ip · H310377 · 2016-02-04 00:00:00 — Interpellation 2015/16:377 Bristande möjligheter att använda kontanter av (V) till Statsrådet (MP) bedömer att dagens tillgång till de betaltjänster som ska garanteras konsumenter är tillräcklig i för att leva upp till EU-direktivets krav. Bedömningen är tveksam, åtminstone vad gäller tillgången till kontanttjänster. Det är svårt att hitta en entydig verklighetsbeskrivning av behovet av och problemen med kontanttjänster i . Den mest aktuella rapporten om tillgången till betaltjänster är Länsstyrelsernas årsrapport . I den konstateras bland annat att flera konsumentgrupper, såsom äldre personer, personer med funktionsnedsättning, nyanlända och personer med dålig ekonomi, inte i tillräcklig utsträckning kan ta del av de digitala betaltjänsterna och därför fortfarande har behov av kontanttjänster. Vidare finns vissa geografiska områden där brister i tekniken gör att digitala betalsätt fungerar mindre bra och därmed gör personer och företag i sådana områden beroende av kontanter. Det är helt enkelt svårt att ta ut och sätta in kontanter. När varje bank själv får avgöra vilka betaltjänster den vill erbjuda har staten ingen möjlighet att ingripa om utbudet av betaltjänster minskar ytterligare eller helt faller bort – en utveckling som vi nu ser pågår i landsbygder. Det får också anses otillfredsställande att får samtal från småföretagare som inte får tillgång till betaltjänster. Därmed borde det finnas anledning att också ge föreningar och företag samma rätt som konsumenter till betalkonto och betaltjänster. Ur ett samhällsperspektiv bör det vara positivt om så många aktörer som möjligt får tillgång till betaltjänster via banker. Mot denna bakgrund vill jag ställa följande frågor till statsrådet : Anser statsrådet att löser människors problem med att få sätta in och ta ut kontanter? Vad avser statsrådet att göra för att underlätta för företag och föreningar som inte får tillgång till betaltjänster? har frågat mig om jag har för avsikt att lägga fram något nytt förslag för att komma till rätta med problemen kring den alltmer uteblivna kontanthanteringen och hur dessa åtgärder i så fall ser ut. Vidare har frågat mig om jag anser att löser människors problem med att få sätta in och ta ut kontanter och vad jag avser att göra för att underlätta för företag och föreningar som inte får tillgång till betaltjänster. presenterade betaltjänstutredning sin delrapport till betalkonto med grundläggande funktioner. Utredningen gör bedömningen att de lagstiftningsåtgärder som skulle kunna komma i fråga för att tillgodose det kvarvarande behovet av kontanter inte står i proportion till problemens omfattning. Delrapporten är ute på remiss till 49 olika instanser, och sista svarsdatum är . Jag vill i sammanhanget åter nämna det uppdrag som , , har att tillsammans med i , och Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser stödja länsstyrelserna i deras arbete med att utforma och genomföra regionala stöd- och utvecklingsinsatser för att trygga tillgången till grundläggande betaltjänster på de orter och den landsbygd där behovet inte tillgodoses av marknaden. I dessa tjänster ingår bland annat möjlighet till uttag av kontanter och hantering av dagskassor. Såvitt framgår av länsstyrelsernas årsrapport , avseende deras bevakning av grundläggande betaltjänster, har länsstyrelserna fått till ett samarbete med och . Detta samarbete består av möten och av mejlkontakter där olika frågor stäms av vid behov. Samarbetet möjliggör för länsstyrelserna att ta upp de problem med kontanthanteringen som de möter och effekterna av dessa. Vidare är bankorganisationerna delaktiga i den innovationsupphandling som precis har påbörjats och som bland annat syftar till att underlätta för de individer som har störst problem med befintliga betaltjänster. Slutligen ökas anslaget 5:1 Länsstyrelserna m.m. med för informationsinsatser för att stödja och utveckla service på landsbygden där arbetet med betaltjänster är en viktig del. Jag vill avvakta remissutfallet innan jag tar ställning till om ytterligare åtgärder, utöver det arbete som länsstyrelserna bedriver, behöver vidtas och hur dessa åtgärder i så fall ska se ut. Vi lever i ett där teknikutvecklingen går mycket fort, som det har blivit ett konststycke i sig att kunna sätta in kontanter och ta ut sina egna pengar på banken. Så ser ut . Det är en verklighet som drabbar väldigt många och påverkar väldigt många människors, föreningars och företags förutsättningar och liv. Redan under den borgerliga regeringen drev gång på gång på och lyfte fram frågan om kontanthanteringen och bristen på tillgång till kontanter i samhället. Den nuvarande regeringen med ansvarig minister som är här har när det gäller denna fråga hänvisat till den utredning som har lämnat sitt delbetänkande. Det var en utredning som skulle lämna förslag till lösningar. När man tittar på vad utredningen faktiskt har kommit fram till gällande förbättringar och möjligheter att sätta in och ta ut kontanter menar utredaren att det är bra som det är. Utredningen pekar på att de grupper som behöver kontanter kommer att bli färre och att den tekniska utvecklingen med utbyggd it-infrastruktur kommer att minska behovet av kontanter också på landsbygden. Men det verkar faktiskt som om utredaren helt har bortsett från de faktiska problem som existerar när föreningar tvingas åka mil efter mil med sina kontanter, och när äldre människor tvingas sitta på bussen med bingokassan i väskan och ta sig för att kunna komma till en bank som över huvud taget tar emot deras pengar eller när företagare efter en lång arbetsdag tvingas sätta sig i bilen och åka för att bli av med sin dagskassa. Hemma hos mig finns det företagare som faktiskt får åka per dag för att bli av med sin dagskassa. Det finns självklart även många äldre och funktionsnedsatta som har oerhört stora problem. Det gäller även överskuldsatta, eftersom de inte har tillgång till kort. Utredningen skriver till och med följande: Det är utredningens uppfattning att enbart en ovilja att använda annat än kontanter inte är ett tillräckligt tungt vägande intresse för att lagstifta om åtgärder som främjar kontantanvändning. Det är bland annat detta och utredningens brist på förslag till åtgärder som har gjort att jag har ställt dessa frågor till statsrådet . Jag har frågat statsrådet om han är beredd att ta fram något nytt förslag för att komma till rätta med problemen kring den alltmer uteblivna kontanthanteringen. Om han svarar ja, undrar jag hur dessa åtgärder ser ut. Jag får väl tacka för svaret, även om jag hade hoppats på mer än så. Eftersom det var ett ganska högt tonläge ett tag även från regeringen om att detta måste åtgärdas hade jag också förväntat mig från regeringen att man åtminstone skulle kunna säga: Ja, vi behöver göra mer med tanke på hur det faktiskt ser ut . Detta är en utveckling som har pågått . Den började och har eskalerat . Denna debatt får visa om denna politiska vilja finns, mer än att man bara hänvisar till en utredning som har gått ut på remiss. Det är en utredning som säger att det är bra som det är. Tycker regeringen också det i och med denna remissrunda? Jag vill i dagens debatt ha svar från statsrådet huruvida han är nöjd med förslag och om han avser att göra någonting för att underlätta tillgången till betaltjänster såsom att sätta in och ta ut kontanter. Jag vill tacka statsrådet för svaret. Läget är allvarligt i . En bank är inte längre vad vi lärde oss att kalla för en bank. talade man om de nya kontantlösa kontoren. Men får man vända på steken och tala om de få kontor som faktiskt har kontanterna kvar. Länsstyrelserna skriver i sin årsrapport: Enligt ska alla i samhället ha tillgång till grundläggande betaltjänster till rimliga priser. Vi bedömer att det fortfarande finns många i samhället som upplever att de har problem att sköta sina betaltjänster på ett säkert sätt och till rimliga kostnader. Vi ser att dessa problem påverkar utvecklingen av föreningslivet, tillväxten för företagare på landsbygden och i skärgården och den enskilda individens vardag. Någonstans mellan en och en och en halv miljon berörs av problem med betaltjänster och skulle ha nytta av att det blev lättare att få ta tag i grundläggande betaltjänster. De som har mest problem med betaltjänster är enligt länsstyrelserna föreningar, funktionsnedsatta, äldre, nyanlända och företagare på landsbygden och i skärgården. Enligt görs av alla betalningar fortfarande med kontanter, av alla svenskar använder kontanter och av alla svenskar använder inte internetbank. Att det är svårt att nå grundläggande betaltjänster är inte så konstigt när man ser hur verkligheten ser ut. Antalet uttagsautomater har minskat med närmare 500 . Antalet bankkontor som hanterar kontanter har minskat kraftigt , från 1 415 till 694 . Utöver detta har 154 bankkontor stängts. var länge den lysande stjärnan som hade valt att behålla kontanthanteringen. Men meddelade också att de slutar med kontanter vid 95 kontor runt om i landet. Det innebar att det sista uttagsstället för kontanter upphörde på elva orter. Utöver det har ytterligare 16 kontor hos andra banker slutat med kontanter . Enligt EU:s betaltjänstdirektiv ska alla konsumenter som lagligen är bosatta inom Europeiska unionen ges tillgång till betalkonton med grundläggande funktioner. Trots det landar den svenska utredningen om implementering av direktivet inte i att några nya lagstiftningsåtgärder behöver vidtas. Till följd av teknisk utveckling och utbyggda bredband kommer problemen att lösa sig i , hävdar man i utredningen. Det är ett skrämmande ställningstagande. Frågan är om man ens har läst länsstyrelsernas årsrapport. När varje bank själv avgör vilka betaltjänster som de vill erbjuda har staten inte någon möjlighet att ingripa när utbudet av betaltjänster minskar ytterligare eller helt faller bort. Det är en utveckling som vi nu faktiskt ser pågår på landsbygder. Det får anses otillfredsställande att får samtal från småföretagare som inte får tillgång till betaltjänster. Där borde det finnas anledning att se över om inte föreningar och företag ska ha samma rätt som konsumenter till betalkonton och betaltjänster. Jag tror att det ur ett samhällsperspektiv borde vara positivt att så många aktörer som möjligt får tillgång till betaltjänster via en bank. gör bankerna miljardvinster. De fyra storbankerna tjänade tillsammans . Av dem delade de ut nära till sina aktieägare. ansåg att lagstiftningsåtgärder inte stod i proportion till behovet. Men jag undrar: Vilka hinder för att man ska få tag i sina kontanter står i proportion till bankernas miljardvinster för dig, statsrådet ? Jag tackar båda interpellanterna för att ni har lyft fram denna mycket viktiga fråga. Jag tycker att det är frågor som är värda att debattera. Det är frågor som regeringen har ögonen på. Regeringens målsättning är att människor själva ska kunna avgöra hur de vill sköta sin privatekonomi. Om de känner sig otrygga med elektroniska lösningar ska de ha möjlighet att sköta sin ekonomi med hjälp av kontanter. ser vi att användandet av kontanter minskar kontinuerligt i . I denna debatt tror jag att det också är viktigt att se att det finns värden som uppnås genom att vi använder kontanter i mindre utsträckning. Det minskar till exempel möjligheten till ekonomisk brottslighet och svartarbete i en del branscher. Det minskar också risken för kriminalitet. Det har vi sett exempel på när det gäller att skydda arbetstagare som ibland är i en utsatt situation. I till exempel kollektivtrafiken här i kan man inte längre betala med kontanter på bussarna, just för att skydda busschaufförerna och öka säkerheten. Självklart skapar det utmaningar i samhället. Det är jag den första att erkänna. Jag tyckte själv att det var knöligt när man inte kunde betala med kontanter på bussen här i . Men när samhället utvecklas hittas det också vägar för att hantera det. Jag tror att de flesta har vant sig nu vid att man inte kan betala med mynt på bussen utan hitta andra vägar för att betala sina biljetter. Men jag ser också, precis som interpellanterna, stora utmaningar och att vi behöver möta de svårigheter som skapas i övergången mot minskande kontanter i samhället. Därför har vi system på plats för att försöka fylla i där marknaden själv inte klarar av att tillhandahålla tillräckligt bra betaltjänster. Till exempel har länsstyrelserna, som interpellanterna också säger, fått i ansvar att analysera situationen och, när man tycker att det behövs, vidta åtgärder. i har ett speciellt ansvar att samordna informationen och att ge ut en årlig rapport till regeringen som också är offentlig så att man kan ta del av slutsatserna. Det ger oss bättre underlag för att kunna se hur utvecklingen är och om det behövs ytterligare åtgärder. Vi har också avsatt medel till som länsstyrelserna ska kunna använda för att gå in och vidta ytterligare åtgärder. Det är klart att regeringen granskar och ser om det behövs mer medel. Vi har ju fyllt på medel till , , just för att kunna vidta ytterligare åtgärder. Men vi är beredda att skjuta till pengar, om det är nödvändigt. Det här har lett till att det kommer en del lösningar. Vi har betaltjänstombud på 17 olika orter i 8 olika län där man kan både betala räkningar och sätta in dagskassor, något som också lyfts fram av interpellanterna. Vi har också en innovationsupphandling som kommer att inledas nu . Där ska man försöka ta fram nya sätt som är enklare för just de grupper som inte har möjlighet att använda sig av elektroniska betalmedel för att skapa de kanaler som behövs för att alla ska kunna betala och sköta sin ekonomi. Jag hoppas att innovationsupphandlingen under detta och kommer fram till konkreta lösningar som många fler kommer att kunna använda sig av. Vi jobbar brett med många olika åtgärder. Vi har till exempel haft möten med bankerna om situationen för asylsökande, som också lyfts fram av interpellanterna, där det framför allt är identitetskontroll vid ansökan om att öppna konto som har varit problemet. Där tror vi att vi har en lösning på gång, och vi samarbetar med branschen. Jag har också kallat branschen till rundabordssamtal för att diskutera frågan om kontanthantering för att se hur vi kan ta ett gemensamt ansvar för att komma framåt och utveckla lösningar. Vi är också på väg mot många fler insättningsautomater. Det handlar om ett sextiotal orter där man kommer att kunna sätta in kontanter. Det är också en del av lösningen. Jag tror att vi måste jobba med många olika åtgärder för att råda bot på den här situationen. Men regeringen följer utvecklingen noga. Tack, statsrådet! Som jag sa i mitt första inlägg har drivit den här frågan länge och jagade också den borgerliga regeringen. Det ledde då till att det dåvarande statsrådet bjöd in bankerna till rundabordssamtal med pensionärsorganisationerna och handikapporganisationerna. Man gav i i uppdrag att göra årliga kartläggningar, och man gav länsstyrelserna i uppdrag att tillsammans med finna lösningar på landsbygden. Det är de insatser som statsrådet nu hänvisar till. De 5 miljoner som länsstyrelserna fick för att i större utsträckning bistå bland annat lanthandlare på landsbygden var något som drev i budgetförhandlingarna och som vi såklart är glada att vi fick igenom. Men det löser inte problematiken, för vi kan titta på vad som hände bara . Det var fler banker som slutade använda kontanter än året innan. Utvecklingen går åt helt fel håll i ganska många län. För de funktionsnedsatta har det blivit sämre i fem län, för äldre i fyra län, och för föreningsaktiva är det ett stort problem över huvud taget. De har fått det sämre i sex län, och även småföretagare. Och var femte småföretagare har visat på att de får stora problem, kanske till och med så stora att de måste lägga ned sin verksamhet, om den här utvecklingen av kontanthanteringen fortsätter. Före valet ställde sig Socialdemokraterna bakom krav på att via lagstiftningen ålägga bankerna att upprätthålla kontanthanteringen. Därför förväntade jag mig, när det blev en socialdemokratiskt ledd regering, att det faktiskt skulle ske någonting. Jag blir därför lite besviken när det bara hänvisas till en utredning, en utredning som säger att allting är bra som det är och till och med säger att det är individens eget fel om individen inte vill använda betalkort. Om man ska analysera det kan man säga att utredaren anser att bankerna har rätt att bestämma över dina och mina pengar och hur vi ska få tillgång till dem. Jag tycker att det är en stor demokratifråga att det är enskilda bankinstitut, framför allt storbankerna, som avgör om vi ska tillgång till betalmedlet kontanter i . Så borde det inte få vara. De tittar självklart på vad de behöver och gör någon form av bedömning utifrån detta. Men vi har ju ett samhälleligt ansvar. Även om nu har ett ansvar att se till situationen på landsbygden är det ganska trögarbetat. Visst, det sker en teknikutveckling. Tekniken fungerar på landsbygden. Jag var i Los, som är en av de orter som drabbats värst. Där ska man äntligen få en betalautomat, där dagskassan ska gå in så att kunder kan ta ut pengar. Det är bara det att det är lanthandeln själv som måste se till att det kommer in pengar i betalautomaten. Därför får de fortfarande beställa kontanter från någon bank ganska långt bort och får betala en massa avgifter för det och sedan se till att fylla på automaten. Om kunderna betalar med kort men vill ta ut kontanter blir det ett problem i systemet. Det är inte bara på landsbygden som det här är ett problem. I till exempel är det inte många banker som har kontanthanteringen kvar. Jag tror att det bara är en, i noll och så vidare. Det här problemet finns även här runt , i förorter. Det här är faktiskt ett problem. Vi har inte fattat något politiskt beslut om att avveckla kontanthanteringen. Därför bör inte heller bankerna få fatta det beslutet. Eller hur, statsrådet? Även om statsrådet har bjudit in till rundabordssamtal får jag säga att statsrådet svar är väldigt tunt. har statsrådet pressats i frågan om krav på att bankerna ska tillhandahålla och ta emot kontakter. hade en hearing om frågan. Och statsrådet var på vippen att få ett tillkännagivande emot sig i finansutskottet om att regeringen skulle vara tvungen att göra något åt situationen, men tyvärr skyddade regeringen den gången. För att undslippa frågan valde statsrådet att lägga frågan i den utredning som vi nu debatterar - en utredning som lämnat sitt svar att ingenting behöver göras. väljer statsrådet i stället att gömma sig bakom en remissrunda som pågår. Frågan är när statsrådet ska ta situationen på allvar. När ska det vara ett problem att mer än varannan bank i inte tar emot eller tillhandahåller kontanter? expert skriver i sitt särskilda yttrande i utredningen: Att det finns alternativ till kontanter är en klen tröst för den som av något skäl inte har tillgång till eller inte har förmågan att använda digitala betaltjänster. Om avvecklingen av kontanttjänster inte går i takt med tillgången till och användningen av digitala betaltjänster riskerar vissa grupper att stå helt utan möjlighet att betala och ta betalt. En utmaning för samhället är därför att upprätta en tillräcklig nivå på kontantservicen för att säkerställa att det går att genomföra betalningar i de situationer då andra lämpliga alternativ inte finns. Med min interpellation vill jag också ha besked från statsrådet om vad han avser att göra för att underlätta för företag och föreningar som inte har tillgång till betaltjänster. Utredningen landar i slutsatsen att rätten till betalkonto och betaltjänster inte ska gälla företag och föreningar. Jag tror att utredningen överskattar nackdelarna för bankerna gentemot rätten för företagare och föreningar att få tag i ett konto. Av framgår att problem med grundläggande betaltjänster påverkar utvecklingen av föreningslivet och tillväxten för företagare på landsbygden och i skärgården negativt. Det finns därmed anledning att överväga att ge föreningar och företag samma rätt som konsumenter till betalkonto och betaltjänster. För betalmarknadens effektivitet och ur ett samhällsperspektiv borde det vara positivt att så många aktörer som möjligt får tillgång till betaltjänster via en bank. Det bör också vara positivt ur ett penningtvättsperspektiv att betalningar sker via ett konto. Även om penningtvättsbedömningar kan bli mer komplicerade för banker via företagskunder än för konsumenter förhindrar inte direktivet att banker tar ut en avgift som täcker kostnaderna för detta. Statsrådet lyfte själv fram frågan om ekonomisk brottslighet. Det är väldigt svårt för oss som politiker att avgöra om det sker mindre ekonomisk brottslighet via kort än via kontanter. Vi vet ju inte hur omfattande de kortbedrägerier som bankerna utsätts för är. Det får vi aldrig reda på. Därför är det svårt att säga att denna utveckling leder till minskad brottslighet. Det kan faktiskt vara så att det tvärtom leder till ökad brottslighet. Jag håller dock med statsrådet om att vissa typer av brottslighet försvåras när kontanterna minskar. Det är en helt riktig slutsats. Min fråga till statsrådet är: Vad vill du göra för att underlätta för föreningar och företag att få tillgång till betaltjänster? Det är bra att vi med jämna mellanrum tar upp denna fråga i kammaren, för det är en viktig fråga som måste få en lösning. Jag tycker dock att man måste problematisera frågan lite. Låt mig först tacka för att hon sa att detta inte bara är en landsbygdsfråga. i debatten har det nämligen låtit som att det är en fråga bara för landsbygden. Men det kapitlet kan vi lämna bakom oss, vilket jag är tacksam för. Annars brukar jag få tjata om att man ska åka ut till och prata med småföretagarna där. De är jätteupprörda över var de ska göra av sina kassor, till exempel. Föreningar finns det för övrigt över hela landet. Det finns som sagt några problem, och detta måste vi också ha svar på. Det gäller bland annat vad de fackföreningar som hanterar kontanter säger. De är inte lyckliga över detta. De är inte lyckliga över att vi för denna debatt över huvud taget. Det är min ena invändning. Det andra är penningtvätten. är det komplicerat att sätta in pengar. Jag kan själv vittna om det. Som kassör i konstklubb skulle jag sätta in en stor summa pengar. Jag blev mer eller mindre förhörd innan jag fick sätta in pengarna. Det handlar också om it-tillgängligheten. Men, mina vänner, detta är en betydligt större fråga än bara betalningar. Vad man än möter ska man gå in på www någonting. Detta kommer man inte åt. Det är ett problem för många gamla människor och för människor som har kognitiva problem på ett eller annat sätt. Det finns problem med betalningar. Det är till exempel ett problem att , , ska ansvara för detta bara för att man hanterade Posten och Posten hanterade kontanter. Men det är länge sedan Posten hanterade kontanter, så varför PTS ska ha detta ansvar har jag aldrig begripit. Det var likadant med . Varför skulle den ligga under PTS? Det hade jag svårt att förstå. Att en länsstyrelse har fått i uppdrag att kartlägga detta är jättebra. När man kräver att bankerna ska lösa detta, löser det problemen? Vad har vi för typ av banker? Har vi bara de fyra storbankerna plus sparbankerna? Nej, så är det inte. Jag hade ett litet lån i . Deras huvudkontor ligger i princip på krypavstånd från mig, men är det bara de människor som bor i i som ska kunna gå till sin bank? Nej, det är kanske lite komplicerat. Vi har en massa nischbanker. Ica har också en bank som hanterar en del saker, så där kan man ta ut från deras konton. Jag tycker inte att man problematiserar nog där. När det gäller de olika tekniska lösningarna måste vi fundera på vad som kan komma . Hur kan man lösa detta på ett smartare sätt? Jag kan hålla med om att den fyrsiffriga pinkoden inte är det allra smartaste sättet att hantera detta på. Det finns kanske andra metoder och tekniker. Jag kan hålla med om att utredningen kommer till en konstig slutsats.