätta utstå psykisk eller fysisk misshandel eller att bli utvisade från . Därför ändrades lagen och kan den person som utsatts för våld eller annan allvarlig kränkning under förhållandet, och av det skälet lämnat detsamma, beviljas fortsatt uppehållstillstånd även om förhållandet upphört innan förflutit. Lagändringen förefaller dock inte ha inneburit att situationen förbättrats i avsedd omfattning. Kvinnor som borde ha fått stanna har inte fått göra det. En orsak till detta är att även om kvinnan brutit upp från förhållandet på grund av exempelvis misshandel, krävs att sammanboendet inte varit helt kortvarigt och att förhållandet från början var seriöst. Om man finner att förhållandet varit oseriöst eller kortvarigt, bedöms orsaken till uppbrottet som relativt oväsentligt. I betänkandet Kvinnor och barn i rättens gränsland (SOU 2012:45) påpekar regeringens utredare att tusentals kvinnor söker hjälp efter att ha utsatts för våld av sina män. Utredningen menar att kunskapen hos kvinnorna är bristfällig och att informationen borde bli bättre. Det finns tyvärr exempel på män som systematiskt utnyttjar utländska kvinnor genom att inleda ett förhållande med dem och antingen överge dem eller på annat sätt göra så att de tvingas lämna förhållandet. Dessa män är väl medvetna om att kvinnorna kommer att utvisas om förhållandet upphör innan har gått. För att kunna utreda om det finns skäl att misstänka att referenspersonen kan komma att förgripa sig på sökanden , eller för att fastställa att han tidigare förgripit sig på sambo eller maka, bör en kontroll göras genom registerutdrag. Vi menar att utdrag från brottsregistret avseende brott mot liv och hälsa 3 kap., brott mot frihet och frid 4 kap., frid och sexualbrott 6 kap., ska hämtas in för samtliga referenspersoner. Även meddelande om besöksförbud ska hämtas in. menar att det även bör göras en kontroll utifrån folkbokföringsregistret samt register om tidigare anknytningsförfrågningar. Det kan ge en bild av om någon tidigare ansökt om uppehållstillstånd på grund av anknytning till personen ifråga. På så sätt kan ingen sätta i system att inleda ett förhållande och sedan överge personen i fråga innan tvåårsperiodens utgång. I de fall det framkommer att referenspersonen tidigare dömts för brott mot kap. 3, 4 eller 6 i bör sökanden alltid informeras om detta muntligen. De svenska ambassader som hanterar ansökningsprocessen bör även få i uppdrag att ge sökande en mer fullödig information om vilka rättigheter de har och vilket skydd som kan ges. En sådan information bör inkludera reglerna kring tvåårsgränsen. Den som utsätts för misshandel och kränkningar ska inte vara utlämnad till den som begår brottet. Den situation som alltjämt råder innebär att det kan uppfattas som att ”lite stryk ska man tåla”. Det är helt oacceptabelt. Ytterligare steg behöver vidtas för att kvinnorna som blir misshandlade inom tvåårsperioden inte ska försättas i en tvångssituation. Arbetskraftinvandring och fri rörlighet behöver fler företag som startar, växer och anställer. Det ställer krav på ett konkurrenskraftigt näringsklimat med god tillgång till kvalificerad arbetskraft. Vi kommer behöva alla företag och arbetstillfällen som finns för att klara välfärden och utmaningen med och åldrande befolkning. Arbetskraftsinvandring bidrar till att ett land utvecklas och till en växande ekonomi. Det är också ett sätt för att skapa fler lagliga vägar in i EU. Om fler länder ökade möjligheterna för arbetskraftsinvandring skulle fler människor som söker sig från utsatthet och fattigdom, men som inte har asylskäl, ges förutsättningar att kunna arbeta och försörja sig i ett annat land som man bidrar till en växande ekonomi. Vi vill se fler vägar in till för den som vill komma hit och arbeta. Det gäller inte minst i yrken där det råder brist på arbetskraft i . Studenter som studerat i bör ges möjlighet att stanna för att söka arbete eller starta företag här. Ett problem är långa väntetider för att få sin ansökan om arbetstillstånd prövad. Vi vill korta handläggningstiderna för arbetstillstånd och utöka möjligheterna till digital hantering. Vi vill även införa en 30-dagarsgaranti hos vid komplett ansökan. Om man gör en ansökan om arbetstillstånd, som inte kräver kompletteringar, ska det inte dröja längre än innan arbetstillståndet är utfärdat. Det ska vara lätt att jobba och göra rätt för sig i . Då krävs att inte stelbenta regler eller onödig byråkrati sätter hinder i vägen. I stället måste en helhetsbedömning göras. Det är till exempel orimligt att en arbetskraftsinvandrare utvisas enbart på den grunden att han eller hon har fått sin anställning via en rekryteringskanal som tillhör några av de vanligaste och mest utbredda som används , vilket det finns exempel på. På samma sätt är det orimligt när enskilda misstag av den enskilde, arbetsgivare eller myndighet som innebär att alla delar i kriterierna inte uppfyllts till punkt och pricka blir utvisad på grund av detta. Här måste regler och/eller regeltillämpning förändras så att en helhetsbedömning görs. Arbetskraftsinvandring bidrar till bättre kompetensförsörjning och ökade möjligheter för företag att växa och anställa. förekommer dåliga villkor, falska anställningar och handel med anställningsavtal. Vi anser att alla former av missbruk av regelverket om arbetskraftsinvandring måste motverkas. Vi föreslår två nya insatser för att motverka missbruk av arbetstillstånd. För det första vill vi att direktåtkomst införs för till vissa uppgifter hos bland annat . Genom direktåtkomst till uppgifter om till exempel antal anställda i verksamheten, omsättning, resultat, inbetalda skatter och avgifter kan kontrollera att regelverken efterlevs på ett mer effektivt sätt. Här finns utredningsförslag klara . Regeringen måste till lägga fram ny lagstiftning. Vi vill även se ett särskilt regeringsuppdrag till som syftar till ett förstärkt arbete mot missbruk av reglerna för arbetskraftsinvandring utifrån gällande regelverk. Dublinförordningen tillkom i syfte att fördela ansvaret för asylsökanden mellan EU-länderna. I denna förordning fastslås att asyl ska sökas i ”första asylland”, det vill säga det land i unionen som flyktingen eller migranten först anlände till. Denna ordning har sina fördelar och sina nackdelar. Den medför exempelvis en tydlighet i frågan var en person ska söka asyl och den gör att ingen riskerar att hamna utanför systemet i ett läge när ingen medlemsstat vill ta hand om en persons asylansökan. tar den bort möjligheten att söka asyl i flera länder . Dublinförordningen är i grunden bra, men visade sig ha uppenbara brister i ett läge när ett mycket stort antal flyktingar och migranter sökte sig till . Viljan att ta emot asylsökande och att pröva deras ansökningar har uppenbart minskat. Framförallt gäller det länderna i södra vid EU:s yttre gräns, dit många flyktingar och migranter av naturliga skäl först anländer, men även flera länder i . släpptes i praktiken ett stort antal flyktingar och migranter igenom dessa länder utan att vare sig asylansökningar registrerades eller personuppgifterna dokumenterades. Många flyktingar och migranter tog då möjligheten att röra sig vidare genom upp mot exempelvis och . Alla länder i EU ska enligt internationella konventioner ta ansvar för de flyktingar och migranter som kommer till . Ändå är det i huvudsak , och som tagit emot asylsökande. Det står helt klart att Dublinförordningen behöver ses över i sin helhet. ser det som mest rimligt att personer som vill söka asyl i EU gör det vid unionens yttre gräns och att de asylsökande därefter fördelas mellan EU:s medlemsstater baserat på en specifik fördelningsnyckel. Hänsyn bör i denna framför allt tas till befolkningsstorlek, ekonomisk styrka och tidigare ansvarstagande på asylområdet. Den asylsökande bör vara knuten till det tilldelade landet och därmed, i normalfallet, inte ha möjlighet att själv bestämma asylland. I särskilda fall bör dock hänsyn kunna tas till exempelvis personlig anknytning till en viss medlemsstat eller om den asylsökande besitter specifika språkkunskaper. bör gentemot EU och övriga medlemsstater driva linjen om en reformerad Dublinförordning i enlighet med dessa principer. Kvotflyktingsystemet är en av få lagliga vägar in till . tar emot ungefär 1 900 kvotflyktingar , men i och med migrationsöverenskommelsen kommer att successivt öka antalet kvotflyktingar upp till 5 000 personer . målsättning är att ska verka för ett ökat ansvarstagande också från EU i denna fråga. Alla medlemsstater ska ta emot kvotflyktingar och fler kvotflyktingar totalt sett ska tas emot i EU. Därför behövs en uppgörelse om ett kvotfördelningssystem i . går det inte att söka asyl i EU på distans från utlandet. Man kan inte heller få visum till ett EU-land för att söka asyl. Många människor på flykt ser sig därför hänvisade till illegala och hänsynslösa flyktingsmugglare. anser att gemensamma steg bör tas från EU:s länder att i samarbete med UNHCR öppna möjligheten att söka nödvisum före inresa till EU. Detta är också en fråga som finns med i migrationsöverenskommelsen. En utredning är tillsatt som ska se över frågan om nödvisum. Hjälporganisationerna ska få ökat stöd Vi behöver ta tillvara de enskilda krafter och organisationer som vill och kan hjälpa. Gåvor till frivilligorganisationer strömmar in och är ett tydligt exempel på att enskilda vill hjälpa till i flyktingmottagandet. Här behöver kommunerna jobba tillsammans med både enskilda och det civila samhället. Ofta är det organisationer som Röda Korset, eller som finns på plats i de mest drabbade områdena. Det civila samhället är oersättligt och förtjänar samhällets erkännande och stöd. I rådande läge är det därför obegripligt att regeringen valt att höja skatten på gåvor till ideella ändamål. vill återinföra och utveckla avdragsrätten för gåvor till ideella organisationer. Även och andra hjälporgan behöver mer resurser för att kunna intensifiera sina insatser. Biståndspolitiken bör beakta detta. Medborgarskapet är inte vad som helst, det innebär rättigheter och skyldigheter. Det är varje persons skyldighet att ta ansvar för samhället genom att bidra för att främja det gemensamma bästa. Att följa lagarna är en annan medborgerlig skyldighet. En av många rättigheter som följer av medborgarskapet är att ha inflytande över det politiska livet och de lagar man lyder under. Denna rättighet speglas i skyldigheten att ta ansvar för samhällets styrning genom att delta i demokratiska val. Invandrare förväntas att från dag ett vara goda samhällsmedborgare genom att uppfylla medborgarens skyldigheter. De ska i största möjliga mål bidra till det gemensamma via skatten, följa de lagar som stiftats och ta egna initiativ för att bli en del av samhället. Medborgarskapet har både en reell som en symbolisk betydelse. Genom medborgarskapet erhålls som sagt rösträtt i riksdagsval men även rätten att kunna söka vissa typer av tjänster inom polis, domstol och militär, den ovillkorliga rätten att vistas i landet samt konsulär hjälp vid problem i utlandet. Den mer symboliska betydelsen är att medborgaren genom medborgarskapet blir en del av något gemensamt, med skyldigheter och rättigheter gentemot andra. Genom medborgarskapet stärks känslan av delaktighet, samhörighet och identitet. Enligt en undersökning genomförd av SCB tycker av de svenskfödda att det svenska medborgarskapet är väldigt viktigt. De flesta födda i , och värderar också det svenska medborgarskapet på samma nivå som svenskfödda. Bland nordamerikaner och européer är siffrorna lägre.