mot · H402921 · 2016-10-03 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör överväga att göra en översyn av apoteksmarknaden och tillkännager detta för regeringen. 2009 avvecklades det statliga apoteksmonopolet. Den dåvarande regeringen motiverade denna förändring med att det skulle öka tillgängligheten på läkemedel och sänka läkemedelskostnaderna. var detta givetvis en djupt ideologisk fråga. En central skiljelinje mellan höger och vänster ligger i synen på enskilt kontra gemensamt ägande. Detta förklarar också högerregeringens agerande. Ökade öppettider och bättre tillgänglighet torde inte vara omöjligt att åstadkomma även utan utförsäljning av gemensam egendom – en slutsats som både rapporten den rätte komma in – hur har tillgängligheten påverkats av apoteksomregleringen, vårdvalet samt vårdgarantin och Kömiljarden? (Myndigheten för vårdanalys, 2014) och Statskontorets slutrapport omreglerad apoteksmarknad (2013) stödjer. Studeras resultatet av utförsäljningen går det konstatera att antalet apotek ökat och att öppettiderna förbättrats. har inte kundernas närhet till apotek förbättrats i motsvarande omfattning, vilket beror på att nya apotek framförallt öppnat i tätorter där tillgängligheten redan innan utförsäljningen får betecknas som god. Endast ett av tio nya apotek har, enligt Myndigheten för vårdanalys, öppnats i en ort där det inte fanns ett apotek, och andelen människor som når sitt närmast apotek på är i det närmast oförändrad. Denna bild bekräftas också Sveriges apoteksförenings Branschrapport . För att öka tillgängligheten till apotek även på landsbygden behövs det ses över vilka incitament som gör att vinstdrivande företag är intresserade av att öppna nya apotek på orter där det förväntade kundunderlaget är lägre. En möjlig väg skulle kunna vara att utreda om det är möjligt att förändra handelsmarginalerna för läkemedel på ett sätt att det gynnar glesbygden som det inte bidrar till en överetablering i tätorterna. En annan effekt av utförsäljningen av apotek har blivit att fler kunder inte får ut sin medicin vid första besöket på grund av att inte har den i lager. Enligt Myndigheten för vårdanalys upplever hälften som besökt att det föreskrivna läkemedlet inte funnits i lagret vid första besöket, och Statskontoret konstaterar att den bibehållna tillgängligheten till läkemedel har uppfyllts i låg grad sedan utförsäljningen. Särskilt drabbade har de varit som fått recept på ett dyrt eller ovanligt läkemedel. I och med privatiseringen är det heller inte möjligt att, till skillnad från tidigare, ha tillgång till alla apotekskedjors lagersaldon, något som också det försvårar för människor i behov av läkemedel. Denna utveckling är givetvis allvarlig, och särskilt slår den mot landsbygden där invånarna måste transportera sig en längre sträcka för att besöka . Som politiker finns det en skyldighet att agera där det är tydligt att marknadskrafterna inte fungerar. Detta är ett tydligt exempel. Med anledning av detta behöver det därför övervägas behovet av en minsta garanterad servicenivå när det gäller lagerhållningen av mediciner. är inte vilken handel som helst, även om flera tenderar att mer och mer gå över till diversehandel. Det måste vara tryggt för konsumenterna att veta att personalen har god kunskap om de varor som säljs. Även receptfria läkemedel kan få stora konsekvenser om de inte tas på rätt sätt. Därför är det av stor vikt att den personal som arbetar på har utbildning för uppgiften. Detta bör inte bara gälla de receptbelagda läkemedlen. Regeringen bör därför se över möjligheterna till att initiera en uppföljning av bemanning, antal och utbildning, på de apotek som fått förtroendet att sälja läkemedelsprodukter till allmänheten. Vid behov bör regeringen även se över kraven på vilken bemanning som krävs för att få driva apotek. Utifrån detta går det konstatera att privatiseringen av apoteken har medfört ett antal bieffekter. Därför behöver regeringen göra en översyn av apoteksmarknaden och se över hur dessa oönskade effekter kan stävjas. i (S)