· H310737 · 2016-09-01 15:56:15 — har frågat mig hur jag avser att tillgodose tillkännagivanden gällande propositionen Mer film till fler - en sammanhållen filmpolitik, hur tidsplanen för hanteringen av dessa ser ut samt hur jag avser att agera då jag har uttalat att tillkännagivandena ska omhändertas. Självfallet kommer tillkännagivanden på filmpolitikens område att beredas i sedvanlig ordning. kritiserar i sin interpellation för att ha meddelat att beslutet om momsen på tillträde till biografföreställningar ligger fast även efter tillkännagivanden. Jag vill därför påminna om att beslut om statens budget fattas efter en samlad hantering i . Dessa beslut ändras inte av enskilda tillkännagivanden utanför den ordinarie budgethanteringen. Det är därför ett faktum att beslut om statens budget, inklusive skattepolitiken, ligger fast även efter tillkännagivanden om filmpolitiken. Att har lämnat information angående detta till allmänheten och filmbranschens aktörer anser jag vara fullt rimligt. Beredningen av tillkännagivanden ska genomföras ansvarsfullt och med beaktande av effekterna såväl för statens budget som för andra berörda aktörer. Beredningen av tillkännagivanden gällande filmpolitiken pågår, och regeringen avser att återkomma . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer debatterade vi här i regeringens förslag till ny filmpolitik. Det var en lång och intensiv debatt som kultur- och demokratiministern själv deltog i. Redan ett drygt år tidigare hade hon aviserat att det dåvarande filmavtalet skulle sägas upp. Det utlovades breda samtal och djup förankring kring det som ministern själv har utnämnt till mandatperiodens största, bästa och viktigaste kulturpolitiska reform. Förutom att vi har haft en het mediedebatt har partier vid återkommande tillfällen bjudits in till samtal. Vid upprepade tillfällen har vi också meddelat var vi står. Det har framför allt gällt finansiering, organisation och samverkan. Men detta har det inte varit möjligt att föra samtal om. Det stod klart att regeringen redan hade bestämt sig. Filmen blir äntligen en del av den övriga kulturpolitiken, sa kulturministern och chockhöjde momsen till , till skillnad från all annan kultur. får vi äntligen en statlig filmpolitik, sa kulturministern och delegerade all makt till en privaträttslig stiftelse. ges alla i branschen äntligen inflytande, sa kulturministern och degraderade det inflytandet till att man kan få sitta med i olika tyckargrupper, även kallade branschråd. anordnade kulturutskottet en stor offentlig utfrågning här i . Även där stod det klart att det saknades såväl politiskt stöd som stöd från stora delar av filmbranschen. Regeringen valde dock att inte heller vika från sin inslagna linje utan lade fram sin proposition . Inga av de synpunkter som hade förts fram fanns med där. Det som man hade kallat samtal och förankring får väl så här i efterhand mer kallas för information och inbjudan till applåder. fällde också propositionen på flera områden, och lika illa gick det i kammare . har en proposition blivit så sönderskjuten i kammaren som kulturministerns filmproposition. På sju bärande punkter fattade ett annat beslut än vad regeringen föreslog. Man fick underkänt när det gäller finansieringen, organisationen, produktionsförutsättningar, samverkan, digitaliseringen och privatkopieringen. Till medierna har ministern förklarat att hon inte ser tillkännagivanden som något världsomvälvande och att man bemöter tillkännagivanden som man alltid har bemött tillkännagivanden och att dessa ska "omhändertas". Några förändringar är hon inte beredd att göra. Filmpolitiken ska genomföras som planerat i alla sina delar. När det gäller riksdagsbeslutet verkar hon fullständigt oförstående och kallar det för en succé. Hur kan en demokratiminister landa i denna slutsats? beslut är inte ett smörgåsbord ifrån vilket man kan plocka lite som man vill. De beslut som vi fattar i denna kammare ska inte omhändertas, de ska tillgodoses och verkställas. Det verktyg som utgörs av tillkännagivanden ger regeringen ett visst handlingsutrymme. Men en demokratiminister borde veta bättre än att överutnyttja detta handlingsutrymme på ett så flagrant sätt. heter det att tillkännagivanden på filmpolitikens område ska beredas i sedvanlig ordning. Men tutar man på och rullar ut en politik som går i rakt motsatt riktning mot beslut. Demokratiministerns ord klingar falskt, och hennes löften saknar tyvärr trovärdighet. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Under debatten ställde jag ett antal frågor till ministern. Jag frågade demokratiministern hur hon ser på riksdag och de beslut som fattas i denna kammare. Jag ville veta vilken plan demokratiministern har för de tillkännagivanden som redan då var kända. Jag ville veta i vilken utsträckning hon kommer att hörsamma kammarens majoritet. Och i den mån hon inte kommer att göra det undrar jag varför hon över huvud taget underställer en proposition kammarens prövning. Hur rimmar det med att vara en samförståndsminister i en samarbetsregering? Den gången valde ministern att sitta kvar i sin bänk och lämnade mina frågor obesvarade, och därför har vi en interpellationsdebatt . Därför ger jag demokratiministern en ny chans att göra om och att göra rätt. Tack, riksdagsledamot , för interpellationen och för det fortsatta meningsutbytet! Jag avser att till fullo respektera beslut och den ordning som riksdag har. De tillkännagivanden som jag tog emot för sedan bereder vi just nu för fullt inom mitt departement. Jag ser det som en möjlighet att återkomma med hur vi hanterar och går vidare med tillkännagivandena. Men det tål att påminna om att det bara har gått sedan jag tog emot tillkännagivandena. Under den förra regeringens period och de tillkännagivanden som då kom dröjde det i genomsnitt längre än hela tills man tillgodosåg tillkännagivanden. Därför anser jag att jag fortfarande, gångna, har gott om tid på mig att säkerställa att de underlag som behövs och de analyser som behöver göras - som berör många olika aktörer - är grundliga och får den effekt som vi strävar efter. Ett exempel på ett annat tillkännagivande som har tagit väldigt att tillgodose och som har stor påverkan på kulturpolitiken är reklamskatten. Den hade den förra regeringen hela på sig att göra någonting åt, men man gjorde ingenting. Den här regeringen har sett till att börja avverka tillkännagivanden. Jag hanterar, bereder och tillgodoser tillkännagivanden i rask takt och återkommer , och jag menar att detta är att respektera ordning och beslut. Jag vill börja med att korrigera ministern när det gäller detta med finansieringen. I kammaren får ministern det att verka som att det är möjligt att påverka momsnivån på biobiljetter, eftersom det beslutet fattades . Detta är inte med sanningen överensstämmande. När vi fattar beslut om statens budget gör vi det . I det beslutet kan man också avisera vad som är planerat framöver. Så gjorde man med biomomsen. Det skarpa beslutet fattar vi inte förrän detta år. Det finns med andra ord alla möjligheter för regeringen att ändra sig eller att avvakta på denna punkt. Branschens aktörer har dessutom erbjudit sig att stå fast vid sin finansiering . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Med andra ord är detta bara fråga om en politisk vilja, och vad kulturministerns besked innebär här är att hon helt enkelt inte har lust - detta trots att hon vet att den riksdag, under vilken hennes regering lyder, vill annorlunda. Jag beklagar det, och jag beklagar det djupt. Det är skillnad på att höra och att lyssna. film inleds med att filosoferna bråkar om just detta: "Du hör ju inte vad jag säger! ", klagar den ene. "Ja, men du lyssnar ju inte! ", kontrar den andre. Det känns som att den sketchen ständigt upprepar sig. Jag är övertygad om att demokratiministern hör att folk pratar, och jag önskar bara att hon lyssnade mer. Ministern vägrade lyssna . Hon vägrade lyssna . Hon vägrade lyssna när kulturutskottet hade sin offentliga hearing . Hon stängde öronen när utskottet uttalade sig , och hon vägrade inse fakta när fattade beslut . Och, fru talman, jag hör faktiskt inte ens att kulturministern lyssnar . Jag vet inte om detta beror på oförmåga till lyhördhet eller dålig rådgivning. Men ligger besluten på bordet. Det är lite grann som att man endast ser som ett rundningsmärke. Nästa fråga blir naturligtvis: Vad innebär detta för framtiden? Just nu ansätts ministern hårt när det gäller mediepolitiken. Till säger ministern att "medierna står vid ett stup" och att hon förväntar sig att partier lägger fram förslag på hur det ska lösas - partier? Men, fru talman, det är väl ändå regeringens och ministerns uppgift att lägga fram politiken när man nu har intagit taburetterna? Jag kan lugna ministern - och jag tror att jag pratar för samtliga partier i - med att vi kommer att presentera våra förslag. Men frågan är om regeringen över huvud taget är intresserad. När det gäller filmen presenterade vi vår politik. Vi fick till och med majoritet i kammare, men ändå fortsätter man i motsatt riktning. Jag tycker att statsrådet bör ta sig en allvarlig funderare på vad som ligger i uppgiften som demokratiminister. I min enfald trodde jag att det var att säkra våra demokratiska institutioner och värna den ordning som är fastställd för hur vi fattar beslut. Jag trodde att det ingick en grundläggande respekt för den parlamentariska sammansättning som svenska folket har valt och att det också skulle finnas ett uns av ödmjukhet och lyhördhet när man sitter i en historiskt svag regering. Jag beklagar att så inte verkar vara fallet. säger kulturministern att man ska respektera de tillkännagivanden som har gjorts och följa dem. Det tackar jag för. Jag har respekt för att det kan ta sin tid, precis som ministern själv säger. Men om man nu ska följa besluten, varför fortsätter man då i rakt motsatt riktning? Det är en ganska farlig linje att kompensera fel färdriktning med ökad hastighet, så jag ber ministern att än en gång förklara: Om man ska följa tillkännagivanden, varför fortsätter man i rakt motsatt riktning? STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Jag kommer att tillgodose och omhänderta de tillkännagivanden som har givit. Jag är inte vän av att dra detta i långbänk. Jag är en minister och vi är en regering som ser till att få saker gjorda. Den svenska filmbranschen har ropat efter en ny filmpolitik. Man har ropat efter att bli betraktad och omhändertagen som en del av den svenska kulturpolitiken. Det har den förra regeringen struntat i att lyssna på. Bland det första som den här regeringen gör är att ta tag i och våga driva den här frågan. Vi vågar vända på de stenar som har varit orörbara därför att många människor med makt har suttit runt ett bord. Det har varit många med makt runt ett litet bord, men inte tillräckligt många, om vi tittar på hur stor filmbranschen är. Det som vi nu inför i vårt land, efter alla beslut som har fattats, är en filmpolitik som är mer demokratisk. blir filmpolitiken en del av kulturpolitiken, och har mandatet att besluta om filmpolitiken. Det är en demokratisk åtgärd. Det är att betrakta filmen som en viktig del av kulturpolitiken. Jag är väldigt stolt över det. Men återigen: Jag tänker inte dra ut på att tillmötesgå dessa tillkännagivanden och göra någonting av dem. Jag vill inte att de tillkännagivanden som kommer till mig som kultur- och demokratiminister blir tillkännagivanden som blir liggande . Det är respektlöst mot och mot den ordning som vi har i vårt land. Jag kör på. Och det gör jag för att jag vill visa att jag kommer att hantera dessa tillkännagivanden. kommer jag att komma tillbaka med hur vi hanterar de tillkännagivanden som har gjorts på filmpolitikens område. Filmpolitiken är värd det. Det är viktigt med långsiktiga förutsättningar för den här branschen, som behöver för att kunna planera och genomföra allt det som alla olika delar ska göra och som blir till filmkonst för oss alla att ta del av. finns det förutsättningar. Det är väldigt mycket som är på gång. Det har pågått en remissrunda, och det är frågor som ska hanteras på många olika plan. Jag ser fram emot resultatet av hur filmpolitiken, efter det att vi har tillgodosett tillkännagivandena, kan bli den kraft som den svenska filmen är värd. Ministern säger att regeringen har mandat att fatta beslut, och det var också precis det mandatet som tog . Sedan säger ministern att det handlar om att vilja, att våga och att göra. Det är bra att man är exekutiv och vill göra saker. Men det gäller att göra rätt. Jag förstår ambitionen, men på färden lyckades kulturministern göra sig till ovän med nästan hela filmbranschen. Det ministern säger är att man ska följa tillkännagivanden. Ja, men då stämmer ju inte det man har sagt : att det här fortsätter enligt plan. Då kommer det ytterligare en omsvängning . När kommer den i så fall? Och vad gäller gentemot , de förbund som finns och alla de andra som agerar inom svensk film? Jag skulle vilja avsluta med att rikta mig till statsrådet i hennes roll som kulturminister och vädja till henne att nu fatta de nödvändiga besluten för att rikta filmpolitiken rätt. Att det inte blev som ministern hade tänkt sig visar redan de remissvar som finns när det gäller den nya modellen för inflytande under . "Det förslag som SFI har lämnat brister på flera punkter och lever inte upp till de ambitioner som riksdag och regering presenterade", konstaterar . "Vart tog inflytandet vägen som kulturministern lovat?" Det frågar man sig med all rätt. Såväl som konstaterar helt riktigt att förslaget strider mot beslut och avvaktar därför med att yttra sig. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Jag vill vädja till kulturministern att nu sätta politiken framför prestigen. Ta den chans som ges att göra detta på ett bra och genomarbetat sätt! Utrymmet finns, både tidsmässigt och ekonomiskt. Det visas som sagt av att aktörerna erbjuder sig att fortsätta vara med och finansiera filmen även framöver, allt för att ge svensk film den förankring och genomarbetning som den så väl förtjänar. Gör om, ministern! Dra nu lite i bromsen, och tuta inte vidare i fel riktning! Den filmpolitik som är antagen av den här började förberedas redan långt före min tid av den dåvarande moderata kulturministern. Hon tog de första stegen, och jag tog vid, men jag körde också ända fram till målet. har vi faktiskt en ny filmpolitik i vårt land, en filmpolitik som tar makten från de få aktörerna och ger till de många aktörerna. De remissinstanser som riksdagsledamoten hänvisar till har också varit väldigt tydliga med att de till fullo står bakom den nya filmpolitiken. Det de nu har gett är remissvar, precis enligt den ordning som vi har i vårt land och som jag är väldigt stolt över. Det ska bli spännande att se hur den här processen nu fortsätter, hur SFI kommer att svara på de olika remisserna och vad det slutgiltiga resultatet av processen blir. Vi har en ny filmpolitik, som ger makten över den svenska filmen och också möjlighet att skapa goda förutsättningar för den svenska filmen. Det kommer inte att ske någon förändring i den politik som lagts fram. Vi kommer att tillgodose tillkännagivanden, men den antagna propositionen kommer att förbli antagen. Överläggningen var härmed avslutad.