kam-fs · H4C120160915fs · 2016-09-15 14:00:00 — Jag tänkte ställde en fråga till angående myndigheters lokalisering och närvaro i hela landet. bygger på den svenska modellen, på gemenskap och på att hålla ihop i hela landet. Statlig närvaro är viktig för människor. Det handlar om både vikten av att lokalisera myndigheter men också att finnas nära, så att man kan få service. Hur går arbetet i regeringen med att se till att det fungerar i hela landet? Tack, , för frågan! Den centraliseringsvåg som har pågått i den svenska staten måste få ett slut, och den har fått ett slut. Regeringen sa ifrån när planerade att lägga ned nio kontor på mindre orter, bland annat och . Vi sa att det är viktigt att staten förstärker sin närvaro. har vi satt igång ett arbete med att få en övergripande styrning av myndigheternas lokalisering i syfte att förstärka den statliga närvaron runt om i vårt land. Vi har också satt igång arbetet med att omlokalisera hela eller delar av myndigheter från till andra delar av landet. Den första myndighet som omlokaliseras är , som kommer att flyttas från till . Detta kommer att fortsätta. Vi kommer att se fler omlokaliseringar . Det handlar om att förstärka den svenska statens legitimitet. Medborgarna i vårt land ska känna och veta att den svenska staten finns i hela vårt land och bryr sig om hela vårt land. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Frågestund Det tycker jag låter jättebra. Det är ett steg i rätt riktning, och det är välkommet. Det har verkligen behövts, eftersom det har varit en centraliseringsvåg. Men går det att skynda på arbetet? Finns det fog för att placera ut myndigheter av arbetsmarknadsskäl, eller är det viktigaste att det finns en god service i hela landet? Vad säger ministern om det? Det är egentligen två frågeställningar. Det är viktigt att ha god service i hela landet, så att medborgarna kan komma i kontakt med staten och den offentliga sektorn. Det är ett arbete som pågår. Vi har också erfarenheterna och arbetet med servicekontoren. Sedan handlar det också om att omlokalisera myndigheter för att se till att få en bättre spridning av de statliga jobben. Där har vi den rapport som vi beställde från Statskontoret som vi utgår från. Vår målsättning är att vi ska matcha myndigheter som är lämpliga att omlokalisera med städer som har förutsättningar att ta emot dessa myndigheter. Min fråga går också till statsrådet , och den berör offentlig upphandling. Före frågestunden har det varit en del interpellationsdebatter. Vi vet att det är tufft för kommunerna. Det är mycket tryck utåt. Inom ramen för offentlig upphandling finns det också en oro från kommunerna ute i landet för hur det nya förslaget blir när det kommer ut i verkligheten. Om man sätter kommunens vardag i centrum och som exempel tar uppgrävning av en gata för att illustrera det hela kan man inse att det inte blir en uppföljning av arbetskraften före eller efter utan på plats direkt, på gatan. Då vill jag fråga statsrådet om han inte anser att det blir en tung belastning som vi lägger på kommunerna, dessutom mitt i ett ansträngt läge, för att på plats använda resurser för detta. Tack, , för frågan! Det finns väldigt mycket som vi måste göra när det gäller utvecklingen av den offentliga marknaden. Vi måste säkerställa att vi har bättre uppföljning. Det är ett arbete som pågår och som regeringen har intensifierat, med skapandet av och deras arbete med uppföljningsmetoder. Vi måste få bort lönedumpningen. Där avser regeringen att jobba med frågan på bred front. Vi har lagt fram förslaget att göra det obligatoriskt att ställa krav på lägsta nivåer, för att få sjysta villkor. Den frågan hanteras av . Vi anser att detta underlättar för kommunerna, för som det är nu måste kommunerna hitta egna modeller. Vi vet att många svenska kommuner har skapat egna modeller, som Vita jobb-modellen och andra modeller som diskuteras. Vi behöver ett nationellt regelverk som ger kommunerna trygghet och en myndighet som underlättar för kommuner men också för leverantörer, för företag måste kunna få stöd i upphandlingsfrågor. Därför är det viktigt att har fått i uppdrag att ge service både till upphandlande myndigheter och till leverantörer och potentiella anbudsgivare. Uppföljning är A och O. Men just tillvägagångssättet med den skrivning som regeringen har valt - som leder till så stora tillämpningssvårigheter - innebär att det blir väldigt kostsamt och tidskrävande och skapar en enorm arbetsbörda. Jag tycker inte att det är den vägen som man bör gå, och jag undrar om statsrådet verkligen menar det. Det finns många olika metoder som kan användas i uppföljningsarbetet. En sak som vi tittar på är hur vi kan samordna uppföljningen bättre för att pressa kostnaderna för uppföljningen men framför allt underlätta för leverantörerna. Ju tydligare lagstiftningen är, desto lättare blir det för upphandlande myndigheter och leverantörer. Ju mer abstrakt lagstiftningen är och ju mer vi övervältrar på kommunerna när det gäller tolkningsfrågor, desto svårare kommer det att bli för upphandlande myndigheter. Effekten kommer att vara värst för de leverantörer som vill få ta del av det offentliga. Också jag har en fråga till civilministern, statsrådet . är det ett sextiotal statliga myndigheter som har lagstiftningskrav på sig om att upprätta delårsrapporter. gjorde en granskning av detta, som publicerades . De fann att kravet inte är ändamålsenligt. Slutsatsen är att nyttan med delårsrapporterna är mindre än kostnaden och att nyttan är begränsad för regeringen, myndigheterna själva och . Därför skulle jag vilja fråga statsrådet: du att ta vidare rekommendationerna och avskaffa kravet på delårsrapporter för de omkring 60 myndigheter som har det kravet? Tack för frågan, ! Det är en mycket viktig fråga, om de administrativa bördor som vi har på våra förvaltningsmyndigheter. Regeringen har satt igång ett stort arbete inom ramen för tillitsreformen, som statsministern berörde i regeringsförklaringen. Statskontoret har fått i uppdrag att identifiera tidstjuvarna i offentlig sektor, så att regeringen har möjlighet att eliminera de tidstjuvar som inte är legitima. Vi har också satt igång arbetet i Tillitsdelegationen, som kommer att jobba med att utveckla styrmodeller bortom , där syftet är att låta professionerna i offentlig sektor vara proffs. Det finns flera förslag som diskuteras som Statskontoret har lagt fram. Vi håller på att studera dessa förslag. Målet är att minska den administrativa bördan i den offentliga sektorn. Framför allt handlar det om att ge professionerna i den offentliga sektorn större handlingsutrymme så att de kan lägga mer av sin tid på kärnverksamheten. Då behöver vi också jobba med att minska kraven på återrapportering och fokusera på det som är relevant. Jag tackar för svaret. Det har hänt väldigt mycket då det fattades beslut om detta lagkrav. går det så mycket snabbare i verksamheterna, och man måste följa upp på ett helt annat sätt och vidta åtgärder betydligt fortare än halvårsvis. Att ta bort ett sådant krav skulle minska jobben och spara pengar. Precis som beskriver kostar administration. Illegitima krav på återrapportering kostar pengar och stjäl tid från professionerna. Därför kommer vi att jobba med att minska den administrativa bördan. Regeringen måste självklart ta sitt ansvar. Det måste också göra när vi beslutar om lagar. Min fråga går till kultur- och demokratiministern. Ingen kan ha undgått mediernas rapportering om arrangemang där vita inte var välkomna. Ett regeringspartis ungdomsförbund exkluderade folk baserat på personers hudfärg. Anser demokratiministern att det är förenligt med demokratiska värderingar att rasistiska arrangemang anordnas av delar av partiet och sanktioneras öppet genom att hållas på partihögkvarteret och dessutom sanktioneras genom offentliga medel? Jag har som kultur- och demokratiminister inga särskilda synpunkter på hur olika fristående organisationer väljer att organisera sin verksamhet. De är nog fullt kapabla att själva bestämma hur de vill ha det. Men i ett större perspektiv är det för min del otroligt viktigt att ständigt möta människor i samtal, oavsett vilka de är, oavsett var de kommer från och oavsett om de har vitt skilda åsikter jämfört med vad jag har. På det sättet har riksdagsledamoten och jag mötts och diskuterat . Vi stöter och blöter våra åsikter. För mig är det helt centralt i de demokratiska processerna att vi möts på demokratiska villkor. Men det är inte upp till att diktera villkoren för det fria civila samhället i vårt land. På detta sätt har vårt föreningsliv fått växa sig starkt och är nu ett av de starkaste i världen. Det är för att många blommor får blomma och för att man själv organiserar sig som våra kvinnorörelser är starka och för att man också delvis har valt att ha egna möten för att samlas och vara starka tillsammans. I mina öron låter det som att du, , tycker att detta är acceptabelt. Min följdfråga är: Vad vill du göra för att säkerställa att de statliga medlen går till organisationer som arbetar utifrån demokratiska principer? Jag tackar även för denna fråga. I fråga om det avser jag att göra mycket och har också gjort en hel del. Det ligger helt i regeringens politik att vi ska säkerställa att de skattepengar som går till det viktiga civila samhället i vårt land också ska gå till rätt saker. De ska gå till att främja vår demokrati, de ska gå till att verka för alla människors lika värde och de ska gå till att ge en mångfald av perspektiv så att vi kan förflytta gränser, utmana normer och bli mer, bli bättre och bli till människor. Det kommer jag att fortsatt arbeta för. Det går bra för tack vare den högkonjunktur som just nu råder. är läget fortsatt tufft för dem som står långt från arbetsmarknaden. Arbetslösheten bland utrikes födda är . Arbetsmarknads- och etableringsministern sa i medierna så sent som att det är regeringens politik som gör att arbetslösheten har minskat. kan man läsa att vi har en politik som har gjort att arbetslösheten fallit kraftigt, att sysselsättningsgraden är rekordhög och att regeringens aktiva jobbpolitik är skillnaden. Sanningen är att av de 32 000 traineejobben har det blivit knappt 200, och av de 20 000 extratjänsterna har det blivit ca 1 000. Vilka jobbsatsningar som regeringen har gjort menar arbetsmarknadsministern har minskat arbetslösheten, och hur många jobb har detta i så fall gett? Vi har en stark konjunktur, men vi har också en regering som för en politik som ser till att vi får ut mesta möjliga av denna konjunktur. Vi har vänt politiken. är det slut med nedskärningar och skattesänkningar. gör vi investeringar. Den gamla regeringen gjorde 57 utredningar om bostadspolitiken. kommer det att byggas 57 000 nya bostäder. Den gamla regeringen tog bort resurser från skolan. Det blev färre anställda i välfärden. Den här regeringen tillför resurser till välfärden. Vi har ökat antalet anställda i skolan med 13 000. Vi gör investeringar i infrastruktur, i bredband, i omställning av och stora investeringar i utbildning. Detta är rätt politik i detta konjunkturläge. Det har resulterat i 120 000 nya jobb. Mycket av det som arbetsmarknadsministern säger är säkert riktigt. Men faktum kvarstår, nämligen att arbetslösheten stiger bland utrikes födda och är . Många av de nyanlända som har kommit är inte utbildade. Det behövs fler enkla jobb, fler lärlingsjobb och många insatser för att människor snabbt ska komma i arbete. Här menar vi att det inte finns några insatser. Därför frågar jag igen: Vilka av dessa jobbsatsningar är det som skulle ha gett fler jobb? Jag har precis svarat på den frågan, och jag tänker inte upprepa det som jag har sagt. Det är sant att vi har många nyanlända, och de är naturligtvis födda i ett annat land. De har kommit hit som flyktingar, och de har fått uppehållstillstånd. De skrivs in på Arbetsförmedlingen . Det är helt rätt. Vi ska ha jobbfokus . Men det ska ärligt sägas att i princip är då arbetslösa . Det tar lite tid innan man kommer in på den svenska arbetsmarknaden. Det tar , tycker jag. Mitt mål är att man i normalfallet ska kunna komma i arbete eller i utbildning . Jag vet att det är ett ambitiöst mål. Min fråga går till försvarsministern. har det säkerhetspolitiska läget försämrats i genom främst ökad aktivitet från den ryska sidan. kom beskedet om . presenterade försvarsministern och utrikesministern det som de beskrev som nycklarna till att trygga den svenska säkerheten. Det handlar om militär alliansfrihet, förstärkt försvar och fördjupade internationella samarbeten. Jag skulle gärna vilja att försvarsministern berättar lite grann om vad den fördjupade samarbetslinjen egentligen innebär och på vilket sätt den leder till ökad stabilitet. Jag tackar för frågan. Den militära alliansfriheten garanterar stabiliteten i vår region. Den leder inte till några tvära kast eller snabba förändringar i den säkerhetspolitiska doktrinen. Det som sker konkret när vi samarbetar med andra länder är att marin, flyg och armé övar tillsammans. Vi har också materiellt samarbete med vissa länder, vi har ett omfattande informationsutbyte, vi har forskningssamarbete med vissa länder, vi har en interoperabilitet med vissa länder, och vi har också genomfört internationella operationer tillsammans. Det finns en lång rad avtal här. Det svensk-finska avtalet går längst. Vi tittar även bortom fredstida förhållanden. Det handlar också om . Vi har gått med i Stratcom i , vi har gått med i Cybercenter i , och vi har ett 53-punktsprogram tillsammans med . Vi jobbar alltså på ett mycket brett fält. Detta bygger ett säkerhetsnätverk kring och höjer tröskeln och ökar den militära förmågan. Men vi förändrar inte den säkerhetspolitiska doktrinen. Jag vill tacka försvarsministern för detta svar. Men med anledning av den oro som många kanske känner även med det besked som har kommit om skulle jag vilja fråga försvarsministern om han ser några ytterligare åtgärder i närtid som han tror kommer att vara nödvändiga att vidta. Jag tror att vi måste jobba mycket aktivt med säkerhetspolitiken och försvarspolitiken. Det innebär att kontinuerligt genomföra övningsverksamhet så att vi ökar den militära förmågan och kompetensen. Ökad militär förmåga är sättet att bygga trösklar. Det gör vi tillsammans med andra men också genom att vi satsar på det nationella försvaret och investerar i övningar och olika typer av vapensystem. Jag vill rikta min fråga till statsrådet . Tillväxten ökar - vi befinner oss i en högkonjunktur - och arbetslösheten sjunker. rapporteras att det råder brist på arbetskraft. Man får inte tag på rätt personal att anställa. Chefen för i län, , gick ut och sa att det finns problem med matchningen. Matchningsproblematiken har pågått men accelererar . Min fråga till regeringen och statsrådet är vad regeringen gör för att matchningen på arbetsmarknaden ska lyckas bättre. Det är helt korrekt som beskriver; vi har stora utmaningar när det gäller brist på utbildad arbetskraft. Många arbetsgivare efterfrågar personal de inte får tag i. I den senaste Småföretagarbarometern - vi vet att många av de nya jobben kommer just i mindre företag - uppger fyra av tio att de har fått tacka nej till en order. Det huvudsakliga skälet är att de inte har fått tag i rätt arbetskraft. Detta är en stor utmaning. Därför satsar regeringen stort på utbildning i det reguljära systemet, och vi lägger om och moderniserar arbetsmarknadsutbildningen. Vi ställer om hela Arbetsförmedlingen till att jobba mer gentemot arbetsgivarnas behov och mer med matchning. Det är en oerhört stor omställning som just nu pågår där man anställer särskilda företagsrådgivare runt om ute på arbetsförmedlingarna. Så sent som i förrgår offentliggjorde också statsministern i regeringsförklaringen att han nu bjuder in arbetsmarknadens parter för gemensamma samtal om hur vi branschvis kan tackla de stora kompetensförsörjningsproblemen. Vi kommer att behöva arbeta inom flera områden. Jag tackar statsrådet för svaret. Jag tänker också att Arbetsförmedlingen måste få bättre verktyg för att just kunna jobba med matchning, möta företagarna och se deras behov. Kan statsrådet säga någonting om det arbetet när det gäller Arbetsförmedlingen, hur man reformerar den och förbättrar dess möjlighet att möta matchningsproblematiken på arbetsmarknaden? Arbetsförmedlingen ställer om hela sin organisation för att arbeta med fokus på att tillgodose arbetsgivarnas behov. Man har också tillfört särskilt för att rekrytera så kallade företagsrådgivare som har speciell kompetens just när det gäller branschvis kompetensförsörjning mot arbetsgivarnas behov. Man inrättar nu även särskilda arbetsgivarkontor som också har den särskilda kompetensen. Jag vill även peka på det som har presenterats i en debattartikel om att öppna Platsbanken också för andra aktörer. är ett föregångsland inom många områden, inte minst när det gäller jämställdhet. Men mer finns att göra. Arbetsmarknaden är segregerad, och vi ser oskäliga löner. Vi ser att den psykiska ohälsan ökar, främst bland kvinnor. Vi ser ökade sjukskrivningar, också bland kvinnor. Vi ser mäns våld mot kvinnor. Här krävs det kraftfulla förslag, men jag tycker att sådana saknas. Det är tomt. Vad gör regeringen? Jo, man skickar ut en promemoria - den har gått ut på remiss - om jämn fördelning i bolagsstyrelser. I promemorian föreslås en ändring av aktiebolagslagen: av styrelseledamöterna ska vara av vardera könet. Annars får man böter 2019. Varför ägnar sig regeringen åt symbolpolitik som kränker äganderätten och berör ett hundratal kvinnor? Man måste nog vara moderat för att inte se vad regeringen gör när det gäller jämställdhetsarbetet. Hela politiken har lagts om i varje del sedan vi fick en feministisk regering. Vi har en feministisk budgetering i varje del av budgetpropositionen. Vi har lagt om uppdragen till en lång rad myndigheter för att de ska jobba aktivt med jämställdhet. Till exempel på mitt eget område har Arbetsförmedlingen fått tillbaka uppdraget att arbeta för en mindre könssegregerad arbetsmarknad. Vi gör aktiva insatser för kvinnors arbetsmiljö, och vi vänder nu den utveckling av skenande sjukskrivningar som vi tog över från den gamla regeringen. Vi har offentliggjort att en ny jämställdhetsmyndighet kommer att inrättas. På punkt efter punkt stärker vi kvinnors ställning, och vi ser en aktiv utveckling där kvinnors sysselsättning och inkomster ökar. Där måste man också titta på bolagsstyrelserna, där näringslivet - trots höga ambitioner - inte lever upp till sina egna mål. Jag fick inget svar på frågan varför regeringen lägger fram detta förslag om fördelning i bolagsstyrelser. Jag tycker att man borde kasta förslaget. Det kränker äganderätten, det är klåfingrigt och det är oseriöst. Regeringen borde som sagt ta tag i de jämställdhetsfrågor som berör kvinnor i utanförskap. Det gäller kvinnor med vanliga jobb och inkomster och de problem de möter i sin vardag. Min fråga är: När kommer förslaget till , så att jag kan rösta nej till det? Regeringen gör omfattande insatser för till exempel ensamstående föräldrar, kvinnliga pensionärer och kvinnor som är sjukskrivna. Det saknas inte förslag, som på den gamla tiden. gör vi insatser för jämställdheten. När det gäller bolagsstyrelserna finns det en uppförandekod för de bolag som är registrerade på Stockholmsbörsen. Där står det att man ska sträva efter en jämn könsfördelning i bolagsstyrelserna. Det var ett frivilligt sätt att komma åt detta. Hände det någonting? Uppnådde man jämn könsfördelning? Därför kommer ett lagförslag. Jag vänder mig till kultur- och demokratiministern, och jag vill lyfta fram de kulturella och kreativa näringarna. Det inbegriper mode, design, konst, medier, spel och allt sådant där. Dessa näringar är jobb- och tillväxtskapande, och i dem finns ingredienser som mångfald, jämlikhet och entreprenörskap att ta fasta på. Det handlar också om att skapa förutsättningar för varje människas förmåga och utvecklingsmöjligheter, oavsett ursprung eller ekonomisk bakgrund. Förutom de rent kreativa värdena är dessa grenar även betydelsefulla när det gäller att stärka den gemensamma svenska konkurrenskraften. I sammanhanget kan jag lyfta fram det som sker i mitt hemlän, , där en särskild regional handlingsplan för dessa kreativa näringar har tagits fram i samråd med kommuner, företag och organisationer. Den bygger just på detta med samverkan. Vad avser kultur- och demokratiministern att göra utifrån sin position för att ytterligare stimulera jobb och utveckling i dessa branscher? Jag tackar för frågan och för möjligheten. Först vill jag säga att jag är imponerad av det arbete man gör i . Under mina resor runt om i landet jag nu har varit statsråd har jag träffat på fantastiskt bra, målmedvetet och strategiskt arbete, där man i det lokala samhället ser möjligheten med kulturella och kreativa näringar. Jag vill säga att vi behöver göra mer. har näringsminister och jag ett arbete på gång tillsammans där vi tittar på detta och har gett i uppdrag till myndigheter att arbeta fram modeller och verktyg för att vi verkligen ska få snurr på detta i vårt land. Här finns det nämligen pengar att tjäna, människor att engagera och kulturella områden att utveckla. Precis som riksdagsledamoten sa handlar det om film, konst, musik, design med mera. Vi behöver vara många även i riksdag som engagerar oss i frågan, för här finns det potential. Jag tackar självklart för det mycket framåtsyftande och glädjande svaret. ligger ju i topp när det gäller länders kreativitet i internationella mätningar och så, men konkurrensen är knivskarp. Vi kanske kan ytterligare skruva till det för att förbättra möjligheterna för exempelvis soloföretagare och andra. Det finns även stora företag på detta område där det finns utvecklingsmöjligheter. Hur ser kulturministern på ytterligare samverkan och utvecklingsmöjligheter? Jag förstår att de är goda. Ja, precis - förutsättningarna är goda. I den exportstrategi regeringen har lagt fram har ju Team bildats. Det är ett verktyg för att ytterligare främja exporten från de svenska kulturella och kreativa näringarna. Jag tror dock att vi måste samverka mer. Vi måste, såväl lokalt och regionalt som från statens sida, se hur vi kan få ännu mer snurr på de här affärerna. Det handlar om att alla de unga människor vars lust vi nu väcker i en breddad kulturskola ska kunna både roa sig och få en framtid där. Det är bra att kultur- och demokratiministern står kvar i talarstolen, för min fråga går till henne. Jag är djupt bekymrad för mediesituationen i landet, inte minst för våra dagstidningar, våra morgontidningar. Det går knappt utan att man hör att tidningar kämpar för sin överlevnad. är just högkvalitativ journalistik och nyhetsrapportering av stor vikt för vår demokrati, och jag tycker själv att det är viktigt att vi alla får läsa en morgontidning. Vad gör statsrådet - och vad kan statsrådet göra - för att på kort sikt och på förbättra situationen för Tidningssverige? Den mediepolitiska frågan är en av våra stora frågor att hantera, och den borde ha hanterats för länge sedan. Det är ingen nyhet att många av våra medier just nu går igenom ett stålbad. Det är affärsmodeller som sätts ur spel eller åtminstone skakas om. Därför har vi agerat från dag ett. Vi tillsatte en utredning, och tar jag emot konkreta förslag på hur det nya statliga stödet till den fria pressen ska se ut. Dessutom har regeringen fått igenom en proposition i som innebär förändringar i befintligt presstöd, så att vi i alla fall pumpar ut de medel som finns där. Mycket mer behöver dock göras, och många aktörer behöver ta sitt ansvar. Jag kommer inte att lägga fram nya affärsmodeller, utan jag kommer att försöka hitta förslag som stärker journalistikens lokala närvaro ur ett demokratiperspektiv. Det låter bra, och det går också väldigt snabbt. Uppfattar statsrådet att direktiven till utredningen fångar denna snabba utveckling? Jag har full respekt för att statsrådet inte kan säga något om resultatet, men känns det som att utredningen fångar problemet vi står inför?