ip · H310390 · 2016-02-08 00:00:00 — Du är också speciell för kurderna och kvinnorna. Det är de kurdiska kvinnorna som lider. I Kobane och Rojava är det kurdiska kvinnor som med stöd från PKK kämpar mot Daish. sa att man inte kommer att tillåta samma misstag som 2003 i . Vem är egentligen? Han frågar vem som är deras partner, vi eller kurderna? träffade utrikesminister företrädare för . Då sas det att om kurderna får alldeles för mycket makt kommer det att bli oro i regionen. Man ska göra som i , att kurderna ska få sina mänskliga rättigheter. Tyvärr har kurderna blivit en bricka i andra staters cyniska maktspel. Både i och inom de regionala makterna har man spelat dem mot varandra. , , trampar dessa regimer på kurdernas mänskliga rättigheter. Därför måste vi för del göra väldigt tydligt vad det är för regimer man har att göra med. spelar ett maktspel i . för samtal, liksom EU. passar på i ett sådant här läge, när det är kris och flyktingar har vänt sig till . Det kommer tyvärr inte att bli bättre genom att man ger miljarder av våra gemensamma tillgångar från och EU till . Vad har han gjort ? Jo, han har bombat kurderna och stött Daish. Det vet vi. Can är en av de journalister som har avslöjat det, och han ska få livstids fängelse, som berättade. Det är helt absurt. Det är också helt absurt att 32 unga socialister mördats i staden , liksom 103 fredliga demonstranter i . Jihadisterna har inte åtagit sig dåden. Vem var det då som gjorde det, om det inte var statsterrorism av ? finns det inte någon organisation som har sagt att det är den som har gjort det. Man måste ställa de här frågorna. Vad håller på med? Det behövs en stark röst från och inom EU och FN för att stoppa det här och inte ge mer makt, för det som han och ägnar sig åt är tyvärr ett maktspel och inte en dialog. Därför uppmanar jag alla partier, , och FN att göra något konkret. fick jag på mejlen en lista från HDP över civila dödsoffer . På den listan fanns det då 283 namn. har den växt ytterligare. De flesta av de personer som stod på listan hade skjutits ihjäl av de turkiska säkerhetsstyrkorna. Men det ska också nämnas att 10 personer av de 283 hade dödats av PKK. Det är viktigt att understryka att det finns flera punkter där man med rätta ska kritisera PKK och deras agerande. Men man kan inte använda PKK för att ursäkta övergrepp. Ansvaret för den turkiska regimens övergrepp vilar bara på den turkiska regeringen. Det är president som är ytterst ansvarig för de övergrepp som de turkiska säkerhetsstyrkorna nu begår. Det är president som är ytterst ansvarig för att människor runt om i nu fängslas på godtyckliga grunder och på politiska grunder. Det innebär också att det är just på president som vi måste ställa kraven om att våldet och de politiska och godtyckliga arresteringarna ska upphöra. Det är det jag skulle önska från - att man talar klarspråk om president och hans regering, för det är som sagt inga osynliga händer som har skapat den här utvecklingen. Jag skulle vilja nämna några av de personer som stod på listan jag fick över döda civila i . Där fanns sjuåringen från Cizre. Där fanns den 70-åriga kvinnan från . Där fanns den 81-årige från Silopi. Där fanns också den flickan , som dog efter att den turkiska armén hade beskjutit hennes hem med artilleri. Det är de här människorna, de här spädbarnen, kvinnorna och åldringarna, som den turkiska staten nu kallar för terrorister och hot mot rikets säkerhet. Vi måste se att det är de som drabbas och blir offer för detta våld. Som sagts i den här diskussionen blev listan över civila dödsoffer än längre . Då massakrerades över 60 män, kvinnor och barn i sydöstra , det vill säga norra . Det här var inte någon oväntad situation. hade varnat i förväg för att människor stängdes in i källare i de här områdena och inte hade någon möjlighet att fly undan striderna. Det finns nu uppgifter om att har använt kemiska vapen i den här attacken. Trots det kvalar denna händelse inte in på dagordningen när EU:s utrikesministrar ska träffas . Jag måste säga att jag tycker att det är märkligt och sorgligt. När dessa övergrepp har skett och så många människor dödats i ett land som aspirerar på att bli medlem i EU kvalar det inte ens in på utrikesrådets dagordning. Jag är förvånad. Jag skulle önska att drev på för att frågan kom upp och diskuterades där. Regeringen och har upprepat att EU i sitt förhållande till grannskapet ska utgå från en mer-för-mer-princip: Mer demokratiska framsteg ska ge mer samarbete med EU. Men det vi ser i fallet är det rakt motsatta: mer för mindre. Trots att utvecklingen konsekvent gått bakåt i beslutade EU att fler kapitel ska öppnas i medlemskapsförhandlingar med EU, att EU och ska ha två årliga toppmöten och att EU ska bistå med , varav de svenska skattebetalarna ska ställa upp med - som de här övergreppen pågår. Gäller inte mer-för-mer-principen ? Det man skickar är ju en tydlig signal om att man är beredd att blunda för de övergrepp som begås i , om att det för EU:s ledning finns andra intressen som är viktigare än att slå vakt om de mänskliga rättigheterna och de civilas situation i . Jag tackar utrikesministern för svaret. Det är bra om utrikesministern försöker trycka på för att i alla fall få in oberoende observatörer, framför allt där utegångsförbud gäller, för att på något sätt försöka få till stånd en förändring. Kanske vet ingen exakt hur det ska gå till, men jag tror att vi på olika sätt på allvar måste försöka se till att det blir en förändring, för den situation som råder i de kurdiska områdena är totalt ohållbar. Som sagt är det inte så att detta bara hotar kurder och de kurdiskdominerade områdena, utan det hotar hela . Det hotar syriska flyktingar som behöver komma till trygga områden, och det hotar också säkerhet. Det här är alltså oerhört viktigt. Jag vill verkligen betona ytterligare att EU måste driva på för att man ska återuppta fredsförhandlingarna mellan och och även driva på när det gäller utvecklingen för mänskliga rättigheter och demokrati. Jag skulle vilja använda lite av tiden i mitt andra inlägg till något som även var inne på: stödet till samt toppmötet mellan och som ägde rum för inte så länge sedan. Vi har sagt att vi ska skicka till för att de ska ta sig an flyktingsituationen, varav tydligen ska komma från . Man ska också snabba på EU-anslutningen. Medierna säger att har haft i flyktingkostnader. Det är ungefär 300 000 flyktingar som finns i olika läger som har hand om och bekostar. Men de andra som finns ute i samhället, över 1 ½ miljon människor, får vad jag förstår inget ekonomiskt stöd utan får klara sig själva. har haft flyktingkostnader på . För del beräknar att kostnaden kommer att vara 60 miljarder, och då har jag inte räknat in alla kostnader för kommunerna - kostnaderna för skola och alla andra omkostnader. har 80 miljoner invånare, och har 10 miljoner invånare. Deras kostnader är i förhållande till de svenska kostnaderna nästan ingenting, känner man då. Vad är det vi egentligen skickar in pengar till när vi skickar dem till ? Sker det av välvilja? Vad anser utrikesministern att vi ska få för de här pengarna? Om det är så att vi skickar pengar dit och de inte kommer flyktingar till del direkt är det allvarligt. Om vi inte kommer att se en demokratiseringsprocess i utan det eskalerar och går i helt fel riktning har vi inte heller uppnått någonting. Men från svenska skattebetalare ska gå till , som vi inte kan lita på just . Vi måste få garantier, menar jag, från . Om det är så att ska skicka 700 miljoner av skattebetalarnas pengar ska de också lova demokratisering. Ett stopp på de här krigshandlingarna måste komma till stånd direkt. Jag skulle vilja att utrikesministern utvecklar hur hon och EU avser att driva på i den frågan. Det har sagts mycket klokt, tycker jag, i den här debatten. Det verkar som att vi är ganska överens. Men det som är kärnan i den kritik som i alla fall jag har gentemot regeringen och i vidare mening gentemot Europeiska unionen - det är det som det handlar om - är att man återigen riskerar att gå in i en relation med en auktoritär stat som enbart är någon sorts köpslående för att den staten ska hålla flyktingar i schack och så vidare. Det är den typen av relation man hade med under Gaddafi. Då sa man: Vi köper in olja i utbyte mot att du inte låter dina medborgare ta sig över till oss. Så var det i grund och botten. De som tidigare kallades för moderate arab states är alla de arabstater som fick uppror . Det var liksom mot hela det här arrangemanget, där västvärlden inte fokuserar på mänskliga rättigheter och demokrati utan bara går in i någon sorts relation som bygger på kallhamrade cyniska särintressen eller nationella intressen men som inte har några inslag och påtryckningar för demokrati och mänskliga rättigheter. Det är väldigt bekymmersamt att man återigen riskerar att gå i den fällan. Ett problem med detta är att i sig är en källa till instabilitet i regionen, inte till stabilitet. Syrienpolitik och systematiska stöd till extremistiska jihadistiska rebeller i har bidragit till att driva människor på flykt. ointresse av att en del av de flyktingar som finns där kan integreras i och det svaga stödet till flyktingar innebär också att människor flyr. Och belägringarna av städerna i sydöstra delarna av bidrar till detta. Den kurdiska frågan är det största hindret för en demokratisering i . Landet har en rad andra problem, men den kurdiska frågan är så att säga kärnan i problematiken. För att frågan ska lösas krävs det en attitydförändring i . Faktum är att den turkiska politiken gentemot kurderna kan sammanfattas ganska enkelt. sa : Det finns inga kurder. Nähä, vilka är de? Det är bergsturkar, sa man då. Sedan gick det lite tid, och då erkände : Jo, kurderna finns. Kurderna existerar, men det finns ingenting som heter det kurdiska språket - det finns inte. Nähä, vad är det? Det är en dialekt i turkiskan. Det sa man då, fast det är två helt olika språkgrupper. Sedan sa man: Jo, kurderna existerar. Det kurdiska språket existerar också. Men det finns ingenting som heter . Nähä, vad är det? Ja, det är våra sydöstra provinser, vårt sydöstra problem, sa man. Sedan gick det lite mer tid. För fyra sa man: Ja, kurderna existerar. Det kurdiska språket existerar. existerar också men inte i , bara i . Där står man nu i . Den defensiva attityden från den turkiska statsmakten bygger i grund och botten på att man upplever att man inte kan hantera den kurdiska frågan när kurderna blir större och vill ha autonomi och blir mer intressanta för västvärlden och så vidare. Det är det attitydskiftet som inte har kommit till stånd i . Hade det kommit till stånd hade man inte attackerat de här städerna med tanks och dödat de här ungdomarna. När det gäller kurdfrågan tror jag att man ska diskutera både kortsiktigt och långsiktigt. Det kortsiktiga har vi berört ganska tydligt. Man måste upphöra med belägringen av de här städerna, och det militaristiska synsättet måste på något sätt upphöra. Men jag tror också att man måste kunna diskutera frågan utifrån ett långsiktigt perspektiv. Framför allt handlar det om att måste upphöra med sin förnekelsepolitik. Det går inte längre att förneka det kurdiska folkets identitet, existens och rätt till självbestämmande. Rätten till självbestämmande är en allmänt accepterad rättighet. Respekten för olika folkgruppers kulturella integritet är en nyckel när det gäller att leva i fred och samförstånd i . Rätten till självbestämmande beskrivs av FN som den mest centrala av alla mänskliga rättigheter. Det är en förutsättning för förverkligande av övriga mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. Sedan handlar det om att fredsförhandlingarna, som också utrikesministern varit inne på, mellan staten och PKK måste återupptas. Det har vi socialdemokrater påpekat gång på gång när vi har varit i och besökt vårt systerparti men också representanter för den turkiska regeringen, AKP. Fredsförhandlingarna måste återupptas. Staten måste också garantera det kurdiska folkets mänskliga fri- och rättigheter. De militära aktioner som bedrivs måste stoppas. måste man se till att PKK lägger ned sina vapen och kan inleda fredsförhandlingar. Landet måste intensifiera sitt arbete med en ny konstitution, en inkluderande konstitution, där respekten för de mänskliga fri- och rättigheterna finns. Journalister som fängslats måste släppas. Tidningar har stängts - man måste sluta med det. Det handlar om sociala medier med mera. Arbetet när det gäller rätten till yttrandefrihet måste fortsätta. (forts. § 7) Herr talman och ärade ledamöter! Som svar på frågor som har kommit upp i debatten vill jag bara säga att jag nog tror att frågan om vad som händer i kommer att diskuteras på nästa möte med utrikesministrarna. Även om det formellt inte finns på dagordningen som en specifik punkt är det klart att detta är i allas våra tankar just . Vi följer det som händer mycket noga och med stor oro. Man kan nog alltså utgå ifrån att det kommer att diskuteras även om det sker informellt. frågade om detta med internationella valobservatörer, och jag ska försöka svara på det om hon kan rikta uppmärksamheten hitåt. Bara för att förklara tycker jag som sagt att man ska ha en bred verktygslåda diplomatiskt och att detta gott och väl kan finnas i den verktygslådan. Jag är dock inte säker på att vi får framgång med ett sådant förslag , för återigen: Vi försöker få till stånd en procedur och en process med . Vi försöker få ett samtal och en dialog som kan bli konstruktiv och där vi kan föra fram frågorna. Jag menar att vi kan ha med oss detta, men jag är långt ifrån säker på att vi skulle nå framgång med ett sådant förslag . Det kräver nämligen att båda parter samarbetar kring det. Som du hör, , har jag dock en positiv inställning till alla förslag som kan bidra till att göra oss bättre rustade för att följa utvecklingen noga och se till att det går i rätt riktning. Sedan vill jag ställa en fråga. Vad är alternativet till samtal? Vi måste förstås fortsätta våra ansträngningar. Via EU-närmandet och via de kanaler vi kan ha i ett FN-spår eller i bilaterala spår måste vi fortsätta dialogen. Vi måste fortsätta trycka på för just de saker och andra har räknat upp för att se till att det vi upplevde som en framgång och som demokratiska framsteg under det tidiga inte nu plötsligt avbryts och går i andra riktningen. Vi har sett alldeles för många tecken på att det är det som sker, och vi har sett alltför många frågor som vi måste protestera mot och kräva ska upphöra. Vi kräver förstås att och PKK upphör med våldshandlingar, för det är enda chansen att faktiskt få till stånd en fredsprocess igen. Jag hör inte att någon säger att vi ska avbryta alla våra kontakter med , men vi måste balansera den svåra situation vi har i att både ställa tydliga krav och hitta ett samarbete som gör att vi faktiskt kan flytta fram positionerna för EU på de viktiga områdena. Det fasansfulla våld vi har sett och angreppen på civilbefolkningen, som redan lider svårt, måste upphöra. Vi behöver i samtal kring hur vi ska hantera de största utmaningarna i EU:s närområde. Det gäller inte minst flyktingsituationen och krisen i . Jag har själv samtalat med utrikesminister om bland annat oljepipelines, som är otroligt viktiga när det gäller att angripa Daish. Den typen av kontakter måste vi förstås upprätthålla, och vi måste balansera dem med att även vara tydliga med vad vi kräver i form av reformer. Det är väldigt viktigt, vilket vi också verkligen har understrukit, med samtal. Problemet är att den ena parten är terrorstämplad och att den andra parten är staten , som själv begår brott. Därför behöver den andra parten också komma till samtalen. Det är inte heller bara EU som ska genomföra samtalen, utan jag hoppas att även själv och tar initiativ. Därför är min fråga fortfarande: Vill och utrikesministern göra något i EU för att lyfta stämpeln? Beslutet är nämligen förlegat. Det togs , och det har varit en stämpling av bara den ena sidan. Den andra sidan begår brott mot mänskliga rättigheter. Det har vi hört FN:s sändebud för mänskliga rättigheter säga , och det har vi sett. Vi ser och hör det . Det går inte att ha ett fredssamtal med bara en sida. Vi måste ha med bägge sidorna, och den andra sidan är terrorstämplad. Jag kommer att upprepa att varken EU eller något annat land kommer att förhandla med en part som är terrorstämplad, som PKK. Därför är detta en grundläggande förutsättning för att en fredlig lösning på kurdernas fråga skapas. Det ska helt enkelt vara jämbördigt. Självklart ska båda sidor som har begått brott stå för det och bestraffas. Det tycker jag att PKK har gjort. Ledaren sitter i fängelse , och organisationen har varit upplöst . Det är dags. Detta är den enda förutsättningen för folket i . Jag vill tacka utrikesministern för den här debatten, som jag är helt övertygad om kommer att fortsätta i olika former. Det är ju knappast så att vi ser så många ljusningar eller tecken på att utvecklingen i skulle vända. Jag vill också tacka utrikesministern för flera av de uttalanden som har gjorts, även om jag nog hade önskat att de var lite skarpare på flera områden. kan jag efter att ha suttit i ett tag - jag är inne på min tredje mandatperiod - se att vi inte riktigt såg den typen av uttalanden vi har hört från under de åtta, mycket långa, åren med som utrikesminister. Jag tycker att det är viktigt att vi har samtal och en öppen dialog med och dess regering. Men frågan är också vad det är för budskap vi vill skicka. Vad är det för budskap från EU man upplever i , i den turkiska regeringen och bland människor runt om i ? Tyvärr tror inte jag att det budskap man upplever i är att EU konsekvent står upp för de mänskliga rättigheterna och demokratin. Jag tror att det budskap man snarare känner är att EU är berett att kompromissa om de mänskliga rättigheterna så länge stoppar flyktingar för att ta sig över . Jag tror att man både i och bland vanliga människor runt om i upplever att EU är berett att blunda för en del av de övergrepp som begås så länge håller sina flygbaser öppna för västs stridsflygplan. Under pausen i den här interpellationsdebatten såg jag att det kom ett brev från HDP, det parti beskrivit som ett systerparti till Socialdemokraterna, där man tydligt uttrycker en väldigt stark oro för att EU nu börjar kompromissa om mänskliga rättigheter och demokrati. Det blir en bricka bland många andra i ett större förhandlingsspel. Demokrati och mänskliga rättigheter är en bricka, och flyktingar och kriget mot Daish blir en annan bricka. Jag tycker att det är oerhört oroväckande, och jag hoppas att vi kan få en tydligare och konsekventare politik när det gäller demokrati och mänskliga rättigheter i . Då kommer det att bli problematiskt att skicka , utan några villkor, till . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Jag ber om ursäkt för att jag inte var tillräckligt uppmärksam när jag fick svar av utrikesministern. Jag stod och pratade med en annan minister om nästa interpellation. Det var inte bra. Jag skulle vilja lyfta fram två saker. Det ena är medlen och resurserna som man vill ha från sida. Jag såg just på Twitter och Voice of att har sagt att om han inte får de här pengarna kommer han att utvisa alla flyktingar till . Bara det säger ju en hel del om problematiken med . Men oavsett om det nu är 700 miljoner som ska gå från svenska skattebetalare eller 3 miljarder som ska gå från EU till måste det finnas någon typ av det vi inom biståndet brukar tala om som konditionalitet, det vill säga att det måste finnas tydliga krav. Det måste lyftas fram mer, tycker jag, både av EU och av utrikesministern. Det andra är att erbjuda pengarna och säga: Vi förutsätter att fredssamtal återupptas mellan den turkiska regeringen och PKK. Från sida har vi inte föreslagit att man ska ta bort stämplingen av PKK. Däremot tror vi att det är viktigt att det samtal som tidigare fördes kan fortsätta, och det ska vi bidra till. Här skulle man, som jag har skrivit i min interpellation, kunna använda . De har jobbat en hel del med den här typen av dialog. Jag har kontrollerat med dem; de har inte fått någon sådan förfrågan. Kanske skulle man kunna erbjuda den möjligheten. Det var bara två inspel. Det ena var konditionaliteten, och det andra var vad kan bidra med för att öka tempot i fredssamtalen. Tack, alla ledamöter, för en viktig och bra debatt! Jag vill bara säga något kort om detta med listningen av PKK. följer EU:s lagstiftning på det här området och är ett av de länder i EU som mest av allt driver en rättsäkerhetslinje. Vi tycker att listningsgrunderna ska vara tydliga och gå att belägga, att man ska följa bedömningar i liknande fall, att listade ska informeras om grunderna och kunna klaga hos EU-tribunalen samt att EU ska ta bort listningar om en domstol har funnit dem felaktiga eller om listningsgrunderna inte längre anses vara uppfyllda. Vi tycker alltså att det vi har att hålla oss till är tydliga kriterier och att det ska vara rättssäkert - bara så att Amineh Kakabaveh vet hur vi ser på den saken. Jag tror inte heller, ärade ledamöter, att ni ska underskatta EU totalt när det gäller de här samtalen. Det är klart att man gärna skulle vilja göra allting villkorat och säga: Gör ni inte si eller så blir det absolut inga pengar! Risken finns att man låser en hel förhandling på det sättet och inte kommer någonvart. Vi har vana av att ha just den här typen av samtal, också med regimer som kan vara ganska svåra att komma till tals med. Det är förstås viktigt hur vi driver det här. är det en procedur som har satts igång. Det är en dialog, ett samtal, ett samarbete som har startats. Jag menar att EU faktiskt tydligt för fram åsikterna om rättssäkerhet, yttrandefrihet och allt det som är våra grundläggande värderingar. Det ska vi fortsätta att göra. Men det handlar om att balansera de här intressena och upprätthålla dialogen för att kunna trycka på och driva utvecklingen i rätt riktning. Det är viktigt för framtid. Överläggningen var härmed avslutad.