ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
ip · H410209 · 2016-12-16 00:00:00 — Interpellation 2016/17:209 Enkelrum eller dubbelrum i stödboenden av (M) till Statsrådet (S) I och med den nya lagstiftningen om stödboende (se prop. 2015/16:43 Stödboende – en ny placeringsform för barn och unga) har vi också fått en uppdaterad socialtjänstförordning. Här kan vi läsa definitionen av ett stödboende: ”1 a § Med ett stödboende avses en verksamhet inom som tar emot enskilda i åldern 16–i ett eget boende med individanpassat stöd.” Statsrådet uttalar sig i frågan när propositionen presenterades, och där kan vi läsa: ”Placeringsformen vänder sig till barn och unga i åldern 16–med bristande familjestöd och som bedöms kunna bo i eget boende med anpassat stöd utan särskilt vård- eller behandlingsbehov. I ett stödboende kan barn och unga, under trygga former, träna på att bo i ett eget boende och bli förberedda inför ett självständigt boende och vuxenliv.” Dock kan vi nu finna i föreskrifter och allmänna råd om stödboende beslutade att de egna boenden som ingår i ett stödboende ska vara hemlika och bestå av rum för boende, utrymme för tillagning och intag av måltider samt rum för personlig hygien. Vidare finns allmänna råd att ett eget boende bör bestå av en egen lägenhet som den placerade disponerar. Men om det bedöms lämpligt kan ett eget boende utgöras av ett eget rum för boende och utrymmen som delas med andra barn eller unga som är placerade i stödboendet. spetsar till det i 5 kap. 2 § med texten: ”Vid placering i ett stödboende ska barnet eller den unge enligt punkt 1 få disponera ett eget boende.” Med den nya lagstiftningen om stödboende verkar kommuner runt om i tolka lagstiftning och riktlinjer olika. Flera kommuner gör tolkningen att man inte får dela rum, det vill säga att alla ska ha enkelrum. Andra kommuner gör tolkningen att man kan dela rum. har vi akut bostadsbrist i många kommuner, och att följa riktlinjer om att ge varje barn ett eget rum gör att man kommer att minska antalet boendeplatser totalt. är det vanligt att dela rum på boende som i exempelvis ett hem för vård eller boende (HVB). Med anledning av detta vill jag ställa följande frågor till statsrådet : Var det statsrådet och regeringens avsikt vid beslutet om den nya lagstiftningen att stödboende skulle vara i form av enkelrum? Följer föreskrifter och allmänna råd statsrådets och regeringens intentioner med lagstiftningen? Har statsrådet och regeringen för avsikt att förenkla för kommuner för att de lättare ska kunna ge ungdomar stödboende på ett bra sätt? Är det statsrådets bedömning att Kommunsverige kommer att kunna lösa ekvationen med att få plats till alla när förutsättningarna är att stödboende ska vara enkelrum som vi har akut bostadsbrist och ersättningen från staten minskar drastiskt?
ip · H410210 · 2016-12-16 00:00:00 — Interpellation 2016/17:210 Talerätt vid skydds- och licensjakt av (SD) till Miljöminister (MP) Ideella föreningar har rätt att överklaga vissa domar och beslut kopplade till om föreningarna uppfyller lagens kriterier. De ständiga överklagandena av myndighetsbeslut har tyvärr visat sig ha en tydlig slagsida mot att ifrågasätta jaktbeslut. Senast bestämde Kammarrätten i att både Nordulv och (Was), två miljöorganisationer som allt som oftast överklagat licensjakt på varg, saknar talerätt. Möjligheterna att bedriva en sund viltvård begränsas kraftigt när liknande organisationer ges möjlighet att överklaga myndighetsbeslut. Det har medfört stora bekymmer och missämja för den landsbygdsbefolkning som ideligen drabbas av rovdjursangrepp på tamdjur och hundar. Kammarrätten bestämde att det var fel av förvaltningsrätten att stoppa skyddsjakt på en varg som angripit får, eftersom de överklagande föreningarna som nämns ovan saknar talerätt i frågan. Det slogs även fast att de inte har rätt att överklaga länsstyrelsernas beslut om licensjakt på totalt 24 vargar i fyra län . Kan detta betyda att åtskilliga jaktbeslut har överklagats felaktigt , eftersom berörda organisationer helt enkelt har saknat talerätt? Mina frågor till miljöministern är följande: Ser miljöministern problem med talerättens utformning och vilka åtgärder föranleder det i så fall från statsrådets sida? Ämnar miljöministern ta initiativ till att utreda konsekvenserna av denna lagstiftning och återkomma med förslag på hur lagstiftning och tillämpning av talerätten kan förbättras?
ip · H410211 · 2016-12-20 00:00:00 — Interpellation 2016/17:211 Åtgärder mot illegal yrkestrafik av (V) till Statsrådet (S) Det sker många olyckor med tunga lastbilar, och det finns ett stort antal olagliga lastbilsekipage på våra vägar. har beslutat att det utöver mer kännbara böter och sanktioner bör införas en effektivare möjlighet för polisen att verkställa ett beslut om att hindra ett fordons fortsatta färd samt att bilinspektörer ska få vissa ytterligare befogenheter. fick i budgeten igenom en ökad satsning på att trafikpoliser ska motverka illegal cabotageverksamhet. I genomfördes en satsning på 25 miljoner där tio poliser på heltid arbetade framgångsrikt och systematiskt med den illegala cabotagetrafiken. och regeringen kom överens om att tillföra 2017–2020 till i en satsning för att motverka illegal cabotageverksamhet. Vår förhoppning är att satsningen genomförs baserat på erfarenheter från till exempel och att det bidrar till ett mer strukturerat arbete i för vägkontroller som är riktade mot yrkestrafiken. Trafikbrott som fortkörningar eller onykterhet är lättare att straffbelägga än yrkestrafikbrott. anser att det finns starka skäl att stärka både och kompetens gällande beställaransvar och olaga cabotage- och yrkesmässig trafik. I Transportstyrelsens delredovisning med anledning av regeringsuppdraget att se över sjysta villkor för yrkestrafiken påvisas allvarliga brister i detta avseende. Enligt Transportstyrelsen har det endast fattats beslut i en förundersökning om beställaransvar. Åklagaren beslutade att inte väcka åtal med hänsyn till att det inte gick att bevisa att den misstänkte begått gärningen. Om fler ska kunna fällas för brist i beställaransvar måste dessa brott utredas. En förutsättning för detta är att även antalet anmälningar efter utförda vägkontroller ökar. cabotagetrafik och olaga yrkesmässig trafik är ofta gränsöverskridande brottslighet, som för till exempel förhör kräver begäran om internationell rättshjälp. Transportstyrelsen har inte funnit att polisen vänt sig till åklagare för beslut om internationell rättshjälp. Inte heller har Transportstyrelsen kunnat få uppgifter från polisen om hur många vägkontroller av den yrkesmässiga trafiken som sker. Undermåliga lastbilar med trasiga bromsar och bristfälliga däck förekommer ofta, och trafiksäkerheten blir lidande av dessa brister, som är ett resultat av hårt pressade transportpriser. Vägarna har blivit en arena för prisjakt, där lastbilschaufförer och trafikanter får betala ett högt pris på grund av avsaknaden av tydliga regler och kontroller. Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet : Avser statsrådet att försäkra sig om att polisen för och redovisar statistik över hur många vägkontroller av yrkesmässig trafik som genomförts? Är det statsrådets bedömning att införande av nationella målsättningar gällande antalet kontroller av yrkestrafiken kan vara ett lämpligt styrmedel för att motverka olaga cabotagetrafik och olaga yrkesmässig trafik? Avser statsrådet att vidta åtgärder för att stärka kompetensen hos polis och åklagare för att motverka illegal cabotageverksamhet?
ip · H410212 · 2016-12-21 00:00:00 — Interpellation 2016/17:212 Småskaliga vattenkraftverk av (KD) till Miljöminister (MP) Vattenkraften är förnybar och fri från miljöskadliga utsläpp. Totalt står den småskaliga vattenkraften för årlig produktion. Detta motsvarar årliga elanvändning. Vattenkraften är viktig för att reglera variationer och därmed bevara balansen i elnätet. Därigenom har den småskaliga vattenkraften större betydelse för elförsörjningen än dess andel av produktionen utvisar. bedömer att vattenkraftens roll kommer att öka . har tidigare uppmärksammat den ohållbara situationen för de ägare av småskaliga vattenkraftverk som riskerar konkurs på grund av att de varken har råd att avveckla sin verksamhet eller vidta de åtgärder som länsstyrelserna kräver. Många av dem ställs inför valet att antingen investera miljonbelopp eller lägga ned verksamheten. Länsstyrelserna tvingar dammägare att återställa den "ursprungliga" miljön, även då dessa åtgärder medför omfattande skador på kulturmiljö, jordbruk och tredje man. För den enskilde verksamhetsutövaren innebär länsstyrelsernas krav ofta en personlig tragedi. Särskilt frustrerande för de drabbade är att samma länsstyrelse som för bara berömt verksamheten för dess goda skötsel och värde för kultur och miljö, plötsligt säger att allt ska rivas ut. När frågan senast togs upp i av min partikollega skyllde miljöministern på EU och ramdirektivet för vatten. Tidningen har frågat om EU vill att river ut den småskaliga vattenkraften. Tidningen fick svar från talesperson i miljöfrågor, . Av svar framgår att inte vill att stänger ned den småskaliga vattenkraften eller river mindre dammar för att uppnå god ekologisk status. Vad EU:s ramdirektiv för vatten i stället ber om är att det sker en korrekt planering, där man tar hänsyn till vattenkvaliteten, vid projektering av vattenkraft eller mindre dammar. Vattendirektivets krav riktar sig alltså mot projektering av ny vattenkraft. Utifrån kommissionens svar finns ingen grund för att använda vattendirektivet som ett universalvapen mot äldre anläggningar. Regeringen har alltså ingen grund för att skylla på EU längre. måste vi gemensamt ta ansvar för att lösa situationen på ett rimligt sätt för de verksamheter som hotas. I de fall där anläggande av vandringsvägar är lämpligt bör dessa i första hand finansieras med offentliga medel. Mot bakgrund av klargörande bör regeringen ompröva sin nuvarande likgiltighet inför framfart mot ägare av småskaliga vattenkraftverk. Med anledning av detta vill jag fråga miljöminister : Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att förhindra att småskalig vattenkraftsproduktion avvecklas?
ip · H410213 · 2016-12-20 00:00:00 — Interpellation 2016/17:213 Räddningstjänstpersonal i beredskap av (C) till Statsrådet (S) huvudsakliga uppgift är att skydda kommuninvånarnas liv, hälsa och egendom genom att verka skadeavhjälpande och förebyggande. Grundläggande är att det finns tillräckligt med personal med dygnetruntberedskap och hög tillgänglighet. genomförde den kommunala räddningstjänsten närmare 123 400 insatser, varav ca 97 500 räddningsinsatser. var antalet anställda i operativ tjänst 15 557 personer, varav 10 651 deltidsanställda. Med geografiska och demografiska förutsättningar varierar utformningen av räddningstjänsten, och lägst andel heltidsanställda finns i , och . Heltids- och deltidsanställda brandmän har i grunden samma arbetsuppgifter. Det enda som skiljer sig åt är var man befinner sig när man har beredskap. Deltidsbrandkåren är också en resurs för totalförsvaret och för den civila beredskapen och bidrar till att skapa trygghet såväl i stora och små samhällen som på landsbygd. Arbetet är varierande och innefattar allt från brandsläckning och sjukvårdslarm till trafikolyckor. Personalförsörjningen inom deltidsräddningstjänsten har stora utmaningar, och läget i flera kommuner är allvarligt, då det inte går att upprätthålla den beredskap som är beslutad. Rekryteringsproblemen har funnits och ser nu ut att förvärras efter de senaste avtalsförhandlingarna. På grund av det nya kollektivavtalet, RIB 17, överväger nu många deltidsbrandmän runt om i att säga upp sig. Personal ur deltidskårerna i , , och , för att bara nämna några, har redan valt att lämna sin tjänst, och i många andra kommuner avvaktar anställda resultatet av de lokala förhandlingarna. Läget är kritiskt och riskerar att rita om hela kartan för svensk räddningstjänst. Det finns inga andra lösningar som är ekonomiskt försvarbara och mer kostnadseffektiva. Lagen om skydd mot olyckor tillåter inte heller frivillighet om hot och riskbild finns. riskerar alltså att hamna i ett mycket allvarligt läge , då stora delar av inte kommer att ha det skydd som lagen om skydd mot olyckor föreskriver. Jag är fullt medveten om att detta är en förhandlingsfråga mellan de olika parterna, men om resultatet går ut över den civila krisberedskapen och mot tryggheten och säkerheten för människor i alla samhällen måste lämpliga åtgärder ske. Situationen är ohållbar, och i slutändan handlar det om människors liv. Med anledning av ovanstående önskar undertecknad ställa följande fråga till statsrådet : Vilka konsekvenser bedömer statsrådet att den beskrivna situationen inom räddningstjänsten kan få, och vilka åtgärder är statsrådet och regeringen beredda att vidta med anledning av detta?
ip · H410214 · 2016-12-21 00:00:00 — Interpellation 2016/17:214 En polishögskola i av (M) till Statsrådet (S) Behovet av fler poliser är en ständigt återkommande fråga för . I kölvattnet på en växande brottslighet, utökade åtaganden för polisen avseende gränskontroller och ett alltmer tuffare samhällsklimat blir förutsättningarna för att rekrytera och behålla poliser i yrket en central uppgift i arbetet med att säkerställa förtroendet för rättsstaten. I min valkrets är behoven större . Den dystra listan över ouppklarade grova brott och konsekvenser av detta för tilliten till samhället blir allt mer omfattande för . Den lokala polisledningen i har därför i samtal med kommunledningen i fört fram tanken om att en ny polisutbildning lokaliserad till bör etableras. I detta sammanhang borde också frågan om hur rekryteringen av personal med annan etnisk bakgrund än svensk ska kunna påverkas positivt aktualiseras. Det är viktigt att det förs en diskussion om hur nya poliser rekryteras och vilka principer som ligger till grund för anställningen. poliskår bör framöver bättre spegla befolkningens sammansättning för att öka legitimiteten i alla befolkningsgrupper. Det skulle också ge stadga åt kåren och förbättrade kontaktytor mot nytillkomna delar av befolkningen. Detta talar för att etablera en fjärde polisutbildning i och förlägga denna till , ett utmärkt exempel på ett område som skulle kunna gynna rekryteringen av invandrarungdomar till utbildningen. Det finns andra goda skäl till varför en fjärde polishögskola bör förläggas till . Ungdomar i segregerade områden behöver goda förebilder. I området Herrgården i lever vuxna på socialbidrag i stället för på eget arbete och åtta av tio saknar ett eget arbete. Många unga saknar hopp om framtiden, och deras bild av en stark samhörighet som klarar av att försvara sig är oftare gäng än polis eller rättsstat. Att ha en polishögskola i skulle tydligt markera rättsstatens närvaro och förhoppningsvis inge hopp och inspiration. Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet : Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att rent ekonomiskt möjliggöra en fjärde polishögskola? Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att förbättra den etniska sammansättningen hos poliskår? Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att säkerställa att en kommande fjärde polishögskola placeras i och mer specifikt i ?
ip · H410218 · 2016-12-27 00:00:00 — Interpellation 2016/17:218 Försämrad postutdelning i glesbygden av (M) till Statsrådet (MP) Företaget Postnord, som ägs gemensamt av både den svenska och den danska staten, har ett så kallat samhällsuppdrag. Det betyder att företaget måste dela ut post i hela landet. Till sista utposten heter slutbetänkandet från den utredning som har gjort en översyn av den nuvarande postlagstiftningen. Utredningen föreslår förminskad postgång för att på så vis spara pengar. Problemet är att detta hotar den levande landsbygden. Företag och privatpersoner boende i glesbygden är beroende av snabb och effektiv postutdelning på samma sätt som de som bor i tätorterna. Flera remissinsatser vänder sig också emot utredningens förslag om försämrad postutdelning. För att hela ska kunna leva måste det finnas god samhällsservice. Med anledning av ovanstående skulle jag vilja fråga statsrådet : Avser statsrådet att avvisa utredningens förslag om förminskad postgång till glesbygden?
ip · H410219 · 2016-12-29 00:00:00 — Interpellation 2016/17:219 Rimliga elnätspriser av (SD) till Statsrådet (S) har förlorat en juridisk process om intäktsramarna för prisregleringen av de svenska elnäten. Domen som föll från Förvaltningsrätten i innebär att elnätsföretagen för perioden –2019 får ta ut högre avkastning jämfört med beslut. Även under den föregående ramperioden, 2012–2015, överklagades intäktsramarna, och elnätsföretagen vann i kammarrätten. Det fick då till följd att deras intäktsramar fick uppgå till , trots att man från början endast ansökt om . Det fick till följd att man fick med sig ett överskott som man inte kunnat debitera sina kunder in , som för konsumenterna nu inneburit kraftiga avgiftshöjningar. Ändras inte utfallet i den nu fallna domen kommer det även att innebära ytterligare ett tillskott från genom denna dom. Andra problem som framför allt är kännbara för mindre industrier är att man vid exempelvis byte från debitering av elnätsavgiften genom säkringsstorlek övergått till effekttariff och genomfört prishöjningar på genom åtgärden. Det är möjligt och ligger inom ramen för intäktsramen men kan även fritt användas av elnätsföretagen som metod för att inte gå miste om intäkter. Men för sådana industrier som har effektbehov långt över enstaka kilowatt finns där inga möjligheter att värja sig mot denna ändring i affärsmodell, vilket får till följd att deras konkurrenskraft kraftigt försämras. Det är positivt att statsrådet har uttryckt uppfattningen att dagens system inte fungerar och att det finns anledning att se över det. Men då intäktsramarna sträcker sig kommer ändringar som påverkar konsumenternas situation att dröja. Med anledning av ovanstående vill jag fråga statsrådet : Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att elkonsumenter ska få en mer rimlig prissättning för elnät?