kam-ar · H4C120161027ar · 2016-10-27 15:30:00 — Där fastslog vi att vi vill se alla tillgängliga alternativ. Utifrån den diskussion som tidigare fördes om eventuella sanktioner mot ryska aktörer kunde det inte nås någon enighet, men vi fick in i texten att EU måste vara berett att se över alla tillgängliga alternativ. Det är alltså kopplat till Syrienfrågan. Tack, statsministern, för återrapporten! brott mot internationell rätt på , i östra och också i samband med bombningarna av i måste få en påföljd. Det gäller inte bara att brott utreds och att de skyldiga får sina straff utan också att man från EU är fortsatt tydlig med vilka åtgärder som man vill vidta. Sanktionerna ska vara kvar när det gäller , och tillgängliga möjligheter - eller hur statsministern nu uttryckte det - till ytterligare sanktioner eller annat ska prövas i fråga om . Frågan är: Vilka andra alternativ diskuterades vid sidan av sanktioner? Fanns det, som statsministern bedömer det, en majoritet för att vidta andra åtgärder eller kommer man även där att låta den . Det är helt rätt om de ryska brotten. Vid diskussionen om eventuella sanktioner fanns det ingen enighet om att man ska omfatta de ryska aktörer som är kopplade till den här konflikten. Skrivningen blev däremot: Om grymheterna fortsätter överväger EU alla tillgängliga alternativ. Det var viktigt för oss att få med det så att det kommer att finnas kvar på bordet. Det ska finnas en handlingsfrihet, så då måste vi fundera på vilka alternativ det skulle kunna vara. Det kan gälla att se till att de som gör sig skyldiga till brott också ställs till svars och det kan gälla något annat, men det är det som vi behöver fundera på. Framför allt bör vi fundera på någonting som skapar enighet, för det har en speciell betydelse att vi kan fatta eniga beslut. Det förekom alltså inga alternativa diskussioner om sanktioner från dem som inte var beredda att förstärka insatserna från EU visavi ? Inga alternativ fördes fram vid bordet, om jag förstår statsministern rätt. Jag har också en fråga om diskussionerna om migration. Under togs frågan upp om hur man hanterar en folkomröstning som i till exempel och vilka konsekvenser en sådan folkomröstning kan få. beskrivning är korrekt. Vi diskuterade inga detaljer om vilka alternativ som då kan komma i fråga. Det är en sådan sak som utrikesministrarna måste diskutera vidare. Men det var viktigt att ha kvar på bordet att vi måste hantera alla tillgängliga alternativ för att se vad vi kan hitta som det finns enighet om. När det gäller migration diskuterade vi inte folkomröstningen i . Vi har diskuterat den frågan tidigare, och vi har stått upp för att alla måste göra sitt här. Vi diskuterar nu det nya systemet med dem som är tveksamma men pragmatiska, detta för att betona nödvändigheten av att vi hittar en gemensam lösning. Så det koncentrerar vi oss på . Jag vill börja med att fråga statsministern om den så kallade partnerskapsram som EU avser att teckna med, till att börja med, fem . Statsministern sa att syftet är att färre människor ska vara på flykt. Jag är rädd för att det kommer att ske en sammanblandning här med biståndsmedel, att EU kommer att använda biståndspengar helt enkelt för att se till att färre människor flyr från . Det här är precis det som organisationen varnar för. I morse hörde jag också biståndsminister varna för att det finns risk för att EU kommer att använda biståndsmedel som ett påtryckningsmedel för att utvecklingsländer ska se till att människor inte kan fly därifrån. Dessutom ska man underlätta för flyktingar att återvända till sina länder. Då vill jag fråga statsministern: statsministern garantera att bistånd inte kommer att användas inom ramen för partnerskapsramen för att hålla asylsökande borta? Min andra fråga rör avtalet med , , som inte alls är något enkelt handelsavtal. I CETA finns det också ett så kallat investeringsskydd för företag. Det är därför avtalet har blivit så kritiserat. Parlamentet i är antagligen det parlament som mest noggrant har studerat de 1 600 sidor som omfattar. Man är rädd för att och andra länder inom EU kan bli stämda av till exempel kanadensiska gruvbolag därför att man vill lagstifta om att skydda miljön. Kan statsministern garantera att sådana stämningar enligt inte kommer att ske? När det gäller partnerskap med de afrikanska länderna tycker jag ändå att det rimligen måste vara bra om vi kan hjälpa människor på plats i deras eget land så att de inte behöver fly. Om man ökar deras sociala trygghet med utbildning och vad det nu kan vara fråga om är väl det bättre än att de tvingas fly. låter det i debatten som att det viktigaste är att människor ska tvingas fly. Jag kan inte se det så. De som flyr och har asylskäl ska självfallet få sin sak prövad, och de som har asylskäl ska få stanna och få skydd. De som inte har asylskäl måste återvända till sitt land. Det bäste vore naturligtvis om människor inte behövde fly. Jag kan inte garantera exakt hur varenda krona i EU-budgeten används. Jag tycker dock inte, som princip, att de ska användas till påtryckning. Men om man hjälper ett land, förbättrar möjligheterna till studier för barn och ungdomar och förbättrar möjligheterna till arbete, bostad och social trygghet tycker jag att det är bra. Då har vi gjort något gott som gör att människor inte behöver fly. Det är mitt svar. Jag fick även en fråga om CETA och investeringsskydd. Efter att avtalet blev klart skrev och EU en gemensam deklaration i vilken det ytterligare understryks att skyddet inte innebär att de som investerar i ett EU-land ska räkna med att villkoren alltid kommer att vara precis desamma. Politiska beslut kan komma att fattas. Jag tycker att det framgår tydligt, även i den gemensamma deklarationen. Jag kan naturligtvis inte garantera att inga företag kommer att stämma något land. Men avtalet, menar jag, ger inget utrymme för att hävda att det inte går att fatta demokratiska beslut. Det kan man, och det är meningen. Det är viktigt att stå upp för det. När vi talar om avtalen med de afrikanska länderna är det viktigt att hålla isär två saker. Det ena är biståndet. Där handlar det om att bekämpa fattigdomen i dessa länder. Biståndet ska bedrivas på de fattiga ländernas villkor och utifrån deras behov. fick vi höra att och tycker att avtalen med de afrikanska länderna är jättebra, för syftet är att hålla människor borta. säger att vi inte ska hindra någon från att söka asyl i EU. Men, , vad tjänar det till att sluta avtal med länder om människor inte ens har någon möjlighet att fly från sitt land och söka asyl? Flera av dessa länder är rent ut sagt diktatoriska och repressiva stater, till exempel . Att söka asyl är en mänsklig rättighet. Jag tycker att det är viktigt att hålla isär bistånd och flyktingpolitik. Tycker inte statsministern detsamma? Det var just vad jag sa. Jag tycker inte om principen att ha tvång eller hot kopplat till bistånd. Men vi har bistånd och hjälp som gör det möjligt för fler att få ett bättre liv, en social trygghet, någonstans att bo och utbildning, och allt det är bra. Det är viktigt att fortsätta med detta. är som vi vet en stor givare i det internationella samfundet. Det ska vi fortsätta att vara. Jag köper inte riktigt resonemanget att syftet skulle vara att hålla människor borta. Syftet måste rimligen vara att människor ska kunna bo där de vill bo i sina hemländer. Men de som kommer hit och söker asyl ska prövas. Det är, precis som understryker, en mänsklig rättighet. Detta ska vi stå upp för. Det är dock inget självändamål att många ska behöva fly från sina länder, utan det är bra om människor kan leva där de vill. Tack, statsministern, för återrapporten! Jag tänker ansluta till tidigare talare. Frågorna om migration är oerhört viktiga. brukade säga: En spade är en spade. Det är viktigt att vi vet vad regeringen driver i EU. I rådsslutsatserna står det att alla relevanta instrument, inklusive biståndet, ska användas - jag tror till och med att ordet "påtryckningar" används - på ursprungsländerna för att stoppa migrationsflödena. I morse sa vice statsministern i Eko-sändningen att driver frågan att biståndet inte ska villkoras. Detta går i så fall åtminstone i mina öron emot rådsslutsatserna. Hon sa också att står upp för att biståndet bara ska användas vid fattigdomsbekämpning och att det ska vara ett obundet och ovillkorat bistånd. Detta driver alltså i EU. När jag läser den svenska ståndpunkt som regeringen hade med sig till står där ingenting om att regeringen driver detta. Statsministern får gärna rätta mig om jag har fel på denna punkt. Min fråga är därför: Far regeringen med osanning inför om vilka frågor den driver? I den svenska ståndpunkten står det bara att regeringen betonar vikten av ett gemensamt ägarskap och genuint partnerskap med dessa tredjeländer. I anknytning till tidigare frågeställare undrar jag dessutom hur den person som ändå vill söka asyl ska kunna göra det efter att dessa avtal har slutits. Att söka asyl är som jag sa en mänsklig rättighet. Kommer man hit får man söka asyl. Har man asylskäl ska man få stanna, och ska dessa människor ges bästa möjlighet att etablera sig. Om man inte har asylskäl måste man lämna landet. Det är vårt sätt att stå upp för reglerad invandring, och det är en bra ordning tycker jag. Asylrätten och den mänskliga rättigheten finns alltså. I slutsatserna står det en hel del om att man erinrar om vikten av återvändande för irreguljära migranter. Vi ska komma ihåg att vi har att göra med en affärsmodell med fullständigt skrupelfria människosmugglare, vilka vi måste få stopp på. I exempelvis kan vi numera se en skillnad där man har tagit tag i detta på ett bra sätt. Det är alltså inte alla som är flyktingar med asylskäl. En del utnyttjas på ett fruktansvärt sätt, och detta måste vi få stopp på. Då är det viktigt att man tar till de verktyg som finns och som nämns i slutsatserna som nödvändiga påtryckningsmöjligheter. Regeringen står för, vilket jag även har sagt, att man inte ska använda biståndet som ett tvång. Det är till för att skapa bättre möjligheter för människor, och det ska vara i samarbete med det land som vi ger biståndet till. Detta står upp för. Man kan också behöva hitta andra verktyg. Handeln är ett av dessa. Smugglarligor är vi nog alla emot. Det frågan nu gällde var om biståndet faktiskt används villkorat, om säger som det egentligen är och om den uppger rätt information till . Om man kommer hit ska man kunna söka asyl, säger statsministern. Frågan är bara hur man ska kunna komma hit för att söka asyl. Det är något jag fortfarande inte fått svar på. Jag har ytterligare en fråga, och den gäller viseringsfrihet för . Vi ser en oerhört allvarlig utveckling i där mänskliga rättigheter verkligen inte står i fokus. Jag har fått uppgifter om att många oppositionella har blivit fråntagna sina pass. Vad tänker statsministern göra? Tänker han kräva att alla ska få tillbaka sina pass innan EU ingår ett visumliberaliseringsavtal med ? Vad gäller biståndet ger vi självklart rätt information till . Regeringen går inte till och ljuger. Jag hoppas att vi kan hålla åtminstone en sådan nivå att vi tror på det. Vi står upp för den linje som jag precis har redogjort för och som också vice statsministern har gett uttryck för. frågade hur man ska komma hit. En sak som vi har tagit upp vid ett flertal tillfällen är hur man kan öka antalet kvotflyktingar. Då slipper människor fly över havet, och vi kan ta emot flyktingar på ett mycket värdigare sätt. Därför drev vi tillsammans med och andra länder i kravet att öka antalet kvotflyktingar. Beslutet blev att vi skulle kunna fördubbla det från 100 000 till 200 000. Det gäller dock att detta levereras. Om det görs kan vi ta emot flyktingar på ett mycket mer humant sätt, vilket vore ett bra sätt att gå vidare på. När det gäller viseringsfrågorna och sker det enligt en speciell process, och den följer vi också. Tack, statsministern, för avrapporteringen! Förra höstens flyktingsituation blev något av en historiskt stor och stark flyktingström. När röken hade lagt sig kunde vi konstatera att hade fått oproportionerligt många flyktingar medan andra länder hade väldigt få. Om man ska ha ett gemensamt asylsystem är ett av de basala kraven en jämnare fördelning. Utifrån detta vill jag ställa några frågor till statsministern. Vad anser han om den så kallade kostnadsmodellen där pengar kopplas till hur många man tar emot? Är statsministern villig att i budgetsammanhang aktivt driva att det verkligen ska löna sig att göra rätt och att det ska kosta och straffa sig att göra fel? Det handlar alltså lite om piska och morot. Jag vill avsluta med något som jag tror att vi kommer att leva med , nämligen den demografiska situationen. Vi är många som värnar välfärden, men man måste förstå att alla äldre personer som finns behöver försörjas av människor som arbetar. Det är ett av skälen till att alliansregeringen införde en liberal arbetskraftsinvandringslagstiftning. Är statsministern villig att driva att fler länder i EU ska gå väg, så att det inte bara blir en diskussion om det så kallade blåkortet? I den sista delen är det just direktivet om blåkort som diskuteras. Det är det som är på bordet. Låt oss se om det kan komma i mål till att börja med! När det gäller flyktingsituationen i övrigt står vi upp för en jämn fördelning. Men det finns inga lagliga möjligheter att hantera budgetmedel på detta sätt och säga att någon medlemsstat exempelvis inte ska få vissa medel ur sociala fonden. Det finns det inga regler för. Däremot har jag varit tydlig med att man inte kan gå in i en organisation för att bara ta det lätta, enkla och roliga. Man får faktiskt vara med på båda delarna. diskuteras ett förslag som kommissionen har lagt fram. Låt oss se hur långt det kommer. På något sätt måste vi se till att alla tar sitt ansvar. En del pratar om så kallat flexibelt ansvar. Det är ingenting som jag stöder, för det kan innebära vad som helst. Jag tycker att alla länder ska ta sitt ansvar för att ta emot. Det är grundhållningen. Sedan får man i slutändan se vilket system vi kan komma fram till. Men om något land säger "nej, vi tar inte emot" kan det inte bara bli så. Vi kan inte ha det så, utan alla måste bidra på något sätt. Jag får tacka för svaret. Jag tolkar det lite grann som att statsministern ändå är villig att föra in detta i budgetsammanhang för att ha en ekonomisk morot. Jag har sysslat med migrationsfrågor . Första gången jag hade ett anförande här tror jag att jag sa att det måste vara skillnad på ett ja och ett nej. Då var jag ganska ensam om det, men får jag påstå att det är fler som säger så. Detta är på något sätt den svaga länken. De som har behov av skydd ska få skydd, medan de som inte har det behovet måste lämna landet. Det här är väldigt komplicerat, både för och inte minst för polisen. Även i ärenden som polisiärt är någorlunda lätta vad gäller att få in identitet och så vidare är det väldigt svårt att genomföra själva utlämnandet till ett annat land. Vi har varit inne på det här med återtagandeavtal lite grann, men jag skulle ändå vilja att statsministern preciserade lite mer hur hårt han vill driva frågan om återtagandeavtal. Jag vill blixtsnabbt säga en sak till. Vad gäller arbetskraftsinvandringen är det väldigt viktigt att det här inte är tvingande, för då blir den svenska lagstiftningen . (FÖRSTE VICE TALMANNEN: Talartiden är begränsad till en minut.) Vad gäller budgetfrågorna kan jag som sagt mycket väl tänka mig något sådant . finns dock inget sådant regelverk. Den möjligheten finns inte. Jag tycker att man bör titta på den. Men innan detta är på plats måste vi se vad som kan göras för att alla ska ta sitt ansvar inom ramen för den gemensamma migrationspolitiken och den policyn. Frågan om ja och nej är viktig. Det diskuterades inte att det skulle kunna fungera på något annat sätt. Man har rätt att söka asyl. Har man asylskäl, skyddsskäl, ska man få stanna. Har man inte det ska man åka tillbaka. Så har det alltid fungerat. Jag tycker att det är viktigt att man står upp för det, för då kan man säga att de människor som faktiskt behöver hjälp ska ha hjälp. Det var mycket på mötet, och det är väl naturligt. Förutom det som just nu sker i ser vi en ökad rysk aktivitet även nära vår gräns. Det kan vi anta kommer att vara normaltillståndet om till exempel Nord Stream 2 skulle bli verklighet. Statsministern har sagt två saker. Det ena är att det här är en fråga som han ser på med oro och som ska lösas på EU-nivå. Det andra syftar på att tio länder gav till känna sin ståndpunkt vad gäller Nord Stream 2; statsministern sa att detta inte står och faller med ett brev, att det inte är där det löses. Jag uppfattar det ändå som att statsministern nog inte heller tror att det är via en informell middagsdiskussion som frågan löses. Jag skulle vilja fråga statsministern vilka åtgärder han nu vidtar för att fortsätta att föra upp frågan om Nord Stream 2 på bordet. Eftersom tanken är att svenska hamnar ska användas till det här projektet och att rören ska ligga på svensk mark har ett visst ansvar för att föra upp den här frågan på EU-nivå. Vi har tagit upp frågan. Vi driver den redan. Vi har sagt till kommissionen att vi vill att det här ska undersökas ur ett europeiskt perspektiv utifrån de frågor som jag nämnde tidigare: energiförsörjning, beroendet, miljöfrågor naturligtvis, konkurrensfrågor, och så vidare. Det är alltså redan där. Vad kommissionen behöver är ett projekt att ta ställning till. Det är ungefär dit diskussionen kommit i kommissionen. De ser inte något identifierat projekt . Men detta är vår hållning, som vi har gett väldigt tydligt uttryck för. Vi måste följa både internationell lag och svensk lag. Rören ska inte dras på svenskt territorialvatten, och därför är våra möjligheter begränsade. Det är därför diskussionen ska föras ur ett europeiskt perspektiv. Vi kommer sedan själva att hantera våra egna säkerhetsfrågor och vad som händer i våra hamnar. Där är vi dock ännu inte. Vi vet inte exakt hur detta ska genomföras. Men vi kommer naturligtvis att hålla koll på det. Det är inte en fråga som diskuteras i EU, utan det är vår egen fråga. Jag uppfattar det då som att statsministern anser att han är färdig med att föra upp den här frågan på EU:s agenda. Är det rätt uppfattat? Kommer vi inte att få se några ytterligare initiativ? Det vore till exempel önskvärt om man diskuterade med andra länder som också ser med oro på det här projektet och samordnade sina ståndpunkter för att driva en gemensam linje i EU. Men det låter på statsministern som att han känner sig färdig med att sätta frågan på dagordningen och att det är kommissionen som sedan får lösa ut det här. Detta skulle jag vilja ha klargjort. Det jag säger är att frågan redan är uppe. När jag får en fråga om huruvida vi tänker ta upp den svarar jag att den redan är uppe på dagordningen och att det är vi med flera andra som har tagit dit den. Sedan måste man naturligtvis ligga på och höra efter vilka bedömningar som görs och hur arbetet förs. Det är vår skyldighet att göra det, och det är precis det som pågår. Eftersom det inte är på vårt territorialvatten är våra möjligheter begränsade om vi ska följa internationell och svensk lag, vilket vi ska. Då är det viktigt att ha detta EU-perspektiv, och det är därför vi har fört dit frågan. Som en uppföljning till diskussionen om gasledningen har jag två frågor till statsministern. I beskrivningen är det intressant att veta om det är så att det faktum att frågan förs upp till kommissionen innebär att man hoppas att kommissionen ska lösa frågan. Den första frågan är: Vad fick statsministern för gehör hos andra statsministrar för vår önskan att denna gasledning inte ska bli av? Den andra frågan är: Vilket är nästa steg i vårt förhållande till kommissionen, och vad kommer vi att göra för att få kommissionen att agera? Det är flera länder som är bekymrade för ledningen. Men det är bara några få länder vars territorialvatten berörs: , och . Det är därför alla ser det här behovet. De som inte vill ha detta projekt uttrycker det väldigt tydligt. Vi vill ha den diskussionen i kommissionen. Det ligger där. Men vad kommissionen säger är också att man måste se vad det egentligen är för projekt, och det har de inte framför sig på bordet. Vi tycker ändå att diskussionen ska föras , för man kan redan nu börja att diskutera allt från konkurrensfrågor till beroende. Ungefär där ligger det. Vi kommer naturligtvis att följa frågan och ligga på kommissionen för att få en bedömning från dem utifrån de perspektiv som jag tidigare nämnt. Följdfrågan blir då: Om man ska arbeta framåt för att kunna få stopp på denna ledning, vilka reaktioner har statsministern fått i sina bilaterala överläggningar med ? Först måste jag konstatera att det redan ligger rör där. Nord Stream 1 kom till under den förra regeringens period. Då var det okej. Vi tar upp frågan både bilateralt och multilateralt. Från har det betecknats som ett energiprojekt vilket som helst. Det har man också gett uttryck för. Det finns säkert där också en fundering om hur det är kopplat till inte minst energiunionens mål. Det finns lite olika uppfattningar om projektet. Det är därför vi vill att kommissionen ska titta på det i sin helhet. Jag skulle vilja börja med att instämma med statsministern om behovet av frihandel. Det är avgörande för framtida välstånd och välfärd men också för bekämpning av fattigdom världen över. Därför är det oroväckande med den tendens som vi ser globalt mot ökad protektionism. Den protektionismen är oftast mer subtil än den historiskt har varit. Den är oftast dold i falsarier om att frihandelsavtal skulle begränsa möjligheterna till en offensiv miljölagstiftning eller att det skulle innebära att företag godtyckligt kan stämma nationer för demokratiskt fattade beslut när det i själva verket handlar om ett rimligt regelverk för att den som bryter ingångna avtal måste kompensera. Vi hörde den typen av kritik med dold protektionism från representant här . Det är glädjande att statsministern tar spjärn mot det. Vi är överens om inriktningen för ökad frihandel. Under EU-nämndens sammanträde kom vi överens om att det fanns vissa tvetydigheter i rådsutkasten inför toppmötet. Man nämnde att regelverket om handelsskyddsinstrumenten måste moderniseras. Tvetydigheten i detta handlar åtminstone från sida om en oro för att detta kommer att leda till ökade inslag av protektionism. Jag skulle egentligen bara vilja fråga statsministern om han anser att han nådde framgång i att förtydliga de rådsslutsatserna. Vi delar uppfattning där. Jag skulle dock inte vilja vara så entydig. Det finns ibland anledning att ha en debatt om det finns saker i handelsavtal som vi bör förbättra. Jag vill inte påstå att alla handelsavtal är perfekta. Jag tycker inte att man bara ska svepa bort det. Det finns en oro någonstans här ute i världen. Det är helt uppenbart. Jag tycker att det går för långt i protektionism. Men det kan ändå vara bra att vi har en debatt om handelsavtalen. Jag står upp för CETA som jag tycker är ett väldigt bra handelsavtal. Men det finns nog andra som kanske inte är lika bra. Vad gäller instrumenten var det precis den diskussionen vi tog upp och som jag initierade. Vi måste ha en skrivning som är balanserad för att vi inte ska få en eskalering av skyddsåtgärder. Då sitter vi å ena sidan och diskuterar frihandelsavtal med , och och å andra sidan diskuterar vi hur vi ska skydda oss mot allt detta. Det blir fel. Det var därför vi fick bort texten, som jag nu dessvärre inte har i huvudet. Det var den text som bland annat tog upp och som fanns i utkastet till slutsatser. Den är borta. Det är precis av det skälet som jag tog upp diskussionen och fick stöd från flera. Vi tog det initiativet, och vi hade framgång. Tack så mycket för den insatsen. Det är väldigt positiva besked. Jag vill möjligen komplettera med att det är klart att det alltid finns någonting positivt i att förbättra alla typer av avtal och att det förs en konstruktiv diskussion om det.