kam-ar · H4C120160922ar · 2016-09-22 15:15:00 — Då har vi också haft möjlighet att fundera igenom hur vi ska se på det. Men måste först ge besked om vilket förhållande de vill ha. Det kommer inte att bli någon modell som redan finns, utan de vill ha sin egen modell. Det måste vi avvakta. Tack för kommentarerna kring mina frågeställningar! Följdfrågan blir om statsministern redan nu har initierat några ekonomiska diskussioner i anledning av det förmodade brittiska utträdet ur Europeiska unionen. Det är att betänka att vi har en budget som just nu verkar i . Men den är inte oändlig, utan en ny budget ska tas fram. Den budgeten är förmodligen exklusive . Jag vet av erfarenhet att diskussionerna börjar . Jag vill gärna att en svensk inställning kungörs på det området. Vår inställning är budgetrestriktivitet och återhållsamhet med offentliga medel. Det är helt korrekt. Det dröjer ett tag innan nästa långtidsbudget ska träda i kraft. Men visst är den diskussionen redan igång med det faktum att vi utgår från att kommer att fullfölja det här. Då är vår hållning: Är det färre medlemmar kommer det mindre pengar in, och kommer det mindre pengar in måste det också komma mindre pengar ut i kostnader. Det är vår hållning, helt enkelt. Någon annan hållning går inte att ha. Man kan inte fortsätta med samma kostnader om det blir mindre inkomster. Man får rätta mun efter matsäcken, helt enkelt. Det är det enkla budskapet. Tack, statsministern, för redogörelsen från toppmötet! Vi bevittnar en sorts sammanbrott för asylrätten i . Det tydligaste exemplet på det är det i min mening skandalösa avtalet med . Vi betalar för att vara vår gränsvakt, trots att landet inte ger ett tillräckligt skydd åt människor på flykt. Vi ser också en sorts kapplöpning i EU mot botten i asylrätten. Ett inslag i den kapplöpningen är att EU-länder nu öppet säger att de inte följer den lagstiftning eller de överenskommelser som finns på området ens inom Europeiska unionen. är det tydligaste exemplet. Man bryter säkerligen mot EU:s lagstiftning på flera sätt när det gäller asylområdet, men mest uppenbart är att man struntar i . Och man har tänkt sätta hela den avtalade omfördelningen av flyktingar åt sidan och folkomrösta om att så att säga bryta mot ingångna avtal. Frågan är då hur reagerar eller om alls reagerar. Vi betalar nästan mest i EU per capita, och ungrarna får mest i EU per capita. Är det rimligt när struntar i de överenskommelser man har gjort? Är det inte dags att sätta hårt mot hårt? Då undrar jag om statsministern kan tänka sig något av följande sätt att göra det. Tycker statsministern att man ska försöka dra inför domstolen om de inte följer sina åtaganden? Är det ståndpunkt? Är det rimligt? Tycker statsministern att man bör försöka hålla inne regionalstödet till om landet inte uppfyller sina förpliktelser? De får ju en väldig frikostig del av EU:s olika stödfunktioner. Och är det inte rimligt att koppla den svenska medlemsavgiften till att länder faktiskt följer sina förpliktelser? Om inte annat kan den kopplingen göras i den omförhandling av budgeten som kommer på grund av att britterna lämnar EU. Om man inte är beredd att göra något av detta accepterar man bara en sorts sönderfall. Allra mest allvarligt är det för de människor som behöver skydd och asyl. Vi har sagt till direkt, och i andra sammanhang, att det inte finns någon organisation där man bara kan ta det som är lätt och behändigt. Man får faktiskt också ge sig på det som är lite svårare och ta ett gemensamt ansvar även i dessa frågor. Det måste också göra tillsammans med andra länder. Som jag sa tidigare till finns det just nu inget regelverk för att dra in regionalstödet. Precis som här i tycker jag att det är viktigt att man håller sig till det befintliga regelverket. Däremot är det en legitim diskussion att fundera på hur ett sådant system skulle kunna se ut. Vad skulle kunna bli påföljden? Vi tycker att kommissionen utifrån dagens regelverk borde göra mer och följa upp mer om det är så att fattade beslut inte följs. Man ska hålla sig till det regelverk som finns och som vi är överens om. Det är ingen tvekan om att detta är en oerhört svår fråga. Men om EU ska klara sig måste vi följa fattade beslut. Med anledning av det får vi fortsätta att diskutera vilken påföljden ska bli om man inte följer fattade beslut. Kommissionen har i uppgift att följa att fattade beslut faktiskt respekteras och vidta åtgärder utifrån de regler som finns här och . Jag har en fråga på ett annat område. Jag tycker att regeringens bild av debatten om CETA och TTIP är oerhört förenklad. Kritiken har ju aldrig gällt frihandel! Den har aldrig gällt tullar! Vi har inte hört en enda röst i debatten som inte är för att sänka tullar. Kritiken gäller framför allt att ge storföretagen rätten att stämma oss som nation om vi inför regler för bättre miljö, konsumentskydd och hälsa. Exempelvis är den kanadensiska fackföreningsrörelsen emot CETA. Därför att de ser dessa problem. tyska kollega är emot TTIP därför att hon ser dessa problem. Jag tycker att det är oärligt att inte diskutera det som debatten faktiskt gäller: om vi ska ge storföretagen rätt att stämma oss om vi lagstiftar som vi vill i vårt eget land. Därför skulle jag vilja uppmana statsministern att ta debatten om investeringsskyddet, eftersom det är vad debatten om CETA och TTIP faktiskt gäller. Vår linje är klar. Man ska ha respekt för demokratiskt fattade beslut. Detta ska gälla skydd för löntagare, människors och djurs hälsa och så vidare. Det är det som gäller. Den diskussion som har gällt CETA har inneburit att avtalet gjordes om under förhandlingarna med anledning av precis detta. De synpunkter som framfördes från tillgodosågs av . Då fanns helt plötsligt ett färdigt avtal som vi är överens om. Det är påskrivet och klart, och alla förstår att det inte blir någon vidare förhandling om detta. Om vi inte ens kan klara av ett sådant avtal är vi illa ute. Vi ska komma ihåg att vi lever i en global ekonomi. Om inte EU skriver dessa avtal kommer någon annan att skriva avtal, ligga före oss och sätta en annan standard som kommer att vara betydligt sämre. Detta är jag helt övertygad om. Världen rör sig . Om vi inte kan skriva den här typen av avtal i EU kommer vi att ha stora problem att leverera välstånd till våra medborgare, så för mig är det oerhört viktigt att vi klarar av detta. Tack till statsministern för redogörelsen från detta första möte, där man eventuellt är tvungen att säga 27 medlemsstater i stället för 28. För en liberal som hade velat höra dig säga 29, 30 och 31 i stället känns det hårt. Därför är det skönt att höra att detta möte skulle vara ett startskott - början på en process, som statsministern säger. Man blir dock lite luttrad . Min fråga blir därför hur detta startskott skiljer sig från alla övriga europeiska råd, där vi har sagt att kniven ligger mot strupen och att det är upp till bevis som gäller. I kris kan något nytt födas, och det är möjligt att vi nu har kommit så långt att vi har nått den krisinsikten. Statsministern säger att man är överens om att presentera nya riktlinjer för vår gemensamma framtid i EU, men att det är ett svårt läge och att han vill ha en pragmatisk hållning. Då blir jag lite orolig. Visserligen tycker jag väldigt mycket om pragmatism, men man måste ha fokus på vad man verkligen vill. Jag skulle vilja fråga statsministern hur bilden av EU ser ut bakom den pragmatiska hållningen och bekymrade minen. Vad vill statsministern få ut av denna startprocess? Hur skulle presentationen se ut om statsministern fick bestämma hur EU ska se ut, och vad är egentligen möjligt att nå fram till? Jag tackar för möjligheten att få bestämma i EU - då gör jag det! Som sagt tror jag att det är oerhört viktigt att EU kan leverera ett mervärde. Det är alltid så i sådana här sammanhang. Vad är mervärdet med EU? Ett mervärde för mig är att vi kan ha en fungerande inre marknad, för detta innebär att vi får en volym som gör att vi kan konkurrera med andra stora spelare som , och . Detta kräver att vi fullföljer den inre marknaden som vi har tänkt, inte minst den digitala inre marknaden. Då får vi rätt förutsättningar - själva grundförutsättningarna om vi ska kunna konkurrera. I det ligger utbildningssatsningar och annat. En annan sak är att människor ska komma i arbete. Där kan vi göra stora gemensamma investeringar och se till att inte minst ungdomar kommer i arbete. Man måste kunna se att det finns en framtid och att man kommer att få ett arbete och kunna försörja sig. Detta är helt avgörande. En tredje punkt är säkerhetsfrågor. Vi kan samarbeta för att motverka terrorism samt för att förbättra den militära och civila krisberedskapen. Där finns ett tydligt mervärde med samarbete för att öka medborgarnas säkerhet. Ett annat område är miljö- och klimatfrågor, där vi ska driva på för att se till att leva upp till . Jag har själv nämnt den sociala dimensionen, som inte ska innebära någon ny överstatlighet - det är i mångt och mycket nationella beslut som avgör hur vi klarar den delen - men som innebär att vi har en gemensam ambition att förstärka medborgarnas sociala trygghet. Den typen av frågor - som går att kommunicera till medborgarna och som kan upplevas som ett mervärde - tror jag är avgörande. Jag kan hålla med om funderingar kring huruvida ytterligare ett startskott faktiskt kommer att leda till något den här gången, men jag bedömer ändå att det finns en djupare insikt om problematiken. En stärkt inre marknad, gemensamt bekämpande av klimathot och samarbete i säkerhetsfrågor är väl något vi alla kan ställa oss bakom, så det var inget större brandtal från statsministern. Jag skulle vilja uppehålla mig vid säkerhetsfrågorna. Inför statsministerns resa lyfte vi fram frågan om . Den ska visserligen tas upp senare men borde ändå vara en viktig punkt under avsnittet säkerhetsfrågor, även under det informella möte som hölls tidigare. Jag skulle vilja fråga statsministern hur diskussionen gick om till exempel Nord Stream 2, som vi diskuterade. Ställde sig statsministern - och avser han att ställa sig - aktivt bakom de tio EU-länder som skrev till kommissionen och lyfte upp farhågor och var väldigt kritiska till Nord Stream? Kom diskussionen om Nord Stream alls upp, och hur fördes den i så fall? Nej, diskussionen om Nord Stream kom inte upp. Det pågår dock en process där kommissionen håller på att undersöka frågan utifrån bland annat energiunionens målsättningar och policyer, men även ur exempelvis ett säkerhetsperspektiv och ett Rysslandsperspektiv. Den diskussionen fördes alltså inte i , utan där gällde det snarare helhetsbilden och vilka ämnesområden i stort som vi behöver fokusera på, vilka jag har nämnt. Därutöver fördes inga specifika diskussioner om den typen av frågor. Tack, statsministern, för inledningen! Rådets ordförande framförde en mycket bra kommentar efter mötet. Han ansåg att det är ett faktum att miljontals européer känner sig osäkra. Människor är oroade över vad de upplever som bristande kontroll. De känner rädsla för migration och terrorism samt sist men inte minst oro för sin ekonomiska och sociala framtid. Det här är en mörk bild. Vad kan vi göra mer i samband med att gränser stängs och invandringen regleras för att hjälpa de människor som står långt från och väntar på hjälp? Migrationen handlar också om lagliga vägar in. Vi pratar om nödvisum. Driver statsministern också frågan om arbetskraftsinvandring? Det är något som finns i för att öka möjligheterna för migranter att på ett tryggt sätt ta sig till . Människor är oroade. Det är en alldeles riktig bild. Det är lika bra att se verkligheten så som den är. Då kan den mötas, och man kan ta tag i sådant som det behöver tas tag i. Det finns flera möjligheter att hjälpa människor. Därför är jag glad för den konferens som hölls i . har tagit ledningen för att få fler länder att bistå länder i konflikt och närområdena, så att fler barn kan gå till skolan, vuxna kan arbeta och antalet kvotflyktingar kan fördubblas, det vill säga fler kan resa säkert. Det pågår en diskussion om arbetskraftsinvandring och de så kallade blåkorten. Diskussionerna avser mest högkvalificerad arbetskraft. Vi vet ännu inte resultatet av diskussionerna. Jag fick egentligen inget tydligt svar. Blåkortet är ju för kvalificerad arbetskraft, men min fråga handlade om huruvida statsministern var villig att driva frågan om arbetskraftsinvandring enligt den svenska modellen. Vi kan tycka att om det finns en svensk modell ska den drivas i övriga . Min andra fråga gäller . Det finns ett Turkietavtal. Det avtalet stipulerar att ska ge fler arbetstillstånd till syrier samt skolgång och hälsovård. UNHCR ska vara med och välja ut de personer som ska komma till de olika medlemsländerna i utbytet av flyktingar. På vilket sätt avser statsministern att driva på när det gäller uppföljning av ? Jag har inte hört att har diskuterats och inte heller resultatet av de miljarder som har skickats till . Hur ser statsministern på detta? Anledningen till att vi inte föreslår saker i fråga om arbetskraften är just att blåkortsdiskussionen pågår. Det är den diskussionen som pågår , och då är det inte så mycket bevänt med att föreslå ytterligare saker. Nej, vi har inte drivit den frågan ytterligare. får blåkorten utredas för att vi ska se hur de kan fungera. Stödet till handlar framför allt om stödet till flyktingarna i . Det är flyktingarna som ska ha hjälp med skolgång, möjligheter till arbete, socialt skydd och så vidare. De projekten får redovisas. Man häller inte bara in en summa pengar i ett land för att sedan se hur det går. Pengarna får sökas för specifika projekt, till exempel att bygga en skola. Om det anses att en skola ska få stöd ska det sedan ske en redovisning tillbaka. Ett sådant arbete har precis påbörjats. Jag kan just nu inte säga hur mycket pengar som har använts, men de ska redovisas projekt för projekt. Statsministern återkommer ofta till formuleringen att han vill se ett mer socialt , det vill säga ge en social dimension till EU-politiken. När statsministern får kritik för det, eftersom det skulle innebära mer överstatlighet, är han snabb med att säga att det inte handlar om några fördragsförändringar utan om en gemensam social ambition. Det spelar egentligen inte så stor roll om denna politik genomförs med hjälp av eller utan fördragsförändringar. I grund och botten handlar inriktningen om att statsministern vill att saker som vi beslutar om i ska beslutas i . Jag hör till den grupp i - vilket även statsministern gör - som tycker att EU-samarbetet är viktigt. Det är viktigt att det finns ett fungerande EU-samarbete för att möta framtidens gemensamma utmaningar. Det största hotet mot EU:s framtid är att det växer en känsla av att EU har tagit på sig för mycket beslutanderätt, att makt som borde finnas hos de nationella parlamenten har tagits bort därifrån. Det var grundorsaken till brexit. Det är i grunden kritiken i de länder där vi ser växande EU-skepsis, till exempel , och - en känsla av att för mycket makt flyttas till en anonym institution som ligger långt bort. Detta är en allvarlig utveckling. Ser statsministern problemet? Jag ser ett tydligt problem, nämligen att människor känner en stor osäkerhet inför en global ekonomi. Långt ifrån alla känner sig som vinnare. Vi tror i grunden på den globala ekonomins förtjänster, men de kommer inte alla till del. Det är många som känner osäkerhet. Det är viktigt att vi funderar över hur den sociala dimensionen i EU kan stärkas. Det spelar ingen roll hur jag säger detta eftersom ändå hävdar att det är så, men det här kommer inte att innebära en maktförskjutning till . Jag rekommenderar till läsning av utkastet till social pelare. Där syns tydligt vad det handlar om. Det finns ett utkast att läsa. Tanken är att vi utifrån ländernas egna förutsättningar, miljöer och traditioner ska utveckla den sociala dimensionen precis som vi själva vill. Det innebär att besluten fattas här i svensk riksdag, inte någon annanstans. Att det finns dimensioner med är själva poängen. Människor måste se att det finns ett sådant tänk. EU är inte bara ett forum för marknaden, kapitalets fria rörlighet och människors fria rörlighet, utan EU innehåller även en social dimension. Vi borde vara överens om att det är nog så viktigt att veta att det är människorna, löntagarna, som drar ihop välståndet. Det är de som jobbar ihop välståndet. Vi har fördelen av att förfoga över och fördela resurserna. Men om inte människorna hade jobbat ihop dem hade det inte blivit några resurser. Det hade också blivit en mycket liten budget att besluta om här i kammaren. Att fundera över hur de människorna ska känna lite mer social trygghet är högst befogat, men det ska inte innebära ytterligare maktförskjutningar. Det finns en mycket bred samsyn om att det är viktigt att parera globaliseringens effekter och skapa en social trygghet så att stora grupper inte känner att de kommer på efterkälken eller upplever att samhället inte ser deras problem och därför söker sig till extrema politiska rörelser. På den punkten är statsministern och jag helt överens. Men varför ska sådana frågor beröras i EU? Varför kan vi inte lösa de frågorna nationellt? Statsministern säger att det sociala protokollet och den sociala dimensionen inte betyder någonting. Men då har de ingen relevans. Varför pratar då statsministern om något som inte har någon betydelse? Faktum är att det inte är så. Det finns långtgående krav på harmonisering av social- och välfärdspolitik. Det är ett problem. Jag är inte så säker på att det finns en bred samsyn. Jag hör rätt ofta att man nog vill och behöver göra både det ena och det andra men att man inte ska göra någonting. Jag är alltså inte säker på att samsynen är så bred. Om man vill något på riktigt kan man åtminstone anstränga sig, läsa vad som föreslås, vara med i diskussioner och säga: Om det här ska fungera vill vi ha den här ordningen och inriktningen. Man kan inte bara säga att det inte betyder något. Jag har inte sagt att det inte betyder något. Det betyder något därför att vi har en ambition att stärka den sociala dimensionen i - det är oerhört viktigt för människor att känna att den finns med. När det gäller hur detta ska göras ska vi göra det på svenskt sätt i , på tyskt sätt i och så vidare. Det är en kombination av ett nationellt beslutande och en gemensam ambition i EU att stärka den sociala dimensionen. Jag tackar statsministern för redogörelsen. När det gäller det ekonomiska samarbetet har kommissionen indikerat att man nu vill luckra upp de regler som gäller för medlemsstaterna. Det är en ganska farlig väg om man vill att ska undvika att behöva betala för länder som inte kan hushålla med sina egna resurser, allra helst som en av få allierade i att hålla EU:s budget begränsad - - nu ska lämna unionen. som detta sker går Juncker ut och säger att han vill ha en EU-finansminister. Jag uppfattade inte riktigt svaret på frågan från . Kan statsministern tänka sig en europeisk finansminister, eller är det ett blankt nej? Återigen: Vad gäller kommissionens syn på flexibilitet är vi tydliga med att man måste hålla ordning och reda i de finanser som man har att sköta. Det gäller på EU-nivå, och det gäller på nationell nivå. Där har vi ingen annan uppfattning, och det står vi upp för. Vad gäller en finansminister pågår ett arbete inom ramen för eurosamarbetet och synen på hur man vill förstärka det. Det har pågått , och de fem har föreslagit en väg framåt. För egen del tror jag inte att tiden är mogen för att ta några stora kliv i den riktningen , men vi kan inte styra över hur man vill utveckla eurosamarbetet. Jag tror inte på tanken. Vi är inte med i euron över huvud taget, och ska inte EU ha någon finansminister. Hur väljer att utveckla sitt samarbete är upp till dem. Min bedömning är att det inte är tid för några sådana stora övningar , och jag hörde inte någon sådan önskan i Bratislavadiskussionen. Jag tackar statsministern för svaret. Man kan fundera på hur man säkerställer inflytandet över en sådan minister för icke-euroländer. Det är min följdfråga. En diskussion som har pågått ett tag är hur vi både respekterar det faktum att i vissa avseenden vill gå vidare i sitt samarbete och säkerställer att den typen av förstärkningar inte påverkar hela EU negativt. Man får ta detta fråga för fråga, men min bedömning är återigen att inte driver på för att man ska ha en gemensam finansminister. När det gäller den karta som presenterades får vi se hur långt och hur snabbt man kan ta den vidare, men det är inte min bedömning att man önskar detta . Återrapporteringfrån Europeiska rådets möte Min fråga avser också EU:s migrationsuppgörelse med . Den innefattar en del betänkliga åtgärder men också en del positiva, som jag har en fråga om. diskuterade vi åtgärdspunkt 2 i överenskommelsen, som handlade om att irreguljär migration från via skulle innebära ett återsändande men att vi efter en sådan åtgärd skulle vidarebosätta en syrier från . Detta ansåg hela vara ett positivt inslag för att få bort den förödande smuggelverksamheten men också en möjlighet för att få till stånd en laglig väg till EU. Kom detta upp på det informella mötet, och uppfattar statsministern att denna process är igång över huvud taget? Det kom inte upp specifikt. Som jag sa var mötet i mer övergripande och rörde vilka områden vi ska fokusera på, och vi kom inte in på det i detalj. Men det är klart att samarbetet med kom in ibland, för det är en viktig del av hela situationen. Det nämndes till och från. Återrapportering från Europeiska rådets möte Det är bara att konstatera att det inte har fungerat så som det var tänkt. Det har påbörjats men inte alls i den omfattning som vi hade hoppats. En fråga som diskuteras med är hur vi ska ta detta vidare så att det faktiskt fungerar. Vi ska se till att ta emot dem som vi har sagt att vi ska ta emot. Det är bara att konstatera att det inte har fungerat tillräckligt bra, men det är bara att ligga på och se till att det fungerar. Överläggningen var härmed avslutad.